043

[pic] | EUROOPA KOMISJON |

Brüssel 30.4.2010

KOM(2010)188 lõplik

KOMISJONI ARUANNE

eelarvepädevatele institutsioonidele üldeelarvest kaetud tagatiste kohta30. juuni 2009. aasta seisuga

SEK(2010)479

SISUKORD

1. Sissejuhatus ja hõlmatud tehingute liigid 3

2. Sündmused pärast viimast, 31. detsember 2008. aasta aruannet 4

2.1. Euroalasse mittekuuluvate liikmesriikide maksebilansi tasakaalustamise toetamine 4

2.2. Makromajanduslik finantsabi 4

2.3. ELi eelarvetagatis EIP välisrahastamisele 4

3. Andmed eelarvest kaetavate riskide kohta 4

3.1. Riski mõiste 4

3.2. Liikmesriikidega seotud risk 6

3.3. Kolmandate riikidega seotud risk 7

3.4. Eelarvest kaetav kogurisk 8

3.5. Riski kujunemine 8

4. Maksekohustuste täitmata jätmine, eelarvetagatiste kasutamine ja võlgnevused 10

4.1. Väljamaksed sularahavarudest 10

4.2. Väljamaksed eelarvest 10

4.3. Välistegevuse tagatisfondi kasutamine 10

5. Välistegevuse tagatisfond 11

5.1. Maksete tagasinõudmine 11

5.2. Varad 11

5.3. Sihtsumma 11

6. Riskide hindamine: suurima krediidiriskiga kolmandate riikide majanduslik ja rahanduslik olukord 11

6.1. Eesmärgid 11

6.2. Riski hindamise metoodika 11

1. Sissejuhatus ja hõlmatud tehingute liigid

Käesolev aruanne on esitatud vastavalt finantsmääruse artiklile 130, mille kohaselt esitab komisjon Euroopa Parlamendile ja nõukogule kaks korda aastas aruande eelarveliste tagatiste ja nendega seotud riskide kohta [1]. Aruannet täiendab komisjoni talituste töödokument, mis sisaldab üksikasjalikke tabeleid ja selgitavaid märkusi (edaspidi „talituste töödokument”)[2].

Euroopa Liidu eelarvest (edaspidi „eelarve”) kaetavad riskid tulenevad mitmesugustest laenu- ja tagatistehingutest, mida saab jaotada kahte rühma:

- Euroopa Liidu antud laenud, mis teenivad makromajanduslikke eesmärke, st makromajandusliku finantsabi[3] laenud kolmandatele riikidele koostöös Bretton Woodsi institutsioonidega ning maksebilansi tasakaalustamiseks antavad laenud, mida antakse euroalasse mittekuuluvatele ELi liikmesriikidele, kes kogevad maksebilansi raskusi; ning

- mikromajanduslikke eesmärke teenivad laenud, s.t Euratomi laenud ja eelkõige Euroopa Investeerimispanga (edaspidi „EIP”) poolt tegevuste rahastamine ELi mittekuuluvates riikides (edaspidi „EIP välisrahastamine”)[4]. Viimased on kaetud ELi tagatisega[5].

EIP välisrahastamine, Euratomi laenud ja makromajandusliku finantsabi laenud on alates 1994. aastast kaetud välistegevuse tagatisfondist (edaspidi „fond”)[6] ning maksebilansi tasakaalustamiseks antavad laenud on kaetud otse eelarvest. Fond katab nende kohustuste täitmatajätmise, mis kaasnevad ELi mittekuuluvatele riikidele või projektidele ELi mittekuuluvates riikides antud laenude ja laenutagatistega ning fond loodi selleks, et:

pakkuda likviidsuspuhvrit, et vältida eelarve kasutamist iga kord, kui seoses tagatud laenuga esineb maksekohustuse täitmatajätmine või makseviivitus; ning

luua eelarvedistsipliini vahend, kehtestades finantsraamistiku ELi poliitika arendamiseks ELi mittekuuluvatele riikidele antavate komisjoni ja EIP laenude tagatise kohta[7].

