KOMISJONI ARUANNE NÕUKOGULE,

milles hinnatakse piimatootjate poolt turustusaastatel 1995/96–2001/02 eest tasumisele kuuluva lisamaksu sissenõudmisel tehtud edusamme, millest Itaalia on teatanud komisjonile ja nõukogule

(vastavalt nõukogu otsuse 2003/530/EÜ artiklile 3)

Käesolev hindamisaruanne on koostatud vastavalt nõukogu 16. juuli 2003. aasta otsuse nr 2003/530/EÜ (sellise abi ühisturuga kokkusobivuse kohta, mida Itaalia Vabariik kavatseb anda oma piimatootjatele) (edaspidi „nõukogu otsus”) artiklile 3, mille kohaselt esitavad Itaalia pädevad asutused igal aastal nõukogule ja komisjonile aruande edusammude kohta, mis nad on teinud turustusaastate 1995/96–2001/02 eest tasumisele kuuluva lisamaksu sissenõudmisel. Käesolevas aruandes esitatakse komisjoni hinnang Itaalia asutuste 2012. aasta edusammude kohta nii nõukogu otsusega 2003/530/EÜ hõlmatud lisamaksu sissenõudmisel kui ka selliste nõuete puhul, mida nimetatud otsus ei hõlma.

Nõukogude otsuse artikli 1 kohaselt käsitatakse abi, mis seisneb selles, et Itaalia Vabariik maksab ise Euroopa Liidu eelarvesse piimatootjate suhtes kohaldatud piima lisamaksu summa, mille piimatootjad võlgnevad Euroopa Liidule turustusaastate 1995/96–2001/02 eest, ja lubab tootjatel maksta oma võlga hiljem mitme aasta peale jagatult ilma intressi maksmata, erandkorras ühisturuga kokkusobivana järgmistel tingimustel:

– tootjad maksavad võla tagasi täismahus iga-aastaste ühesuuruste osamaksetena ja

– 1. jaanuaril 2004 alanud tagasimakseperiood ei kesta kauem kui 14 aastat.

Nõukogu otsuse artikli 2 kohaselt antakse abi tingimusel, et Itaalia teatab ametlikult Euroopa Põllumajanduse Arendus- ja Tagatisfondile (EAGGF) (nüüd Euroopa Põllumajanduse Tagatisfond (EAGF)), asjaomaste ajavahemike eest makstava lisamaksu kogusumma ja et Itaalia arvab veel tasumata võla iga-aastaste ühesuuruste osamaksetena maha EAGGFi poolt rahastatavatest kuludest vastavalt 2003. aasta novembriks, 2004. aasta novembriks ja 2005. aasta novembriks. Itaalia deklareeris asjaomaste turustusaastate eest makstava lisamaksu kogusumma nõuetekohaselt 26. augusti 2003. aasta kirjaga. Järelejäänud tasumata võla mahaarvamine EAGGFi poolt rahastatavatest kuludest 2003., 2004. ja 2005. aasta novembriks toimus nõuetekohaselt.

Nõukogu otsuse artikli 3 kohaselt peavad Itaalia pädevad asutused esitama igal aastal nõukogule ja komisjonile aruande piimatootjate poolt turustusaastate 1995/96–2001/02 eest tasumisele kuuluva lisamaksu sissenõudmisel tehtud edusammude kohta.

Itaalia asutused esitasid komisjonile selle sätte alusel koostatud üheksanda aruande Itaalia makseasutuse AGEA (Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura) 28. oktoobri 2013. aasta kirjaga, milles käsitletakse 2012. aasta osamakseid.

Lisamaksu tasumine 2003. aasta osamaksekava alusel

Nõukogu otsus, mille kohaselt lubati Itaalial maksta lisamaksud ühenduse eelarvesse oma piimatootjate asemel, hõlmas 2005. aastal nõukogule esitatud esimese aruande kohaselt 25 123 maksukohustuslikku tootjat. Aastaks 2012 oli nende arv kahanenud 22 249 ettevõtjani.

