EUROOPA KOMISJON Brüssel,24.7.2020 COM(2020) 606 final KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE, EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE ELi uimastitevastase võitluse programm ja tegevuskava 2021-2025



I.Sissejuhatus – uus hoog uimastiolukorra terviklikule käsitlemisele Kooskõlas uue julgeolekuliidu strateegiaga aastateks 2020–2024 kavatseb komisjon hoogustada ELi uue jõulise uimastitevastase võitluse programmi kaudu märkimisväärselt ELi võitlust ebaseaduslike uimastite vastu. Lisaks üksikisikutele avalduvale mõjule – kaotatud elud, halvenenud tervis ja kasutamata jäänud potentsiaal – väljendub kahju elukvaliteedi halvenemises uimastiprobleemidest mõjutatud kogukondades. ELi ebaseadusliku uimastituru väärtus jaehindades on hinnangute kohaselt vähemalt 30 miljardit eurot aastas, mis tähendab suurt sissetulekut ELi organiseeritud kuritegelikele rühmitustele. Oluline on tunnistada uimastitarbimisega seostatavat arvestatavat majanduslikku kahju ning üldisemalt võttes märkimisväärset kaudset kahjulikku mõju, mida uimastiturg avaldab, sest see on seotud laiema kuritegeliku tegevusega, häiretega seaduslikus majanduses, kogukondades esineva vägivallaga ja keskkonna kahjustamisega ning tõukab märkimisväärselt tagant korruptsiooni, mis võib kahjustada head juhtimist. Kõik kättesaadavad andmed osutavad sellele, et nii looduslike kui ka sünteetiliste uimastite kättesaadavus on Euroopas üldiselt endiselt hea. Euroopa uimastiturgu iseloomustab üha enam avalikkuse ligipääs mitmesugustele kõrge puhtusastmega tugevatoimelistele uimastitele, mis on reaalarvestuses tavaliselt sama kallid või odavamad, kui nad on olnud viimasel kümnendil. Suurim osa uimastitega seotud kahjust on põhjustatud endiselt heroiini ja muude opioidide tarbimisest. Balkani koridor on jätkuvalt peamine tee, mille kaudu saabub ELi heroiin, ning suur osa konfiskeeritud kanepitaimedest tundub olevat endiselt pärit Lääne-Balkani piirkonnast. Kanepituru järel on suuruselt teine ebaseaduslike uimastite turg ELis kokaiiniturg. Kuna kokaiini ebaseaduslikuks üle piiri toimetamiseks kasutatakse konteinereid, on suurte uimastikoguste konfiskeerimine sadamates nüüd tavaline. Lisaks on Euroopas hulgimüügi tasandil konfiskeeritava kokaiini puhtusaste väga kõrge, sageli üle 85 %. Põhja-Aafrika tundub muutuvat olulisemaks transiidi sõlmpunktiks nii õhu kaudu kui ka meritsi Euroopasse ja võimalik, et ka teistele turgudele toimetatavate kokaiini- ja kanepivaigusaadetiste puhul. Märkimisväärne kanepi ja sünteetiliste uimastite tootmine toimub ka ELis. Mis puudutab uusi psühhoaktiivseid aineid, siis ehkki nende esmase avastamise juhtumite arv on Euroopas kahanenud, veetakse neid jätkuvalt sisse eelkõige Hiinast ja Indiast, kust on peamiselt pärit ka lähteained, mida kasutatakse ELis kõige enam ebaseaduslike sünteetiliste uimastite tootmisel. Tundub, et ELi kasutatakse üha enam ka mõne uimasti, näiteks muude turgude jaoks mõeldud kokaiini transiidialana ning et uimasteid, näiteks tugevatoimelisi sünteetilisi opioide, müüakse aina rohkem internetis ja saadetakse postiga. Samuti tuleks lisada, et tänapäeva tihedalt läbipõimunud maailmas on uimastiküsimus muutumas üha üleilmsemaks. Sellega seoses leppis rahvusvaheline kogukond ÜRO narkootiliste ainete komisjoni 2019. aasta ministrite deklaratsioonis kokku oma tegevuse tõhustamises, koostöö tugevdamises ja ühiste kohustuste täitmise kiirendamises, et tegeleda üleilmse uimastiolukorraga. Organiseeritud kuritegelikud rühmitused, millest enam kui kolmandik on otseselt seotud uimastiturgudega, on väga kohanemisvõimelised. COVID-19 pandeemia ei mõjutanud eriti suurte uimastikoguste liikumist liikmesriikide vahel, hoolimata liikumispiirangutest. Küll aga põhjustasid COVID-19ga seotud liikumispiirangud ajutisi häireid üleilmsel uimastiturul, mille tulemuseks oli mõne uimasti nappus ja kõrgem hind. Suhtlemisdistantsi hoidmine tekitas Euroopas häireid turustamise tasandil ning ebastabiilse olukorra tõttu suurenes vägivald kesktasandi tarnijate ja turustajate seas. Kui vaadelda uimastitega seotud tervishoiuaspekte, siis nõudlus uimastiravi ja kahju vähendamise teenuste järele võib jätkuvalt kasvada, samal ajal kui uimastitarbijate ravi järjepidevuse tagamine on osutunud mõnes liikmesriigis töötajate nappuse ning teenuste katkemise ja lõpetamise tõttu keeruliseks. Kuna olukord muutub kiiresti, on tähtis teha varajases etapis kindlaks ja töötada välja asjakohased viisid reageerimaks keskpikale ja pikaajalisele mõjule, mida pandeemia võib avaldada uimastiravikeskustele, uimastitarbimisele ja uimastituru toimimisele. ELi narkostrateegia (2013–2020) ja selle kahe järjestikuse tegevuskava hindamisel leidis kinnitust, et uimastiküsimuse ja sellega seotud probleemide lahendamist tuleb jätkata riikide, ELi ja rahvusvahelisel tasandil. Üks märkimisväärne järeldus oli, et ebaseaduslike uimastiturgudega seotud julgeoleku- ja tervishoiuaspektid on uimastiküsimuse laiemate ja horisontaalsete elementide käsitlemisel jätkuvalt kesksel kohal. Edaspidi peame tuginema ELi narkostrateegia alusel tehtud tööle ning justiits- ja siseküsimustega tegelevate ELi asutuste kavandatavale tegevusele, keskendudes eelkõige koordineerimisele ja koostööle, aktiivsetele aruteludele ja analüüsile, tugevdatud dialoogile ja koostööle rahvusvahelisel tasandil ning uimastiküsimuse kõikide aspektide ja sekkumise mõju paremale mõistmisele. EL vajab uimastipoliitikas paradigma muutust. Seetõttu tugevdab käesolev programm uimastite puhul rakendatavat ELi lähenemisviisi ning pakub välja julge uimastipoliitika tegevuskava, mis toob kaasa konkreetsed ja põhjalikud