- Pärast tagatisfondi määruse muutmist[8] 2004. aastal ei anta fondist enam tagatisi, kui kolmandad riigid saavad liikmesriikideks ning risk kaetakse mitte enam fondist, vaid otse eelarvest. Fondi rahastatakse eelarvest ning ta peab pidevalt vastama teatavale protsendile tagasimaksmata laenude ja laenutagatiste põhisummast, mida fondist kaetakse. Kõnealune protsent ehk sihtmäär on praegu 9 %. Kui fondis ei ole piisavalt vahendeid, eraldatakse vahendid eelarvest.

2007. aastal kehtestati nõukogu määruse muudatusega[9] uus sissemaksete mehhanism. See toimib iga-aastaste eelarvest tehtavate ülekannete kaudu ning sisaldab leevendusmehhanismi, et piirata nõuete esitamise mõju fondile (vt ka punkt 5.3). Vahekokkuvõtte osana hindab praegu välishindaja fondi toimimist, sealhulgas sihtmäära.

2. Sündmused pärast viimast, 31. detsember 2008. aasta aruannet

2.1. Euroalasse mittekuuluvate liikmesriikide maksebilansi tasakaalustamise toetamine

Kvantitatiivsest seisukohast oli 2009. aasta esimese poole olulisim areng maksebilansi tasakaalustamise kontekstis kahe laenu väljamaksete tegemine euroalast väljapoole jäävatele liikmesriikidele finantskriisi tekkides. Lätile maksebilansi tasakaalustamiseks antud laenust maksti 1 miljardi euro suurune esimene osa välja 2009. aasta veebruaris. Maksebilansi tasakaalustamiseks antud laenust maksti teine osa mahus 2 miljardit eurot Ungarile välja 2009. aasta märtsis (vt. punkt 3.5). Kõnealused laenud on refinantseeritud kompensatsiooni („back-to-back”) põhimõttel EÜ võrdlusvõlakirjade emiteerimise teel ning neid ei kaeta fondist.

2.2. Makromajanduslik finantsabi

2009. aasta esimesel poolel tehti Liibanonile 50 miljoni euro suurusest makromajandusliku finantsabi laenust esimene 25 miljoni euro suurune väljamakse. Laen refinantseeriti kompensatsiooni põhimõttel finantsturult suunatud pakkumisega laenu kaudu.

2.3. ELi eelarvetagatis EIP välisrahastamisele

EIP oli sõlminud välismandaadi otsuse alusel 30. juuniks 2009 tehinguid kokku 8 611 miljoni euro ulatuses. 2009. aasta esimesel poolel kiideti heaks väljamakseid mahus 2 576 miljonit eurot, millest maksti 30. juuniks 2009 välja 260 miljonit eurot.

3. Andmed eelarvest kaetavate riskide kohta

3.1. Riski mõiste

Eelarveriskid tulenevad tagatud tehingute laenujäägist ja intressidest.

Maksekohustuste täitmata jätmisest tulenevad tehingud kaetakse fondist, kui need on seotud kolmandate riikidega (61 % tagatud laenujäägi kogusummast 2009. aasta 30. juuni seisuga), ja otse eelarvest, kui on kaasatud liikmesriigid (maksebilansi tasakaalustamiseks antud laenud ja laenud liikmesriikides teostatavate projektide jaoks moodustavad ülejäänud 39 % laenujäägi tagatud kogusummast). See, et suur osa tagatud laenudest on seotud liikmesriikidega, on hiljutiste laienemiste[10] tagajärg ning samuti on põhjuseks see, et käivitati ELi keskmise tähtajaga rahalise abi süsteem liikmesriikidele, kes ei ole eurot kasutusele võtnud (maksebilansi tasakaalustamise süsteem).