Kõigist tootjatest, kes on praegu võlgu nõukogu otsusega hõlmatud seitsme turustusaasta lisamaksud, otsustas 15 431 tootjat teha tagasimakseid 2003. aasta osamaksekava alusel. Enne esimese osamakse tasumist 2004. aastal olid 15 431 tootjat, kes otsustasid teha tagasimakseid osamaksekava alusel, võlgu ligikaudu 345 miljonit eurot, mis moodustas tootjate poolt makstavast veel tasumata lisamaksu kogusummast ligikaudu ühe neljandiku. Sellest nähtub, et osamaksekava kasuks on otsustanud suurem osa nendest tootjatest, kes on vähem ületanud oma individuaalseid tootmiskvoote. Seevastu aga individuaalseid tootmiskvoote märkimisväärselt ületanud tootjad (ligikaudu 8 000 tootjat, kes peavad seitsme turustusaasta eest tasuma lisamaksu kokku ligikaudu ühe miljardi euro ulatuses) on selle asemel eelistanud osamaksekavaga liitumata jätta. Tuleb siiski meeles pidada, et 2011. aastal said Itaalia asutused 53 uut osamaksetena tasumise taotlust, mille alusel tasutav summa vastas ligikaudu 1,2 miljonile eurole. Aastal 2012 esitati 255 uut osamaksetena tasumise taotlust, mis hõlmas ligikaudu 13 miljonit eurot.

Kaheksanda osamakse kogusummas 25 812 027,25 eurot pidid 11 430 tootjat tasuma enne 31. detsembrit 2012. Itaalia asutuste tehtud kontrolli tulemustest nähtus, et 2012. aasta jooksul on 11 145 tootjat tasunud nõuetekohaselt kokku 25 025 344,42 eurot, seega on 98 % tootjatest tasunud ettenähtud tähtajaks 96,9 % üheksanda osamakse kohastest tasumisele kuuluvatest summadest. Varem on esimese, teise, kolmanda, neljanda, viienda, kuuenda, seitsmenda ja kaheksanda osamakse kohastest tasumisele kuuluvatest summadest õigel ajal tasutud vastavalt 99,6 %, 97,9 %, 99,5 %, 99,7 %, 96,4 %, 96,2 %, 90,5 % ja 98,3 %. Esimese üheksa osamakse raames tasutud lisamaksu summa ulatub kokku ligikaudu 238,4 miljoni euroni (umbes 97 % osamaksete kohaselt tasumisele kuuluvast kogusummast).

Kuigi sellistest tulemustest nähtub kindlasti osamaksekavas osalevate tootjate valmisolek oma kohustusi täita, leiab komisjon, et juhtumite puhul, kus maksed ei ole tehtud ettenähtud aja jooksul, on järelkontroll väga oluline näitaja Itaalia asutuste valmisoleku kohta täita oma kohustusi, et tagada osamaksekava tingimuste täpne täitmine ja lõpuks tasumisele kuuluva lisamaksu tagasimaksmine täies mahus.

Üheksanda osamakse puhul puudub igasugune info ülejäänud 285 tootja osamaksete kohta kokku 786 682,83 euro ulatuses.

2011. aasta lõpuks oli 143 tootjal kaheksanda osamakseperioodi eest veel tasumata osamakseid kokku 419 638,26 euro ulatuses. Vastavalt Itaalia asutustelt saadud teabele teatasid vastavad piirkondlikud asutused kõikidest sellistest juhtumitest keskasutustele, et nõuda sisse kogu maksmisele kuuluv summa koos intressidega väljaspool osamaksekava. Algul arvati, et oma osamaksu ei ole tasunud 143 tootjat, kuid hiljem selgus, et tegelikult olid maksmata jätnud vaid 106 tootjat. Tootjatest, kes ei olnud tasunud kaheksandat osamakset, jäid ainult 37 tootjat ilma võimalusest sissenõutavat lisamaksu osamaksudena tagasi maksta ning nende suhtes algatati võla sundkorras sissenõudmise menetlus.

Põllumajandusettevõtted, mille suhtes on tühistatud osamaksetena maksmise võimalus

Kui üks aastane osamakse jääb tasumata, arvatakse tootja osamaksekavast välja ja tema käest peetakse kinni kogu veel võlguolev summa koos kogunenud intressidega.

