•Ühise põllumajanduspoliitika (ÜPP) raames on ette nähtud toetus põllumajandustootjatele, kes kohustuvad rakendama konkreetseid keskkonna- ja kliimatavasid või tegema asjaomaseid investeeringuid. See poliitika hõlmab ka mõningaid keskkonna- ja kliimatingimusi (nn maa hea põllumajandus- ja keskkonnaseisund, HPK), mida põllumajandustootjad peavad ÜPP sissetulekutoetuse saamisel järgima. Need tingimused on kohustuslikest nõuetest ulatuslikumad. Teatavad tingimused on olulised süsiniku sidumiseks ja süsinikuvaru kaitsmiseks mullas, näiteks rohumaadel ja turbaaladel. Lisaks sellele võib ÜPP toetada sertifitseerimise kasutuselevõttu, pakkudes eelinvesteeringuid ja edendades põllumajandusettevõtte tasandil asjakohaseid tavasid. Süsiniku sidumise sertifitseerimise ELi raamistik aitab parandada toetatud tavade kasvuhoonegaaside heite kvantifitseerimist ja riikliku maasektori kasvuhoonegaaside inventuuri. See saab vabatahtlike turgude arendamise kaudu tagada süsinikuvarude pikaajalise kaitse ja meetmed maal, mida ÜPP raames ei toetata. Liikmesriikide välja töötatud avalik-õiguslikud sertifitseerimissüsteemid võiksid taotleda käesoleva ettepaneku alusel ELi tunnustust, et rakendada süsiniku sidumise sertifitseerimise ELi raamistikku, sealhulgas käesolevas ettepanekus sätestatud sertifitseerimismeetodeid. Peale selle võimaldab käesolev ettepanek avalikustada süsiniku sidumisest tulenevate kaasnevate hüvedena muude kasvuhoonegaaside kui CO2 heite vähenemise.

•Kavandatavas looduse taastamise määruses seatakse eesmärk, et taastamismeetmed peaksid 2030. aastaks hõlmama 20 % ELi maismaast ja merest ning 2050. aastaks peaksid need hõlmama kõiki taastamist vajavaid ökosüsteeme. Süsinikku siduvate tegevuste, eelkõige süsinikku siduva majandamise, ja looduse taastamise meetmete vahel on palju koostoimet. Süsiniku sidumise sertifitseerimise kavandatud raamistik aitab saavutada looduse taastamise eesmärke ja täita looduse taastamise määruses sätestatud kohustusi. Näiteks võivad süsinikku siduvad majandamistegevused, mis edendavad süsiniku säilitamist, aidata täita kohustust tagada riiklikul tasandil, et orgaanilise süsiniku varu metsaökosüsteemides ja põllumajanduslike ökosüsteemide puhul mineraalsetes põllumuldades üha suureneks. Samuti võib see toetada kohustust kehtestada põllumajanduses kasutatava turvasmulla ehk kuivendatud turbaalade taastamise meetmed. Kavandatav looduse taastamise määrus ja käesolev ettepanek tugevdavad seega teineteist, aidates edendada nii kliimapoliitikat kui ka elurikkuse poliitikat.

•Süsinikdioksiidi maapõues säilitamist käsitleva nn CO2 kogumise ja säilitamise direktiiviga kehtestatakse üldine õigusraamistik CO2 keskkonnaohutuks säilitamiseks maapõues. Tegevused HKSi kuuluva käitise CO2 säilitamiseks CO2 kogumise ja säilitamise direktiivi kohaselt lubatud säilitamiskohas on sõnaselgelt hõlmatud ELi HKSi direktiiviga ning lubatud heitkoguse ühikud tuleb CO2 lekke korral tagastada. Kavandatud sertifitseerimisraamistikuga tagatakse, et tööstustegevuses eemaldatava süsiniku (nagu bioenergia tootmisel CO2 kogumine ja säilitamine (BECCS) ning CO2 kogumine otse atmosfäärist ja selle säilitamine (DACCS)) kvantifitseerimine on kooskõlas eeskirjadega, mis on sätestatud komisjoni rakendusmääruses (EL) 2018/2066, mis käsitleb kasvuhoonegaaside heite seiret ja aruandlust heitkogustega kauplemise süsteemi raames, ning üksikasjalike ELi meetoditega, mille komisjon on innovatsioonifondi raames välja töötanud kasvuhoonegaaside heite ärahoidmise kvantifitseerimiseks.

Käesolev ettepanek on kooskõlas ka Euroopa tuleviku konverentsi lõplike ettepanekutega, eelkõige ettepanekuga nr 1, mis näeb sõnaselgelt ette eesmärgi „seada sisse süsiniku sidumise sertifitseerimine, mis põhineb usaldusväärsel, kindlal ja läbipaistval süsinikdioksiidi arvestusel“ (meede 5). Lisaks teatas komisjon 2022. aasta teatises keskkonnasäästlikumaks muutmise kohta, et peale kasvuhoonegaaside vähendamise ambitsioonikate meetmete peab komisjon tuginema ka süsiniku sidumisele, et neutraliseerida vältimatud heitkogused ja saavutada 2030. aastaks kasvuhoonegaaside netonullheide.

Komisjoni 2021. aasta teatises kestlike süsinikuringete kohta rõhutatakse, kui tähtis on võimaldada ärimudelit, mille rakendamisel saavad maavaldajad tasu selle eest, et nad seovad süsinikku, järgides täielikult ökoloogilisi põhimõtteid (st süsinikku siduva majandamise eest), ning luua ELi siseturg CO2 kogumiseks, utiliseerimiseks, säilitamiseks ja transpordiks uuendusliku tehnoloogia abil. Teatises määratakse ka kindlaks tegevuskava, et saavutada järgmised süsiniku sidumise eesmärgid, mille poole soovitakse pürgida: kõigil maavaldajatel peaks olema 2028. aastaks juurdepääs tõendatud heite- ja sidumisandmetele, et mõõta süsinikku siduvat majandamist, ning kogu tööstustegevuse käigus kogutud, transporditud, utiliseeritud ja säilitatud CO2 peaks kajastuma aruandluses ja arvepidamises; süsinikku siduva majandamise lähenemisviisid peaksid aitama 2030. aastaks saavutada LULUCFi sektori süsiniku netosidumise eesmärgi, mis on 310 miljonit CO2 ekvivalenttonni, ning tööstustehnoloogia peaks aitama 2030. aastaks eemaldada igal aastal vähemalt 5 miljonit CO2 ekvivalenttonni.

