(4)29. märtsil 2017 teatas Ühendkuningriik Euroopa Ülemkogule oma kavatsusest lahkuda Euroopa Liidust. Kui Ühendkuningriik lahkub Euroopa Liidust, saab temast kolmas riik. Kuna Ühendkuningriigi liidust väljaastumise kuupäev ja tingimused ning Ühendkuningriigi tulevased suhted ELiga ei ole kindlad, ei spekuleerita käesolevas dokumendis eri stsenaariumide võimaliku majandusliku mõju üle. Kui näiteks Ühendkuningriik lahkub Euroopa Liidust väljaastumislepingu alusel, mis on kokku lepitud Ühendkuningriigi valitsusega ja mille Euroopa Ülemkogu (artikkel 50) kiitis heaks 25. novembril 2018, jätkatakse Ühendkuningriigi suhtes ja Ühendkuningriigis liidu õiguse, sealhulgas Euroopa poolaasta kohaldamist kõnealuse lepinguga kehtestatud üleminekuperioodi jooksul.

(5)Asjaomaseid riigipõhiseid soovitusi on võetud arvesse Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide 2014.–2020. aasta programmide koostamisel. Nagu on ette nähtud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1303/2013 artikliga 23, võib komisjon juhul, kui on vaja toetada asjaomaste nõukogu soovituste rakendamist, nõuda, et liikmesriik vaataks läbi oma partnerluslepingu ja asjaomased programmid ning teeks nende muutmise ettepanekud. Komisjon esitas täiendavad üksikasjad kõnealuse sätte kasutamise kohta suunistes, milles käsitletakse seda, kuidas rakendada meetmeid Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide tõhususe sidumiseks usaldusväärse majandusjuhtimisega.

(6)Ühendkuningriigi suhtes kohaldatakse kuni 2019.–2020. aastani stabiilsuse ja kasvu pakti ennetuslikku osa ja võlareegliga seotud üleminekukorda. Valitsus prognoosib oma 2018.–2019. aasta lähenemisprogrammis, et valitsemissektori nominaalne eelarvepuudujääk suureneb 1,2 %-lt SKPst 2018.–2019. aastal 1,4 %-le SKPst 2019.–2020. aastal ja väheneb 1,1 %-le SKPst 2020.–2021. aastal. Lähenemisprogramm ei sisalda keskpika perioodi eelarve-eesmärki. Lähenemisprogrammi kohaselt väheneb valitsemissektori võla suhe SKPsse 85,5 %-lt 2018.–2019. aastal 83,3 %-le 2019.–2020. aastal ja 82,9 %-le 2020.–2021. aastal. Nende eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on usutav. Kuigi kavandatud eelarvepuudujäägi eesmärkide saavutamiseks vajalikud meetmed on üldiselt hästi kindlaks määratud, ohustab kasvav surve valitsemissektori kulutuste suurendamiseks mitmes valdkonnas kavakohast puudujäägisuundumust.

(7)13. juulil 2018 soovitas nõukogu Ühendkuningriigil tagada, et valitsemissektori esmaste netokulude nominaalne kasvumäär ei ületa 2019.–2020. aastal 1,6 %, mis vastab aastasele struktuursele kohandusele 0,6 % SKPst. Komisjoni 2019. aasta kevadprognoosi kohaselt on oht, et 2019.–2020. aastal kaldutakse ennetusliku osa nõuetest märkimisväärselt kõrvale.

(8)Võttes arvesse, et Ühendkuningriigi valitsemissektori võla suhe SKPsse on üle 60 % ja prognoositav SKP lõhe on 0,3 %, ei tohiks valitsemissektori esmaste netokulude nominaalne kasvumäär 2020.–2021. aastal ületada 1,9 %, mis vastab struktuursele kohandusele 0,6 % SKPst, mis tuleneb stabiilsuse ja kasvu pakti eelarvekohanduste nõuete maatriksist. Kui poliitikat ei muudeta, on 2020.–2021. aastal oht kalduda nõudest märkimisväärselt kõrvale. Prognooside kohaselt järgib Ühendkuningriik 2019.–2020. aastal võlareegliga seotud üleminekukorda, sest aastane lubatud kõrvalekalle on 0,25 %, ja 2020.–2021. aastal võlareeglit. Üldiselt on nõukogu seisukohal, et Ühendkuningriik peab olema valmis võtma alates 2019.–2020. aastast stabiilsuse ja kasvu pakti nõuete täitmiseks täiendavaid meetmeid.

