[pic] | EUROOPA KOMISJON |

Brüssel 9.2.2010

KOM(2010)46 lõplik

KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE

nõukogu määruse (EÜ) nr 577/98 rakendamise kohta

SEK(2010)115

KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE

nõukogu määruse (EÜ) nr 577/98 rakendamise kohta

SISSEJUHATUS

Käesolev aruanne on neljas kolme aasta järel esitatavatest aruannetest, mille komisjon on kohustatud esitama vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 577/98 (tööjõu valikvaatluse korraldamise kohta ühenduses)[1] (edaspidi „tööjõu valikvaatluse määrus”) artiklile 7. Esimese aruande esitas komisjon 2000. aastal ja see hõlmas ajavahemikku 1998–1999, teine aruanne esitati 2003. aastal (ajavahemiku 2000–2002 kohta) ning kolmas 2006. aastal ja see hõlmas aastaid 2003–2005.

Käesolev aruanne kirjeldab liikmesriikide, kandidaatriikide[2] ja EFTA riikide (edaspidi „osalevad riigid”) saavutatut nõukogu määruse (EÜ) nr 577/98 (mida on muudetud komisjoni määrusega (EÜ) nr 2104/2002[3] ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 2257/2003[4]) rakendamisel aastatel 2006 ja 2007[5]. Määrusega (EÜ) nr 2257/2003 lisati tööjõu valikvaatluse määrusesse muu hulgas järgmised uuenduslikud elemendid, mida kasutatakse alates 2006. aastast:

- kuus täiendavat vaadeldavat näitajat;

- moodul „n” (ebatüüpiliste tööaegade kohta) muudeti kohustuslikuks, senini oli neid andmeid kogutud vastaja nõusolekul;

- eristati põhimuutujad, mida vaadeldakse kvartali kaupa, ja struktuurilised muutujad, mida tuleb vaadelda üksnes aasta keskmistena ja mille puhul võib kasutada aastase valimi alavalimit.

PÕHIPUNKTID

Tööjõu valikvaatluse määruse konkreetsete, eelmises lõigus kirjeldatud aspektide rakendamisel saavutatut on allpool kokkuvõtlikult kirjeldatud. Aruandes esitatud hinnangute aluseks on asjaomaste riikide kvaliteediaruanded, nende edastatud andmed ja muu teave, samuti riigisiseste küsitluste analüüs.

Kvartaalse pidevuuringu rakendamine – artikkel 1

Pidevuuringu rakendamist ning kvartaalsete andmete tootmist ja edastamist on veelgi parandatud. 2007. aastal alustas Luksemburg kvartaalsete andmete tootmist ning Horvaatia hakkas läbi viima pidevuuringut. Ainult Türgi ja Šveits ei rakenda veel pidevuuringut. Türgi toodab see-eest kvartaalseid andmeid ning Šveits kavatseb 2010. aastast rakendada pidevuuringut.

2007. aastal täitsid kõik osalevad riigid, kes rakendavad pidevuuringut (v. a Bulgaaria), nõude, mille kohaselt peab vaatlus hõlmama aasta kõiki nädalaid. Siin tegid edusamme Ungari,[6] Sloveenia ja Rumeenia, kes esitasid kuni 2005. aastani andmeid vaid osa aasta kohta, ning Horvaatia, kes läks 2007. aastal üle pidevuuringule.

Teisest küljest on Luksemburg, Sloveenia, Ungari, Madalmaad ja Saksamaa teinud vaatlusnädalate ühtlasel jaotamisel aasta vältel kas väikesi või olematuid edusamme, need riigid kalduvad selle nõude täitmisest endiselt kõrvale.

Vaatlusala ja vaatluse ulatus –artikkel 2

Osalevad riigid rakendavad riigi alalise elanikkonna määratlemisel siiani väga erinevaid kontseptsioone, mõned riigid võtavad aluseks riigis viibimise aja, teised õigusliku staatuse, mis tavaliselt hõlmab rahvastikuregistris registreerimist.