muutused. Sellega suurendatakse jõupingutusi uimastipoliitika kõigis mõõtmetes, eelkõige julgeoleku valdkonnas, kus see on jõulisem, ning nähakse ette konkreetsed meetmed varasemate puuduste kõrvaldamiseks. ELi uimastitevastase võitluse programmi väljatöötamisel konsulteeriti liikmesriikide ja asjaomaste sidusrühmadega. Programmi koostamisel võeti arvesse ELi narkostrateegia (2013–2020) ja selle kahe järjestikuse tegevuskava vahe- ja lõpphindamise järeldusi. Selles käsitletakse uimastiolukorda, nagu seda on kirjeldatud ELi 2019. aasta peamistes uimastialastes aruannetes (Euroopa Narkootikumide ja Narkomaania Seirekeskuse (EMCDDA) iga-aastane Euroopa uimastiprobleemide aruanne ning EMCDDA ja Europoli ELi uimastiturgude aruanne) ning ÜRO narkootikumide ja kuritegevuse büroo (UNODC) maailma uimastiprobleemide aruandes. ELi uimastitevastase võitluse programmis osutatud andmed on pärit nendest aruannetest. Uimastitevastase võitluse programmis on arvesse võetud ka Euroopa suuniseid, mis käsitlevad tervishoiu- ja sotsiaalvaldkonna reageerimist uimastiprobleemidele, kus vaadeldakse tehnilisi tõendeid selle kohta, milline reageerimisviis on uimastitarbimise puhul tõhus. II.ELi uimastipoliitika eesmärk ja juhtpõhimõtted Võttes arvesse tõsist olukorda seoses uimastikaubanduse ja ebaseaduslike uimastite tarbimisega Euroopas, rakendatakse ELi uimastitevastase võitluse programmis riigi, ELi ja rahvusvahelisel tasandil uimastiküsimuste käsitlemisel tõenduspõhist, terviklikku, tasakaalustatud ja valdkonnaülest lähenemisviisi. ELi uimastitevastase võitluse programmi eesmärk on kaitsta kodanikke, võttes paremini koordineeritud meetmeid, millega i) mõjutatakse oluliselt ja mõõdetavalt uimastitarbimisest ja uimastituru toimimisest tulenevaid julgeoleku- ja terviseküsimusi; ning ii) tegeletakse uimastiprobleemi nii otseste kui ka kaudsete tagajärgedega, sealhulgas käsitletakse seoseid vägivalla ja muud liiki raske kuritegevusega, seonduvaid tervise- ja sotsiaalprobleeme ning keskkonnakahju, suurendades samas avalikkuse ja poliitikakujundajate teadlikkust neist küsimustest. ELi uimastitevastase võitluse programm tugineb järgmistele juhtpõhimõtetele. a. Euroopa Liidu põhiväärtused ja ELi õiguse aluspõhimõtted: inimväärikuse austamine, vabadus, demokraatia, võrdsus, solidaarsus, õigusriik, julgeolek ja inimõigused. b. Valdkonnaülene lähenemisviis: ELi uimastitevastase võitluse programmi elluviimiseks peavad kõik riigi tasandi partnerid, ELi institutsioonid, organid ja asutused (eelkõige EMCDDA ja Europol, kellel on jätkuvalt keskne roll), samuti tööstus ja kodanikuühiskonna organisatsioonid tegema rohkem ja paremini koostööd. c. Lõimimine ELi välistegevusse: ELi uimastitevastase võitluse programmi lähenemisviis ja eesmärgid tuleks lõimida välistegevusse ning koordineeritult ellu viia. Ohtude ja julgeolekuprobleemide arenedes muutuvad sise- ja välisjulgeolek omavahel üha seotumaks. ELi kodanike kaitsmine uimastitega seotud probleemide eest nõuab seega sidusat tegutsemist ja vajaduse korral tihedat koostööd ELi uimastitevastase programmi eesmärkide ja ELi välistegevuse vahel. Uimastitevastane ELi välistegevus peaks lähtuma vastastikku täiendavatest ja tugevdavatest ühise vastutuse, mitmepoolsuse ja koordineeritud üleilmse reageerimise põhimõtetest. d. Teaduslikel tõenditel põhinev reageerimine ja innovatsiooni edendamine: teadusuuringute valdkonnas tuleb teha jõupingutusi, et määrata kindlaks prioriteedid, saavutada koostoime ja koordineerimine ning levitada tõhusalt tulemusi. Rohkem tuleks pingutada selle nimel, et töötada välja ja võtta kasutusele uued tehnoloogialahendused, et paremini jälgida ja analüüsida ebaseaduslikel uimastiturgudel esinevaid suundumusi ja ohte ja neile vastata ning suurendada valmisolekut reageerida kiiretele muutustele. ELi uimastitevastase võitluse programmiga tagatakse poliitiline ja strateegiline raamistik, et lahendada tõhusalt ja terviklikult uimastitega seotud julgeoleku- ja rahvaterviseprobleeme, kasutades kõiki asjakohaseid kohaliku, riigi, ELi ja rahvusvahelise tasandi vahendeid. Samuti peaks see võimaldama ELil kõneleda programmi tõenduspõhise, tervikliku, tasakaalustatud ja valdkonnaülese lähenemisviisi propageerimisel ühel häälel. See on eriti oluline, kui püüame tugevdada dialoogi ja koostööd kolmandate riikide ja piirkondade ning rahvusvaheliste organisatsioonidega, samuti mitmepoolsetel foorumitel. ELi uimastitevastase võitluse programmis määratakse järgmiseks viieks aastaks kolme põhisuuna all kindlaks ELi uimastipoliitika kaheksa strateegilist prioriteeti. Esiteks sätestatakse selles tõhustatud julgeolekumeetmete terviklik kogum, milles keskendutakse kõikidele ebaseadusliku uimastikaubanduse aspektidele: organiseeritud kuritegelikud rühmitused, välispiiride haldamine, ebaseaduslik tootmine ja turustamine ELis; teiseks käsitletakse selles uimastite kahjuliku mõju ennetamist ja sellealase teadlikkuse, sealhulgas uimastite ja vägivalla ning muud liiki kuritegevuse vahelise seose alase teadlikkuse suurendamist, ning kolmandaks käsitletakse uimastitega seotud kahju, millega tegelemine on sama oluline. Peame tagama, et abivajajatel on juurdepääs tõhusale ravile ning et sisse on seatud tugev riskide leevendamise ja kahju vähendamise raamistik, et kahandada uimastitarbimise kahjulikke tagajärgi nii uimastitarbijatele kui ka nende peredele ja kogukondadele. ELi uues uimastitevastase võitluse programmis pööratakse erilist tähelepanu uimastitarbimise probleemi tasakaalustatud ja terviklikule lahendamisele vanglates, mis vajavad oma erilise olukorra tõttu strateegilist, struktureeritud ja koordineeritud lähenemisviisi.