Algatuse peamised eesmärgid on järgmised: i) tagada süsiniku kvaliteetne sidumine ELis ning ii) kehtestada ELi juhtimis- ja sertifitseerimissüsteem, et vältida rohepesu, kohaldades ja jõustades nõuetekohaselt ELi kvaliteediraamistiku kriteeriume usaldusväärsel ja ühtlustatud viisil kogu liidus. Need meetmed on vajalikud süsiniku sidumise soodustamiseks ja tulevase poliitika väljatöötamiseks selles valdkonnas, pidades silmas vajadust siduda aastas mitusada miljonit tonni CO2. See toetab nii Euroopa kliimamääruses sätestatud 2050. aasta kliimaneutraalsuse eesmärgi kui ka Euroopa rohelise kokkuleppe teatises seatud muude keskkonnaeesmärkide saavutamist.

Euroopa kliimamääruses on sätestatud, et EL peab saama 2050. aastaks kliimaneutraalseks. Selleks on vaja kasvuhoonegaaside heidet märkimisväärselt vähendada ning vältimatud heitkogused ja nende sidumine peaksid olema Euroopa Liidus hiljemalt 2050. aastaks tasakaalustatud, et saavutada seejärel negatiivsed heitkogused. Selle eesmärgi saavutamiseks peaksid nii looduslikud ökosüsteemid kui ka tööstuslikud tegevusalad aitama atmosfäärist siduda mitusada miljonit tonni CO2 aastas. Praegu ja praeguse poliitikaga ei ole EL suuteline selliseid koguseid saavutama: süsiniku sidumine looduslikes ökosüsteemides on viimastel aastatel vähenenud ja liidus ei toimu praegu märkimisväärset süsiniku tööstuslikku eemaldamist.

Üleilmsel tasandil osutatakse valitsustevahelise kliimamuutuste paneeli (IPCC) uusimas aruandes kahanevale tõenäosusele, et globaalne soojenemine hoitakse 1,5 °C piires, kui kasvuhoonegaaside heidet ei suudeta kiiresti vähendada. IPCC aruandes märgitakse selgelt, et süsinikdioksiidi sidumine raskesti vähendatava jääkheite tasakaalustamiseks on vältimatu, kui tahetakse jõuda CO2 või kasvuhoonegaaside netonullheiteni. See tähendab ulatuslikku kestlikku tegevust CO2 kogumiseks ja sidumiseks atmosfäärist ning selle püsivaks säilitamiseks geoloogilistes süsinikutalletajates, maismaa- ja mereökosüsteemides või toodetes.

Üleilmse keskmise temperatuuri tõusu hoidmiseks alla 1,5 °C on vaja kasvuhoonegaaside heidet järgmistel aastakümnetel kogu maailmas järsult vähendada. Selle saavutamiseks tuleb kõigepealt parandada hoonete, transpordiliikide ja tööstuse tõhusust, minna üle ringmajandusele ja oluliselt suurendada taastuvenergia osakaalu. Teiseks peame võtma süsinikku jäätmevoogudest, säästlikust biomassist või otse atmosfäärist ringlusse (näiteks süsinikdioksiidi kogumise ja utiliseerimise ning kestlike sünteetiliste kütuste abil), et kasutada seda fossiilse süsiniku asemel nendes majandussektorites, mis jäävad paratamatult süsinikust sõltuvaks. Ühtlasi tuleb igal aastal atmosfäärist koguda ja siduda üha rohkem süsinikdioksiidi (CO2) süsinikku siduva majandamise ja selliste tööstuslike süsinikku eemaldavate tegevuste või projektide abil, mille eesmärk on kompenseerida selliste sektorite nagu põllumajandus, tsemendi- ja terasetööstus, lennundus ning meretransport raskesti vähendatavaid heitkoguseid, et saavutada kliimaneutraalsus.

Käesoleva ettepaneku eesmärke on kõige parem saavutada määruse abil. See tagab õigusnormide vahetu ja ühtse samaaegse kohaldamise liidus. Nõuded kehtestatakse vabatahtlike sertifitseerimissüsteemide käitajatele, liikmesriikidele seoses avalik-õiguslike sertifitseerimissüsteemide tunnustamisega ning komisjonile seoses aruandluse ja läbivaatamisega.

Käesolev ettepanek on kooskõlas proportsionaalsuse põhimõttega, sest see ei lähe kaugemale sellest, mis on vajalik, et saavutada eesmärk kehtestada süsiniku kvaliteetseks sidumiseks liidu sertifitseerimisraamistik. Selles on sätestatud süsiniku sidumise kvaliteedikriteeriumid, süsiniku sidumise sertifitseerimiseks ja tõendamiseks vajalikud eeskirjad ja menetlused ning raamistik era- ja avalik-õiguslike sertifitseerimissüsteemide tunnustamiseks.

Kliimamuutused on piiriülene probleem. Nende mõju on üleilmne ega olene kasvuhoonegaaside heiteallikate asukohast. Seetõttu ei saa neid väljakutseid üksnes riiklike või kohalike meetmetega lahendada, kuna see ei anna tõenäoliselt optimaalseid tulemusi. Euroopa tasandil koordineerimine tõhustab kliimameetmeid ning võib riiklikke ja kohalikke meetmeid tulemuslikult täiendada ja tugevdada; ELi meetmed on põhjendatud subsidiaarsuse alusel kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 191.