Mis puutub sellesse, et katta tuleb liikmesriigi majandusterritoorium, siis ei täida Prantsusmaa siiani seda nõuet, sest 1., 3. ja 4. kvartalis puudusid andmed Prantsuse ülemeredepartemangude kohta. Siiski võetakse meetmeid, et saavutada täielik katvus 2013. aastaks.

Andmete geograafilist võrreldavust mõjutab ka see, et institutsioonleibkondi käsitatakse riigiti erinevalt. Erinevused seisnevad selles, kuivõrd katab valim institutsiooni populatsiooni (täielikult, osaliselt või üldse mitte), milliseid meetodeid kasutatakse andmete kogumisel (institutsioonleibkonna otsene vaatlus või vaatlus tavaleibkonna kaudu, kus institutsioonleibkonda kuuluvad isikud on säilitanud sidemed tavaleibkonnaga) ning kas vaatluse statistilise kaalu arvutamisel arvestatakse institutsioonleibkondi sihtpopulatsiooni hulka või mitte. Paljud riigid on ebajärjepidevad ega hõlma valimisse institutsioonleibkondi, ent suurendavad valimit elanikkonna koguarvuni (Belgia, Iirimaa, Läti, Malta, Rumeenia, Sloveenia ja Šveits) või – teisalt – vaatlevad institutsioonleibkonda kuuluvaid isikuid, kuid võtavad vaatluse statistilise kaalu arvutamisel arvesse üksnes tavaleibkondade elanikkonda (Leedu).

Kuuest riigist, kes vaatlevad üksikisikuid, esitavad ainult Taani ja Soome Eurostatile leibkonda käsitlevaid andmeid alavalimi kaudu. Taani puhul on alavalim mittetäielik. Samas ei esitanud Rootsi, Norra, Island ja Šveits üldse leibkonna andmeid. Taani ja Rootsi lubasid hiljuti, et esitavad alates 2010. aastast leibkonda käsitlevad andmed täielikult kooskõlas õigusliku raamistikuga; Norra vajab selleks rohkem aega.

Täpsusnõuded – artikli 3 lõiked 1 ja 2[7]

Mis puutub artikli 3 lõikes 1 esitatud täpsusnõudesse (suhteline standardviga ei tohi ületada 8 % töötute rühma puhul, kes esindab 5 % tööealisest elanikkonnast), siis nii 2006. kui ka 2007. aastal ületati standardvea piiri 35-s üle 300 000 elanikuga NUTS II tasandi piirkonnas (kokku 288 piirkonda, 2007. aastal 292 piirkonda). Need piirkonnad asuvad Prantsusmaal (10 piirkonda), Ühendkuningriigis (8), Kreekas (5), Poolas (5), Rumeenias (3), Portugalis (2), Bulgaarias (1) ja Belgias (1). Prantsusmaal on käimas tööjõu valikvaatluse korraldamise ümberkujundamine, sealhulgas valimi suuruse järkjärguline suurendamine alates 2011. aasta algusest, see peaks võimaldama täpsusnõuet täita. Poola omalt poolt on suurendanud piirkondades, mis artikli 3 lõike 1 nõudele ei vasta, järkjärgult valimi suurust keskmiselt 7 % võrra 2008. ja 2009. aastal.

Artikli 3 lõikes 2 esitatud täpsusnõude osas ei täitnud Saksamaa, Poola ja Rumeenia suhtelise standardvea lubatud 2 % piiri 5 % tööealise elanikkonna suhtes kahe järjestikuse kvartali vahelise muutuse arvutamisel; kõnealune standardvea piirmäär kehtib liikmesriikide jaoks, kus elanikke on 20 miljonit või rohkem. Sellele nõudele vastamiseks on Poola kavandanud valimi suurust kahekordistada 2010. aastast alates. Belgia, Bulgaaria, Taani, Eesti, Läti, Leedu, Sloveenia ja Horvaatia puhul oli suhteline standardviga üle 3 %; piirmäär miljoni kuni 20 miljoni elanikuga liikmesriikide jaoks on 3 %.

