EUROOPA KOMISJON Brüssel,22.7.2014 COM(2014) 464 final ROHELINE RAAMAT Majutusteenuste ohutus



ROHELINE RAAMAT Majutusteenuste ohutus

Sisukord 1. Sissejuhatus 2. Kohaldamisala 3. Eesmärgid 4. Küsimused 4.1. Olemasolevad vahendid 4.1.1. Riigi tasand 4.1.2. Euroopa tasand 4.1.3. Järelevalve ja jõustamine 4.2. Kooskõla riiklike lähenemisviiside vahel 4.3. Mõju siseturul valitsevale regulatiivolukorrale 4.4. Valdkonnaülesed aspektid 4.4.1. Väikesed ja keskmise suurusega ettevõtjad 4.4.2. Juurdepääs ja haavatavad tarbijarühmad 4.4.3. Andmed vigastuste ja õnnetusjuhtumite kohta 4.4.4. Standardid

4.4.5. Oskused ja koolitus 4.5. Ohutuse tagamise sobivaim tase ja asjakohaseimad vahendid 4.5.1. Ohutuse tase 4.5.2. Alternatiivsed vahendid 4.6. Viimane küsimus 5. Kokkuvõtvad märkused



1.Sissejuhatus Euroopa on maailma soosituim turismisihtkoht. 2013. aastal saabus Euroopasse üle 560 miljoni rahvusvahelise turisti. See näitaja ületab isegi 2012. aasta väga head tulemused. Kasv oli eriti suur Lõuna- ja Kesk-Euroopa puhul . Ka eurooplased ise eelistavad turismisihtkohana maailmajagu, kus nad elavad. 2013. aastal veetis peaaegu 40 % eurooplastest oma puhkuse ELis, seda on 5 % rohkem kui 2012. aastal. Viimase Eurobaromeetri uuringu kohaselt tunnevad turistid end Euroopas turvaliselt ja hästi. Vastajad on väga rahul 2013. aastal veedetud puhkuse enamiku aspektidega, eelkõige majutuse ohutuse (95 %) ja kvaliteediga (95 %). Selleks et Euroopa juhtiv positsioon maailma turisminduses säiliks ja tugevneks, võttis komisjon 2010. aastal vastu teatise, milles sätestati selle sektori konkurentsivõime tugevdamise ulatuslik strateegia. Selles teatises sätestatud meetmetest käsitles üks just majutuse ohutust. Tõepoolest võib piisavalt heal tasemel ohutus suurendada tarbijate rahulolu ning aidata kaasa majanduskasvu elavdamisele, sest ta loob ettevõtjate jaoks soodsa keskkonna, tugevdab liikmesriikide vahelist koostööd ja tõstab turismisektori konkurentsivõimet. EL 28 majutusettevõtetes veedetud ööde arv saavutas 2013. aastal haripunkti (2,6 miljardit ööbimist) . Lisaks kasvas 2012. aastaga võrreldes 2013. aastal mitteresidentide (st mõnest teisest riigist saabunud külastajate) ööbimine majutusettevõtetes 4,8 % ja jõudis 2013. aastal 45 %-ni majutusettevõtetes veedetud ööde koguarvust. EL 28 majutusettevõtetes veedetud ööde arv Veedetud öid kokku. Mitteresidentide poolt veedetud öid kokku. Residentide poolt veedetud öid kokku. Mõnes riigis, näiteks Maltal, Küprosel või Horvaatias, on majutusettevõtete täitumus enamjaolt mitteresidentide kanda (vastavalt 96%, 93% ja 92%), samas näiteks Rumeenias (18 %), Poolas või Saksamaal (mõlemas riigis on mitteresidentide osakaal majutusettevõtetes 20 %) on olukord täpselt vastupidine.