Käesolevas aruandes kasutatakse eelarveriskide (otsesed või fondi kaudu võetavad kaudsed riskid) hindamiseks kahte meetodit:

- asjaomaste tehingute laenujäägi kogusumma ja kogunenud intresside arvutamine konkreetsel kuupäeval. See meetod võimaldab kindlaks määrata ELi eelarvest kaetava riski kogusumma konkreetsel kuupäeval kõigi tulevaste maksekohustuste puhul sõltumata sellest, millal tulevikus on maksete tähtaeg ning kas need on kaetavad fondist või mitte.

- aastase eelarveriskina määratletud eelarvemetoodika puhul arvutatakse maksimaalne summa, mille EL peab eelarveaastal välja maksma, eeldusel et kõigi tagatud laenude maksekohustus jäetakse täitmata[11].

Tabel 1: 30. juuni 2009. aasta seisuga tagasimaksmata kaetud kogusummad miljonites eurodes |

Laenujääk | Kogunenud intress | Kokku | % |

Liikmesriigid* |

Makromajanduslik finantsabi | 115 | 1 | 116 | <1 % |

Euratom | 431 | 3 | 434 | 2 % |

Maksebilansi tasakaalustamine | 5 000 | 64 | 5 064 | 21 % |

EIP | 3 659 | 33 | 3 692 | 16 % |

Liikmesriigid kokku | 9 205 | 101 | 9 306 | 39 % |

Kolmandad riigid** |

Makromajanduslik finantsabi | 536 | 4 | 540 | 2 % |

Euratom | 50 | 0 | 50 | <1 % |

EIP | 13 659 | 122 | 13 781 | 58 % |

Kolmandad riigid kokku | 14 245 | 126 | 14 371 | 61 % |

Kokku | 23 450 | 227 | 23 677 | 100 % |

* Risk kaetakse otse eelarvest. ** Risk kaetakse fondist. |

Talituste töödokumendi tabelites A1, A2, A3 ja A4 on esitatud üksikasjalikum teave kõnealuse laenujäägi summade, eelkõige ülemmäära, väljamakstud summade ja tagatismäärade kohta.

Eelarvest kaetud laenujäägid ning intressid suurenesid võrreldes 31. detsembri 2008. aasta seisuga 2 950 miljoni euro võrra 23 677 miljoni euroni.

3.2. Liikmesriikidega seotud risk

Praegused liikmesriikidega seotud riskid tulenevad enne ühinemist antud laenudest ning maksebilansi tasakaalustamise süsteemi käivitamisest.

2009. aasta teisel poolel oli eelarvest kaetav liikmesriikidega seotud risk 482,7 miljonit eurot (kajastab kõnealusel perioodil tasumisele kuuluvaid summasid ning eeldatakse, et tagasimaksmata laene ei nõuta tagasi kiirendatud korras). Tabelist 2 nähtub, et Rumeenia ja Ungari on laenujäägi summade poolest liikmesriikide hulgas vastavalt esimesel ja teisel kohal.

Tabel 2: Liikmesriikide järjestus vastavalt riskile, mida nad 2009. aasta teisel poolel maksimaalselt osutavad eelarvele (miljonites eurodes) |

Järjestus | Riik | Maksimaalne risk (miljonites eurodes, ümardatult) | Maksimaalse koguriski määr |

1 | Rumeenia | 152,4 | 31,6 % |

2 | Ungari | 122,5 | 25,4 % |

3 | Bulgaaria | 68,3 | 14,1 % |

4 | Tšehhi Vabariik | 42,3 | 8,8 % |

5 | Poola | 41,7 | 8,7 % |

6 | Slovaki Vabariik | 30,5 | 6,3 % |

7 | Sloveenia | 12,4 | 2,6 % |

8 | Küpros | 4,8 | 1,0 % |

9 | Läti | 3,6 | 0,7 % |

10 | Leedu | 3,2 | 0,6 % |

11 | Eesti | 0,5 | 0,1 % |

12 | Malta | 0,3 | 0,0 % |

Kokku | 482,7 | 100,0 % |

Liikmesriikidega seotud risk hõlmab enne viimast kahte laienemist antud EIP, makromajandusliku finantsabi ja Euratomi laene ning maksebilansi tasakaalustamise süsteemi raames antud laene.