ELi uimastitevastase võitluse programmi juurde kuulub 1. lisas esitatud uimastitevastase võitluse tegevuskava, mis sisaldab konkreetseid operatiivseid samme ja meetmeid, mille eesmärk on hõlbustada kaheksa strateegilise prioriteedi elluviimist. III.Strateegilised prioriteedid a)Tugevdatud julgeolek – uimastiturgude tegevuse takistamine 1. Peatada ja likvideerida ELi liikmesriikides tegutsevad, nendest riikidest pärit või need sihikule võtnud peamised kõrge riskitasemega uimastitega seotud organiseeritud kuritegelikud rühmitused ning käsitleda seoseid teiste julgeolekuohtudega Uimastiturud on laadilt piiriülesed ja uimastitega seotud organiseeritud kuritegelikud rühmitused tegelevad sageli mitut liiki kuritegevusega. ELis on uimastiturgudega otseselt seotud enam kui kolmandik organiseeritud kuritegelikest rühmitustest, kellest umbes kahel kolmandikul on seosed laiema kuritegeliku tegevusega, sealhulgas korruptsiooni ja rahapesuga, mis võimaldavad neil tegutseda. Ebaseaduslik uimastikaubandus on seotud ka muud liiki raske kuritegevusega, näiteks inimkaubanduse, rändajate ebaseadusliku üle piiri toimetamise ja ebaseadusliku tulirelvakaubandusega, samuti kauplemisega võltsitud, ebakvaliteetsete ja müügiloata ravimitega. Piiratud arvul juhtudel on tehtud kindlaks võimalikud seosed terrorismi rahastamise / terrorismiga. Seepärast tuleks ELi tasandil esmajärjekorras pöörata tähelepanu suuremahulistele tehingutele ja tehingutele, mille maht on küll väiksem, kuid mis on asjassepuutuvate uimastite (nt sünteetilised opioidid) tugeva toime tõttu eriti kahjulikud. Need tuleks esikohale seada koostoimes organiseeritud ja rasket rahvusvahelist kuritegevust käsitleva ELi poliitikatsükliga (EMPACT), milles ohud määratakse kindlaks ja prioriseeritakse ning neid käsitletakse kaubapõhisest aspektist. Peale selle tuleks võtta tähelepanu keskmesse organiseeritud kuritegelike rühmituste tegevuse järjepidevuse seisukohast olulised kõrgema tasandi ja keskmisel tasandil juba seatud eesmärgid, et lammutada selliste rühmituste käsuliin. Sihikule tuleks võtta kõik ahela lülid, kes on piisavalt kogenud, et tagada kuritegeliku tegevuse järjepidevus. Teiseks tuleks keskenduda uimastikaubandusega ja seonduvate kuritegudega teenitava tohutu kriminaaltulu jälgimisele, arestimisele ja konfiskeerimisele, et kaotada organiseeritud kuritegelike rühmituste suutlikkus toime panna uusi kuritegusid ja imbuda seaduslikku majandusse. Tõhusaks võitluseks uimastikaubandusega tuleb tagada, et kriminaaltulu ei läheks tagasi uimastite tarneahelasse ega võimaldaks kuritegelikku käitumist, nagu korruptsioon ja vägivald, või muud liiki rasket ja organiseeritud kuritegevust, nagu inimkaubandus või isegi terrorism. Peale selle tuleks kaaluda meetmeid, et piirata uimastikaubandust võimaldavate vahendite, näiteks uimastite tootmiseks kasutatavate narkolaborite seadmete, tulirelvade, võltsitud dokumentide ja krüpteerimistehnoloogia kuritegelikku kasutamist. Lisaks võiks arestitud ja konfiskeeritud kuriteovahendeid ja uimastitega seotud kuritegevusest saadud kriminaaltulu kasutada selleks, et toetada uimastite pakkumise ja nõudluse vähendamise meetmeid. Kolmandaks tuleks parandada senist koostööd ja taotleda struktureeritud koostööd uimastite päritolu- ja transiidiriikide ja -piirkondade ning asjaomaste piirkondlike organisatsioonidega, seahulgas uute sihipäraste toetus- ja koostööprogrammide kaudu, millega kaasatakse uimastitega seotud kuritegude ennetamisse ja õiguskaitsekoostöösse süstemaatiliselt asjaomased ELi asutused, eelkõige Europol ja EMCDDA, ning käsitledes seoseid muud liiki organiseeritud kuritegevusega. Oluline on kindlustada Europol ja EMCDDA vahenditega, mida nad vajavad, et toetada liikmesriike uimastitega seotud operatiivmeetmete võtmisel. Sellega seoses on vaja tugevdada ka EMPACTi operatiivmeetmeid. Lisaks rahvusvaheliste õiguskaitseasutuste ja uimastite seirekeskuste koostöö edendamisele ja toetamisele püütakse selle prioriteedi all võetavate meetmetega pidevalt tegeleda organiseeritud kuritegevuse algpõhjuste ja peamiste tõukejõududega ning muuta kohalikud kogukonnad vastupanuvõimelisemaks. Prioriteetsed valdkonnad 1.1. Keskendumine ELi ja piiriülestel uimastiturgudel tegutsevatele suure riskipotentsiaaliga organiseeritud kuritegelikele rühmitustele ning kriminaalsete, eriti organiseeritud kuritegelike rühmituste vahelist koostööd edendavate ärimudelite lõhkumine 1.2. Uimastiturgudel tegutsevate organiseeritud kuritegelike rühmituste kriminaaltulu ja kuriteovahendid ning konfiskeeritud vara kasutamine sotsiaalsetel eesmärkidel 1.3. Rahvusvaheline koostöö kolmandate riikide või piirkondadega ja asjaomaste ELi asutuste kaasamine 2. Suurendada uimastite ja nende lähteainete ebaseadusliku hulgikaubanduse avastamist ELi sisenemise ja sealt väljumise kohtades ELi uimastiturge