Turistide vaateid majutusteenuste ohutusele on 2008. aastast alates Eurobaromeetri uuringu abil pidevalt jälgitud ning neis uuringutes on rõhku pandud ka hotellide turvalisusele ja tuleohutusele. Iga-aastased uuringud on ikka ja jälle kinnitanud, et ohutus ei ole Euroopa turistide jaoks olnud kunagi probleemiks (vastused jäid 0 % ja 1 % vahele). Siiski võib ette tulla õnnetusjuhtumeid, mis mõjutavad eelkõige otseselt asjaomast ettevõtjat, kuid avaldavad kaudselt mõju ka sihtkoha mainele ning toovad seega kaasa negatiivsed tagajärjed teiste majutusettevõtjate jaoks. Kuigi majutusteenuste ohutus kuulub liikmesriikide pädevusse, on selliste teenuste olulise piiriülese mõõtme tõttu soovitav kaaluda nende teenuste kvaliteedi- ja ohutustasemete määratlemist kõigi liikmesriikide jaoks. Eelnev koos 2003. aasta komisjoni aruandes (aruanne tarbijatele suunatud teenuste ohutuse kohta) esitatud soovitustega, milles leiti, et tuleb parandada teadmisi riskide ja õnnetusjuhtumite kohta ning jälgida süstemaatiliselt liikmesriikide sellealast poliitikat ja vastavaid meetmeid, on viinud komisjoni mõttele, et majutusteenuste ohutust viimastel aastatel tuleks vaadelda Euroopa tasandil, selleks tuleks astuda dialoogi asjaomaste sidusrühmadega ja toetada meetmeid, mille eesmärk on olemasoleva teadmistebaasi täiendamine. On tehtud mitu uuringut ja korraldatud töötube majutusteenustega seonduvate õnnetusjuhtumeid ja vigastusi käsitlevate andmete kogumise metoodika kohta ning need on võimaldanud saada selles küsimuses selgemat pilti (vt 1. lisa punkt 2.1). Komisjon on käima lükanud arutelud majutussektori iseregulatsiooni algatuste ja parimate tulevikusuundumuste üle (vt 1. lisa punkt 2.2). Hiljuti tehti algust riskide määratlemisega majutusteenuste alal ja asjakohaste andmete kogumisega selles valdkonnas ning selle põhjal võib vaieldamatult märkida, et tegemist on raske ülesandega, sest arvesse tuleb võtta paljusid tegureid, nagu hotellide sektorisisene varieeruvus ja maineküsimused . Majutusettevõtete tuleohutust on õiguslikult reguleeritud teatud nõuetega, mis on esitatud ehitusmaterjalide direktiivis ja tööohutust käsitlevates ELi õigusaktides, kuid ühtegi horisontaalset õigusakti selle kohta ELi tasandil ei ole ning ka riiklikul tasandil puudub ühtne lähenemisviis majutusteenuste ohutusele. Seda näitasid hiljutised liikmesriikidega peetud konsultatsioonid, kus muude sektorite hulgas käsitleti ka majutusteenuste ohutuse suhtes kehtiva regulatiivse ja mitteregulatiivse raamistiku olemasolu. Majutusteenuste ning üldisemalt hotelli- ja toitlustussektori ohutus on oluline ka töötervishoiu ja tööohutuse seisukohast . Kõnealuses sektoris on olemas esinduslik õigusaktide kogu, mis hõlmab elamukeskkonda, lifte ja muid ehitussektoris kasutatavaid tooteid. Erinevad lähenemisviisid ohutusalaste regulatsioonide suhtes ei ole iseenesest probleemiks, sest kui Euroopa tarbija kasutab seda liiki teenuseid ELis, on ta olenemata oma sihtkoha valikust piisavalt kaitstud. Olenemata majutusettevõtte või sihtkoha valikust eeldavad tarbijad, et ELi piires ostetud majutusteenus on ohutu. Seda kõike arvesse võttes ja lähtudes põhimõttest, et Euroopa tarbijatel on õigus eeldada, et nende ohutus on nõuetekohaselt tagatud ükskõik kuhu nad ka ELis ei läheks, on asjakohane esitada järgmised küsimused: 1/ Kuidas liikmesriigiti on majutusteenuste valdkonnas reguleeritud tarbijaohutus ja kuidas seda kontrollitakse? 2/ Kas piiriüleste majutusteenuste osutajad peavad järgima nõudeid, mis tagavad nõuetekohase tarbijakaitse, ja kas nende jaoks ei kaasne sellise piiriülese tegevusega mõnest nõudest kõrvalehoidmine, sest need nõuded on vägagi lahknevad? 3/ Kas erinevused riiklikes süsteemides, nende järelevalves ja jõustamismeetodites kogu ELi piires mõjutavad oluliselt piiriüleste majutusteenuste osutamist? 4/ Kas piisavalt on kaalutud teatavaid valdkonnaüleseid aspekte, näiteks regulatiivse keskkonna mõju VKEdele ja haavatavatele tarbijatele või seda, kuidas sellistele teenustele juurdepääsu küsimusi ning standardite kasutamist nende teenuste puhul on praegu olemasolevas regulatiivraamistikus kajastatud? 5/ Kas praegu kehtivad tasemed, mida kasutatakse majutusettevõtete ohutuse määratlemisel, on sobivaimad ja kas reguleerimisel kasutatakse sobivaimat liiki vahendeid? On hästi teada, et erinevad lähenemisviisid ohutuse reguleerimisele raskendavad Euroopa Liidu piires majutusteenuseid kasutavate Euroopa kodanike ohutuse võrdlemist. Vastates esimesele küsimusele olemasoleva regulatiivraamistiku kohta Euroopa Liidus ning arvesse võttes komisjoni talitustele kättesaadavaid viimaseid andmeid, tundub, et liikmesriikide õigusaktid on väga erinevad. 2013. aastal läbiviidud küsitluse andmed näitasid, et 24-st vastanud liikmesriigist 16-l on konkreetselt selles sektoris olemas turistidele suunatud majutusteenuseid reguleerivad õigusaktid. Tundub, et erinevused on suured ka selle sektori riiklike õigusaktide ulatuse ja sisu puhul, näiteks kui enamik neist 16-st liikmesriigist on oma õigusaktides sätestanud kohustused, mis on seotud ruumide seisundiga või teenuseosutaja kvalifikatsiooniga, siis vaid kaheksa liikmesriiki nõuavad pädevate asutuste loomist majutusasutuste kontrollimiseks ja meetmete võtmiseks ning ainult viis liikmesriiki on sätestanud riskide määratlemise ja hindamise kohustused. Lisaks liikmesriikides kehtiva regulatiivraamistiku olemasolule, on teine probleem see, kas ja kuidas seda jõustatakse ja kontrollitakse. Käesolevas rohelises raamatus püütakse selgust tuua ka sellesse aspekti. Teise küsimuse osas on rohelise raamatu ülesandeks uurida, kas liikmesriikides kehtivad erinevad nõuded võivad kaasa tuua lünki ohutuse tasemetes, seda eriti juhul, kui teenuseosutaja tegutseb piiriüleselt ja temani ei pruugi mõnes liikmesriigis kehtivad õigusaktid ulatuda.