(9)Ühendkuningriik on pikka aega olnud G7 majandus, kus kapitaliinvesteeringute osakaal SKPs on madalaim. Investeeringud vähenesid eriti järsult ka finantskriisi ajal ning kriisijärgne erasektori investeeringute taastumine on peatunud. Ühendkuningriigi teadus- ja arendustegevuse investeeringute maht on viimase kümne aasta jooksul olnud ligikaudu 1,7 % SKPst, mis jääb alla ELi keskmise. Investeeringud teadus- ja arendustegevusse on koondunud vähestesse ettevõtetesse ja piirkondadesse. Need nii füüsilise kui ka inimkapitali suured puudujäägid on Ühendkuningriigi suhteliselt madala ja stagneerunud tööviljakuse algpõhjus.

(10)Ühendkuningriigis on püsiv eluasemepuudus. Kriisijärgne eluasemeehituse elavnemine on kaotanud hoo. Täheldada on tootmisvõimsuse piirangute teket, samal ajal kui elamuehituse maht jääb allapoole taset, mida on vaja prognoositud nõudluse rahuldamiseks. Eluasemehinnad ja üürid on endiselt kõrged, eriti suure eluasemenõudlusega piirkondades, ja on märke ülehindamisest. Tunduvalt vähem noori täiskasvanuid omavad nüüd oma kodu. Valitsus rakendab mitmesuguseid meetmeid eluasemete pakkumise suurendamiseks. Samal ajal on maaturu range reguleerimise tõttu uute eluasemete jaoks kättesaadava maa suurus ja asukoht piiratud, eriti suurte linnade ümbruses.

(11)Taristuvõrkude ajakohastamiseks ja laiendamiseks on vaja teha suuri investeeringuid, vähendades samal ajal projektikulusid ja kasvuhoonegaaside heidet. Maantee-, raudtee- ja õhutranspordivõrkude läbilaskevõime on üha suurema surve all. Ühendkuningriik peab märkimisväärselt suurendama energia (eriti keskkonnahoidlikuma energia) tootmisvõimsust ja varustussuutlikkust. Ühendkuningriigi taristu arendamine on olnud kulukas ja aeglane. Pärast aastakümneid avaliku sektori alainvesteeringuid on valitsus hakanud tegelema taristu puudujäägiga, kuid saab olema keeruline kaasata valitsuse prognoosides ette nähtud välisrahastamist kulutõhusal viisil.

(12)Kuigi töötuse tase on madal, jäävad reaalpalgad allapoole kriisieelset haripunkti. Suurel osal madala kvalifikatsiooniga töötajatest on piiratud karjäärivõimalused, mis pärsib tootlikkust ja soodustab palgavaesust. Parandada saaks haridus- ja koolitussüsteemide tulemuslikkust põhi- ja tehniliste oskuste vallas. Valitsus rakendab nii klassiruumis kui ka töökohal toimuva väljaõppe reforme, kuid üldine registreerimine uude paralleelsesse süsteemi on olnud oodatust palju väiksem.

(13)Komisjon on Euroopa poolaasta (2019) raames Ühendkuningriigi majanduspoliitikat põhjalikult analüüsinud ja avaldanud selle tulemused 2019. aasta riigiaruandes. Ta on hinnanud ka 2018.–2019. aasta lähenemisprogrammi ja 2019. aasta riiklikku reformikava ning varasematel aastatel Ühendkuningriigile esitatud soovituste järelmeetmeid. Arvesse on võetud mitte üksnes nende asjakohasust Ühendkuningriigi eelarve- ja sotsiaalmajanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, vaid ka nende vastavust liidu õigusnormidele ja suunistele. See kajastab vajadust tugevdada liidu üldist majandusjuhtimist, andes liidu tasandi panuse riigi tulevastesse otsustesse.

(14)Võttes arvesse kõnealust hindamist, on nõukogu 2018.–2019. aasta lähenemisprogrammi läbi vaadanud ja tema arvamus kajastub eelkõige allpool esitatud soovituses 1,

SOOVITAB Ühendkuningriigil võtta 2019. ja 2020. aastal järgmisi meetmeid.

1.Tagada, et valitsemissektori esmaste netokulude nominaalne kasvumäär ei ületa 2020.–2021. aastal 1,9 %, mis vastab aastasele struktuursele kohandusele 0,6 % SKPst.

2.Keskenduda investeeringutega seotud majanduspoliitikas teadustegevusele, innovatsioonile, eluasemetele, koolitusele ja oskuste täiendamisele, säästvale transpordile ning vähese CO2-heitega ja energiatõhusale majandusele üleminekule, võttes arvesse piirkondlikke erinevusi.

Brüssel,