3.3. Kolmandate riikidega seotud risk

2009. aasta teisel poolel oli fondist kaetud kolmandate riikidega seotud risk 594 miljonit eurot (kajastab kõnealusel perioodil tasumisele kuuluvaid summasid ning eeldatakse, et tagasimaksmata laene ei nõuta tagasi kiirendatud korras). Allpool on loetletud laenujäägi kogusumma arvestuses kümme esimest riiki. Nende riikide osakaal 2009. aasta teisel poolel fondist kaetud riskist on 76,1 %. Kõnealuste riikide majanduslikku olukorda on analüüsitud ja kommenteeritud talituste töödokumendis.

Tabel 3: 10 olulisimat kolmandat riiki vastavalt 2009. aasta teisel poolel fondist kaetud maksimaalsele riskile (miljonites eurodes) |

Järjestus | Riik | Maksimaalne risk (miljonites eurodes, ümardatult) | Maksimaalse koguriski määr |

1 | Türgi | 156,5 | 20,0 % |

2 | Egiptus | 92,7 | 11,9 % |

3 | Maroko | 70,5 | 9,0 % |

4 | Tuneesia | 69,0 | 8,8 % |

5 | Liibanon | 58,1 | 7,4 % |

6 | Lõuna-Aafrika Vabariik | 43,9 | 5,6 % |

7 | Serbia | 34,2 | 4,4 % |

8 | Georgia | 24,2 | 3,1 % |

9 | Jordaania | 22,9 | 2,9 % |

10 | Mehhiko | 22,0 | 2,8 % |

10 riiki kokku | 594,0 | 76,1 % |

Fond katab 45 riigi tagatud laene, mille tagasimaksmise tähtaeg ulatub kuni 2038. aastani. Andmed riikide kaupa on esitatud talituste töödokumendi tabelis A2.

3.4. Eelarvest kaetav kogurisk

Kokku kaetakse eelarvest 2009. aasta teisel poolel 1 263 miljonit eurot, mille moodustavad kõnealuse perioodi jooksul tasumisele kuuluvad summad, millest liikmesriikidelt laekumata summad moodustavad 38 % (vt talituste töödokumendi tabel A2).

3.5. Riski kujunemine

- Maksebilansi tasakaalustamise süsteem

Rahvusvahelise kriisi intensiivsus on mõjutanud mõnda liikmesriiki, kes ei ole veel eurot kasutusele võtnud. ELi keskmise tähtajaga rahalise abi süsteemi (maksebilansi tasakaalustamise süsteem) käivitamine 2008. aasta detsembris võimaldaks mõnel neist liikmesriikidest taastada investorite usalduse, kasutades ELi finantsabi. Abikõlblike liikmesriikide arvu suurenemine pärast hiljutist laienemist tingis maksebilansi tasakaalustamise süsteemi suurendamise 2008. aasta detsembris[12] 12 miljardilt eurolt 25 miljardile eurole võimalike vajaduste katmiseks. 2009. aasta mais[13] otsustati veelkord suurendada maksebilansi tasakaalustamise süsteemi ülemmäära 50 miljardi euroni, et EL oleks jätkuvalt võimeline kiiresti reageerima võimalikele täiendavatele maksebilansi tasakaalustamise abi taotlustele.

Seepärast on liikmesriikidega seotud kogurisk 2009. aasta esimesel poolel jätkuvalt suurenenud pärast seda, kui maksebilansi tasakaalustamise süsteemi raames maksti osadena välja kokku 3 miljardit eurot. Kavas on teha 2009. aasta teisel poolel veel osamakseid kogusummas 4,2 miljardit eurot.