Kolmas, teenuste osutamist käsitlev küsimus on püstitatud selleks, et saada kinnitust, kas riiklike süsteemide erinevus rikub ettevõtjate võrdseid võimalusi selles sektoris, mis on eriti oluline ELi majanduse hea käekäigu seisukohast ning mõjutab ELi kuvandit ihaldatava turismisihtkohana, eelkõige teatavate piiriüleselt osutatavate teenuste kategooriate puhul. Selle küsimuse puhul tuleb arvesse võtta ka sektori enda poolt välja töötatud vahendeid ja tavasid . Neljanda küsimuse puhul on selge, et vajaduste ja lahenduste tasakaalu huvides tuleb hoolikalt kaaluda lahenduste mõju kõigile asjaosalistele. Haavatavad tarbijarühmad, juurdepääsu erivajadustega isikud, väikeste majutusettevõtete omanikud või suured hotellid võivad küsimusse erinevalt suhtuda ja seega tuleb arvesse võtta kõigi erinevate rühmade arvamusi. Selles kontekstis võiks käivitada arutelu majutusteenuste standardiseerimise kasulikkusest ELis. Ning viimaks viies küsimus, mille puhul jääb vaid otsustada, mis tasemel tuleks ohutust selles valdkonnas käsitleda, et oleks kaitstud nii tarbijate kui ka ettevõtjate huvid. Kvantitatiivseid mõõtevahendeid eelnevalt püstitatud küsimuste hindamiseks napib muu hulgas ka põhjusel, et majutusteenuste osutamisega seonduvate õnnetusjuhtumite ja vigastuste kohta andmete kogumine ELi piires toimub killustatult (vt 1. lisa punkti 2.1). Arvandmete puudumisest hoolimata püütakse selles rohelises raamatus esitada võimalikult palju tõendusmaterjali ja teavet. 2.Kohaldamisala Euroopa Liidu majanduse tegevusalade statistilise klassifikaatori NACE kohaselt liigitatakse majutusettevõtted, mis osutavad lühiajalise majutuse tasulist teenust, järgmiselt: (1) Hotellid ja muu sarnane majutus hotellid (ja muud sarnased majutusasutused, näiteks nn bBed & breakfast-tüüpi majutusasutused); SPA-hotellid; korter-tüüpi hotellid; motellid. Siia gruppi ei kuulu majutuse pakkumine möbleeritud või möbleerimata majades või korterites, mida tavaliselt antakse üürile pidevamaks kasutuseks, üldjuhul kuu või aasta kaupa. (2) Puhkuse- ja muu lühiajaline majutus lastelaagrid ja muud puhkemajad; külaliskorterid ja bangalod; suvemajad (ilma koristusteenuseta); noortehostelid ja mägionnid. Siia gruppi ei kuulu majutuse pakkumine möbleeritud või möbleerimata majades või korterites, mida tavaliselt antakse üürile pidevamaks kasutuseks, üldjuhul kuu või aasta kaupa. (3) Laagriplatsid, vagunelamute ja haagissuvilate parkimisplatsid Külastajate lühiajaline majutus laagriplatsidel, haagissuvilate parkimisplatsidel, puhkelaagrites ning kalapüügi- ja jahilaagrites.