Vaadeldavad näitajad – artikli 4 lõige 1

Andmekogumite täiuslikkuse osas on üldjuhul pärast eelmise aruande esitamist märgata paranemist, näiteks võib tuua mooduli „a” (demograafiline taust) või mooduli „f” (ilmne vaeghõive). Enamik riike rakendas 2006. aastal määrusega (EÜ) 2257/2003 lisatud kuut uut näitajat[8]. Mõned osalevad riigid siiski ei esita ikka veel osasid kohustuslikke näitajaid (mõnel juhul kõiki alanäitajaid). Iirimaa ei ole siiani esitanud korrektseid andmeid leibkonna koosseisu ja küsimustikele vastanute rahvuse kohta. Sellegipoolest on tööjõu valikvaatluse määruse nõuete täitmine 2009. aasta sügisel paranenud ja aasta lõpuks võib oodata rahuldavat tulemust.

Lisaküsimustikud – artikli 4 lõige 2

2006. aastaks oli kavandatud lisaküsimustik töölt pensionile ülemineku kohta ja 2007. aastaks lisaküsimustik tööõnnetuste ja tööst tingitud terviseprobleemide kohta.

Osalevad riigid rakendasid mõlemaid lisaküsimustikke, v. a Horvaatia ja Island 2006. aastal ning Türgi, endine Jugoslaavia Makedoonia Vabariik ja Šveits mõlemal aastal[9]. Esialgsed andmed saadeti üldjuhul õigeaegselt, seda ei teinud 2006. aastal Iirimaa ning 2007. aastal Taani, Prantsusmaa, Island ja Norra. Siiski juhtus mitmel korral, et andmed tuli uuesti edastada, et andmekogumisse saaksid korrektsed andmed. Mõned riigid ei pidanud kinni vaatlusperioodist, ette oli nähtud kasutada kas kogu aastat või teist kvartalit. 2007. aasta vaatluse puhul kasutas Ühendkuningriik vaatlusperioodina 1. kvartalit ning Madalmaad ja Austria jaotasid valimi pikema ajavahemiku peale kui üks kvartal, kuid ei katnud ka kogu aastat.

Tööpuuduse mõiste ja küsimuste sõnastamise 12 põhimõtet – artikli 4 lõige 3

2006. ja 2007. aastal muutsid oma küsimustikke kaheksa riiki – Itaalia, Luksemburg, Läti, Ungari, Rumeenia, Slovakkia, Horvaatia ja Norra – nende eesmärk oli, et küsimustikus kasutatav tööpuuduse mõiste vastaks paremini komisjoni määruses (EÜ) nr 1897/2000[10] sätestatud mõistele. 2007. aasta lõpuks saavutasid täieliku vastavuse Taani, Prantsusmaa, Itaalia, Läti, Austria, Rumeenia, Norra ja Šveits. Riikidel, kellel kõnealune mõiste ei kattu määruses esitatuga, on enamik probleeme siiani seotud perioodiga, mil vaadeldakse valmisolekut uuesti tööle asuda (Belgia, Bulgaaria, Tšehhi Vabariik, Kreeka, Iirimaa, Küpros, Leedu, Luksemburg, Ungari, Malta, Madalmaad, Poola, Sloveenia, Soome, Horvaatia, endine Jugoslaavia Makedoonia Vabariik, Türgi, Island) ning järelküsitlusega kontrollimaks koondatute tööhõiveseisundit (Bulgaaria, Tšehhi Vabariik, Saksamaa, Luksemburg, Madalamaad, Portugal, Slovakkia, Rootsi, Ühendkuningriik, Horvaatia ja Island). Hispaania, Ühendkuningriik ja Island on määranud vanuse alampiiriks 16 aastat, samas Eesti, Iirimaa ja endine Jugoslaavia Makedoonia Vabariik ei kontrollinud korralikult neid isikuid, kes ei otsinud tööd põhjusel, et nad olid juba tööd saanud.