2009. aasta algul[14] anti Lätile maksebilansi tasakaalustamiseks laen, mille suurus oli kuni 3,1 miljardit eurot. Esimene 1 miljardi euro suurune väljamakse tehti 25. veebruaril 2009. Täiendav 1,2 miljardi euro suurune väljamakse tehti 27. juulil 2009.

Ungarile 2008. aastal maksebilansi tasakaalustamiseks antud laenu teine 2 miljardi euro suurune väljamakse tehti 26. märtsil 2009. Täiendav 1,5 miljardi euro suurune väljamakse tehti 6. juulil 2009.

Rumeeniale anti 6. mail 2009 laen, mille suurus oli kuni 5 miljardit eurot. Kõnealune laen makstakse välja 2009. ja 2010. aastal mitmes osas. Esimene 1,5 miljardi euro suurune väljamakse tehti 27. juulil 2009.

- Makromajandusliku finantsabi laenud

Kolmandatele riikidele antakse makromajandusliku finantsabi laene nõukogu üksikotsuste alusel[15] ning alates Lissaboni lepingu jõustumisest nõukogu ja Euroopa Parlamendi üksikotsuste alusel. Nõukogu 10. detsembri 2007. aasta otsuse 2007/860/EÜ (makromajandusliku finantsabi andmise kohta Liibanonile) alusel antud finantsabist moodustavad laenud 50 miljonit eurot ja toetused kuni 30 miljonit eurot. Laenu esimene osa (25 miljonit eurot) maksti välja 2009. aasta juuni alguses ning teine osa on kavas maksta 2010. aasta alguses.

- Euratomi laenud

Liikmesriikidele või teatavatele abikõlblikele kolmandatele riikidele (Venemaa Föderatsioon, Armeenia, Ukraina) antavate Euratomi laenude ülempiir on 4 miljardit eurot, millest umbes 85 % on juba ära kasutatud. Seega on alles umbes 600 miljonit eurot. Euratomi rahastamisvahendi alusel ei tehtud 2009. aasta esimesel poolel väljamakseid.

Ukrainas asuva tuumareaktori K2R4 projekti käsitleva laenulepingu kolmas (ja viimane) osa (10,3 miljonit USA dollarit) maksti välja 12. oktoobril 2009.

- EIP laenud

EIP eelmine üldmandaat lõppes 31. juulil 2007. Nimetatud kuupäeva seisuga oli sõlmitud lepinguid kokku 98 % ulatuses kõnealuse mandaadi piirmäärast (20 060 miljonit eurot – vt talituste töödokumendi tabel A5). 30. juuni 2009. aasta seisuga jäi kõnealuse mandaadi alusel veel välja maksta 4 794 miljonit eurot, kuid seda võib ELi tagatise alusel veel välja maksta 10 aasta jooksul pärast mandaadi lõppemist; sest nimetatud perioodi lõpus aegub ELi tagatis mis tahes väljamaksmata summade puhul.

Tulevikus on kõige olulisem eelarvet mõjutav riskitegur välismandaadi otsuse alusel EIP-le antud ELi tagatis. Praegu koostatakse välismandaati käsitlevat vahekokkuvõtet ning otsus, mis hõlmab praeguse finantsperspektiivi 2007–2013 ülejäänud osa ning asendab praeguse otsuse, tuleb nõukogul ja parlamendil võtta vastu enne 31. oktoobrit 2011. ELi tagatise suhtes kohaldatakse piirangut 65 % EIP finantseerimistegevuse raames väljamakstud laenude ja antud tagatiste koondsummast, millest on maha arvatud kõik tagasimakstud summad ja millele on liidetud kõik seotud summad, maksimaalse ülempiiriga 27 800 miljonit eurot[16]. Kõnealuse mandaadi alusel oli 30. juuniks 2009 sõlmitud lepinguid kogusummas 8 611 miljonit eurot, millest 7 449 miljonit eurot oli selle kuupäeva seisuga välja maksmata (vt talituste töödokumendi tabel A6).