Parkimisvõimaluse pakkumine vabaajasõidukitele. Varjualused ja välilaagrid telkimiseks ja/või magamiskotis ööbimiseks. Käesoleva rohelise raamatu arutelu keskmes on turismisektori majutusteenused, mis vastavad eelnevas liigituses esitatud määratlustele. Tarbijad kasutavad seda liiki teenuseid tõepoolest vaid aeg-ajalt ja sageli välisriigis, mille keskkonda, kultuuri, traditsioone, keelt ja õigussüsteemi nad tõenäoliselt hästi ei tunne. Majutusteenuste ohutuse aruteludes on siiani käsitletud peamiselt tuleohutuse teemat. Ning kuigi hotellitulekahjud moodustavad vaid väga väikese osa tulekahjudest, võivad seda laadi õnnetusjuhtumitel olla tõsised tagajärjed. Samas väidavad mitmed sidusrühmad, et majutusteenuste ohutus ei seisne üksnes tuleohutuses. Muud ohutuse aspektid hõlmavad ruumide seisundit (vabaaja veetmise kohad, rõdud, magamistoad, vannitoad, koridorid, klaasuksed jne) või ohte, mis on seotud süsinikmonooksiidi lekkega (nt tulenevalt majutusettevõtte küttesüsteemide valesti kasutamisest), mis võivad mõnikord põhjustada vigastusi, haigusi või isegi surmaga lõppevaid õnnetusi. Näidisjuhtum: Süsinikmonooksiid majutusettevõttes Kreekas, Korfu saarel puhkust veetes sai 2006. aastal kaks Inglismaalt pärit last oma hotellis surma süsinikmonooksiidi mürgituse tagajärjel. Korsten, mille kaudu oleks pidanud ruumi pääsema hapnik ja sealt väljuma süsinikmonooksiid, ei olnud paigas, vaid lebas põrandal, kivi kõrval, mis hoidis püsti boilerit. Termostaat, mis oli ette nähtud boileri väljalülitamiseks olukorras, kus sellest hakkavad eralduma mürgised gaasid, oli lahti ühendatud. Boileriruumist hakkas eralduma süsinikmonooksiidi, see imbus õhukonditsioneeri jaoks elutoa seina puuritud ja hiljem kinni toppimata augu kaudu bangalosse. Ühe minuti jooksul tõusis süsinikmonooksiidi tase bangalos surmava tasemeni. 3.Eesmärgid Käesoleva dokumendi eesmärk on algatada avalik arutelu majutusteenuste ohutuse üle. Konkreetsemalt tahetakse teada saada majutusteenustega seotud kõigi osapoolte seisukohti, et hinnata, kas eespool esitatud teemavaldkonnad on piisavad ja hästi suunitletud ning kas on tõendeid uute riskide kohta ja kas olemasolevad vahendid on piisavalt head. Käesolevas rohelises raamatus püstitatakse ka küsimus, mis tasandil meetmed oleksid kõige tõhusamad, et mõistlikul määral kaasa aidata tarbijate ohutuse kaitse taseme suurendamisele. Roheline raamat püüab aidata kaasa sellele, et neid küsimusi saaks arvuliselt käsitleda. Arvestades ka seda, et komisjoni eesmärk on turismisektori konkurentsivõime tugevdamine soodsa keskkonna loomise kaudu ettevõtjatele ja soodustades liikmesriikide koostööd, ning et Euroopa turismi jätkusuutlikkus sõltub turistide kogemuste kvaliteedist ja turistide veelgi suuremast ohutusest, on rohelise raamatu ülesanne määrata kindlaks võimalused, mille abil süvendada usaldusväärsust nii ettevõtjate kui ka tarbijate jaoks. 4.Küsimused Järgnevad küsimused on selleks, et hinnata varem määratletud viit põhilist aspekti: kas olemasolevad vahendid ja nende rakendamine on nõuetele vastavad ja piisavad (1). Selleks mõõdetakse ohutusriskide iseloomu ja ulatust ning nende seost puudujääkide või lünkadega (2) praegu kehtivas õigusraamistikus, samuti seda, kuidas olemasolevad vahendid mõjutavad teenuste osutamist piiriüleselt (3) ning mis mõju on neil VKEde ja haavatavate tarbijarühmade puhul (4), et teha selgeks, millised eesmärgid millise taseme (5) puhul tuleb seada. 1. lisas on esitatud täpne praegu teadaoleva olukorra kirjeldus eespool kirjeldatud aspektide kohta. Seda võib kasutada taustteabena alljärgnevalt esitatud küsimustele vastamisel. 4.1.Olemasolevad vahendid Majutusteenuste tarbijate ohutust tuleb esmalt hinnata, võttes aluseks kogu ELis olemasoleva regulatiivraamistiku ja selle rakendamise. 4.1.1.Riigi tasand Q 1 – Kas oskate tuua viiteid majutusettevõtete ohutust käsitlevate riiklike eeskirjade kohta mõnes riigis või riikides? Q 2 – Kas Te arvate, et kehtivad riiklikud eeskirjad aitavad riske piisavalt vältida ning tagavad seega tarbijate tõhusa kaitse? Palun lisage põhjendusi ja mis tahes näiteid oma seisukoha kinnituseks.