2006. ja 2007. aastal muutsid küsimustikke mitmed liikmesriigid, et saavutada parem kooskõla küsimuste sõnastamise 12 põhimõttega. Siiski täitsid 2007. aastal kõik osalevad riigid vaid 8. ja 11. põhimõtet.

Enamik kõrvalekaldeid esines:

- koondatute formaalse töösuhte tuvastamisel (2. põhimõte),

- küsimuse osas, mis käsitles töö otsimist – ei täpsustatud, et ka vähese tööajaga töö otsimist tuleb arvestada (3. põhimõte);

- töötamist, töö otsimist ja töö otsimise meetoditeid ning tööle asumiseks valmisolekut käsitlevate vaatlusperioodide määramisel (6. põhimõte);

- selle täpsustamisel, et riikliku tööhõiveametiga kontakteerumist töö otsimiseks tuleb eristada töötuhüvitise taotluse taasesitamisest ning tööhõiveameti pakutud abist, mille eesmärk on parandada registreeritud töötu tööalast konkurentsivõimet (10. põhimõte).

Iirimaa, Malta ja Horvaatia alustasid ikkagi küsitlust küsimusega peamise tegevuse kohta, kuigi see on vastuolus 1. põhimõttega. Madalmaad kasutasid isiku hetkeseisu tööturul töötamist käsitleva vaatlusperioodina, see aga ei kattu 6. põhimõttega, ning esitasid küsimused töö otsimise kohta ainult neile, kes ütlesid, et nad tahavad töötada, mis on jällegi vastuolus 7. põhimõttega[11]. Neli riiki – Hispaania, Austria, Rumeenia ja Rootsi – täitsid kõiki põhimõtteid[12].

Mitu riiki muutis oma küsimustikke pärast 2007. aastat (või kavandas seda lähiaastatel teha), et tööpuuduse mõiste vastaks määruses sätestatule või et 12 põhimõtet järgitaks täies ulatuses (vt tabel 15) Leedu lubas mõlemad probleemid lahendada 2010. aastaks.

Struktuurilised muutujad – artikli 4 lõige 4

Seitse riiki – Hispaania, Saksamaa, Prantsusmaa, Madalmaad, Soome, Ühendkuningriik ja Norra – kasutasid 2006. ja 2007. aastal võimalust vaadelda struktuurilisi muutujaid (aasta kohta) kogu aasta valimi alavalimi alusel. Kuid üksnes Hispaania kasutas alavalimit peaaegu kõigi 42 struktuurilise muutuja puhul. Madalmaad, Ühendkuningriik ja Norra kasutasid seda võimalust poolte muutujate puhul ning Soome, Saksamaa ja Prantsusmaa kasutasid seda vaid üksikute aasta kaupa esitatavate muutujate puhul. Mõne riigi puhul ei langenud aastase alavalimi kohta ja kvartali kaupa esitatud aasta keskmiste kohta esitatud tulemused kokku. Lisaks, ja ilmselt esialgsete tehniliste probleemide tõttu alavalimi kasutamisel, esitati aasta statistilised kaalud aasta kohta, mil alavalim kasutusele võeti, üpris hilja, mis takistas aasta tulemuste õigeaegset avaldamist.

Tulemuste edastamine – artikkel 6

Pea kõik osalevad riigid edastasid esialgsed andmed kaheteistkümne nädala jooksul pärast vaatlusperioodi lõppu. Sageli oli siiski vaja andmed uuesti esitada, see muutis protsessi aeganõudvaks. Kui vaadata korrektsete andmete saatmistähtajast kinnipidamist, siis ainult Hispaania ja Portugal esitasid 2006. ja 2007. aasta kõigi kvartalite kohta mikroandmed õigeaegselt, samal ajal Malta, Horvaatia, endine Jugoslaavia Makedoonia Vabariik ja Island jäid mõlemal aastal hiljaks kõikide andmete edastamisega, ning Belgia, Iirimaa, Itaalia, Türgi ja Šveits[13] hilinesid kõikide andmete edastamisega 2006. aastal.