tuleb vaadelda nii üleilmsest kui ka piirkondlikust vaatenurgast. Eri piirkondadega seonduvad spetsiifilised probleemid, mis muudavad teatud meritsi, maad mööda või õhu kaudu ELi sisenemise ja EList väljumise kohad esmatähtsaks, pidades silmas uimastite ja nende lähteainete ebaseaduslikku hulgikaubandust, mis hõlmab uusi keemilisi lähteaineid, mida ei kontrollita või jälgita. Erilist tähelepanu tuleks pöörata nn disainernarkootikumide lähteainetele, kuna sünteetiliste uimastite ebaseaduslikul tootmisel ELis kasutatakse praegu peamiselt just neid kemikaale ja need tekitavad õiguskaitseasutustele suuri probleeme. Kohad, mille kaudu ebaseaduslikud uimastid konteinerites või lasti hulgas ELi tuuakse või EList välja viiakse (sõlmpunktid), võivad põhjustada häireid ELi kaubanduses, soodustada korruptsiooni ja kahjustada head juhtimist. Peale selle on ELi välispiirid (mere-, maa- ja õhupiir) loomu poolest haavatavad ning seda võidakse uimastikaubanduses ära kasutada. Uimastikauplejate poolset kuritarvitamist silmas pidades on strateegiliselt eriti tähtis teha ELi piiridega külgneva mere- ja õhuruumi seiret. Üle 70 % ELi välispiirist on merepiir. Seetõttu tuleks seada uimastikaubanduse vastaste meetmete võtmisel esikohale sellised peamised ELi sadamad ja lennujaamad ning maismaal asuvad ELi sisenemise ja sealt väljumise kohad, mis on teadaolevalt uimastite hulgimüügi sõlmpunktid. Meetmed peaksid hõlmama konteinerite ja lasti tõhustatud riskianalüüsi tollis, profiilide koostamist ja luureteabe jagamist, samuti tõhusat koostööd asjaomaste ELi asutuste, liikmesriikide õiguskaitse-, tolli- ja piirikontrolliasutuste ning partnerriikide asjaomaste asutuste sees ja vahel. On tehtud kindlaks, et võitluses uimastite ebaseadusliku üle piiri toimetamise vastu on väga oluline tolli ja politsei parem teabevahetus ja tihedam koostöö. Tähelepanu tuleks pöörata ka korruptsioonivastaste meetmete edasiarendamisele ja laiendamisele seoses kõnealuste sõlmpunktidega ning selle tuvastamisele, kas tegevus suunatakse tõhusa sekkumise tulemusel mujale. Teiseks on uimastikaubanduse raames toimuvate ebaseaduslike piirületuste avastamiseks oluline jälgida mere-, maa- ja õhupiiri. Sellega seoses tuleks suurendada teadlikkust olukorrast kõikidel ELi välispiiridel, sealhulgas Frontexis ja koostöös liikmesriikidega. Esikohale tuleks seda õhu- ja merepiirid seoses nende loomuomase haavatavuse ja piiratud seirega, ent samuti seoses üldlennunduses kasutatava õhuruumi ning Atlandi ookeani ja Vahemere strateegilise tähtsusega. COVID-19 pandeemia ajal jätkusid mereveod võrdlemisi takistamatult ja organiseeritud kuritegelikud rühmitused, kes olid seotud suurte uimastikoguste Euroopasse toimetamisega, said edasi kaubitseda. Meetmeid – näiteks neid, mida rakendab Merenduse Valdkonna Analüüside ja Operatsioonide Keskuse narkootikumidevastase võitluse töörühm (MAOC-N) – tuleks tugevdada ja laiendada. Näiteks tuleks jälgida laevu ja lennukeid, mis veavad ebaseaduslikke uimasteid avamerel ja õhuruumis, mis külgneb teadaolevalt rikutud ELi mere- või õhupiiriga, et pidada nad kinni enne esimesse ELi sisenemise kohta jõudmist või jõudmisel. Uimastikauplejad kuritarvitavad üldlennunduses kasutatavat õhuruumi üha enam ja neid jälgitakse endiselt liiga vähe, mistõttu on ohustatud ka ELi julgeolek. Rahvusvaheline koostöö mere- ja lennuliikluse valdkonnas jääb väga oluliseks ka tulevikus, et suurendada liikmesriikide ja piirijulgeoleku eest vastutavate ELi asutuste luurealast ja reaalajas tegutsemise võimekust. Prioriteetsed valdkonnad 2.1. Uimastite ebaseaduslik toimetamine ELi ja EList välja, kasutades väljakujunenud (seaduslikke) kaubanduskanaleid 2.2. Ebaseaduslik või deklareerimata ELi piiri ületamine 3. Suurendada keskmise suurusega ja väikeste uimastikoguste levitamiseks kasutatavate logistiliste ja digitaalsete kanalite tõhusat jälgimist ning nende kanalite kaudu ebaseaduslikult üle piiri toimetatavate ebaseaduslike ainete konfiskeerimist tihedas koostöös erasektoriga Uimastiturg muutub üha digitaalsemaks. Uimastite müümiseks interneti teel kasutatakse nii pinnaveebi kui ka pimevõrgu turge, samuti sotsiaalmeediat ja mobiiltelefonide suhtlusrakendusi. Need tehnoloogialahendused on muutnud uimastite, uute psühhoaktiivsete ainete, uimastite lähteainete ja uimastite tootmiseks vajalike seadmete levitamise märksa lihtsamaks ning on tekitanud uusi probleeme õiguskaitse ja rahvatervise vaatenurgast. Posti- ja kulleriteenuse kasutamine uimastitega kauplemisel mõjutab kõiki liikmesriike ning mitu riiki on täheldanud uimasteid sisaldavate kirjade ja pakkide arvu märkimisväärset kasvu. Postisaadetiste tee võib olla väga erinev: saadetised võivad liikuda allikast otse sihtkohta või kulgeda läbi mõne ELi või ELi-välise transiidikeskuse. Saadetised võivad olla pärit EList või ELi välispiiri tagant.