Ettepanek põhineb Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „ELi toimimise leping“) artikli 192 lõikel 1, mis annab liidule õiguse võtta meetmeid, et saavutada oma keskkonnapoliitika eesmärgid. ELi toimimise lepingu artikli 191 lõikes 1 sätestatud liidu keskkonnapoliitika eesmärgid hõlmavad muu hulgas keskkonna säilitamist, kaitsmist ja selle kvaliteedi parandamist, loodusressursside kaalutletud ja mõistlikku kasutamist ning meetmete edendamist rahvusvahelisel tasandil, selleks et tegelda piirkondlike ja ülemaailmsete keskkonnaprobleemidega ja eelkõige võidelda kliimamuutuste vastu.

Kolmas probleem seisneb selles, et süsiniku sidumise pakkujatel esineb rahastamisele juurdepääsul takistusi. See on tingitud asjaolust, et süsiniku sidumise sertifikaate saab kasutada mitmel eri viisil (nt avaliku sektori poolne rahastamine, ettevõtete kestlikkusaruandlus, ökomärgised, vabatahtlikud CO2-turud jne). Selline mitmekesisus põhjustab neile, kes soovivad oma süsinikku siduvat tegevust sertifitseerida, tehingukulusid, näiteks teabe otsimise kulusid (konkreetse süsteemi sertifitseerimismenetluste kvaliteedi mõistmiseks kulutatud aeg ja tehtud jõupingutused) ja rahastaja vahetamise kulud (kulud, mis on seotud muude täiendavate või alternatiivsete rahastamisallikate hankimisega, milleks on tõenäoliselt vaja tegevust muuta ning esitada erinevaid tõendeid ja andmeid).

Teine probleem seisneb selles, et paljud sidusrühmad ei usalda süsiniku sidumise sertifikaate, sest nende loomiseks võidakse kasutada läbipaistmatuid ja ebausaldusväärseid sertifitseerimisprotsesse, mille tulemusena sertifitseeritakse tegevused, mis ei too tõelist kliima- ja kestlikkusalast kasu. Selle probleemi lahendamiseks tuleks sertifitseerimissüsteemides kehtestada läbipaistvad ja usaldusväärsed eeskirjad ja menetlused, millega maandatakse riski, et sertifitseerimisprotsessis ei suudeta süsiniku ebakvaliteetset sidumist tuvastada, et süsinikku siduvate tegevustega ei saavutata tegelikult kavandatud sidumist ning et sama tegevust sertifitseeritakse kaks korda või et sama sertifikaati kasutatakse kaks korda.

Analüüsi tulemusena leitakse, et variandil Q2 on suurim potentsiaal tagada süsiniku kvaliteetne sidumine ja selle võrreldavus ning minimeerida ühtlasi üksikasjalike sertifitseerimismeetodite väljatöötamise või heakskiitmisega seotud halduskulusid.

Teises etapis tuleb välja töötada üksikasjalikud sertifitseerimismeetodid, et QU.A.L.ITY-kriteeriume erinevate süsinikku siduvate tegevuste puhul rakendada. Selles etapis kohandatakse erieeskirju erinevate süsinikku siduvate tegevuste omadustele: näiteks võetakse eeskirjades arvesse, et süsiniku geoloogilistes formatsioonides säilitamise lahendused tagavad kindlalt püsivuse ja suurendavad ühtlasi süsinikku siduvate majandamistegevuste puhul kaasnevaid hüvesid. Seoses sellega võrreldakse mõjuhinnangus kahte kvaliteediga seotud varianti:

Selleks tehakse käesolevas algatuses ettepanek süsiniku sidumise sertifitseerimise ELi raamistiku kohta, mis põhineb neljal kvaliteedikriteeriumil (edaspidi „QU.A.L.ITY“), näidates, kuidas tagada kvantifitseerimine (QUantification), täiendavus ja lähtetasemed (Additionality and baselines), pikaajaline säilitamine (Long-term storage) ja kestlikkus (sustainabilITY). Mõjuhinnangus määratakse iga QU.A.L.ITY-kriteeriumi puhul kindlaks mitu parimat tava, tunnistades samas, et iga kriteeriumi sertifitseerimiskäsitlus on süsinikku siduvate tegevuste lõikes erinev.

Selle probleemi lahendamiseks on käesoleva algatuse eesmärk tagada kogu ELis sertifitseeritud süsinikusidumise kvaliteet sertifitseerimismeetodite abil, mis on kohandatud erinevate süsinikku siduvate tegevuste konkreetsetele asjaoludele.

1.Süsiniku sidumise sertifitseerimine on palju vähem levinud kui heitkoguste vähendamise sertifitseerimine ja sellega kaasnevad mitmesugused metoodikaalased probleemid. Eri sertifitseerimissüsteemid pakuvad välja erinevad meetodid, et kvantifitseerida süsiniku täielikku ja täiendavat sidumist, stimuleerida süsiniku pikaajalist säilitamist ning hõlmata laiemaid kestlikkuse aspekte, nagu süsinikku siduva tegevuse keskkonnamõju (nt elurikkuse kadumine, reostus jne).

Esimene probleem on süsiniku sidumise kvaliteedi hindamise ja võrdlemise keerukus, mis tekitab süsiniku sidumise võimalikele rahastajatele suuri teabe otsimise kulusid. See on tüüpiline turutõrge, mille tulemusena võib rahaline toetus minna süsinikku siduvatele tegevustele, millele ei saa tugineda kui tulemuslikele leevendusmeetmetele. Sellel probleemil on kaks põhjust.