4.1.2.Euroopa tasand Nõukogu soovitus 86/666/EMÜ tuleohutuse kohta olemasolevates hotellides on ainus Euroopa tasandi vahend turismisektori majutusettevõtete ohutuse valdkonnas.

Komisjon käivitas hiljuti algatuse, et hinnata, kas see soovitus tuleks uuesti läbi vaadata ja kas seda tuleks ajakohastada selleks, et tagada kogu ELi piires paiknevates hotellides võimalikult kõrge ohutuse tase. Q 3 – Kas soovitus 86/666/EMÜ on piisav, et majutusettevõtete ohutuse suhtes kehtivaid nõudeid täita? Q 4 -Kui Teil on vastupidiseid tõendeid, siis milliseid valdkondi tuleks parandada? 4.1.3.Järelevalve ja jõustamine On oluline teada, kas majutusettevõtete ohutuse valdkonnas eksisteerivad turujärelevalve alased nõuded, st kas liikmesriikidel on olemas sellekohased õigusaktid. Need nõuded on seotud järgmiste kohustustega: selliste ametiasutuste asutamine, kes vastutavad teenuste ohutuse järelevalve eest ja kellel on õigus võtta vastavaid meetmeid, menetlused poliitika ja regulatiivsete suundumuste alaseks teabevahetuseks, ametiasutuste haldusalane koostöö, teenustega seotud riske käsitlevate andmete süstemaatiline kogumine ja hindamine, selliste näitajate väljatöötamine, mis aitavad kaasa jõustamisele ja mille abil nõuetele vastavust kontrollitakse. Q 5 – Kuidas kehtivaid eeskirju jõustatakse (kes seda teeb, millal, kui sageli jne)? Q 6 – Kuidas hindate olemasolevate turujärelevalvemehhanismide tõhusust? Q 7 – Mis on Teie arvates olemasolevate õigusaktide jõustamisega seonduvad põhiprobleemid? Kuidas saaks olemasolevate vahendite rakendamist parandada? Q 8 –Millistes valdkondades võiks Teie meelest olla kõige rohkem kasu liikmesriikidevahelisest koostööst majutusettevõtete ohutuse valdkonnas? Mis on kõige keerulisemad probleemid? 4.2.Kooskõla riiklike lähenemisviiside vahel Kui tahetakse tuvastada selliseid võimalikke lünki turismisektori majutusettevõtete ohutust käsitlevates eeskirjades, mis võiksid mõjutada tarbijaid üle kogu ELi, tuleb seda teha lähtuvalt olemasolevate vahendite ulatuse ja sisu tõhususest. Teenuse tegeliku ohutuse taseme määrab kindlaks järgmiste komponentide koosmõju: teenuse osutamisel kasutatavate ruumide, struktuuride ja seadmete ohutus; ohutusjuhtimise süsteem (sealhulgas riskihindamine, et teha kindlaks ohu suurus, ja võtta vastavalt sellele ohutusmeetmeid);

teenuseosutaja kvalifikatsioon; töötajate koolitamine; teenuse kasutajale / tarbijale osutatud teenuse kohta esitatava ohutusteabe kättesaadavus ja kvaliteet; evakueerimisplaanide, ohuolukorras tegutsemise korra ja vastava varustuse olemasolu, et õnnetusjuhtumi korral tekkivad kahjud oleksid võimalikult väikesed; ametiasutuste teavitamine ohtudest ja õnnetusjuhtumitest; Majutusteenuste puhul tuleb erilist tähelepanu pöörata järgmisele : turismisektori majutuskohtade ühtne määratlemine (majutuskoha liik, vanus, suurus, kõrgus); juurdepääsu küsimused; haavatavate tarbijarühmade erivajadused; tulekahju puhkemisega seonduvad riskid; süsinikmonooksiidiga seonduvad riskid. Q 9 – Kuidas Teie riigi asjakohastes õigusaktides defineeritakse majutuskohti? Q 10 – Kas olemasolevates õigusaktides kasutatavad määratlused majutuskoha liigi, suuruse, kõrguse ja vanuse kohta on sobivad? Q 11 – Kas olemasolevates riiklikes õigusaktides on käsitletud eelnevalt loetletud nõudeid? Q 12 – Kas tuleks kaaluda süsinikmonooksiidiga (CO) seonduvaid riske käsitlevate ohutusnõuete lisamist? Palun märkige eraldi, mis kasu oleks sellistest nõuetest tarbijate ja ettevõtjate seisukohast. Q 13 – Kas asjakohastes riiklikes õigusaktides on käsitletud riskijuhtimise küsimusi? Q 14 – Kas on tõenäoline, et kehtivate regulatiivraamistike erinevus mõjutab turistide ohutust? Kas mõju on pigem seotud vastava regulatiivraamistiku jõustamisega? Kas oskate tuua konkreetseid näiteid? 4.3.Mõju siseturul valitsevale regulatiivolukorrale Käesoleva rohelise raamatu eesmärk on hinnata seda, kui tõhusalt kaitsevad kehtivad õiguslikud vahendid Euroopa tarbijat? Samas tuleks mõõta ka sellise õigusraamistiku mõju siseturule, et saaks hinnata eeskirjade erinevusest tulenevaid võimalikke turumoonutusi.

