[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 10.11.2005

KOM(2005) 554 lõplik

KOMISJONI ARUANNE

komiteede töö kohta 2004. aastal{SEK(2005) 1420}

1. ÜLDISED MÄRKUSED KOMITEEMENETLUSE SÜSTEEMI KASUTAMISE KOHTA

Käesolev aruanne käsitleb komiteemenetluse komiteede tegevust 2004. aastal. Aruanne koosneb sissejuhatavast osast, mis annab horisontaalülevaate komiteede tegevusest, ja lisast, kus komisjoni erinevate talituste kaupa on esitatud üksikasjalikud statistilised andmed kõigi komiteemenetluse üksikute komiteede kohta.[1] Lisas esitatakse ka selgitavad märkused muutuste kohta, mis puudutavad komiteede arvu ja konkreetsete eelnõumenetlustega seonduvaid esiletõstmist väärivaid olukordi, näiteks tagasilükkavaid arvamusi, Euroopa Parlamendi kontrolliõigusest tulenevaid resolutsioone (vt punkti 1.3) ja eelnõude suunamist nõukogule (vt punkti 1.3).

1.1 Komiteemenetluse komiteed ja nende institutsionaalne taust

a) Komiteemenetluse komiteede ülesanne ELi institutsioonides

Komiteemenetluse komiteede eesmärgiks on aidata komisjoni talle seaduseandjate, st nõukogu ja Euroopa Parlamendi poolt antud rakendusvolituste kasutamisel. Komiteemenetluse komiteedel on kolm olulist tunnust:

Esiteks on seaduseandja (nõukogu ja Euroopa Parlament) loonud need komiteed vastavalt nende moodustamist sätestavate põhiõigusaktide vastuvõtmise ajal kehtinud seadusandlikele menetlustele, nimelt alates Maastrichti lepingu jõustumisest vastavalt kaasotsustamismenetlusele. Seega on komiteemenetluse komiteede õiguslik alus sätestatud nn põhiõigusaktides.

Teiseks on kõnealuste komiteede struktuur ja töömeetodid mitmeski suhtes ühtlustatud. Iga komiteed juhib komisjoni esindaja ning komitee koosneb liikmesriikide esindajatest; ainult liikmesriikide esindajad on komiteede „liikmed“. Kõnealused komiteed sekkuvad põhiõigusaktides sätestatud menetluste raames, juhindudes nõukogu otsusest komiteemenetluse kohta (otsus 1999/468/EÜ)[2].

Kolmandaks avaldavad komiteed arvamusi neile komisjoni poolt põhiõigusaktide kohaselt esitatud rakendusmeetmete eelnõude kohta ning sekkuvad selleks ettenähtud nõuande-, korralduskomitee või regulatiivkomitee menetluse alusel.

Nõukogu otsuse 1999/468/EÜ artikli 2 kohaselt tuleks korralduskomitee menetlust järgida ühise põllumajanduspoliitika või ühise kalanduspoliitika kohaldamise või oluliselt eelarvet mõjutavate programmide rakendamisega (artikli 2 lõige a) seotud korraldusmeetmete puhul. Regulatiivkomitee menetlus on ette nähtud põhiõigusaktide oluliste sätete rakendamiseks mõeldud üldmeetmete puhul, sealhulgas inimeste, loomade ja taimede tervise või ohutuse kaitset käsitlevad meetmed, samuti meetmed, mille eesmärgiks on ajakohastada põhiõigusaktide tehnilist külge (artikli 2 lõige b). Nõuandemenetlust kohaldatakse alati, kui seda peetakse kõige sobivamaks.

Korralduskomitee menetluse (nõukogu otsuse 1999/468/EÜ artikli 4 lõige 2) ja regulatiivkomitee menetluse (nõukogu otsuse 1999/468/EÜ artikli 5 lõige 2) raames on nii pooldava kui tagasilükkava arvamuse avaldamiseks vajalik saavutada komitee liikmete kvalifitseeritud häälteenamus , nii nagu on sätestatud EÜ asutamislepingu artikli 205 lõikes 2.[3] Alates Euroopa Ühenduse asutamislepingu viimaste muudatuste jõustumisest 1. novembril 2004. aastal[4] kohaldatakse artikli 205 lõikes 2 sätestatud uut korda. Selle korra kohaselt on kvalifitseeritud häälteenamuse saavutamiseks vajalik topelthäälteenamus, st a) vähemalt 232 häält 321st ning samal ajal ka b) liikmesriikide (25) enamus.