Peamised kriteeriumid, mida sidusrühmad pidasid süsiniku sidumise seisukohast oluliseks, olid seire-, aruandlus- ja tõendamisaspektide usaldusväärsus, laiaulatusliku kasutuselevõtu potentsiaal, tehniline valmisolek ja majanduslik teostatavus ning kaasnevate keskkonnahüvede potentsiaal. Enamik vastajaid nõustus, et usaldusväärse ja usutava süsteemi loomine süsiniku sidumise sertifitseerimise jaoks on esimene oluline samm süsiniku sidumise netopanuse saavutamiseks kooskõlas ELi kliimaaneutraalsuse eesmärgiga.

Kokkuvõttes näitas avalik konsultatsioon, et regulatiivset algatust, mis hõlmab süsiniku sidumise sertifitseerimise raamistiku loomist, toetatakse üldiselt tugevalt. Enamik sidusrühmi leidis, et algatus peaks hõlmama mitmesuguseid süsiniku sidumise võimalusi ja selles tuleks arvesse võtta järgmisi aspekte: tagada sidumise täpne, korrektne ja õigeaegne mõõtmine; tagada, et tähelepanu suunamine süsiniku sidumisele ei õõnestaks jõulisi heite vähendamise meetmeid; anda piisavaid tagatisi süsiniku säilitamise kestuse ja seotud süsiniku vabanemise ärahoidmise kohta.

•eesmärke käsitlevas osas selgitati, et neljast QU.A.L.ITY-kriteeriumist koosneva nimekirja puhul järgitakse üldist konsensust selle suhtes, mis on enamiku olemasolevate sertifitseerimismeetodite kohaselt kvaliteetne sertifitseerimine, ning poliitikavariante kirjeldavas osas sisaldab kriteeriumide tutvustus nüüd rohkem argumente asjakohastest lisadest;

•probleemi määratlemisel on lisatud uusi viiteid, et kinnitada tuvastatud probleemide (eelkõige usalduse puudumise) olemasolu ja ulatust ning rõhutada rahvusvaheliselt ühtlustatud raamistiku tähtsust sidusrühmade väljendatud seisukohtades;

Õiguskontrollikomitee esitas mõjuhinnangu kohta positiivse arvamuse ja soovitused aruande täiustamiseks, et selles näidataks paremini, et usaldusväärse sertifitseerimisraamistiku puudumine on süsinikku siduvate tegevuste arendamisel peamine takistus, ning esitataks läbipaistvamalt kõik metoodika ja juhtimisega seotud poliitikavalikud.

Mõjuhinnangus kaalus komisjon ka ettepaneku kooskõla Euroopa kliimamääruses seatud eesmärkidega, nagu on ette nähtud Euroopa kliimamääruse artikli 6 lõikes 4. Komisjon leidis, et süsinikku siduva majandamise lähenemisviisid võivad aidata saavutada seadusandliku paketiga „Eesmärk 55“ LULUCFi sektori jaoks kavandatud eraldiseisvat 2030. aasta eesmärki (310 miljonit CO2 ekvivalenttonni), ületades seega Euroopa kliimamäärusega kehtestatud LULUCFi sektori süsiniku sidumise panust (maksimaalselt 225 miljonit CO2 ekvivalenttonni) kogu majandust hõlmavasse 55 % eesmärki. Euroopa kliimamäärus sisaldab ka eesmärki, et liit muutuks 2050. aastaks kliimaneutraalseks ja saavutaks pärast seda negatiivsed heitkogused, kuid selle eesmärgi saavutamiseks peab liit süsinikku siduvate tegevuste rakendamist suurendama. Mõjuhinnangus analüüsitakse poliitikavariante, mis kõrvaldavad tulemuslike süsinikku siduvate tegevuste rakendamist pärssivad tõkked, kuid mis ei tohiks takistada kasvuhoonegaaside heite vähendamise meetmete võtmist.

Kavandatud määruse esimene sammas on sätestatud artiklites 4–8. Artikliga 4 kehtestatakse eeskirjad süsiniku netosidumisega seotud kasu arvutamiseks võrreldes lähtetasemega, samas kui artiklites 5, 6 ja 7 sätestatakse süsinikku siduvate tegevuste täiendavuse, pikaajalise säilitamise ja kestlikkusega seotud kvaliteedikriteeriumid. Artikliga 8 antakse komisjoni volitused selliste delegeeritud õigusaktide vastuvõtmiseks, millega kehtestatakse kohandatud sertifitseerimismeetodid kvaliteedikriteeriumidele vastavuse hindamiseks. I lisas loetletakse elemendid, mida need sertifitseerimismeetodid peavad sisaldama.

Kavandatud määruse sätted ja struktuur vastavad algatuse eesmärgile luua suure kliima- ja keskkonnaalase terviklikkusega süsiniku sidumise jaoks läbipaistev ja usutav sertifitseerimisraamistik, et toetada füüsilisi ja juriidilisi isikuid, kes on lisaks võimaluste piires kasvuhoonegaaside heite vähendamisele valmis tegema täiendavaid jõupingutusi ja muutma oma tegevuse kestlikuks, võttes arvesse Euroopa rohelises kokkuleppes seatud suuremaid kliimaeesmärke ja Euroopa kliimamääruses sätestatud 2050. aasta kliimaneutraalsuse eesmärki.

Komisjoni puhul on mõju eelarvele seotud ka selliste era- või avalik-õiguslike sertifitseerimissüsteemide tunnustamise protsessiga, mis vastutaksid sertifitseerimisraamistiku rakendamise eest ühes või mitmes liikmesriigis. Mõju eelarvele on ette näha ka nende liikmesriikide puhul, kes kavatsevad riikliku sertifitseerimissüsteemi luua ja seda hallata, sealhulgas seoses sõltumatute sertifitseerimisasutuste järelevalvega ning riikliku registri loomise ja haldamisega.

