1. Sissejuhatus

Finantsintegratsioon on ühtse turu ning majandus- ja rahaliidu keskmes, tuues samas märkimisväärset majanduslikku kasu euroalale ja ELile tervikuna. Pärast finantskriisi põhjustatud tagasiminekut on Euroopa Liidu finantsintegratsioon 2011. aastast taas suurenenud. ELi investorid on oma piiriüleste varade hulka suurendanud. ELi-sisesed võla- ja omakapitali portfelli investeeringud suurenesid aastatel 2006–2015 2 triljoni euro võrra. Hinnapõhiste finantsintegratsiooni näitajate põhjal suurenes nimetatud perioodil üldine lähenemine peaaegu kaks korda. Eelnevat arvestades ja sedamööda, kuidas ELi majandus taastub, on oluline saadud hoogu ära kasutada ja astuda järgmised sammud, mis on vajalikud ELi finantsintegratsiooni süvendamiseks.

Kapitaliturgude liidu ja tugevama siseturu olulisust rõhutas president Juncker oma 13. septembri 2017. aasta kõnes olukorrast Euroopa liidus. Kapitaliturgude liidu täielikule väljakujundamisele on korduvalt üles kutsunud ka Euroopa Ülemkogu ja Euroopa Parlament.

Finantsteenuste ühtne turg edendab kõigis ELi liikmesriikides töökohtade loomist, majanduskasvu ja investeeringuid, kuna seeläbi suunatakse säästud tulemuslikumalt kõige tootlikumatesse valdkondadesse. Kui turud on tõeliselt integreeritud, saavad säästjad ja investorid ulatuslikumast ja konkurentsivõimelisemast finantsinstrumentide pakkumisest tulenevalt suuremat tulu ning tarbijad ja ettevõtjad paremad rahastamistingimused. Ennekõike võib finantsintegratsioon veelgi suurendada Euroopa investeerimiskava edukust, kuna see aitab ületada ELi investeeringulõhe ning samas hõlbustab üleminekut vähese CO2-heitega ja ressursitõhusamale majandusele.

Samuti on jätkuv finantsintegratsioon hädavajalik majandus- ja rahaliidu tugevdamiseks. Sügavad ja likviidsed turud suurendavad vastupanuvõimet negatiivsete šokkide suhtes ning hõlbustavad olulisel määral piiriülest riskijagamist erasektoris, vähendades samal ajal vajadust jagada avaliku sektori riske. Seetõttu sisaldavad viie juhi aruanne Euroopa majandus- ja rahaliidu loomise lõpuleviimise kohta ja uuem komisjoni aruteludokument majandus- ja rahaliidu süvendamise kohta üleskutset kujundada 2019. aastaks välja rahandusliit, mis hõlmab nii pangandusliitu kui ka kapitaliturgude liitu, et tagada euro usaldusväärsus ning parandada euroala ja ELi kui terviku toimimist. Kõiki neid integratsioonist saadavaid hüvesid võimendavad uued võimalused, mis põhinevad tehnoloogia arengul finantssektoris (FinTech). Just nimelt finantstehnoloogia hakkab mängima keskset rolli ELi finantssektori kujundamisel, kuna see hõlbustab juurdepääsu finantsteenustele, suurendab talitlustõhusust ja laiendab valikut. Samal ajal põhjustab tehnoloogia areng küberturvalisuse ja maksete turvalisusega seotud probleeme, millega tuleb asjakohaselt tegeleda.

Eelnevat arvestades on Junckeri komisjoni jaoks prioriteetne kujundada kiiresti välja pangandusliit ja panna 2019. aastaks paika kõik kapitaliturgude liidu veel puuduvad elemendid.