Nagu artikli 205 lõikes 4 sätestatud lisatingimustest järeldub, on igal nõukogu liikmel võimalus lasta kontrollida, kas liikmesriigid, kes hääletavad mingi õigusakti poolt, esindavad 62% ELi rahvastikust; komisjon leiab, et kõnealust korda ei saa kohaldada komiteemenetluste puhul, sest nõukogu otsuses 1999/468/EÜ viidatakse ainult artikli 205 lõikele 2.

On olemas teisi komisjoni moodustatud komiteid ja ekspertrühmi, kes aitavad komisjoni tema algatusõiguse teostamisel või koos liikmesriikidega teostatavate järelevalve-, kooskõlastamis- või koostööülesannete täitmisel. Asjaomaseid nõuandeorganeid (neid on mitusada) käesolevas aruandes ei käsitleta ja neid eristatakse komiteemenetluse komiteedest.

b) Komiteemenetlus ja läbipaistvus: komiteemenetluse dokumentide register ja arhiiv

Oluline läbipaistvuse saavutamise osa on otsuse 1999/468/EÜ artikkel 7 ning asjaomast artiklit käsitlevad nõukogu ja komisjoni avaldused (eelkõige avaldused nr 4 ja 5), millega juurutatakse komiteemenetluse komiteede töö läbipaistvuse parandamiseks kavandatud meetmed.

Otsuse 1999/468/EÜ artikli 7 lõikes 5 sätestatakse, et komisjon peab avaldama registri, mis sisaldab viiteid kõikide komiteemenetluse raames Euroopa Parlamendile saadetud dokumentide kohta . Asjaomane register on kasutusel olnud alates 2003. aasta detsembrist.[5]

Kooskõlas nõukogu otsuse 1999/468/EÜ kohta käiva avaldusega nr 5 täiendas komisjon registrit arhiiviga, mis oli täiendavaks läbipaistvuse meetmeks ja muutis paljud Euroopa Parlamendile edastatud dokumendid üldsusele vahetult kättesaadavaks, nagu nähakse ette 3. detsembril 2001. aastal jõustunud parlamendi ja nõukogu määruses (EÜ) nr 1049/2001, mis käsitleb üldsuse juurdepääsu institutsioonide dokumentidele.[6] Registri ülesanne on kinnitada dokumendi olemasolu , samal ajal kui arhiivis on esitatud kõik dokumendid allalaaditavas formaadis.

Register ja arhiiv sisaldavad dokumente, mille edastamine on tavaliselt kohustuslik. Need on:

- iga komitee koosoleku päevakorrad, protokollide kokkuvõtted ja hääletustulemused,

- „komiteele esitatud EÜ asutamislepingu artiklis 251 ettenähtud korras vastuvõetud õigusaktide“ rakendusmeetmete eelnõud (kaasotsustamismenetlus; vt nõukogu otsuse 1999/468/EÜ artikli 7 lõiget 3).

Lisaks tavapärastele eespool loetletud edastamisele kuuluvatele dokumentidele sisaldavad register ja arhiiv dokumente, mida komisjoni osakonnad saadavad Euroopa Parlamendile viimase konkreetse taotluse korral või erikorra alusel:

- konkreetsed meetmete eelnõud, mis ei kuulu küll kaasotsustamisprotseduuri alla, kuid on Euroopa Parlamendi jaoks olulise tähtsusega ning edastatakse teavitamise korras vastutava parlamentaarse komitee nõudmisel; asjaomane nõudmine põhineb komisjoni kohustusel, mis tuleneb Euroopa Parlamendiga sõlmitud kahepoolsest kokkuleppest 1999. aasta juunis sõlmitud nõukogu otsuse 1999/468/EÜ (milles nähakse ette komisjoni rakendusvolituste kasutamise menetlus) rakendamise korra kohta (vt kokkuleppe punkti 2); [7]

- komiteede koosolekute protokollid, mida Euroopa Parlament võib nõuda;[8]

- muud koosoleku materjalid, nagu töödokumendid, mitteametlikud dokumendid või infomaterjalid, mis on pärit komisjoni osakondadelt, liikmesriikidelt või kolmandatelt isikutelt ja mida kõnealused osakonnad praegu vabatahtlikult edastavad.[9]