Q 15 – Kas ELi liikmesriikide regulatiivkeskkonna erinevused mõjutavad turismiettevõtlust, eelkõige nende ettevõtjate piiriüleseid toiminguid? Kas mõju on pigem seotud kehtiva õigusraamistiku jõustamisega? Kas oskate tuua konkreetseid näiteid? 4.4.Valdkonnaülesed aspektid 4.4.1.Väikesed ja keskmise suurusega ettevõtjad Euroopa turismiettevõtluses mängivad olulist rolli väike- või mikroettevõtjad. 90 % turismiga tegelevatest ettevõtjatest (sh majutusettevõtetest) Euroopas on VKEd või mikroettevõtjad. Järgides põhimõtet „kõigepealt mõtle väikestele” rakendatakse poliitika kujundamisel üldist suundumust, et mikro- ja väikeettevõtjad tuleb võimaluse korral kas osaliselt või täielikult halduskoormusest vabastada . Ehkki ohutusnõuete täitmine võib tõepoolest võrreldes suurte ettevõtetega olla kulukam ja aeganõudvam just väikeettevõtjate jaoks, tuleks siiski leida tasakaal parema õigusloome vajaduse ja tarbijate ohutuse vahel. Q 16 - Palun hinnake, kui suur on turismiettevõtjate praegune halduskoormus kehtivate ohutuseeskirjade täitmisel? Q 17- Palun märkige, millised on turismiettevõtjate jaoks kõige suurema halduskoormusega või kõige kulukamad aspektid ohutust käsitlevate riiklike õigusaktide täitmisel? Q 18- Millised on väiksemate turismimajutuse pakkumisega tegelevate ettevõtjate peamised probleemid kehtivate ohutuseeskirjade täitmisel? 4.4.2.Juurdepääs ja haavatavad tarbijarühmad Vananev elanikkond on turismimajutussektori jaoks nii majanduskasvu kui ka ohutuse seisukohast probleemiks, kuid lisab ka võimalusi. Prognooside kohaselt jõuab üle 65-aastaste isikute osakaal elanikkonnast 2020. aastaks 20 %-ni . See elanikkonna rühm, kes omab nii ostujõudu kui ka vaba aega, kujutab endast suurt turupotentsiaali. Et seda potentsiaali ära kasutada, tuleb aga nende isikute ohutuse ja juurdepääsuga seonduvalt võtta olulisi meetmeid. Ka teatavate haavatavate tarbijarühmade kategooriate jaoks vajalikke ohutuse erimeetmeid tuleb hinnata võimalike juurdepääsu erivajaduste seisukohast. Uuringute kohaselt koosneb hästi kättesaadavate turismiteenuste puhul turu potentsiaal hinnanguliselt umbes 127 miljonist isikust. Selle näitaja puhul on arvesse võetud juurdepääsu erivajadustega reisijate (pikaajalise või püsiva füüsilise ning ajutise füüsilise puudega isikud, vanemad inimesed, puudega isiku saatjad või hooldajad, lastega pered) osa. Majutusteenuste osutamisel tarbijatele peab tuleohutusmeetmete, samuti evakueerimisplaanide ja ohuolukorras tegutsemise korra puhul olema arvesse võetud puudega ja piiratud liikumisvõimega isikute erivajadusi. Haavatavasse tarbijarühma kuuluvad ka alla 15-aastased isikud, küll muudel põhjustel, ning ka nende puhul tuleb ohutusmeetmeid erilise tähelepanuga järgida. Q 19 – Kuidas saab kõige paremini tagada puudega isikute ja vanemate inimeste puhul vajalikele juurdepääsu nõuetele vastavate ohutusmeetmete võtmist ja eeskirjade täitmist? Q 20 – Millised aspektid lisaks juurdepääsule on Teie meelest veel olulised vananevale elanikkonnale turismireisidel pakutavate majutusteenuste ohutuse seisukohast? Q 21 – Millised aspektid lisaks juurdepääsule on Teie meelest veel olulised puudega isikutele turismireisidel pakutavate majutusteenuste ohutuse seisukohast? Q 22 – Millised aspektid on Teie meelest olulised alla 15-aastastele isikutele turismireisidel pakutavate majutusteenuste ohutuse seisukohast? 4.4.3.Andmed vigastuste ja õnnetusjuhtumite kohta

