Belgia — andmete kogumise eest vastutab merekalandusteenistus, mis kuulub põllumajandus- ja kalanduspoliitika osakonna alla. Peamine teabeallikas on kolme peamise oksjoni (Zeebrugge, Ostend ja Nieuwpoort) müügiteatised, mis esitatakse elektroonilisel kujul samal päeval. Erandiks on nende väikelaevade müügi andmed, kellel on lubatud Ostendis otse tarbijatele müüa (mitte oksjonil), aga kes peavad sellegipoolest esitama Ostendi oksjonil kaalud ja hinnad. Püügipäevikud saadetakse 48 tunni jooksul ja neid kasutatakse müüdud koguste ja eri püügipiirkondade püügitegevuse määramiseks (peamised piirkonnad on Põhjameri ja La Manche’i idaosa).

Elektroonilise aruandluse laialdane kasutus ja reguleeritud esitamistähtpäevad on andmete kogumist hõlbustanud ja parandanud. Andmed saadetakse vastutavatele asutustele õigeaegselt ja enamikul juhtudel on esitatud kogu vajalik teave. Mõned riigid koguvad peale püügipäevikute, müügiteatiste ja lossimisdeklaratsioonide veel muud teavet, näiteks laevaseiresüsteemi abil, mis võimaldab püügipiirkondi täpsemalt kindlaks määrata. Selle abil tagatakse laevastiku kõigis segmentides ja püügipiirkondades toimuva püügitegevuse kaetus, kuna pea kõik riigid saavad tegevuse kõikse vaatluse läbiviimisel tugineda haldusallikatele.

Lossimisstatistika põhiallikaks on haldusandmed ja peaaegu kõik riigid koguvad püügipäevikuid, müügiteatiseid ja lossimis-, ümberlaadimis- ja ülevõtmisdeklaratsioone. Nõukogu määrusega (EÜ) nr 1224/2009 ja komisjoni rakendusmäärusega (EL) nr 404/2011 nähakse ette, et üle 10 meetri pikkuste laevade kaptenid peavad oma tegevuse kohta päevikut ja esitavad registreeritud andmed niipea kui võimalik ning hiljemalt 24 tunni jooksul isegi siis, kui püüki ei toimunud. Kaptenid kannavad päevikutesse andmeid laevade tegevuse käigus ja need peavad sisaldama saagi hinnangulist eluskaalu. Need on eriti kasulikud saagi määramiseks püügipiirkondade kaupa, püügitegevuse taseme arvutamiseks ja ristkontrollimiseks teiste allikatega. Alla 10 meetri pikkuste laevade korral kasutavad liikmesriigid püügitegevuse jälgimiseks vorme (nt püügiaruanded ja -päevikud), müügiteatiseid või väljavõttelisi uurimismeetodeid.

See on kolmas hindamisaruanne, mille komisjon on Euroopa Parlamendile ja nõukogule esitanud. Esimene aruanne avaldati numbriga KOM(2010) 675 lõplik ja teine numbriga COM(2014) 240 final.

Soome — kalandusandmete eest vastutab peamiselt loodusressursside instituut. Põllumajanduse ja metsanduse ministeerium haldab registreid ja kaubandusliku merekalanduse reaalaja andmebaasi ning vastutab kvoodi alla kuuluvate liikide jälgimise ja nende kohta andmete esitamise eest merendus- ja kalandusasjade peadirektoraadile. Loodusressursside instituut esitab lisaks põllumajanduse ja metsanduse ministeeriumi esitatud andmetele oma vaatluste ja välisteabe põhjal lisaandmeid. Instituut paneb need andmed kokku ja saadab Eurostatile. Üle 10 m pikkused laevad peavad esitama püügipäevikud ja alla 10 m pikkused laevad täidavad iga kuu rannapüügivorme (vastamata jätmise korral esitatakse hinnanguline püük). Kvoodi alla kuuluvate liikide esmamüük on reguleeritud. Kvoodiväliste liikide müügiandmeid täiendab suuremate kala hulgimüüjate vaatlus. Soome laevad kalastavad ainult Läänemerel.

Sloveenia — andmete kogumise eest vastutavad põllumajanduse, metsanduse ja toidu ministeerium, kalanduse uurimisinstituut ja riiklik statistikaamet. Andmed kogutakse peamiselt haldusallikatest. Kõik laevad peavad täitma püügipäevikut ja esitama lossimisdeklaratsioonid. Hinnateave saadakse müügiteatiste ja vaatlustküsimustike abil. Puuduolevad hinnad (mis moodustasid 2014. aastal alla 1 % kogu lossitud kogusest) esitatakse hinnanguliselt. Kalanduse uurimisinstituut tegeleb andmete sisestamise, töötlemise ja kontrollimisega, põllumajanduse, metsanduse ja toidu ministeerium ning riiklik statistikaamet vastutavad selle eest, et andmed oleksid läbi aja võrreldavad, need avaldataks õigeaegselt ja esitataks rahvusvahelistele organisatsioonidele. Sloveenia laevastik tegutseb Aadria merel.

Itaalia — lossimisandmete eest vastutavad põllumajandus-, toidu- ja metsanduspoliitika ministeerium, riiklik teadusnõukogu ja ITAFISHSTAT (riiklik konsortsium kalandusstatistika väljatöötamiseks). Riiklik teadusnõukogu ja ITAFISHSTAT korraldavad Vahemere püügitegevuse mitme muutujaga valikvaatlusi, mille metodoloogilised aspektid on paika pandud koos riikliku statistikaametiga. Valim ei hõlma laevasid, kellel on luba hariliku tuuni püüdmiseks ja kes esitavad põllumajandus-, toidu- ja metsanduspoliitika ministeeriumile andmed püügipäevikute teel. Enam ei esitata kõikse vaatluse andmeid püügi kohta Kesk-Atlandi idaosas ja India ookeani lääneosas, mida varem kogus riiklik statistikaamet. Eelmise aruande esitamise ajal oli Itaalia teinud ettepaneku muuta andmete kogumise meetodit, et lahendada väga madala vastamismäära probleemi. Ent praeguse seisuga ei ole tehtud ühtegi muudatust.

Taani — lossimiste eest vastutab Taani põllumajandus- ja kalandusamet, mis kuulub keskkonna- ja toiduministeeriumi alla. Esmaostjad peavad olema registreeritud ja esitama müügiteatised. Enamik suurematest kalaostjatest esitavad müügiteatised iga päev elektrooniliselt. Kõik Taani laevad peavad täitma püügipäevikuid (üle 12 m pikkused laevad peavad täitma elektroonilisi püügipäevikuid). Alla 10 m pikkused laevad võivad saada püügipäeviku pidamisest vabastuse, kui kalurid on allkirjastanud püügipiirkonna deklaratsiooni. ERS on täiel määral kasutusele võetud ja üle 12 m pikkused laevad peavad kasutama laevaseiresüsteemi. Taani laevad tegutsevad peamiselt Põhjamerel. Andmed kogutakse haldusallikatest, aga need on kokkuleppel riikliku statistikaametiga enne koostamist ja Eurostatile saatmist külmutatud.

Küpros — püügi- ja lossimisandmete kogumise eest vastutab kalanduse ja mereuuringute osakond (põllumajandus-, maaelu arendamise ja keskkonnaministeeriumi üksus). Kuni 10 m pikkused laevad peavad lisaks müügiteatistele esitama ka müügitšekid (kui kalurid müüvad lossitud kala otse tarbijatele) ja lossimisdeklaratsioonid. 10 kuni 12 meetri pikkustelt laevadelt kogutakse paberkandjal püügipäevikud ja üle 12 m pikkustel laevadel on laevaseiresüsteem ning nad kasutavad müügiteatiste esitamiseks sellega seotud elektroonilist aruandlussüsteemi. Eri andmeallikad ei ole praegu omavahel seotud ja andmed salvestatakse eri andmebaasidesse. On selge vajadus ühtse süsteemi järele ja seetõttu ka tehnilise abi järele kõnealuse süsteemi väljatöötamiseks. Küprose laevad tegutsevad Vahemere kesk- ja idapiirkonnas.

Rootsi — andmete kogumise eest vastutab Rootsi merendus- ja veeamet. Andmed kogutakse haldusallikatest, mis hõlmavad püügipäevikuid, müügiteatiseid, lossimisdeklaratsioone ning rannapüügilaevade puhul kuu (või ka päeva) kaupa peetavaid päevikuid. Üle 12 m pikkuste kalalaevade püügipäevikud esitatakse elektrooniliselt ERS-süsteemi kaudu. Müügiteatised kogutakse kokku tsentraalselt, kas elektrooniliselt või paberkandjal, ning rannakalurid saavad rannapüügipäevikud edastada elektrooniliselt, kasutades selleks turvalist veebiliidest.