(1)Rahvusvaheline kogukond on vastavalt Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni kliimamuutuste raamkonventsiooni alusel vastu võetud Pariisi kokkuleppele (edaspidi „Pariisi kokkulepe“) nõustunud hoidma üleilmse keskmise temperatuuri tõusu tunduvalt alla 2 °C võrreldes industriaalühiskonna eelse tasemega ning jätkama jõupingutusi temperatuuri tõusu piiramiseks 1,5 °C-ni industriaalühiskonna eelse tasemega võrreldes. Liit ja selle liikmesriigid on Pariisi kokkuleppe osalised ning kindlalt pühendunud kokkulepet rakendama, vähendades kasvuhoonegaaside heidet ja suurendades süsiniku sidumist.

Artikliga 12 kehtestatakse sertifitseerimissüsteemidele kohustus luua süsinikku siduvate tegevuste ja süsinikusidumisühikute andmeid sisaldavad avalikud registrid ning neid hallata. Pettuste ja topeltarvestuse vältimiseks on väga oluline, et registrid kasutaksid automaatsüsteeme ja oleksid koostalitlusvõimelised.

Sertifitseerimissüsteeme käsitlev kolmas sammas on sätestatud artiklites 11–14. Artiklis 11 sätestatakse käitajate kohustus kasutada komisjoni tunnustatud sertifitseerimissüsteeme, et tõendada vastavust kvaliteedikriteeriumidele. Selles artiklis sätestatakse ka sertifitseerimissüsteemide toimimise suhtes kohaldatavad nõuded, sealhulgas meetmed hea valitsemistava, läbipaistvuse ja vastutuse tagamiseks.

Teises etapis teeb sertifitseerimisasutus uuestisertifitseerimisauditi, et kontrollida, kas süsinikku siduvat tegevust on rakendatud nõuetekohaselt ja täielikus kooskõlas kvaliteedikriteeriumidega, ning avaldab uuestisertifitseerimisauditi aruande ja väljastab ajakohastatud sertifikaadi, mille alusel annab sertifitseerimissüsteem välja ja registreerib sertifitseeritud süsinikusidumisühikud. II lisas loetletakse sertifikaadile kantav miinimumteave.

(2)Üleilmsel tasandil osutatakse valitsustevahelise kliimamuutuste paneeli (IPCC) uusimas aruandes kahanevale tõenäosusele, et globaalne soojenemine hoitakse 1,5 °C piires, kui eelseisvatel kümnenditel ei suudeta kasvuhoonegaaside heidet kiiresti ja ulatuslikult vähendada. IPCC aruandes märgitakse ka selgelt, et süsinikdioksiidi sidumine raskesti vähendatava jääkheite tasakaalustamiseks on vältimatu, kui tahetakse jõuda süsinikdioksiidi (CO2) või kasvuhoonegaaside netonullheiteni. See nõuab ulatuslikku kestlikku tegevust CO2 kogumiseks ja sidumiseks atmosfäärist ning selle püsivaks säilitamiseks geoloogilistes süsinikutalletajates, maismaa- ja mereökosüsteemides või toodetes. Praegu ja praeguse poliitikaga ei ole liit süsiniku vajalikul määral sidumise graafikus: süsiniku sidumine maismaaökosüsteemides on viimastel aastatel vähenenud ja liidus ei toimu praegu märkimisväärset süsiniku tööstuslikku eemaldamist.

(3)Käesoleva määruse eesmärk on töötada välja liidu vabatahtlik süsiniku sidumise sertifitseerimise raamistik, et soodustada süsiniku kvaliteetset sidumist, mille puhul võetakse täielikult arvesse elurikkuse ja nullsaaste eesmärke. See on vahend, mis aitab täita Pariisi kokkuleppe alusel seatud liidu eesmärke, eelkõige Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses (EL) 2021/1119 sätestatud eesmärki saavutada 2050. aastaks ühiselt kliimaneutraalsus. Liit on samuti võtnud kohustuse jõuda pärast 2050. aastat negatiivse heiteni. Oluline vahend, mille abil saab suurendada süsiniku sidumist maismaaökosüsteemides, on praegu läbivaatamisel olev Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) 2018/841. Läbivaatamine on kavandatud selleks, et seada liidule 2030. aastaks süsiniku netosidumise eesmärk 310 miljonit CO2 ekvivalenttonni ja määrata igale liikmesriigile vastavad eesmärgid.

(4)Liidu sertifitseerimisraamistik aitab arendada liidus süsinikku siduvaid tegevusi, mille tulemuseks on üheselt mõistetav süsiniku netosidumisega seotud kasu ja mille puhul välditakse rohepesu. Süsinikku siduva majandamisega seoses peaks nimetatud sertifitseerimisraamistik soodustama ka selliseid süsinikku siduvaid tegevusi, millel on elurikkuse seisukohast kaasnevad hüved ja mis aitavad seega saavutada liidu looduse taastamise määruses sätestatud looduse taastamise eesmärke. Liidu sertifitseerimisraamistik on ülioluline selleks, et saavutada rahvusvahelistes lepingutes ja liidu õigusaktides liidule seatud kliimamuutuste leevendamise eesmärgid.

(5)Toetamaks käitajaid, kes soovivad teha lisajõupingutusi, et suurendada süsiniku sidumist kestlikul viisil, tuleks liidu sertifitseerimisraamistikus võtta arvesse erinevaid süsinikku siduvate tegevuste liike ning nende eripärasid ja keskkonnamõju. Seepärast tuleks käesolevas määruses selgelt määratleda süsiniku sidumine, süsinikku siduvad tegevused ja muud liidu sertifitseerimisraamistiku elemendid.