Faktidel põhinev teave turismisektori majutusteenuste ohutuse alal valitseva olukorra kohta Euroopa Liidus puudub. See on nii paljude Euroopa riikide puhul, ja kui ka on andmeid, siis ei ole nende allikad ühtsed ning järelevalveks vajalikke, kogu liitu käsitlevaid ülevaatlikke näitajaid nende põhjal tuletada ei saa. See muudab väga raskeks majutusteenuste osutamisega seonduvate vigastuste ja toimunud õnnetuste süstemaatilise ülevaate koostamise. Isegi neis riikides, kus on olemas eri allikatest, nt tuletõrjest, kindlustusettevõtjatelt või haiglate kiirabiosakondadest pärit andmed, ei võimalda need põhjalike ja võrreldavate andmete kogumist. Majutusteenuste osutamisega seonduvaid õnnetusjuhtumeid ja vigastusi käsitlevate andmete kogumiseks läbiviidud konkreetsete uuringute puhul märgitakse pidevalt, et ELi tasandi andmeid on raske koguda (vt 1. lisa punkti 2.1). Q 23 – Kas teil on andmeid või arvulist teavet õnnetusjuhtumite ja vigastuste kohta, mis osutavad majutusteenuste ohutusega seonduvatele probleemidele? Kui jah, siis palun esitage need andmed. Q 24 – Millised on Teie arvates selliste andmete kogumisega seonduvad peamised probleemid ja kuidas saaks neid kõige paremini lahendada? Q 25- Mida Teie arvate, mil määral võib majutusteenuste osutamisega seonduvaid õnnetusjuhtumeid ja vigastusi käsitlevate andmete esitamisest hoidumine põhjendusega, et see võib kaasa tuua maine langusega seotud kulusid, mõjutada selliste teenuste ohutust? Q 26 – Milline oleks Teie arvates kõige sobivam ja tõhusam süsteem õnnetusjuhtumite ja vigastustega seonduvate ning vähemalt osaliselt ühtlustatud andmete kogumiseks? 4.4.4.Standardid Ka Euroopa standardiorganisatsioonid võtavad teenuste standardiseerimisel ohutusküsimusi arvesse. Teenuste standardiseerimise valdkonna töö laiendamine on komisjoni jaoks esmatähtis ülesanne ning kaalutakse võimalust arvestada edaspidi komisjoni tellimusel tehtava standardimistöö puhul ohutuse mõõdet . Q 27 – Kuidas aitaksid üleeuroopalised ohutusstandardid suurendada majutusteenuste tarbijate ohutust? Millised võiksid olla tagasilöögid? Palun pöörake vastates tähelepanu nii riiklikule kui ka Euroopa perspektiivile. Q 28 – Võimaluse korral tooge palun näiteid riiklike standardite kohta turismisektori majutusteenuste ohutuse valdkonnas. Kas Teil on tõendeid selle kohta, et need on aidanud tarbijate ohutuse taset tõsta? 4.4.5.Oskused ja koolitus Ohutusalane teadlikkus, suutlikkuse suurendamine ja koolitus on väga olulised. Personali ja juhtkonna kutseharidusest on kasu riskide määratlemisel juba enne nende teket ja see aitab kehtivaid eeskirju nõuetekohaselt rakendada. Turismivaldkonna koolitus on liikmesriigiti siiski väga erinev. Sellest tulenevalt võib sihipärane ohutusalane koolitus puududa või seda võidakse pakkuda erineval määral. Liikmesriigid erinevad ka vajalike oskuste olemasolu poolest selles sektoris.. Q 29 – Kas riiklikus õppekavas või kutseõppel käsitletakse majutusteenustega seoses spetsiaalselt tuleohutust/ohutust? Kui see on nii, siis millised teemad on kaetud? Q 30 – Kas majutusteenuste ohutuse alal on välja töötatud spetsiaalsed ametikohad? Kui see on nii, siis millised ametikohad? 4.5.Ohutuse tagamise sobivaim tase ja asjakohaseimad vahendid 4.5.1.Ohutuse tase Praegu vastutavad turismisektori majutusteenuste ohutuse määratlemise, vastavate eeskirjade kohaldamise ja muutmise eest liikmesriigid. Q 31 – Kas oskate tuua (häid või halbu) näiteid majutusteenuste ohutuse tagamise tõhususe kohta riiklikul/kohalikul/Euroopa tasandil? Q 32 –Millised eelised võiksid olla ohutuse riikliku/kohaliku/Euroopa tasandi lähenemisviiside rakendamisel nii tarbijate kui ka teenuseosutajate seisukohast? Millised võiksid olla peamised puudused? Q 33 – Mis eelised võiks olla Euroopa tasandi õigusaktidel majutusteenuste ohutustaseme parandamisel?