Ühendkuningriik — andmete kogumise ja kvaliteedi kontrollimise eest vastutavad Ühendkuningriigi koosseisu kuuluvate riikide ametiasutused. Inglismaa ja Walesi merendusjuhtimise organisatsioon koondab teistelt ametiasutustelt kogutud teabe ja vastutab teabe kvaliteedi tagamise eest enne komisjonile esitamist. Üle 10 m pikkused laevad peavad esitama elektroonilised lossimisdeklaratsioonid, püügipäevikud ja müügiteatised ning alla 10 m pikkused laevad esitavad püügipäevikulehed ja lossimisdeklaratsioonid vabatahtlikult. Ametiasutustele tuleb esitada kõik müügiteatised, olenemata laeva suurusest. Neid andmeid täiendatakse teistest teabeallikatest (nt karploomade püügiga tegelevate laevade esitatud tegevuspäevikud). Ühendkuningriigi peamine püügipiirkond on Atlandi ookeani kirdeosa, aga väike kaugpüügilaevastik tegutseb ka Atlandi ookeani edelaosas ja India ookeani lääneosas.

Island — andmete kogumisega tegeleb kalandusdirektoraat ja andmed saadetakse iga kuu riiklikule statistikaametile, mis töötleb ning puhastab andmed enne nende saatmist merendus- ja kalandusasjade peadirektoraadile. Kõik kalade ostjad ja töötlejad on seadusega kohustatud täitma kaalu- ja töötlemisaruandeid. Islandi laevad kalastavad peamiselt Atlandi ookeani kirdeosas.

Norra — kalandust puudutavate andmete eest vastutab kalandusdirektoraat, aga algse teabe koguvad kuus müügiorganisatsiooni, kes haldavad kalurite ja ostjate vahelisi majandustehinguid. Andmed kogutakse haldusallikatest (püügipäevikud, lossimisdeklaratsioonid ja müügiteatised). Kõik üle 15 m pikkused kalalaevad ja Skagerraki vetes kalastavad üle 12 m pikkused laevad peavad esitama elektroonilised püügipäevikud. Norra ei kasuta EMP riigina aruandluseks ERSi ega laevaseiresüsteemi, aga neid süsteeme kasutatakse müügiteatiste kvaliteedi jälgimiseks. Norra laevad kalastavad Atlandi ookeani kirde- ja loodeosas ning Põhja-Jäämeres.

2.3. Andmete kvaliteet

Kalastusandmete kogumise meetodid on kogu Euroopas suures osas sarnased. Algandmete kvaliteet on viimastel aastatel paranenud. Tänu elektroonilise aruandluse laialdasele kasutamisele saadetakse andmed õigeaegselt ja need on parema kvaliteediga. Elektroonilised aruanded võimaldavad lisada süsteemi kontrollivõimaluse ja kontrollida toorandmeid. Riiklikud ametiasutused viivad seda tüüpi kontrolle läbi ka juhul, kui andmed esitatakse püügipäevikutena paberkandjal (peamiselt alla 10 m pikkuste laevade puhul).

Mõned riigid kasutavad kalurite esitatud teabe usaldusväärsuse kinnitamiseks lisavahendeid. Portugali ametiasutused korraldavad kas merel või lossimise ajal sadamates kontrolle. Ühendkuningriigis on paika pandud mitu seiresüsteemi ja inspektorid käivad regulaarselt turgudel ja kaupmeeste valdustes. Mitmes riigis on sätestatud, et lossitud kala tuleb täpsuse tagamiseks kaaluda valideeritud kaaludega.

Pärast andmete sisestamist riiklikesse süsteemidesse tehakse kontrollimenetlused (enamikul juhul automaatsed), mille eesmärk on kinnitada sisemine ühtsus. Tehakse mitmeid sisekontrolle (nt võrreldakse omavahel püügipäevikuid ja lossimisdeklaratsioone või püügipäevikud ja müügiteatised). Müügiteatisi ja lossimisdeklaratsioone võrreldakse ja seostatakse mitmes riigis automaatselt. Näiteks Lätis kasutatakse riikliku statistikaameti poolt kord kvartalis ja kord aastas kogutavaid andmeid haldusallikate lossimissandmete ja püügiandmete ristkontrollimiseks. Maltas ja Rumeenias teevad ristkontrolli tehnilised eksperdid. Ühendkuningriigis teevad ametiasutused kvoodi alla kuuluvate liikide põhjalikke ristkontrolle kord kuus. Kreekas, Horvaatias ja Sloveenias on kehtestatud menetlused ühtsuse jälgimiseks läbi aja.