(6)Käesolevas määruses tuleks sätestada nõuded, millele vastavat süsiniku sidumist võib liidu sertifitseerimisraamistiku alusel sertifitseerida. Selleks tuleks süsiniku sidumist täpselt ja usaldusväärselt kvantifitseerida ning sidumine tuleks saavutada üksnes selliste süsinikku siduvate tegevustega, mis annavad süsiniku netosidumisega seotud kasu, mis on täiendavad, mille eesmärk on säilitada süsinikku pikaajaliselt ning millel on kestlikkuseesmärkidele neutraalne mõju või mis pakuvad neid eesmärke toetavaid kaasnevaid hüvesid. Lisaks peaks süsiniku sidumist auditeerima sõltumatu kolmas isik, et tagada sertifitseerimisprotsessi usutavus ja usaldusväärsus. Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2003/87/EÜ on kehtestatud liidu kohustuslikud CO2 hinnastamise eeskirjad, millega reguleeritakse kõnealuse direktiiviga hõlmatud tegevusaladest tuleneva heite käsitlemist. Käesolev määrus ei tohiks piirata direktiivi 2003/87/EÜ kohaldamist, välja arvatud seoses sellise säästlikust biomassist pärit heite sidumise sertifitseerimisega, mis on nimetatud direktiivi IV lisa kohaselt nullmääraga.

(7)Süsinikku siduv tegevus peaks andma süsiniku netosidumisega seotud kasu, mis näitab, et tegevusel on kliimale positiivne mõju. Süsiniku netosidumisega seotud kasu tuleks arvutada kahes etapis. Esiteks peaksid käitajad arvutama süsiniku täiendava sidumise, mis on saavutatud süsinikku siduva tegevuse tulemusel võrreldes lähtetasemega. Eelistada tuleks standardlähtetaset, mis kajastab võrreldavate tegevuste tavapärast toimet sarnastes sotsiaalsetes, majanduslikes, keskkonna- ja tehnoloogilistes tingimustes ning geograafilistes asukohtades, sest niiviisi tagatakse objektiivsus, vähendatakse nõuete täitmisega seotud ja muid halduskulusid ning tunnustatakse positiivselt esmategutsejaid, kes juba viivad ellu süsinikku siduvat tegevust. Süsinikku siduva majandamise kontekstis tuleks edendada olemasoleva digitehnoloogia, sealhulgas elektrooniliste andmebaaside ja geoinfosüsteemide, kaugseire, tehisintellekti ja masinõppe, samuti elektrooniliste kaartide kasutamist, et vähendada lähtetasemete määramise ning süsinikku siduvate tegevuste seire kulusid. Kui aga sellist standardlähtetaset ei ole võimalik määrata, võib kasutada projektipõhist lähtetaset, mis põhineb käitaja individuaalsetel tulemustel. Selleks et kajastada sotsiaalset, majanduslikku, keskkonnaalast ja tehnoloogia arengut ning ergutada kestvaid püüdlusi, mis oleksid kooskõlas Pariisi kokkuleppega, tuleks lähtetasemeid korrapäraselt ajakohastada.

(8)Teise sammuna tuleks süsiniku netosidumisega seotud kasu kvantifitseerimisel maha arvata kasvuhoonegaaside heite mis tahes suurenemine, mis on süsinikku siduva tegevuse elluviimisega seotud. Heide, mida tuleks arvesse võtta, hõlmab otseheidet, näiteks sellist, mis tuleneb suuremast kasutatud väetise-, kütuse- või energiakogusest, ja kaudset heidet, näiteks sellist, mis tekib maakasutuse muutuse tagajärjel, millega kaasneb põllumajandusliku tootmise kõrvaletõrjumise tõttu omakorda oht toiduga kindlustatusele. Süsinikku siduva tegevuse tulemusel saavutatud kasvuhoonegaaside heite vähenemist ei tohiks süsiniku netosidumisega seotud kasu kvantifitseerimisel arvesse võtta, vaid seda tuleks pidada kaasnevaks hüveks, mis aitab täita kliimamuutuste leevendamisega seotud kestlikkuseesmärki; sertifikaatidel kajastamisega võib kasvuhoonegaaside heite vähenemine (nagu ka muud kestlikkusega seotud kaasnevad hüved) suurendada sertifitseeritud seotud süsiniku väärtust.

(9)Süsinikku siduva tegevuse tulemuseks on süsiniku netosidumisega seotud kasu siis, kui lähtetasemest suurem süsinikusidumine ületab kasvuhoonegaaside heite mis tahes suurenemise, mille süsinikku siduva tegevuse elluviimine on põhjustanud. Näiteks sellise tegevuse puhul, mille korral süsinik säilitatakse püsivalt seda maa alla juhtides, peaks püsivalt säilitatud süsiniku kogus olema suurem kui tööstusprotsessist tekkiv energiaga seotud kasvuhoonegaaside heide. Süsinikku siduva majandamise puhul peaks metsastamise tulemusel seotud süsiniku kogus või turbaalade taassoostamise abil pinnases hoitava süsiniku kogus olema suurem kui süsinikku siduva tegevuse elluviimisel kasutatud masinate heide või maakasutuse kaudsest muutusest tulenev heide, mida võib põhjustada CO2 leke.

(10)Süsiniku sidumist tuleks kvantifitseerida asjakohaselt, täpselt, täielikult, järjepidevalt ja võrreldaval viisil. Mõõtemääramatusest tuleks nõuetekohaselt teatada ja seda tuleks arvesse võtta, et piirata atmosfäärist seotud süsinikdioksiidi koguse ülehindamise riski. Süsinikku siduva majandamisega saavutatud sidumist tuleks kvantifitseerida suure täpsusega, et tagada kõrgeim kvaliteet ja vähendada võimalikult palju määramatust. Lisaks tuleb liidu kliima- ja elurikkuseesmärkide vahelise koostoime soodustamiseks nõuda tõhusamat maa seiret, mis aitab kaitsta ja parandada süsiniku looduspõhise sidumise vastupidavust kogu liidus. Heitkoguste ja sidumise satelliit- ja kohapealne seire ning sellekohane aruandlus peab olema nende lähenemisviisidega tihedalt seotud, sellises seires ja aruandluses tuleb kasutada parimal viisil ära liidu programmide, näiteks Copernicuse raames kättesaadavat kõrgetasemelist tehnoloogiat, kasutades täielikult ära juba olemasolevaid vahendeid, ning selles tuleks tagada kooskõla kasvuhoonegaaside riiklike inventuuridega.