Q 34 - Kas neid samu eeliseid oleks võimalik saavutada kehtivate riiklike õigusaktide jõustamise ja/või turujärelevalve parandamisega? 4.5.2.Alternatiivsed vahendid Õigusaktide kehtestamise kõrval on alternatiivse vahendina võimalik ka see, et teenuseosutajad hakkavad kasutama isereguleerimist, ning ka selle võimaluse tõhusust tuleks hinnata. Ühtsed vabatahtlikud suunised (nt riskijuhtimissuunised) või heade tavade koodeksid on samuti võimalus, kuidas saaks asjakohased ohutusaspektid Euroopa tasandil integreerida ja võimalikke lahknevusi siluda, võttes seejuures arvesse nende riskide piiriülest iseloomu. MBS-metoodika (Euroopa hotellide tuleohutuse suunised) on hea näide iseregulatsioonimeetmest. Need hotellide tuleohutust käsitlevad suunised hõlmavad riskijuhtimise aspekte, hoonete ohutust ja ohutussüsteeme ning on ette nähtud igas suuruses hotellidele kogu Euroopas selleks, et nad saaksid riiklikele/piirkondlikele ja kohalikele eeskirjadele ja standarditele lisaks vastu võtta tuleohutuse kõrgetasemelised nõuded . Q 35 – Mis kogemusi mitteregulatiivsete lähenemisviiside kasutamisel on saadud Teie riigis? Q 36 - Mis praktilist kasu võiks olla Euroopa tasandil isereguleerimise kasutamisest? Q 37 – Mis teie arvates oleks komisjoni või muude ELi institutsioonide roll isereguleeriva lähenemisviisi kontekstis? Q 38 – Kas MBS-metoodikat koos asjakohaste kohandustega saaks kasutada heade tavade ja isereguleerimise teel kehtestatavate normide määratlemise alusena? Q 39 – Milliseid muudatusi oleks vaja teha praegu kehtivates isereguleerimisinstrumentides, et neis seatud eesmärke täielikult täita? Kuigi juba mitu riiklikku majutamisorganisatsiooni ELis on rakendanud MBS-metoodikat, on see siiani vabatahtlik ega hõlma metoodika rakendamise järelevalvet ega toimimise aruandlust. Mitteregulatiivsete meetmete tõhusus sõltub tootmisharu, ametiasutuste ja ka tarbijate toetusest, samal ajal on vaja need meetmed üles ehitada nii, et nad baseeruksid meetmete toimimise ja tulemuste piisaval järelevalvel. Organisatsioonide enda väljatöötatud ohutusjuhised võivad teistele huvi pakkuda, seda muidugi ainult siis, kui neid teistele tutvustatakse. Q 40 – Kuidas saab vabatahtlikke ohutusmeetmeid kõige paremini kontrollida? Q 41 – Mida Te arvate vabatahtlikke vahendeid käsitleva teabe jagamisest ELis (eelised/puudused, võimalikud raskused, edulood jne)? 4.6.Viimane küsimus Q 42 – Kas Teil on kommentaare või soovitusi majutusteenuste ohutuse kohta? 5.Kokkuvõtvad märkused Käesoleva dokumendi eesmärk on koguda faktilist laadi andmeid ja teavet huvitatud isikute seisukoha ja ootuste kohta, samuti tahetakse hoogustada avalikku arutelu majutusteenuste ohutuse üle. Euroopa Komisjon kaalub hoolikalt poliitilisi lähenemisviise, ettepanekuid ja ka kõiki muid vahendeid nende igas staadiumis alates kavandamisest kuni rakendamise ja läbivaatamiseni . Käesolev roheline raamat on koostatud selleks, et saada vajalikku teavet selles kirjeldatud teemade kohta. Seda ei tuleks käsitada tegevuse suunanäitajana ning selles ei eeldata, et arutelude käigus jõutakse järeldusele, et on vaja uusi ELi tasandi meetmeid. Komisjon ootab kõigilt huvitatud isikutelt vastuseid dokumendis esitatud küsimustele. Vastama ei pea kõigile käesolevas dokumendis esitatud küsimustele. Vastused avaldatakse internetis (välja arvatud juhul, kui vastaja selgesõnaliselt nõuab, et tema esitatud teavet tuleks käsitada konfidentsiaalsena). Et teada, kuidas isikuandmeid ja vastuseid käsitletakse, on oluline tutvuda isikuandmete kaitse põhimõtetega. Aruanne, mis sisaldab kõigi esitatud vastuste kokkuvõtet, avaldatakse meie veebilehel: http://ec.europa.eu/dgs/health_consumer/dgs_consultations/ca/consultation_20141130_tourism_en.htm Mis tahes muud küsimused palume saata aadressil: