1.Sissejuhatus

Käesolevas aruandes antakse ülevaade määruse (EL) nr 910/2014 (e-identimise ja e-tehingute jaoks vajalike usaldusteenuste kohta siseturul (edaspidi „eIDASe määrus“)) hindamise tulemustest. Määruse artikli 49 kohaselt peab komisjon vaatama läbi kõnealuse määruse kohaldamise ja hindama eelkõige seda, kas on asjakohane muuta määruse kohaldamisala või selle erisätteid, võttes arvesse määruse kohaldamisel saadud kogemusi ning tehnoloogia, turu ja õiguse arengut, ning asjakohasel juhul lisatakse aruandele seadusandlikud ettepanekud.

Lisatud talituste töödokument sisaldab rohkem üksikasjalikke tõendeid ja neid järeldusi toetavat analüüsi.

1.1.eIDASe raamistik

eIDASe määruse vastuvõtmisega 2014. aastal lõi EL pretsedendi, kehtestades esimese piiriülese usaldusväärsete digiidentiteetide ja usaldusteenuste raamistiku, mida nüüd tunnustatakse ja järgitakse kogu maailmas. eIDASe määruse eesmärk oli teha avalikud teenused kõigile ELi kodanikele kättesaadavaks kõikjal ELis, kasutades nende päritoluriigis välja antud e-identimise vahendeid. Sellega püüti suurendada usaldust elektrooniliste tehingute vastu siseturul, luues ühise aluse turvalisele elektroonilisele suhtlusele kodanike, ettevõtjate ja ametiasutuste vahel, suurendades sellega avaliku ja erasektori internetipõhiste teenuste, e-äri ja e-kaubanduse tõhusust ELis. Sellega tunnistati kehtetuks direktiiv 1999/93/EÜ elektroonilisi allkirju käsitleva ühenduse raamistiku kohta, mis sisuliselt hõlmas ainult e-allkirju.

Nagu nähtub määruse õiguslikust alusest, milleks on ELi toimimise lepingu artikkel 114, on selle eesmärk kõrvaldada takistused siseturu toimimisele, edendades liikmesriikide õigusaktide ühtlustamist, eelkõige e-identimise, autentimise, allkirjade ja nendega seotud usaldusteenuste vastastikust piiriülest tunnustamist ja aktsepteerimist, kui see on vajalik elektroonilistele toimingutele või tehingutele juurdepääsuks ja nende lõpuleviimiseks.

Enne määruse jõustumist puudus terviklik ELi piiriülene ja valdkondadevaheline raamistik turvaliste, usaldusväärsete ja kergesti kasutatavate e-tehingute jaoks, mis hõlmasid e-identimist, e-autentimist ja usaldusteenuseid. Komisjoni 4. juuni 2012. aasta ettepanekus (COM(2012) 238 final) ja sellele lisatud mõjuhinnangus (SWD(2012) 135 final) määrati kindlaks järgmised neli üldeesmärki:

•tagada digitaalse ühtse turu areng;

•edendada peamiste piiriüleste avalike teenuste väljatöötamist;

•stimuleerida ja tugevdada konkurentsi ühtsel turul;

•suurendada kasutajasõbralikkust (nii kodanike kui ka ettevõtjate jaoks).

Ehkki määrus täidab mitmeid oma eesmärke ja sellest on saanud väga oluline element ühtse turu edendamisel mitmes sektoris (nt finantsteenuste valdkonnas ning andmetele juurdepääsu ja nende taaskasutamise võimaldamisel haldusmenetlustes), on see mitmes mõttes piiratud: puudub kohustus teavitada riiklikest e-identimise süsteemidest, atribuudid (isikuandmete elemendid), mida saab usaldusväärselt avaldada kolmandatele isikutele, on piiratud, õigusakt keskendub avalikule sektorile ning puuduvad selged stiimulid eraõiguslikele isikutele riiklike e-identimise süsteemide kasutamiseks. Lisaks on Euroopa e-identiteedi ökosüsteem hajutatud sõltuvalt erinevatest riiklikest õiguskeskkondadest, e-valitsuse tasanditest, kultuurist ja erinevast usalduse tasemest avaliku sektori asutuste vastu.