Üheksa aastat pärast osamaksekava käivitamist 2003. aastal, on 498 põllumajandusettevõtet kaotanud oma võla osamaksetena maksmise õiguse. Nende osamakseteks jaotatud koguvõlg oli 18 531 964,41 eurot, millest 4 543 929,20 eurot maksti osamaksetena enne kõnealuse õiguse tühistamist.

Pärast õiguse tühistamist nõuti sisse 2 822 001,34 eurot, mis tähendab, et 192 veel võlgu oleva põllumajandusettevõtte tagasimaksmata koguvõlg on 11 118 742,39 eurot.

Arvudest nähtub, et Itaalia asutuste hoolsus lisamaksu sissenõudmisel tootjate käest, kes on aasta osamakse tasumata jätmise tõttu osamaksekavast välja arvatud, ei ole kaugeltki rahuldav. Selleks, et saada õigus osamaksekavas osalemiseks, pidid piimatootjad loobuma oma kohtumenetlustest Itaalia kohtutes. Seda asjaolu silmas pidades ei näi puudused lisamaksu sissenõudmisel tulenevat pikaleveninud kohtumenetlustest, vaid pigem Itaalia asutuste suutmatusest kõnealuseid summasid tõhusalt sisse nõuda.

Maksusummade tasumise edasilükkamine kuue kuu võrra ja selle mõju riigiabi valdkonnale

Itaalia 29. detsembri 2010. aasta dekreetseaduse nr 225 (millest pärast muudatuste tegemist sai 26. veebruari 2011. aasta seadus nr 10) artikli 2 lõike 12k kohaselt, andis Itaalia loa lükata 2010. aasta osamakse tasumine, mis nõukogu otsusega 2003/530/EÜ heaks kiidetud 2003. aasta osamaksekava kohaselt oleks tulnud teha 31. detsembriks 2010, edasi kuni 2011. aasta 30. juunini.

17. juulil 2013. aasta otsuses C(2013) 4046 (final) märkis komisjon, et piimamaksu 31. detsembriks 2010. aastal tasumisele kuuluva osamakse tähtaja edasilükkamine kujutab endast siseturuga kokkusobimatut abi. Pealegi rikuti sellise abi andmisel nõukogu otsuses 2003/530/EÜ sätestatud tingimusi ja abi saajate jaoks oli tegemist uue riigiabiga, mis on määruse (EÜ) nr 659/1999 artikli 1 punkti f tähenduses ebaseaduslik ning lisaks siseturuga kokkusobimatu.

Komisjon tegi ettekirjutuse, et Itaalia peab nõudma osamakse tasumise edasilükkamisega seotud abisaajatelt siseturuga kokkusobimatu abi summa hüvitamist koos intressidega.

Itaalia algatas asjakohase haldusmenetluse abi sissenõudmiseks, kuid esitas üldkohtule hagi komisjoni otsuse kohta (kohtuasi T-527/13). Kohus ei ole veel otsust langetanud.

Turustusaasta 2002/2003 eest tasumisele kuuluv lisamaks

Vastavalt nõukogu otsusele 2003/530/EÜ tasus tootjate asemel aastatel 1995–2002 ühenduse eelarvesse lisamaksu Itaalia riik.

Vastavalt nõukogu 29. septembri 2003. aasta määrusele (EÜ) nr 1788/2003 kannavad liikmesriigid alates 2004. aastast lisamaksu otse ühenduse eelarvesse.

Paraku ei ole turustusaasta 2002/2003 hõlmatud ei nõukogu otsuse ega uue korraga, mis võeti kasutusele 2004. aastal Võttes arvesse riikliku kvoodi ületamist, oli kvoodi ületamise eest vastutavate Itaalia piimatootjate lisamaksu võlgnevus turustusaasta 2002/03 eest liidu eelarvesse 227,88 miljonit eurot.

Nimetatud summast on Euroopa Liidu eelarvesse makstud 54,95 miljonit eurot, sealhulgas 1,19 miljonit 2009. aasta osamaksekava alusel ja 53,76 miljonit väljaspool osamaksekava.