4. Maksekohustuste täitmata jätmine, eelarvetagatiste kasutamine ja võlgnevused

4.1. Väljamaksed sularahavarudest

Komisjon kasutab sularahavarusid eesmärgiga vältida viivitusi ja neist tulenevaid kulutusi laenutehingute teenindamisel, kui võlgnik hilineb ELile makse tegemisega[17].

4.2. Väljamaksed eelarvest

Eelarve artikli 01 04 01 „Euroopa Ühenduse tagatised laenutehingutele” alusel ei taotletud assigneeringuid, kuna 2009. aasta esimesel poolel ei esinenud maksekohustuste täitmatajätmist.

4.3. Välistegevuse tagatisfondi kasutamine

Kui kolmandatele riikidele ELi antud või tagatud laenu saaja hilineb makse tegemisega, kasutatakse fondi, et tasuda maksetähtpäeva ületanud makse kolme kuu jooksul alates makse tähtpäevast[18].

2009. aasta esimesel poolel fondi ei kasutatud.

5. Välistegevuse tagatisfond

5.1. Maksete tagasinõudmine

30. juuni 2009. aasta seisuga ei olnud fondil võlgnevusi sisse nõuda.

5.2. Varad

30. juunil 2009 oli fondi netovara[19] 1 205 807 618 eurot.

5.3. Sihtsumma

Fondi vahendid peavad jõudma vajalikule tasemele (sihtsumma), milleks on määratud 9 % kõigist tehingutest tulenevate kapitalikohustuste kogusummast, millele lisandub kogunenud intress. Fondi vahendite (1 205 807 618 eurot) ja kapitalikohustuste[20] (14 375 441 140 eurot) suhe fondi määruse tähenduses paranes vähesel määral 8,34 %-lt 31. detsembri 2008. aasta seisuga 30. juuniks 2009 8,39 %-le.

2008. aasta lõpul oli fondi vahendite väärtus sihtsummast väiksem. Nõukogu poolt 2007. aastal vastuvõetud rahastamiseeskirjade kohaselt[21] lisati 2010. aasta esialgsesse eelarveprojekti 93 810 000 miljonit eurot. See summa maksti eelarvest fondi 10. veebruaril 2010.

6. RISKIDE HINDAMINE: SUURIMA KREDIIDIRISKIGA KOLMANDATE RIIKIDE MAJANDUSLIK JA RAHANDUSLIK OLUKORD

6.1. Eesmärgid

Käesoleva aruande eelmistes osades on esitatud andmed eelarvest kaetud riski kvantitatiivse poole kohta seoses kolmandate riikidega. Samas tuleks riski hinnata ka sisulisest küljest, arvestades tehingu liiki ja laenusaajate (vt eespool punkt 3.3) olukorda.

6.2. Riski hindamise metoodika

Käesolevas aruandes põhineb riski hindamine majandusliku ja finantsolukorra kohta saadud teabel, reitingutel ja muudel asjaoludel, mis on teada tagatud laenu saanud riikide kohta. Käesolev hinnang ei hõlma hinnanguid eeldatavate kahjude ning ebatõenäoliste tagasimaksete kohta.

Riigi riskiindikaatorid, mis on lisatud komisjoni talituste töödokumendi tabelitesse, näitavad lepinguliste kohustuste täitmatajätmise riski kujunemist. Kõnealune analüüs on esitatud talituste töödokumendi 2. punktis nende riikide kohta, kelle puhul on krediidi- ja eelarverisk 2009. aastal kõige suurem, ning riikide kohta, kes saavad otseselt abi eelarvest (makromajanduslik finantsabi ja Euratomi laenud).