Komiteemenetluse komiteede juhtimise eest vastutavates komisjoni osakondades laetakse kõik dokumendid detsentraliseeritult üles ja seejärel edastab komisjoni peasekretariaat need tsentraliseeritult Euroopa Parlamendi teabekeskusele, kes jaotab materjalid erinevatele parlamentaarsetele komiteedele. Viited dokumentidele ei ole nähtavad, kui asjaomased dokumendid liigitatakse „tundliku sisuga“ dokumentide alla määruse (EÜ) nr 1049/2001 artikli 9 tähenduses.

„Läbipaistvuse“ määrus (EÜ) nr 1049/2001 kaitseb artikli 4 lõikes 3 ELi institutsioonide otsustamisprotsesse, kuhu kuuluvad ka komiteemenetlused. Komisjon on vahepeal otsustanud, kuidas kõnealust õiguslikku kaitset kasutada: rakendusmeetmete eelnõud tehakse avalikult kättesaadavaks pärast seda, kui komitee on hääletanud . [10] Ainult määruse (EÜ) nr 1049/2001 artikli 4 lõigetes 1 ja 2 määratletud erandite korral (st turvalisust või kaubanduslikke huve käsitlevates küsimustes) tuleks otsest juurdepääsu piirata, kuni kolleegium on meetmed lõplikult vastu võtnud. Pärast lõplikku vastuvõtmist on meetmed kättesaadavad ühistes andmebaasides ja komisjoni registrites (näiteks komisjoni koosolekute protokollid, vt komisjoni dokumentide register).

1.2 Euroopa Parlamendi kontrollimisõigus

Komisjon on kohustatud teavitama Euroopa Parlamenti komiteede tööst ning saatma talle EÜ asutamislepingu artikli 251 sätete kohaselt vastuvõetud põhiõigusaktides sätestatud korras (kooskõlas kaasotsustamismenetlusega vastuvõetud õigusaktid) kõik rakendusmeetmete eelnõud, et Euroopa Parlament võiks kasutada oma kontrollimisõigust, mis on sätestatud otsuse 1999/468/EÜ artiklis 8.

2000. aasta veebruaris sõlmisid Euroopa Parlament ja komisjon kokkuleppe nõukogu otsuse 1999/468/EÜ rakendamise korra kohta , mis oli eelkõige mõeldud komisjonile pandud kohustustuste täitmiseks kasutatavate menetluste reguleerimiseks.[11]

Kokkulepe näeb ette (välja arvatud erakorralistel juhtudel), et Euroopa Parlamendil on aega üks kuu alates kaasotsustamismenetluse korra kohaselt heakskiidetud õigusakti rakendusmeetmete eelnõu lõppversiooni[12] kättesaamisest, et vajaduse korral täiskogu istungil vastu võtta nõukogu otsuse 1999/468/EÜ artikli 8 kohane resolutsioon, juhul kui parlament leiab, et eelnõus ettenähtud meetmed ületavad põhiõigusaktides sätestatud rakendusvolitusi.[13]

Praktikas laevad komisjoni osakonnad rakendusmeetmete eelnõud registrisse üles samal ajal, kui nad saadavad need liikmesriikidele komitee koosolekuks ettevalmistuste tegemiseks. Kui hääletamine toimub kirjaliku menetluse teel (ilma komitee koosolekut pidamata), kohaldatakse vastavalt komiteede töökorrale samu eeskirju. Kui hääletamine on läbi viidud, peab komisjoni osakond (alates 2004. aasta keskpaigast) täitma hääletamise aruande, milles näidatakse ära üldine hääletustulemus konkreetse rakendusmeetmete eelnõu kohta. Asjaomane osakond näitab ära ka selle, kas rakendusmeetmete eelnõu muudeti pärast eelnõu läbivaatamist komitees või ei muudetud.