(11)Selleks et liidu sertifitseerimisraamistik annaks stiimuli siduda süsinikku rohkem kui saavutataks tavapäraste tavadega, peaks süsinikku siduv tegevus olema täiendav. Seetõttu peaks selline tegevus kätkema endas enamat kui kohustuslike nõuetega ette nähtud, st käitajad peaksid tegelema tegevusega, mida kohaldatav õigus neilt juba ei nõua. Lisaks peaks süsinikku siduvat tegevust ajendama sertifitseerimisega kaasnev ergutav mõju. Selline mõju esineb siis, kui tänu sertifitseerimisele saadav võimalik tulu annab stiimuli muuta käitaja tegutsemist selliselt, et ta hakkab ellu viima täiendavat süsinikku siduvat tegevust, et saavutada süsiniku täiendav sidumine.

(12)Standardlähtetase peaks kajastama seadusjärgseid ja turutingimusi, milles süsinikku siduvat tegevust ellu viiakse. Kui käitajat kohustab süsinikku siduvat tegevust ellu viima kohaldatav õigus või kui tegevuse jaoks ei ole vaja mingit stiimulit, kajastuvad tegevuse tulemused lähtetasemes. Seepärast tuleks eeldada, et süsinikku siduv tegevus on täiendav siis, kui selle tulemusena seotakse süsinikku üle sellise lähtetaseme. Standardlähtetaseme kasutamine peaks seega lihtsustama käitajate jaoks täiendavuse tõendamist. Seetõttu peaks see vähendama sertifitseerimisprotsessi halduskoormust, mis on eriti oluline väikemaavaldajate jaoks.

(13)Atmosfääris sisalduv ja biogeenne süsinik, mis on kogutud ja säilitatud süsinikku siduva tegevuse teel, võib looduslikel ja inimtekkelistel põhjustel tagasi atmosfääri vabaneda. Seetõttu peaksid käitajad võtma selle riski maandamiseks kõik asjakohased ennetusmeetmed ja nõuetekohaselt jälgima, et süsinikku säilitatakse kogu seireperioodil, mis on asjaomase süsinikku siduva tegevuse jaoks ette nähtud. Sertifitseeritud süsinikusidumise kehtivus peaks sõltuma süsiniku säilitamise eeldatavast kestusest ja asjaomase süsinikku siduva tegevusega seostatavatest süsiniku vabanemise riskidest. Tegevus, mille tulemusel säilitatakse süsinik geoloogilistes formatsioonides, annab piisava kindluse, et süsinik on säilitatud väga pika ajaks, s.o mitmeks sajandiks, ja seega võib seda pidada süsiniku püsivaks säilitamiseks. Süsinikku siduva majandamise või toodetes süsiniku säilitamise puhul esineb suurem risk, et süsinik lastakse tahtlikult või tahtmatult tagasi atmosfääri. Selle riski arvessevõtmiseks tuleks süsinikku siduva majandamise ja toodetes süsiniku säilitamise teel saavutatud sertifitseeritud süsinikusidumisele seada kehtivusaja lõppkuupäev, mis vastab asjaomase seireperioodi lõpule. Pärast seda tuleks eeldada, et süsinik on tagasi atmosfääri vabanenud, välja arvatud juhul, kui käitaja tõendab katkematu seire abil, et süsinikku säilitatakse jätkuvalt.

(14)Lisaks meetmetele, mille eesmärk on vähendada seireperioodil süsiniku tagasi atmosfääri vabanemise riski, tuleks süsiniku vabanemise juhtude käsitlemiseks kehtestada asjakohased vastutusmehhanismid. Sellised mehhanismid võivad hõlmata näiteks süsinikusidumisühikute mahaarvamist, ühiseid süsinikusidumisühikute puhvreid või kontosid ning eelkindlustusmehhanisme. Kuna CO2 maapõues säilitamise ja lekkega seotud vastutusmehhanismid ja parandusmeetmed on juba sätestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivides 2003/87/EÜ ja 2009/31/EÜ, tuleks kohaldada neid vastutusmehhanisme ja parandusmeetmeid, et vältida topeltreguleerimist.

(15) Süsinikku siduvatel tegevustel on suur potentsiaal pakkuda kestlikkuse seisukohast kõigile kasulikke lahendusi, isegi kui kompromisse ei saa välistada. Seepärast on asjakohane kehtestada kestlikkuse miinimumnõuded tagamaks, et süsinikku siduv tegevus avaldaks kestlikkuseesmärkidele, s.o kliimamuutuste leevendamine ja nendega kohanemine, elurikkuse ja ökosüsteemide kaitse ja taastamine, vee ja mereressursside kestlik kasutamise ja kaitse, üleminek ringmajandusele ning saastuse vältimine ja tõrje, neutraalset mõju või pakuks neid toetavaid kaasnevaid hüvesid. Need kestlikkusnõuded peaksid asjakohasel juhul ja kohalikke tingimusi arvesse võttes tuginema komisjoni delegeeritud määruses (EL) 2021/2139 sätestatud tehnilistele sõelumiskriteeriumidele, mille alusel otsustatakse, kas metsa majandamine ja CO2 püsiv maapõues säilitamine vastavad olulise kahju ärahoidmise põhimõttele, ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi (EL) 2018/2001 artiklis 29 metsa ja põllumajandusliku biomassi tooraine suhtes sätestatud säästlikkuse kriteeriumidele. Tavasid, mis avaldavad elurikkusele kahjulikku mõju, näiteks monokultuursete metsaistanduste kasvatamine, ei tohiks sertifitseerimisel arvesse võtta.