Kohtuotsuse kohaselt või seoses tootja pankrotiga on 47,48 miljonit eurot kuulutatud luhtunud kuludeks.

31. detsembri 2012. aasta seisuga oli piimatootjate lisamaksu võlgnevus turustusaasta 2002/03 eest liidu eelarvesse veel 125,45 miljonit eurot. Sellest summast kuulub 5,04 miljonit eurot maksmisele 2009. aasta osamaksekava alusel.

Tasumata lisamaks, mida ei hõlma ei 2003. aasta osamaksekava ega 2009. aasta tasumisele kuuluvate maksude sissenõudmise süsteem

Tähelepanu tuleb pöörata asjaolule, et 2003. aasta osamaksekava ja 2009. aasta tasumisele kuuluvate maksude sissenõudmise süsteem (intressimääraga, mis on võrdne liidu viitemääraga, mida on suurendatud veel mitme protsendipunkti võrra) hõlmavad tegelikult vaid suhteliselt väikest osa sissenõutavast lisamaksust.

Seega on turustusaastate 1995/96–2008/09 eest tagastamisele kuuluva maksu kogusumma 2,264 miljardit eurot. Sellest summast kogus Itaalia ajavahemikul 2003–2012 kokku 455 miljonit eurot.

Ülejäänud summast, st 1,808 miljardist eurost

– kuulub väike osa (228 miljonit eurot) tagasimaksmisele Itaalias loodud 2003. ja 2009. aasta osamaksekavade raames, millega mõned piimatootjad on liitunud;

– on 158 miljonit eurot kuulutatud luhtunud kuludeks seoses piimatootja pankrotiga või nõude tühistamisega vastavalt kohtuotsusele;

– on 1,423 miljardit eurot võlgu tootjad, kes on keeldunud ühinemisest osamaksekavadega ning kellest enamik on vaidlustanud lisamaksu Itaalia kohtutes.

Seega umbes 86 % turustusaastate eest 1995/96–2008/09 tagasimaksmisele kuuluva lisamaksu kogusummast (1,650 miljardit eurot) ei ole hõlmatud ei 2003. ega 2009. aasta osamaksekavade raames.

Väljaspool osamaksekavasid on seni lisamaksu kogutud vaid 268,43 miljonit eurot (algselt tasumisele kuulunud 1,8 miljardi euro suurusest lisamaksust). Itaalia asutuste aruande kohaselt on sissenõutud lisamaksu summa väga tagasihoidlik seetõttu, et mitmed tootjad, kes lisamaksu peavad tasuma, on selle vaidlustanud ja saavutanud maksu sissenõudmise peatamise.

Nõukogule esitatud eelmistes hindamisaruannetes väljendas komisjon arvamust, et Itaalia esitatud aastaaruannetes tuleks eelkõige kirjeldada kohtuvaidluste seisu ning esitada tõendid selle kohta, et tootjad, kelle maksu käsitlev vastuväide kohtu poolt tagasi lükati, on maksu tasunud. Üksikasjaliku teabeta ei saa komisjon täpselt jälgida osamaksekavaga hõlmamata maksuosa sissenõudmise kulgu.

Komisjon väljendas heameelt Itaalia asutuste aruandes üheksanda osamakse kohta esitatud teabe üle, mis on seotud osamaksekava kohaselt sissenõutava lisamaksu praeguse üldise olukorraga.

Teisest küljest osutavad Itaalia asutuste esitatud arvnäitajad, et osamaksekavaga hõlmamata summade sissenõudmisel tehtud edusammud on minimaalsed. Eelkõige ei ole saavutatud märkimisväärset edu nende sissenõudeõigusega maksusummade sissenõudmisel, mida ei ole kunagi vaidlustatud või mis on vaidlustatud, kuid kohtu poolt kinnitatud, või mille puhul kohtumenetlused on käimas, kuid sissenõudmise peatamise korraldust ei ole väljastatud.

31. jaanuari 2012. aasta seisuga oli selliste sissenõudeõigusega maksude summa umbes 130 miljonit eurot, samas kui tasumata maksude kogusumma oli 790 miljonit eurot.