Selleks peab EL tegelema eelkõige oma järelevalveraamistiku tugevdamise ja integreerimisega. Rangel ja järjest integreeritumal finantsjärelevalvel on keskne roll selles, et finantsturgude edasisest integreerimisest, finantstehnoloogiate arengust ja finantssektori osast kestliku majandusarengu toetamisel saadaks reaalselt kasu ja et nendega seotud probleemid leiaksid lahenduse. Niisiis teatas komisjon kapitaliturgude liidu vahearuandes ettepanekutest järelevalve tugevdamiseks, mis on esimene uus prioriteet, millega kiirendada turuintegratsiooni.Koos käesoleva teatisega esitatud seadusandlikes ettepanekutes on ära toodud järgmised meetmed, mille EL peab kiiresti võtma, et oma järelevalveraamistikku tugevdada.

2. Integreeritum järelevalve eesmärgiga edendada kapitaliturgude liitu ja finantsintegratsiooni

Finantsintegratsiooni valdkonnas tehtud edusammudest tulenevalt on vaja integreeritumat ELi järelevalveraamistikku peamiselt kahel põhjusel.

-Esiteks on piiriülene finantstegevus ettevõtjate jaoks hõlpsam, kui selle reguleerimine ja järelevalve on sidus kõigis liikmesriikides. Finantstoodete pakkujatel on võrdsed võimalused kogu ühtsel turul ning teenuseosutajatel on võimalik oma tootevalikut laiendada ja saada kasu mastaabisäästust. Finantstoodete ja -teenuste kasutajatel (nii tarbijaid kui ka ettevõtjaid) on laialdasem valik ilma, et nad peaksid muretsema tarbijakaitse või turu usaldusväärsuse pärast.

-Teiseks, kõigist oma headest külgedest hoolimata suurendab finantsintegratsioon kahjulike šokkide korral negatiivse mõju edasikandumise võimalusi, nagu võisime kogeda finantskriisi ajal. Seega võib puudulik järelevalve ühes liikmesriigis kujutada endast riski finantsturu osalistele ja tarbijatele teistes liikmesriikides. Lisaks on oht, et turuosalised kasutavad järelevalve erinevusi aktiivselt ära omaenese lühiajalise kasumi suurendamiseks.

Euroopa Finantsjärelevalve Süsteemi loomisega aastatel 2010–2011 on ELi järelevalveraamistikku finantskriisi ajel märkimisväärselt tugevdatud. Euroopa Finantsjärelevalve Süsteem hõlmab nii mikrotasandi usaldatavusjärelevalvet, mida koordineerivad kolm Euroopa järelevalveasutust, kui ka makrotasandi usaldatavusjärelevalvet, mida koordineerib Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu. 2014. aasta novembris alustas tööd ühtne järelevalvemehhanism, mis vastutab nüüd pangandusliidus osalevate riikide suurte ja süsteemse tähtsusega pankade järelevalve eest. Pangandusliidu pankade kriisilahendus on usaldatud teise uue Euroopa asutuse, Ühtse Kriisilahendusnõukogu hoolde. Edusammud, mis on tehtud sõjajärgse aja kõige tõsisemale finantskriisile järgnenud kümne aasta jooksul, on märkimisväärsed. Ent töö ELi järelevalveraamistiku kallal on pooleli ja vaja on pingutada, et tegeleda uute probleemidega, mis on seotud käimasoleva finantsintegratsiooniga nii ELi sees kui ka kogu maailmas. Konkreetsemalt teravdab Ühendkuningriigi otsus EList lahkuda vajadust paremini integreerida EL 27 sisene järelevalve ning uuesti hinnata järelevalvealaseid suhteid kolmandate riikidega, et tagada kõigi finantssektori riskide nõuetekohane juhtimine.

Pangandussektoris on alaline järelevalve pangandusliidu (milles osaleb 19 liikmesriiki) ühtse järelevalvemehhanismi näol juba olemas. Ühtne järelevalvemehhanism laieneb geograafiliselt sedamööda, kuidas uued liikmesriigid pangandusliiduga ühinevad. Ent oluline on see, et ühtne järelevalvemehhanism toimiks ühes kogu ELi hõlmavas järelevalveraamistikus. See tagab, et pangandusliidus osalevatel liimesriikidel ja selles mitteosalevatel liikmesriikidel on võrdsed võimalused ning aitab mitteosalevatel liikmesriikidel tulevikus tõrgeteta pangandusliitu siseneda. Sel eesmärgil tuleks suurendada Euroopa Pangandusjärelevalve rolli järelevalvealase ühtsuse edendajana ELi pangandussektoris.

Mõne erandiga toimub järelevalve ELi kapitaliturgude üle riiklikul tasandil. Viie juhi aruandes seati ühtse Euroopa kapitaliturgude järelevalveasutuse loomine pikemaajaliseks eesmärgiks ning aruteludokumendis majandus- ja rahaliidu süvendamise kohta teatati, et esimesed sammud nimetatud eesmärgi saavutamise poole tuleks teha Euroopa Finantsjärelevalve Süsteemi praeguse läbivaatamise raames. Kuna kapitaliturgude liit tugevdab finantsintegratsiooni veelgi, on hädavajalik suurendada Euroopa järelevalveasutuste suutlikkust tagada ühtne järelevalve ja ühtsete eeskirjade ühetaoline kohaldamine. See toetab hästi toimivaid kapitaliturge ja vähendab tõkkeid piiriülestele investeeringutele, lihtsustab ärikeskkonda ja alandab piiriüleselt tegutsevate firmade nõuete täitmisega seotud kulusid, mis tulenevad normide erinevast rakendamisest. Investorite seisukohast aitab ühtne järelevalve ja eeskirjade ühesugune kohaldamine muudab investorikaitse tõhusamaks ja suurendab usaldust kapitaliturgude vastu.

Lisaks sellele võib Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve otsene järelevalve märkimisväärselt toetada ühtse järelevalve tagamist ja kujutab endast esimesi samme ühtse Euroopa kapitaliturgude järelevalveasutuse loomise poole. Sellega seoses on Euroopa Parlament rõhutanud ka seda, et õigus- ja järelevalveraamistike üks põhiülesanne peaks olema hoida ära ülemäärase riski võtmist ja finantsturgude ebastabiilsust, ning juhtinud tähelepanu sellele, et tugeva kapitaliturgude liiduga peab kaasnema tugev ELi tasandi ja riiklik järelevalve.

ELi kindlustus- ja pensioniturud võimaldavad ELi kodanikel riske maandada, oma pensionipõlve planeerida ja vanaduspäevadeks sääste koguda, samuti edendada kapitaliturgude liidu raames piiriüleseid investeeringuid. Kui praegu näib asjakohane jätta järelevalve hiljuti kehtestatud Solventsus II raamistiku alusel riiklikule tasandile, tuleb tagada järelevalvetavade suurem ühtsus ja intensiivistada seda Euroopa Kindlustus- ja Tööandjapensionide Järelevalve egiidi all, et tegeleda probleemide ja praktiliste küsimustega, mis on tingitud sellest, et riiklikud järelevalveasutused kohaldavad norme erinevalt.

Kuna EL püüdleb finantsturgude veelgi suurema integreerituse poole, saab endisest veelgi olulisemaks makrotasandi usaldatavusjärelevalve, see tähendab finantssüsteemi kui terviku stabiilsust ohustavate riskide jälgimine. Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu, mille laia liikmeskonna hulka kuuluvad riikide keskpangad, järelevalveasutused ja Euroopa institutsioonid, peaks tulevikus veelgi olulisemat rolli mängima, mida peab seejuures toetama parem juhtimisstruktuur, mis tagaks kiiremad menetlused.

Oluline on see, et tugevdatud järelevalveraamistik kehtiks kõikide liikmesriikide finantsturgudele, nii et kõik liikmesriigid saaksid integreeritumatest finantsturgudest kasu, ent samas säiliksid võrdsed võimalused kogu ELis.