[1] KOM(2009) 398 ja SEK(2009) 1063 moodustavad eelmise aruande eelarvest kaetavate tagatiste kohta 31. detsember 2008. aasta seisuga.

[2] SEK(2010) 479.

[3] Makromajanduslikku finantsabi võidakse anda ka kolmandatele riikidele suunatud toetuste kujul. Lisateavet makromajandusliku finantsabi kohta vt komisjoni aruanne KOM(2009)514 ja SEK(2009)1279.

[4] Euroopa Investeerimispanga mandaate käsitlevad arvnäitajad on esitatud talituste töödokumendi tabelis A1 ja viited õiguslikele alustele on loetletud talituste töödokumendi tabelis A4.

[5] Viimati anti tagatis ajavahemikuks 1. veebruar 2007 kuni 31. oktoober 2011 Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. juuli 2009. aasta otsusega nr 633/2009/EÜ (ELT L 190, 22.7.2009, lk 1) (edaspidi „välismandaadi otsus”), millega asendati nõukogu 19. detsembri 2006. aasta otsus 2006/1016/EÜ.

[6] Nõukogu määrus (EÜ, Euratom) nr 480/2009, 25. mai 2009, välistegevuse tagatisfondi asutamise kohta (ELT L 145, 10.6.2009, lk 10).

[7] Üksikasjalik aruanne fondi toimimise kohta, vt KOM(2006)695 ning sellele lisatud komisjoni talituste töödokument (SEK(2006)1460).

[8] Nõukogu määrus (EÜ, Euratom) nr 2273/2004 (ELT L 396, 31.12.2004, lk 28).

[9] Nõukogu määrus (EÜ, Euratom) nr 89/2007, 30. jaanuar 2007 (ELT L 22, 31.1.2007, lk 1).

[10] Vastavalt fondimääruse artikli 1 kolmandale lõigule kantakse laenude risk fondilt üle eelarvele, kui riik saab liikmesriigiks.

[11] Arvutamisel eeldatakse, et tagasimaksmata laene ei nõuta tagasi kiirendatud korras, st et arvesse võetakse üksnes tasumisele kuuluvad maksed (vt ka talituste töödokumendi punkt 1).

[12] Nõukogu määrus (EÜ) nr 1360/2008, 2. detsember 2008, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 332/2002, millega liikmesriikide maksebilansi toetamiseks luuakse keskmise tähtajaga rahalise abi süsteem.

[13] Nõukogu määrus (EÜ) nr 431/2009, 18. mai 2009, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 332/2002, millega liikmesriikide maksebilansi toetamiseks luuakse keskmise tähtajaga rahalise abi süsteem.

[14] Nõukogu otsus 2009/290/EÜ, 20. jaanuar 2009.

[15] Pärast Lissaboni lepingu jõustumist on kaasotsustamismenetlus seadusandlik tavamenetlus.

[16] Jaguneb 25 800 miljoni euro suuruseks kindlaksmääratud maksimaalseks baasmääraks ja 2 000 miljoni euro suuruseks vabatahtlikuks mandaadiks. Vabatahtliku mandaadi kasutuselevõtu võivad otsustada vahekokkuvõtte raames nõukogu ja Euroopa Parlament.

[17] Vt nõukogu 22. mai 2000. aasta määruse (EÜ, Euratom) nr 1150/2000 (millega rakendatakse ühenduste omavahendite süsteemi käsitlev otsus 94/728/EÜ, Euratom) artikkel 12.

[18] Üksikasjade kohta vt talituste töödokumendi punkt 1.4.3.

[19] Fondi vara kokku miinus kogunenud kohustused (EIPi tasud ja auditeerimistasud).

[20] Sh kogunenud intressid.

[21] Nõukogu määrus (EÜ, Euratom) nr 89/2007, 30.1.2007 (ELT L 22, 31.1.2007, lk 1).