Seepärast on vaja paremini ja koordineeritumalt jälgida ja analüüsida ohte, mida põhjustavad uimastite kättesaadavus sotsiaalmeedia platvormide, rakenduste ja interneti-/pimevõrgupõhiste kauplemiskohtade kaudu ning internetimaksete (sh krüptoraha) kasutamine ja krüpteeritud digitaalne kommunikatsioon. Sellega seoses tuleks suurendada koostööd erasektoriga. Teiseks tuleb ebaseaduslikke aineid sisaldavaid saadetisi jälgida rangemalt tihedas koostöös posti- ja kulleriteenuste osutajatega. Uurida võiks uue tehnoloogia ja tehisintellekti rolli kontrollide ja menetluste, sealhulgas postisaadetiste riskihindamise tõhustamisel, ning võimalust kasutada täiustatud elektroonilisi andmeid täiel määral saadetiste puhul, mis saabuvad peamistest päritoluriikidest (ELis ja mujal maailmas). Kolmandaks võidakse uimastitega kaubitsemiseks kasutada piki raudteid ja jõgesid kulgevaid piiriüleseid kauplemiskanaleid ning üldlennunduses kasutatavat õhuruumi, mida õiguskaitseasutused ei jälgi praegu piisavalt. Vaja on suuremat teadlikkust, et tugevdada väiksemate mere- ja jõesadamate, väikeste/kohalike lennuväljade ja raudteejaamade jälgimist ja uurimist. Prioriteetsed valdkonnad 3.1. Digilahendustel põhinevad uimastiturud 3.2. Posti- ja kulleriteenused 3.3. Piki raudteid ja jõgesid kulgevad ELi-ülesed kauplemiskanalid ning üldlennunduses kasutatav õhuruum 4. Likvideerida uimastite tootmine ja töötlemine, takistada ebaseaduslike uimastite tootmisel kasutatavate lähteainete kõrvalesuunamist ja nende ainetega kaubitsemist ning teha lõpp ebaseaduslike uimastite kasvatamisele Uimastite tootmine seab ohtu tervise ja ohutuse ning põhjustab keskkonnakahju. Takistades uimastite tootmist Euroopas ja partnerriikides, aidatakse märkimisväärselt vähendada uimastite pakkumist ja kättesaadavust ELi siseturul ja ekspordiks. EL on oluline sünteetiliste uimastite ja kanepi tootmise piirkond ja kahjustab seeläbi ka keskkonda – tootmise käigus ladestatakse keemilisi jäätmeid ning seatakse ohtu nii uimastite tootmisse kaasatud isikud kui ka kogukonnad, kus tootmine aset leiab. Igal aastal ladestatakse ebaseaduslikesse ladestamispaikadesse tonnide viisi keemilisi jäätmeid, mis on tekkinud sünteetiliste uimastite tootmisel. Näiteks 1 kg amfetamiini tootmisel tekib hinnangute kohaselt 20–30 kg jäätmeid. Märkimisväärne kogus jäätmeid tekib ka mõne lähteaine tootmisel alternatiivsetest kemikaalidest ehk juba enne sünteetilise uimasti tootmise protsessi. Eespool märgitut arvestades peavad õiguskaitseasutused pingutama rohkem selle nimel, et avastada ja likvideerida sünteetilisi uimasteid tootvad ebaseaduslikud laborid ning peatada ELis toodetud uimastite eksport. Seoses keskkonnakahjuga on oluline käsitleda keskkonnamõju, ohtu tervisele ja kulusid, mis on seotud sünteetiliste uimastite tootmisel tekkivate keemiliste jäätmetega, nagu on tunnistanud ka EMPACT. Üldist kahju keskkonnale peetakse suureks, kuid selleks, et paremini mõista selle valdkonna kasvavaid probleeme, on vaja lisainvesteeringuid järelevalvesse ja teadusuuringutesse. Peale selle tuleb käsitleda Euroopa tasandil küsimusi, mis on seotud uimastite lähteainete kõrvalesuunamise ja nn disainernarkootikumide lähteainete arendamisega. Teiseks avastatakse ja likvideeritakse ELis ja selle lähinaabruses üha rohkem kanepi kasvatamise kohti. Õiguskaitseasutused peaksid tõhustama meetmeid, et paremini võidelda ebaseaduslike uimastite kasvatamise vastu. Peale selle tuleks võtta tähelepanu alla ebaseaduslike uimastite, eelkõige heroiini tootmiseks unimaguna ja kokaiini tootmiseks kokataimede kasvatamine kolmandates riikides, mis võib mõjutada ELi; selleks tuleb pühenduda veelgi enam alternatiivsetele arengumeetmetele, nimelt tegeleda ebaseadusliku uimastimajanduse algpõhjustega läbi tervikliku lähenemisviisi, mille puhul ühendatakse maaelu arengu, vaesuse leevendamise, sotsiaal-majandusliku arengu, maale ja maakasutusõigusele juurdepääsu edendamise, keskkonnakaitse ja kliimamuutuste, õigusriigi edendamise, julgeoleku ja hea juhtimise alased jõupingutused, järgides täiel määral rahvusvahelisi inimõigustealaseid kohustusi ja kohustust tagada sooline võrdõiguslikkus. Jälgida tuleb ka võimalikke uusi ohte, nagu metamfetamiini tootmine, mille puhul kasutatakse traditsioonilistes oopiumi tootmispiirkondades kasvatatud taimedest saadud efedriini ja pseudoefedriini, ning levinud taimsete uimastite, näiteks kanepi ja kokaiini uute, muudetud või tugevatoimelisemate variantide väljatöötamine, ning hinnata nende võimalikku mõju ELile. Prioriteetsed valdkonnad 4.1. Sünteetiliste uimastite tootmine ja keskkonnakahju 4.2. Uimastite kasvatamine ELis ja väljaspool ELi b)Ennetamine ja teadlikkuse suurendamine 5. Ennetada uimastite proovimist, tõhustada kuritegude ennetamist ning suurendada teadlikkust uimastite kahjulikust mõjust kodanikele ja kogukondadele Nõudlus uimastite järele on pidevalt kasvanud. Uimastituru ebaseaduslikkuse tõttu võivad uimastitarbijad kanda mitmesugust kahju, mis võib laieneda ka nende peredele ja kogukondadele. Seepärast on üliolulised ulatuslikud ennetus- ja teadlikkuse suurendamise programmid. Paljud programmid, milles keskendutakse varajasele avastamisele ja sekkumisele, tervislike eluviiside edendamisele ning ennetamisele, sealhulgas erinevate ELi fondide rahastatavad programmid, on juba kättesaadavad. Ent vaja on siiski täiendavaid strateegiaid, mis aitavad suurendada üldsuse vastupanuvõimet ja milles võetakse tähelepanu keskmesse need, kes on kõige haavatavamad. Hoolimata juba olemas olevatest programmidest, on valdkondi, kus selliseid strateegiaid ei ole või need sisaldavad meetmeid, mille tõhusus ei ole tõendatud. Uimastikaubandusega seonduv vägivald, sealhulgas surma põhjustamine, ning avatud uimastiturud suurendavad kogukondades ebakindlust. Uimastitega seotud surma põhjustamist käsitlevate andmete