1.2.Taust

Digiidentiteedi valdkonnas toimuvad praegu põhjalikud muutused. Sellised üksused nagu pangad, elektrooniliste sideteenuste osutajad või kommunaalettevõtjad, kellest mõned on seadusega kohustatud koguma isikutunnuste atribuute, võimendavad oma menetlusi, et tegutseda kontrollitud identimisteenuse osutajatena. Internetivahendajad, sealhulgas peamised sotsiaalmeediaplatvormid ja veebibrauserid, tegutsevad de facto digiidentiteedi valvuritena ja pakuvad nn oma identiteedi loa (bring your own identity) lahendusi, mis võimaldavad nende kasutajatel end autentida kolmandate isikute veebisaitidel ja teenustes oma kasutajaprofiile kasutades. Sellel mugavusel aga on oma hind: kaob kontroll avalikustatud isikuandmete üle ja need e-identimise vahendid on kontrollitud füüsilisest identiteedist eraldatud, mis muudab pettuse ja küberturvalisuse ohu leevendamise keerulisemaks. Valdav osa ELi kodanikest sooviks juurdepääsu turvalisele digiidentiteedile, mida nad saaksid kasutada juurdepääsuks internetipõhistele teenustele. Kuigi digiidentiteedi tuleviku suhtes on palju erinevaid seisukohti, tuleb nõuetekohaselt arvesse võtta riikide valitsuste keskset rolli mis tahes ulatusliku digitaalse tuvastamise ökosüsteemi arendamisel.

Tänapäeval loodavad kasutajad ilma katkestusteta internetis surfata, nad soovivad mobiilirakendusi ja ühtseid autentimislahendusi, mida saab kasutada avaliku ja erasektori internetiteenustes, hõlmates kõiki tuvastamisega seotud kasutusjuhte alates pseudonüümsest sisselogimisest veebiplatvormile kuni turvalise identimiseni e-tervise või e-panganduse teenustes. Kuna identiteeditundlike ja individuaalsete teenuste arv üha suureneb, muutuvad turvaline digitaalne tuvastamine ning atribuutide ja volituste vahetamine üha olulisemaks. Digitaalse tuvastamise võimalus muutub sotsiaalse kaasatuse oluliseks teguriks ja digiidentiteedi pakkumisest saab strateegiline vara.

Oma 16. septembri 2020. aasta kõnes olukorrast Euroopa Liidus teatas Euroopa Komisjoni president, et komisjon soovib tagada kõigile ELi kodanikele turvalise ja usaldusväärse digiidentiteedi: „Me tahame reeglistikku, milles keskne koht oleks inimesel. (...) See käsitleb ka kontrolli meie isikuandmete üle, mida meil praegu on ikka veel liigagi harva. Iga kord, kui mõni äpp või veebisait palub meil luua uue digitaalse identiteedi või logida lihtsalt sisse suure platvormi kaudu, ei ole meil aimugi, mis meie andmetega tegelikult juhtub. Seepärast teeb komisjon varsti ettepaneku turvalise Euroopa e-identiteedi kohta. Sellise identiteedi kohta, mida me usaldame ja mida iga kodanik võib kõikjal Euroopas kasutada ükskõik milleks alates maksude maksmisest kuni jalgratta üürimiseni. Sellise tehnoloogia kohta, millega me saame ise kontrollida, milliseid andmeid me anname ja kuidas neid kasutatakse.“

Euroopa Ülemkogu toetas komisjoni eesmärke ja kutsus oma 1.–2. oktoobri 2020. aasta järeldustes komisjoni üles esitama 2021. aasta keskpaigaks ettepaneku Euroopa digitaalse identiteedi raamistiku algatuse kohta:

Euroopa Ülemkogu järeldustes kutsutakse üles töötama välja kogu ELi hõlmava turvalise avaliku elektroonilise identimise (e-ID) raamistiku, sealhulgas koostalitlusvõimelised digitaalallkirjad, et anda inimestele kontroll oma internetiidentiteedi ja andmete üle ning võimaldada juurdepääsu avalikele, eraõiguslikele ja piiriülestele digiteenustele. Komisjoni kutsutakse üles esitama 2021. aasta keskpaigaks ettepaneku Euroopa digitaalse identiteedi raamistiku algatuse kohta.

Digitaalne tuvastamine võimaldab kodanikel ja ettevõtjatel tõendada, kes nad veebiteenuseid kasutades on. Usaldusteenused, näiteks e-allkirjad, muudavad veebitehingud turvalisemaks, mugavamaks ja tõhusamaks. eIDASe määrus on ainus piiriülene raamistik füüsiliste ja juriidiliste isikute usaldusväärse e-identimise ja usaldusteenuste jaoks. eIDAS võimaldab riiklike e-identimise süsteemide piiriülest tunnustamist avalikele teenustele juurdepääsul, tingimusel et eIDst on eIDASe määruse kohaselt teavitatud. Määrusega luuakse ka ELi turg piiriüleselt tunnustatud usaldusteenustele, millel on samasugune õiguslik staatus nagu samaväärsetel tavapärastel paberipõhistel protsessidel.