Väga paljud riigid on teatanud, et keskmine lossimishind tonni kohta tuletatakse haldusallikatest kogutud põhjalikust teabest, see tähendab, et hinnad põhinevad ainult müügiteatistel (väärtus) ja püügipäevikutel või lossimisdeklaratsioonidel (kogused). Kui hinnateave on puudu, esitatakse hinnanguline keskmine ühikuhind asjakohaste saadaolevate andmete põhjal, nagu liikide keskmine võrdlushind, müüdud toodete kohandatud hind, rahvusvahelise kaubanduse andmed, sama kategooria ja sama esitusviisiga kalade keskmised hinnad ning kalandusettevõtjatele saadetud päringud.

Mõned riigid on teatanud viivitustest seoses andmete saamisega oma väikeselt laevastikult. Esitatud andmed ei olnud mõnel juhul ka täielikud. Peale selle mainiti viivitusi seoses lossimise müügiteatiste kättesaamisega teistelt liikmesriikidelt või ELi-välistelt riikidelt. Ainult paar riiki teatasid konkreetselt, et andmed kvoodiväliste liikide kohta ei ole nii usaldusväärsed (Prantsusmaa, Soome, Madalmaad ja Ühendkuningriik). Mõnes riigis ei ole automaatseid protseduure andmete kinnitamiseks.

2014. aasta kohta esitatud andmed näitasid, et on tehtud suuri edusamme. Saatmise käigus tehti vähem vigu, rohkem riike esitas andmekogumid õigel ajal ning andmete esitajate ja komisjoni vahel toimus hea koostöö, kui andmeid oli vaja täiendavalt kontrollida või parandada. Peale selle on lahendatud pikaajalised probleemid, mis mõjutasid Saksamaa lossimisandmeid kuni 2013. vaatlusaastani. Sellegipoolest on vastamise aeg jätkuvalt pikk nende paari riigi puhul, kus see on pidevalt probleem olnud (Saksamaa, Prantsusmaa, Rumeenia ja Island). Käesoleva aruande avaldamiskuupäevaks ei olnud Kreeka suutnud mõne liigi koodide läbivaatamise tõttu esitada lõplikke andmeid. Bulgaaria esitas 2014. aasta püügi- ja lossimisandmed kolm kuud hiljem.

3. ANDMETE KASUTAMINE (ANDMETE AVALDAMINE)

Peale riigi andmete avaldamise riiklikul tasandil tehakse aruanded kättesaadavaks ka Eurostati teabeedastuse andmebaasis veebiaadressil http://ec.europa.eu/eurostat/data/database . Eurostat koostab nende andmete põhjal artikleid väljaandes „Statistics Explained” ja raamatusarja „Statistical books” kuuluvas teoses „Agriculture, forestry and fishery statistics”. Kalandustoodete lossimise määruse raames kogutud andmed on vajalikud usaldusväärseks poliitikakujundamiseks. Andmed on eriti olulised ühise kalanduspoliitika jaoks, mis jõustus 1. jaanuaril 2014. aastal ja mille eesmärk on tagada keskkondlikult, majanduslikult ja sotsiaalselt säästev kalapüük ja vesiviljelus. Et oleks võimalik rakendada ühises kalanduspoliitikas sätestatud uusi tingimusi, nagu jätkusuutlikud püügi piirnormid, selektiivsem püük ja lossimiskohustused, on vaja väga kvaliteetseid andmeid. Eurostati avaldatud kalandustoodete lossimisandmed on üheks olulisemaks teabeallikaks ka Euroopa kalandus- ja vesiviljelustoodete turu seirekeskuse (EUMOFA) jaoks.

4. TASUVUS

Kuusteist riiki suutsid hinnata kalandustoodete lossimise määrusega nõutud andmete ettevalmistamise ja esitamise tekitatud halduskoormust ning üheksa riiki hindasid koostamiskulusid ka rahaliselt. Esitatud teave on seotud Eurostatile esitatud püügi ja lossimise tervikandmekogumiga. Kuna andmete eri osade koostamiseks kasutatakse sarnaseid allikaid ja vahendeid, on raske ühe elemendi kulu kogukulust eristada. Andmete esitamisega seotud koormus ja kulud on riigiti väga erinevad: seitse riiki teatasid, et Eurostati nõutud andmete ettevalmistamiseks ja esitamiseks kulus 15 kuni 40 tundi, kuus riiki hindasid kulunud ajaks 80 kuni 150 tundi ja kolm riiki teatasid, et neil kulus üle 150 töötunni. Kantud kulud olid nelja riigi hinnangul alla 1 500 euro, nelja riigi hinnangul vahemikus 2 000–3 000 eurot ja üks liikmesriik hindas kuludeks üle 7 000 euro.

5. JÄRELDUSED