põhjal on see mitmes ELi liikmesriigis märkimisväärselt levinud. Organiseeritud kuritegelike rühmituste rakendatava ärimudeli muutumise tõttu kasvab oht, et Euroopa uimastiturg suurendab vägivalda kogukondades ja korruptsiooni ELis. COVID-19 liikumispiirangud võisid seda suundumust süvendada, suurendades uimastitega seotud jõukude vahelist rivaalitsemist. Sellest tulenevalt tuleks esikohale seada tõenduspõhised ennetus- ja toetusmeetmed rühmadele, kelle puhul esineb uimastite proovimise ja uimastisõltuvuse tekkimise oht, tuginedes teaduslikule arusaamale nii sellest, kes on kõige suuremas ohus, kui ka sellest, millised lähenemisviisid on osutunud tõhusaks. Oluline ennetustegevuse sihtrühm on kooliõpilased ja noored. Samas tuleb erilist tähelepanu pöörata ka eriti haavatavaks tunnistatud rühmadele, nagu lapsed ja noored, kes elavad peredes, kus vanematel on ette tulnud uimastite kuritarvitamist, vaimse tervise häirega inimesed, kroonilise valu/väsimuse all kannatavad inimesed, kodutud, rändajad ja kriminaalõigussüsteemiga kokku puutunud noored. Samuti tuleb arvesse võtta uimastiprobleemide suhtes haavatavate naiste vajadusi. Teiseks on oluline tunnistada uimastitega seotud kuritegevuse mõju ning võidelda kaasnevate ohtudega, nagu vägivald, hirmutamine ja korruptsioon, ning kahjulike tagajärgedega seaduslikule majandusele. Samuti tuleb vastu astuda haavatavate rühmade ja uimastiprobleemidega inimeste ärakasutamisele organiseeritud kuritegelike rühmituste poolt. Nende ohtude ennetamine ja nende vastu võitlemine on raske ülesanne, mille jaoks on vaja kooskõlastatud meetmeid ELi tasandil ja mitmes sektoris. Kolmandaks on oluline suurendada sihipäraselt teadlikkust, sealhulgas tutvustada noorte ja haavatavate rühmade seas tervislikke elustiilivalikuid, et parandada elanikkonna vastupanuvõimet kokkupuutumisel uimastiprobleemidega. Teadlikkuse suurendamise üks eesmärke võib olla parandada üldisi teadmisi uimastite ja sõltuvuse mõjust üldiselt. Tegeleda võiks ka uimastitarbimisega seotud häbimärgistamisega, eriti kuna see võib kahjustada uimastitarbijate vaimset ja füüsilist tervist ning olla takistuseks ravi otsimisel. Uimastite alast teadlikkust tuleks suurendada lapsesõbralikult, nii et lapsed mõistaksid paremini uimastite kuritarvitamisega seotud ohte ja pikaajalisi tagajärgi. Samuti tuleks täiel määral ära kasutada uusi ja innovaatilisi digitaalseid suhtluskanaleid, võtta arvesse kohalikku sotsiaalset konteksti ja sihtrühmade vajadusi ning lähtuda teaduslikest tõenditest ja hindamistest. Prioriteetsed valdkonnad 5.1. Ennetusmeetmed, et vähendada uimastitega kokkupuutumist ning suurendada pikaajaliste probleemide / sõltuvuse suhtes kõige haavatavamate rühmade kaitset ja vastupanuvõimet 5.2. Uimastitega seotud kuritegevuse ennetamine, keskendudes eelkõige vajadusele ära hoida vägivald ja piirata korruptsiooni 5.3. Vastupanuvõime suurendamine ja häbimärgistamise vähendamine c)Uimastitega seotud kahju käsitlemine

6. Parandada juurdepääsu ravivõimalustele, mis vastavad uimastitarbimise tõttu kahjustusi saanud inimeste mitmesugustele tervishoiu- ja taastusravivajadustele Probleemne uimastitarbimine on krooniline ja tihtipeale korduv häire, mis võib uimastitarbija kahjustamise kõrval tekitada olulist kahju asjaomase isiku perele ja laiemale kogukonnale. Uimastitarbijate hulgas on levinud mitme uimasti koostarbimine, mis võib nii suurendada terviseriske kui ka raskendada tõhusat sekkumist. Isikute seas, kelle puhul uimastitarbimine on arenenud sõltuvuseks, on tavalised vaimse tervise probleemid ja kaasuvad füüsilised haigused ning paljudel on probleeme püsiva töökoha või turvalise eluaseme säilitamisega. Paraku on uimastiravi kättesaadavus paljudes riikides endiselt liiga piiratud ja esineb tõkkeid, mis takistavad ravi alustamist. Samuti on oluline tunnistada seda, et uimastiravi kõrval tuleb pakkuda ka muid tervishoiuteenuseid ja sotsiaalseid tugiteenuseid. Vaja on terviklikke ja integreeritud teenuseid, mille puhul nähakse uimastitarbimises tervishoiuprobleemi ning mis tuginevad mitmesugustele muudele tervishoiuteenustele ja sotsiaalsetele tugiteenustele, mida osutatakse näiteks eluasemete, tööhõive või haridusega seotud vajaduste rahuldamiseks. COVID-19 pandeemia sotsiaalse ja majandusliku mõju tõttu on see üha olulisem. Neil põhjustel tuleb tegeleda tõketega, mis takistavad juurdepääsu ravile, kandes hoolt selle eest, et tervishoiu- ja sotsiaalteenused on nii piisavalt kättesaadavad kui ka kliendirühmade vajaduste vaatenurgast asjakohased. Juurdepääsu takistavaid tõkkeid tuleks vähendada, võttes arvesse sihtrühma põhiomadusi, nagu demograafilised tegurid (nt vanus, sugu, haridus, kultuuriline taust), olukorrapõhised tegurid (nt vaesus, perekondlik olukord, suhtlusringkond, ränne) ja isiklikud tegurid (nt füüsiline ja vaimne tervis, psühholoogiline heaolu). Kaaluda tuleks ka laste erivajadustega arvestavat nõustamist ja ravi. Teiseks tuleb võtta meetmeid, et teha paremini kindlaks ja kõrvaldada tõkked, millega seisavad ravi- ja taastusraviteenuste hankimisel ja pikaajalisemal kasutamisel silmitsi naised. Nende tõkete hulka kuuluvad koduvägivald, trauma, häbimärgistamine, füüsilise ja vaimse tervise probleemid ning raseduse ja lapsehoiuga seotud küsimused, mida võivad võimendada eespool nimetatud demograafilised, olukorrapõhised ja isiklikud tegurid. Teenuste tõhusal pakkumisel tuleks arvesse võtta uimastiprobleemidega naiste erivajadusi ja elukogemust ning tunnistada, et uimastitarbimise harjumused ja probleemid võivad olla teistsugused kui meestel (muu hulgas võib naiste seas esineda rohkem retseptiravimite kasutamisega seotud probleeme). Kaaluda tuleb ka vaid naistele mõeldud teenuseid või teiste spetsialistide kaasamist, näiteks tihedat koostööpartnerlust talitustega, kes tegelevad haavatavate naiste või koduvägivalla