KOKKUVÕTE

Kokkuvõttes tegid kõik osalevad riigid vaadeldava ajavahemiku jooksul märgatavaid edusamme tööjõu valikvaatluse määruse sätetele vastamise osas. Riigid kohandasid vaatlusi nii Euroopa Liidu õigusaktides tehtud muudatuste arvessevõtmiseks ja kui ka selleks, et täita neid nõudeid, mis olid olemas juba eelmise aruande ajal ja millest esines kõrvalekaldeid. Tööjõu valikvaatluste kvaliteet nii riikide kui ka ühenduse tasandil tervikuna seega paranes, eelkõige asjakohasuse, täpsuse, geograafilise võrreldavuse ja õigeaegsuse seisukohast.

Kõik liikmesriigid rakendavad nüüd pidevuuringut esitades vaatlustulemusi kvartali kaupa ning peaaegu kõik riigid esitavad andmeid aasta kõigi nädalate kohta. Ühenduses läbiviidava tööjõu valikvaatluse asjakohasust parandati kuue uue näitaja lisamisega, esitamata jäetud kohustuslike muutujate arvu vähendamisega ning sellega, et Eurostatile edastavad mikroandmeid nüüd ka kaks uut riiki. Riikide vahelist võrreldavust on parandatud, sest mitmed riigid vaatasid läbi oma küsimustikud, et saavutada vastavus tööpuuduse mõistele ning suurendada hõiveseisundit käsitlevate küsimuste koostamise 12 põhimõtte järgimist. Mitme riigi vaatluste täpsust muudeti paremaks vaatluse ülesehituse ja korraldusega seoses – näiteks suurendati valimi suurust, tõhustati rotatsioonikorda, parandati statistilise kaalu arvestamise süsteemi või võeti paberküsimustike asemel kasutusele arvutipõhised süsteemid. Kui mõni erand välja arvata, siis paranes ka andmete edastamise õigeaegsus.

Nii riikide kui Euroopa tasandil on kavandatud veelgi parandusi. Ühenduses läbiviidava tööjõu valikvaatluse kvaliteedi parandamises on oodata hüpet lähiaastatel, mil rakendatakse tööjõu valikvaatluse kvaliteediga tegeleva töörühma 43 soovitust[14].

Tuleb tõdeda, et tööjõu valikvaatluse määruse rakendamisel esineb siiski veel kõrvalekaldeid. Enim komisjonile muret tekitavad probleemid on toodud allpool.

Esimest korda esitatud andmed ei ole mõnikord avaldamiseks piisavalt kvaliteetsed ning neid on vaja mitu korda läbi vaadata, enne kui saadetakse versioon, millega võib rahul olla. See mõjub halvasti andmete avaldamisele ja takistab tööjõu valikvaatluse andmete avaldamise ajalise graafiku kehtestamist; graafiku kehtestamise üle oleksid tööjõu valikvaatluse andmete kasutajad vägagi tänulikud ja korrektne ajastus suurendaks veelgi vaatluse asjakohasust.

Siiani, ning hoolimata eelmise aruandega võrreldes saavutatud edust, ei vasta enamikes riikides kasutusel olev tööpuuduse mõiste täies ulatuses nõuetele ning riigid ei järgi täielikult hõiveseisundit käsitlevate küsimuste koostamise 12 põhimõtet. See vähendab põhiliste tööhõivet ja tööpuudust käsitlevate näitajate geograafilist võrreldavust. Geograafilist võrreldavust mõjutab ka erinevate kontseptsioonide ja praktikate kasutamine, näiteks alalise elanikkonna ja institutsioonleibkondade katvusega seoses.