(16) Majandamistavad, millega seotakse atmosfäärist CO2, aitavad saavutada kliimaneutraalsuse eesmärki ja nende eest tuleks pakkuda tasu kas ühise põllumajanduspoliitika (ÜPP) või muude avaliku või erasektori algatuste kaudu. Eelkõige tuleks käesolevas määruses võtta arvesse majandamistavasid, millele on osutatud kestlikke süsinikuringeid käsitlevas teatises.

(17)Käitajad või käitajarühmad võivad teatada kaasnevatest hüvedest, mis aitavad saavutada kestlikkuseesmärke rohkem kui oleks võimalik vaid kestlikkuse miinimumnõudeid täites. Selleks peaks nende aruandlus vastama komisjoni välja töötatud sertifitseerimismeetoditele, mis on kohandatud erinevatele süsinikku siduvatele tegevustele. Sertifitseerimismeetodid peaksid nii palju kui võimalik andma stiimuli luua elurikkusega seotud kaasnevaid hüvesid, mis ületavad kestlikkuse miinimumnõudeid. Need täiendavad kaasnevad hüved suurendavad sertifitseeritud seotud süsiniku majanduslikku väärtust ja käitajate tulu. Neil kaalutlustel on asjakohane, et komisjon peaks esmatähtsaks kohandatud sertifitseerimismeetodite väljatöötamist selliste süsinikku siduvate majandamistegevuste jaoks, mis toovad elurikkuse seisukohast märkimisväärseid kaasnevaid hüvesid.

(18)On asjakohane töötada erinevate süsinikku siduvate tegevuste jaoks välja üksikasjalikud sertifitseerimismeetodid, et kohaldada käesolevas määruses sätestatud kvaliteedikriteeriume ühtlustatud, kontrollitaval ja võrreldaval viisil. Need meetodid peaksid tagama süsinikku siduvast tegevusest tuleneva süsiniku netosidumisega seotud kasu usaldusväärse ja läbipaistva sertifitseerimise, mille puhul välditakse käitajatele või käitajarühmadele, eelkõige väikepõllumajandustootjatele ja -metsaomanikele ebaproportsionaalse halduskoormuse tekitamist. Selleks tuleks komisjonile anda õigus täiendada käesolevat määrust delegeeritud õigusaktidega, millega kehtestatakse erinevate süsinikku siduvate tegevuste jaoks üksikasjalikud sertifitseerimismeetodid. Need meetodid tuleks välja töötada tihedas koostöös süsiniku sidumise eksperdirühma ja kõigi teiste huvitatud osalejatega. Meetodid peavad põhinema parimatel kättesaadavatel teaduslikel tõenditel, tuginema süsiniku sidumise sertifitseerimise valdkonnas olemasolevatele avaliku ja erasektori süsteemidele ja meetoditele ning neis tuleks arvesse võtta kõiki asjakohaseid liikmesriikide ja liidu tasandil vastu võetud standardeid ja eeskirju.

(19)Selleks et sertifitseerimisprotsess oleks usutav ja usaldusväärne, peaks süsinikku siduvat tegevust auditeerima sõltumatu kolmas isik. Eelkõige tuleks enne süsinikku siduva tegevuse elluviimist teha esmane sertifitseerimisaudit, et tõendada tegevuse vastavust käesolevas määruses sätestatud kvaliteedikriteeriumidele, sealhulgas eeldatava süsiniku netosidumisega seotud kasu õiget kvantifitseerimist. Süsinikku siduva tegevuse suhtes tuleks samuti teha perioodilisi uuestisertifitseerimisauditeid, et tõendada saavutatud süsinikusidumise nõuetele vastavust. Selleks tuleks komisjonile anda õigus võtta vastu rakendusakte, et kehtestada süsinikku siduva tegevuse kirjelduse ning sertifitseerimis- ja uuestisertifitseerimisauditi aruande struktuur, tehnilised üksikasjad ning miinimumteave, mida need peavad sisaldama.

(20)Selleks et kliimamuutuste leevendamise meetmeid saaks kulutõhusalt rakendada ja et tagada maavaldajate osalemine süsinikku siduvas majandamises, on väga tähtis varustada nad paremate teadmiste, vahendite ja meetoditega süsiniku sidumise paremaks hindamiseks ja optimeerimiseks. See on eriti oluline liidu väikepõllumajandustootjate ja -metsaomanike jaoks, kel sageli puudub oskusteave ja asjatundlikkus, mida on vaja süsinikku siduvate tegevuste elluviimiseks ning nõutavate kvaliteedikriteeriumide ja nendega seotud sertifitseerimismeetodite järgimiseks. Seepärast on asjakohane nõuda, et tootjaorganisatsioonid hõlbustaksid asjakohaste nõustamisteenuste osutamist, et anda oma liikmetele tehnilist nõu. Ühise põllumajanduspoliitika ja riikliku riigiabiga saab rahaliselt toetada põllumajandustootjatele ja metsamajandajatele mõeldud nõustamisteenuseid, teadmiste vahetamist, koolitusi, teavitusmeetmeid ja interaktiivseid innovatsiooniprojekte.

(21)On asjakohane, et süsiniku sidumise sertifikaadid toetaksid mitmesuguseid lõppkasutusi, näiteks riiklike ja ettevõtjate kasvuhoonegaaside inventuuride koostamist, sealhulgas seoses Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) 2018/841, ettevõtjate kliima- ja muude keskkonnaväidete (sh elurikkusega seotud väidete) tõendamist või tõendatud süsinikusidumisühikute vahetamist vabatahtlike süsinikdioksiidi kompenseerimise turgude kaudu. Selleks peaks sertifikaat sisaldama täpset ja läbipaistvat teavet süsinikku siduva tegevuse, sealhulgas kogusidumise ja süsiniku netosidumisega seotud kasu kohta, mis vastavad käesolevas määruses sätestatud kvaliteedikriteeriumidele. Komisjonile tuleks samuti anda õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte, et täpsustada või muuta II lisa, milles on sätestatud miinimumteave, mida sertifikaadid peavad sisaldama.