ohvritega. Kolmandaks tuleks tunnistada uimastitarbijate mitmekesisust ning astuda samme, et osutada teenuseid, milles võetakse arvesse seda mitmekesisust ja eri rühmade vajadusi seoses probleemse uimastitarbimisega. Keerulisemate vajadustega rühmade hulka kuuluvad eakamad pikaajalised uimastitarbijad, kaasuva vaimse tervise probleemidega isikud, kodutud ja haavatavad naised. Et nende rühmadega tõhusalt tegeleda, on vaja ravimudeleid, milles tunnistatakse tervishoiuteenuste ja sotsiaalhoolekandeteenuste osutajate ning patsientide ja hooldajate rühmade vahelise partnerluse vajalikkust. Prioriteetsed valdkonnad 6.1. Juurdepääs individuaalsetel vajadustel põhinevatele ravi- ja taastusraviteenustele ning nende teenuste katvus 6.2. Ravi, mille osutamisel arvestatakse naiste erivajadustega 6.3. Ravimudelid, mis on asjakohased keerulisemate vajadustega rühmade puhul 7. Suurendada riski ja kahju vähendamise meetmete tõhusust, et kaitsta uimastitarbijate ja rahva tervist Selleks et kaitsta uimastitarbijaid ja üldsust uimastitarbimisega seonduva kahju eest, on vaja võimaliku kahju ja riski eri valdkondi hõlmavat sekkumisraamistikku, mis aitab saavutada aja jooksul paremad tervise- ja sotsiaalsed tulemused. Võimalikud olulised eesmärgid selles valdkonnas sekkumisel on meetmed, millega vähendatakse süstivate uimastitarbijate seas HIVi/AIDSi või viirusliku hepatiidi riski, üleannustamise ennetamine ning lähenemisviisid, millega julgustatakse uimastitarbijaid võtma vähem riske ning edendatakse tervise ja ohutusega seotud eesmärkide saavutamist. Tähtis küsimus on ka uimastitarbimise pikaajaline mõju noorele alles arenevale ajule, näiteks teismelistele. Tuleks tugevdada meetmeid, millega vähendatakse liiklusõnnetuste riski uimastite mõju või uimastite ja alkoholi koosmõju all sõidukit juhtivate isikute seas. Kahju vähendamise raamistikus tuleks ennekõike pakkuda sunnimeetmete alternatiive, mis võivad aidata langetada uimastitarbimise taset ja korduvate rikkumiste määra ning vähendada finants- ja halduskoormust ning sotsiaalkulusid. Seetõttu tuleb laiendada kahju vähendamise algatusi. Nõela- ja süstlavahetusprogrammid, opioidasendusravi, uimastitarbimise ruumid ja muud innovaatilised kahju vähendamise meetmed, mille tõhususe kohta on tõendeid, ning ligipääs C-hepatiidi viiruse testimisele võivad olla tõhusad meetmed, millega ära hoida nakkuste vere kaudu edasikandumine süstivate uimastitarbijate seas. Need meetmed, mille eesmärk on lõpetada HIVi/AIDSi epideemia ja kaotada uimastite süstijate seas viiruslik hepatiit kui rahvatervist ähvardav oht, on väga olulised, kuna nendega hoitakse ära uued nakatumised ning nende kaudu on võimalik jõuda suure riskiga elanikkonnarühmadeni, et neid testida ja ravida. Teiseks, kontrollitavate retseptiravimite väärkasutamine võib kahjustada eri taustaga ja eri kogukondadest pärit eri elujärjel olevaid inimesi. Eriti muret tekitav on opioidisõltuvuse asendusravis kasutatavate ravimite kõrvalesuunamine kasutamiseks mittemeditsiinilisel otstarbel ja müümiseks ebaseaduslikel uimastiturgudel. Ent muret tuntakse ka muude psühhoaktiivsete ravimite, eriti valuvaigistite võimaliku väärkasutamise pärast. Muret valmistab ka see, et mõnikord on ravimid toodetud ebaseaduslikult või hangitud veebipõhistest allikatest väljastpoolt ELi. Kõrvalesuunatud ainete kasutamist on seostatud surmavate ja mittesurmavate üledoosidega ning sõltuvuse, sageli opioidisõltuvuse sagedasema esinemisega. Samal ajal on siiski oluline tagada selles valdkonnas rakendatavate lähenemisviisidega, et ravimid ja muud kontrollitavad ained on kättesaadavad asjakohase ravi jaoks ja teaduslikel eesmärkidel. Kolmandaks peaks koostöö kolmandate riikide ja piirkondade ning asjaomaste piirkondlike organisatsioonidega hõlmama ka uimastiprobleemi tervisealaseid aspekte, eelkõige nõudluse ja pakkumise vähendamise meetmete mõju uimastitarbijatele ja üldsusele. Ravi, kahju vähendamine ja sunnimeetmete alternatiivid peaksid olema pidevalt päevakorras uimastite teemaliste dialoogide pidamisel kolmandate riikide või piirkondadega, kus selliseid abinõusid veel ei rakendata. Neljandaks, sõidukijuhtimine uimastite mõju all on liiklusohutuse probleem, kuna uimastitarbimine vähendab juhtimisvõimet ja suurendab liiklusõnnetuste riski. Täiendavaid jõupingutusi on vaja teha uimastite mõju all olevate sõidukijuhtide testimise parandamiseks. Peale selle tuleb suurendada teadlikkust riskidest, mis kaasnevad sõiduki juhtimisega uimastite mõju all. See valdkond vajab täiendavat teadus- ja arendustegevust, et teha kindlaks ja hinnata tõhusaid poliitika- ja operatiivmeetmeid, sealhulgas töötada välja testimismeetodid ja odavamad vahendid uimastite avastamiseks. Viiendaks tuleb suurendada jõupingutusi ja süvalaiendada sunnimeetmete tõhusate alternatiivide rakendamist uimastitarbijatest õigusrikkujate puhul, ehkki kõik liikmesriigid juba kasutavad vähemalt üht sellist meedet. Selles valdkonnas on vaja ulatuslikumaid ja põhjalikumaid andmeid. Kuuendaks, surm üleannustamise tõttu ja uimastitarbimisega seostatavad muud välditavad surmajuhtumid on kõige suurem uimastitarbimisega kaasnev kahju. Sekkumine üleannustamise tõhusaks vähendamiseks on praegustes reageerimisviisides selgelt puudulik – surmavate üledooside arv on paljudes riikides endiselt suur ja mõnes riigis see isegi kasvab. Hoolimata mõnest hiljutisest potentsiaalselt olulisest edusammust, nagu opioidantagonistide, näiteks naloksooni laiem kasutamine, on hädavajalik tagada selle aine kättesaadavus ja edendada selle nõuetekohast kasutamist uimastite üleannustamise korral. Peale selle on keeruline saada kogu EList täielikke andmeid üleannustamisest tingitud surmajuhtumite kohta. Selle põhjuseks on muu hulgas süstemaatiline andmete teatamata jätmine, vähene toksikoloogiline suutlikkus ja registreerimisprotsessid, mis