Kuigi täpsusnõuetele vastavuse kohta ei saa teha selgeid järeldusi (vt 7. joonealune märkus), on käesolevas aruandes esitatud hinnangu põhjal selge, et siiani tehtud jõupingutused ei ole alati olnud piisavad usaldusväärsete hindamistulemuste saamiseks. Mõned riigid peavad oma vaatluste ülesehitust veegi parandama, st neil on vaja suurendada valimi suurust või võtta vastu vastavaid rotatsioonikavu, et hindamistulemuste täpsust kas piirkondlikul tasandil või kvartalite vaheliste muutuste osas märgatavalt parandada.

Mõned riigid on siiani kasutanud võimalust struktuuriliste muutujate vaatluseks alavalimi alusel, seda võimalust pakuti peamiselt selleks, et vähendada vastamise koormust.

Lisaküsimustike rakendamine, katvus ja andmete edastamise tähtaegadest kinnipidamine olid rahuldavad. Komisjon jätkab tihedat koostööd liikmesriikidega, et tagada täielik vastavus tööjõu valikvaatluse määruses sätestatuga. Eurostat teostab korrapäraselt õigusnormidele vastavuse järelevalvet. Kui avastatakse nõuetele mittevastavusi, võtab komisjon vastavad meetmed.

[1] EÜT L 77, 14.3.1998, lk 3.

[2] Esmakordselt kajastatakse aruandes endist Jugoslaavia Makedoonia Vabariiki. Mõnes tabelis on lühendina kasutusel MK. See on ajutine kood, mis ei mõjuta mingil määral kõnealuse riigi lõplikku nomenklatuuri, milles lepitakse kokku pärast seda, kui sel teemal peetavad läbirääkimised ÜROs on lõppenud.

[3] EÜT L 324, 29.11.2002, lk 14.

[4] ELT L 336, 23.12.2003, lk 6.

[5] Kuna 2008. aasta kvaliteediaruannete esitamisega jäädi hiljaks ja kuna toimub üleminek NACE klassifikaatori kasutuselevõtuks, otsustati, et 2008. aasta andmeid käesolevas aruandes ei kajastata.

[6] Kuigi ametlikult katab Ungari aasta kõiki nädalaid, toimub siiski veel väga vähe küsitlusi iga kvartali viimasel nädalal.

[7] Nõukogu määruse (EÜ) 577/98 artikli 3 lõigetes 1 ja 2 sätestatud täpsusnõudeid saab mitmeti tõlgendada. Lisaks viidatakse seal teoreetilistele olukordadele, mida tegelikkuses harva esineb. Nende nõuete täitmise hindamine põhineb seega ad hoc oletustel. Kokkuvõttes tuleks seda hinnangut käsitleda mitte kui lõplikku tõdemust sellest, kuidas nõudeid täidetakse, vaid üksnes kui kaudseid tõendeid nõuetest kõrvalekallete kohta.

[8] Iirimaa võttis 2007. aastal kasutusele neli uut näitajat, kuid üks on siiani puudu. Soome ja Norra rakendasid 2008. aastal osasid näitajaid, Šveits kavatseb seda teha 2010. aastal.

[9] Türgi viis 2007. aastal lisaküsimustiku alusel vaatluse läbi, kuid ei saatnud tulemusi Eurostatile.

[10] EÜT L 228, 8.9.2000, lk 18.

[11] Madalmaad tegelevad sellega, et täita 6. ja 7. põhimõttes esitatud nõudeid.

[12] Hiljutisel Eurostati juhtimisel toimunud tööjõu valikvaatluse kvaliteediga tegeleva töörühma kogunemisel märgiti, et mõnd põhimõtet saaks veel paremini selgitada. Seetõttu soovitati, et Eurostati määratud eksperdirühm vaatab need 12 põhimõtet üle.

[13] Endine Jugoslaavia Makedoonia Vabariik ja Türgi alustasid andmete edastamist 2006. aasta andmekogumitest. Šveits, kes viib vaatlusi läbi aasta kaupa, esitas ainult ühe andmekogumi.

[14] Töörühma lõpparuanne saadetakse teile taotluse korral.