Turustusaastatel 1995/96–2008/09 tasumisele kuulunud ja praegu sissenõudeõigusega summadest on tegelikult kogutud umbes 22,5 %. Nõukogu otsusega hõlmatud turustusaastate eest on tegelikult kogutud 29 % praegu sissenõudeõigusega summadest.

Sissenõudeõigusega summad jagunevad järgmiselt:

– summad, mida ei ole vaidlustatud: sissenõudeõigusega 196,41 miljonist eurost on sisse nõutud 130,38 miljonit eurot, seega on sissenõudmismäär 66 %;

– summad, mis on vaidlustatud, kuid mille kohta ei ole väljastatud sissenõudmise peatamise korraldust: sissenõudeõigusega 355,43 miljonist eurost on sisse nõutud ainult 54,78 miljonit eurot, seega 15 %;

– kohtu poolt kinnitatud maksusummad: sissenõudeõigusega 468,37 miljonist eurost on sisse nõutud ainult 44,68 miljonit eurot, seega 9,5 %;

Komisjon juhib tähelepanu asjaolule, et kahe viimati nimetatud kategooria puhul on sissenõudmismäär väga väike ning isegi summade puhul, mida kunagi ei ole vaidlustanud ja mis võiks seepärast kohe sisse nõuda, on tasumata 66 miljonit eurot. Turustusaastate 1995/96–2001/02 eest tasutavate maksude puhul tähendab see, et 21 miljonit eurot ei ole suudetud rohkem kui 10 aasta jooksul sisse nõuda.

Komisjon avaldab sügavat kahetsust, et osa 2003. aasta osamaksekavaga ja 2009. aasta sissenõudmisesüsteemiga hõlmamata summade kogumine on olnud aeglane.

Komisjon jälgib jätkuvalt tähelepanelikult sissenõudmise käiku Itaalias, eelkõige sellise lisamaksu sissenõudmist, mis ei ole hõlmatud osamaksekavaga. Komisjoni talitused on mitmel korral edastanud oma tähelepanekud (sealhulgas negatiivsed märkused) Itaalia asutustele ja palunud esitada üksikasjalikku teavet piimamaksu sissenõudmise mitmesuguste aspektide kohta.

Vaatamata komisjoni korduvatele taotlustele, ei ole Itaalia asutused enamikku maksmisele kuuluvast summast sisse nõudnud.

Kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 258 nõudis Euroopa Komisjon 20. juunil 2013, et Itaalia esitaks tähelepanekud nende meetmete puudulikkuse kohta, mis on võetud lisamaksu kogumisel esinenud puuduste kõrvaldamiseks ajavahemikus 1995–2009.

Kokkuvõte

Komisjon leiab, et nõukogu poolt 2003. aastal heaks kiidetud osamaksekava kohaldamise tingimused on täidetud ning Itaalia asutuste edusammud summade sissenõudmisel tootjatelt, kes on otsustanud turustusaastatel 1995/1996–2001/2002 osamaksekavaga liituda, osutavad süsteemi rahuldavale juhtimisele.

Summade puhul, mida osamaksekavad ei hõlma, on komisjon 2010., 2011., 2012. ja 2013. aastal nõukogule esitatud hindamisaruannetes ning Itaaliale 20. juunil 2013 edastatud märgukirjas juba väljendanud rahulolematust märgatavate edusammude puudumise üle piimakvoodi maksusummade sissenõudmisel.

Komisjon võtab arvesse, et Itaalia on algatanud haldusmenetluse komisjoni 17. juuli 2013. aasta otsusega C(2013) 4046 (final) ühisturuga kokkusobimatuks tunnistatud riigiabi tagasinõudmiseks.

Itaalia asutuste poolt üheksanda osamakse kohta esitatud teabe kohaselt ei ole osamaksekavadega hõlmamata maksude tegeliku sissenõudmise osas paraku mingit läbimurret märgata. Kuna tasumata maksusumma on suur ja olukord kestab juba pikka aega, tuleb järeldada, et Euroopa Liidu õigusaktide tulemuslikkus ja tõhusus ei ole tagatud ning seepärast algatab komisjon ELi toimimise lepingu artikli 258 kohaselt rikkumismenetluse.