tekitavad aruandluses viivitusi. Prioriteetsed valdkonnad 7.1. Uimastitega seotud nakkushaigused 7.2. Ravimite väärkasutamine, ligipääs vaid meditsiinilistel ja teaduslikel eesmärkidel kasutamiseks mõeldud kontrollitavatele ainetele ning nende ainete võimalik kõrvalesuunamine 7.3. Rahvusvaheline koostöö, et kaitsta uimastitarbijate tervist 7.4. Sõidukijuhtimine uimastite mõju all 7.5. Sunnimeetmete alternatiivid 7.6. Üleannustamine ja uimastitega seotud surmajuhtumid 8. Töötada välja tasakaalustatud ja terviklik lähenemisviis seoses uimastite tarbimisega vanglates (vähendada nõudlust ja piirata pakkumist) Suur osa vanglakaristuse kandjatest on uimastitarbijad. Lõivosa vangidest on tarbinud mingil hetkel oma elus ebaseaduslikke uimasteid ning paljude uimastitarbimine on krooniline ja probleemne. Kuigi mõni isik tõepoolest lõpetab uimastitarbimise või vähendab seda, kui ta saadetakse vanglasse, teevad teised vangistamise korral uimastite tarbimisega algust või omandavad kahjulikumad harjumused. Lisaks sagedastele uimastiprobleemidele on vangide tervis viletsam kui elanikkonnal üldiselt – rohkem esineb vere kaudu edasi kanduvaid nakkusi ja tihti tuleb ette vaimseid häireid. Opioidide tarbijate puhul suureneb pärast vanglast vabanemist oluliselt oht surra uimasti üleannustamise tõttu, kuna tagasilangus on suur ja opioidide taluvus on vähenenud. Tuleks kindlaks teha ja likvideerida kõikvõimalikud kanalid, mille kaudu toimetatakse vanglatesse uimasteid, ning välja selgitada ja peatada isikud, kes hoolitsevad nende kanalite käigushoidmise eest. Seepärast tuleb tagada uimasteid tarbivatele õigusrikkujatele vanglas ja pärast vanglast lahkumist järjepidev ravi, taastusravi ja taastumine ning toetada nende taasintegreerumist ühiskonda. Iga liikmesriigi, vangla ja kriminaalhooldustalituse jaoks sobiva järjepideva ravimudeli väljatöötamine võib olla oluline selleks, et võimaldada vangidel saada pärast karistuse kandmist mitmesugust tuge, mida nad vajavad vanglas olles oma isiklike taastumiseesmärkide saavutamiseks, vähendada riske ning edendada pidevat suhtlemist ravi- ja rehabilitatsiooniteenuste osutajatega.

Teiseks tuleks kiiremas korras likvideerida kanalid, mille kaudu uimasteid (ja muid ebaseaduslikke esemeid) vanglatesse toimetatakse, ning teha kindlaks isikud, kes neid kanaleid käigus hoiavad. Tõhusaks sekkumiseks tuleks teha koostööd õiguskaitseasutustega, jagada teavet, võidelda korruptsiooniga, kasutada luureteavet ja teha uimastiteste. Prioriteetsed valdkonnad 8.1. Vanglates ja kriminaalhoolduse ajal pakutava ravi järjepidevus 8.2. Uimastite pakkumise piiramine vanglates IV.ELi uimastitevastase võitluse programmi juhtimine, rakendamine ja järelevalve ELi uimastitevastase võitluse programmi juurde kuulub sama ajavahemikku hõlmav uimastitevastase võitluse tegevuskava, milles programmi strateegilised prioriteedid on lahti kirjutatud konkreetsete operatiivsete sammude ja meetmetena. Uimastitevastasesse tegevuskavva on koondatud nii sise- kui ka välisaspektid, mis on vajalikud ELi uimastitevastase võitluse programmi eesmärkide elluviimiseks. Et suurendada uimastiküsimusega seoses julgeolekut ja parandada tervishoidu, peaksid uimastitevastase võitluse tegevuskavas ette nähtud meetmed aitama ka ellu viia julgeolekuliidu strateegiat ja saavutada aastani 2030 rakendatava kestliku arengu tegevuskava kohaldatavaid eesmärke. Joonisel 1 on näidatud uimastipoliitika peamised osalised: ELi uimastitevastase võitluse programmi poliitiliste prioriteetide kindlaksmäärajad ja nende kindlaksmääramisele kaasaaitajad; rakendajad, kes vastutavad uimastitealase võitluse tegevuskavas esmatähtsaks seatud meetmete rakendamise taktika ja meetmete elluviimise eest; järelevalve tegijad, kes aitavad hinnata tehtud edusamme, ning rakendamise koordineerijad. Vaja on tugevamat koordineerimist ELi institutsioonide, organite ja asjaomaste asutuste ning liikmesriikide ja kodanikuühiskonna sees ja vahel. Lisaks on ELi uimastitevastase võitluse programmi lähenemisviisi ja eesmärkide järgimiseks vajalik tõhustatud rahvusvaheline koostöö ELi, kolmandate riikide ja piirkondade ning rahvusvaheliste organisatsioonide ja organite vahel, samuti mitmepoolsel tasandil. Nende jõupingutuste toetamisel on oluline roll Euroopa välisteenistusel, sealhulgas ELi delegatsioonide ning ühise välis- ja julgeolekupoliitika vahendite, näiteks ühise julgeoleku- ja kaitsepoliitika missioonide ja operatsioonide ning terrorismivastase võitluse ja julgeolekuekspertide võrgustiku kaudu. Peale selle tuleks tagada ELi kodanikuühiskonna uimastifoorumi kaasamine uimastipoliitika elluviimisse, hindamisse ja arendamisse ELi ja rahvusvahelisel tasandil. Enne ELi uimastitevastase võitluse programmi rakendamise lõppu 2025. aastal korraldab Euroopa Komisjon ELi uimastitevastase võitluse programmi ja tegevuskava sõltumatu hindamise, võttes arvesse kõikidelt nende juhtimisse kaasatud osalejatelt ja ka teistelt asjaomastelt sidusrühmadelt saadud teavet ning pidades silmas ELi uimastipoliitika edasiarendamist. Joonis 1. Neli juhtimistasandit Vahendid tuleks eraldada proportsionaalselt nende strateegiliste prioriteetide, valdkondade ja meetmete jaoks, mis kõige suurema tõenäosusega toovad kaasa ELi uimastitevastase võitluse programmi eesmärkide saavutamise ELi, riigi ja kohalikul tasandil. Seepärast on oluline leida viis, kuidas mõõta uimastiprobleemile reageerimise üldist tõhusust. Uimastitevastase võitluse programmis kindlaks määratud prioriteetide toetamise vahendid tuleks eraldada ELi valdkonnaülestest rahastamisallikatest, eeskätt Sisejulgeolekufondist, programmist „EL tervise heaks“, Euroopa Sotsiaalfondi+-ist, õigusprogrammist, programmi „Euroopa horisont“ julgeolekualaste uuringute osast, ühtekuuluvuspoliitika fondidest, programmist „Digitaalne Euroopa“ ning õiguste ja väärtuste programmist.