Kui rakendusmeetmete eelnõu muudeti, laetakse asjaomane eelnõu koos hääletustulemustega teist korda registrisse üles ja saadetakse Euroopa Parlamendile. Seega teavitatakse parlamenti ja avalikkust, kellel on tavapäraselt selles komiteemenetluse etapis otsene juurdepääs rakendusmenetluste eelnõule, üksikasjalikult rakendusmenetluste eelnõu „lõppversioonist“. Kui rakendusmenetluste eelnõu ei muudeta, laetakse üles ja edastatakse Euroopa Parlamendile ainult hääletustulemuste aruanne. Algselt üleslaetud rakendusmenetluste eelnõu versioon loetakse siis lõplikuks eelnõuks.

Tuleks märkida, et 2004. aastal ja ka 2003. aastal ei teatatud ühestki juhtumist, mille puhul Euroopa Parlamendil oleks olnud vaja vastu võtta nõukogu otsuse 1999/468/EÜ artiklil 8 põhinev resolutsioon.

Ilma ametlikult asjaomasele artiklile tuginemata võttis Euroopa Parlament vastu resolutsiooni,[14] mis käsitles komisjoni määruse eelnõu[15] loomasööda valdkonnas, ning palus komisjonil läbi vaadata meetme eelnõu kohaldamisala, mis ületas komisjonile seadusega antud volituste piire. Asjaomast eelnõu muudeti enne komiteele hääletamiseks esitamist vastavalt Euroopa Parlamendi soovitustele ning seejärel võttis komisjon eelnõu vastu.[16]

1.3 Meetmete eelnõude suunamine nõukogule

2004. aastal teavitati kokku 17 meetmete eelnõude nõukogule suunamise juhtumist. Vastavalt nõukogu otsusele 1999/468/EÜ tuleb meetmete eelnõud nõukogule suunata siis, kui komisjon ei saa regulatiivkomitee menetluse käigus vajalikku häälteenamust rakendusmeetmete eelnõu /kinnitavale arvamusele või kui korralduskomitee menetluse käigus on komisjon silmitsi kvalifitseeritud häälteenamusel põhineva vastasseisuga . 2004. aasta 17 meetmete eelnõude nõukogule suunamise juhtumit ilmnesid kolmes poliitikavaldkonnas: keskkonnapoliitika (12), tervishoiu ja tarbijakaitse (4) ja tolliliidu valdkonnas. Kuigi see näitaja on vaid 0,5% kõigist komisjoni poolt korralduskomitee ja regulatiivkomitee menetluse alusel vastuvõetud rakendusmeetmetest, on tegemist kõrgeima näitajaga alates korrapärasest aruannete esitamise alustamisest 2000. aastal (eriti kõrge on asjaomane näitaja keskkonna valdkonnas). Kuigi komiteede tööd iseloomustab üldjuhul kõrge konsensuse tase, võib olla, et delegatsioonide arvu suurenemine komiteedes (laienemise järel 25 liikmesriigi delegatsioonid) muudab mõnikord heakskiitva seisukoha väljendamiseks vajaliku kvalifitseeritud häälteenamuse saavutamise keerulisemaks (vähemalt ühes poliitikavaldkonnas). Teine põhjus võib olla rakendusmeetmete tundlik sisu keskkonna valdkonnas (näiteks GMO-toodete osas).

1.4 Üldisem areng

Komisjoni ettepanek muudetud regulatiivkomitee menetluse kohta,[17] milles käsitletakse täidesaatvaid üldmeetmeid või kaasotsustamismenetluse alusel (asutamislepingu artikkel 251) vastuvõetud põhiliste õigusaktide teatavate muude aspektide kohandamisi, on ikka veel nõukogus läbivaatamisel.

Kavandatud menetlus asetab Euroopa Parlamendi ja nõukogu võrdsele alusele komisjoni rakendusvolituste kasutamise kontrollimisel. 2. septembril 2003. aastal avaldas Euroopa Parlament komisjoni ettepanekule[18] põhimõttelist toetust, tehes vaid mõningaid ettepanekuid tehnilisteks muudatusteks. 22. aprillil 2004. aastal esitas komisjon muudetud ettepaneku,[19] millesse oli sisse viidud enamus Euroopa Parlamendi tehtud muudatusettepanekutest ning milles selgitati uut menetlust. Komisjoni täidesaatev võim reorganiseeritaks Euroopa põhiseaduse lepinguga .[20] Põhiseaduse eelnõus tutvustatakse „delegeeritud“ määrusi, mis tuleb komisjonil vastu võtta ja mis peavad Euroopa Parlamendi ja nõukogu (kes võivad otsustada delegeerimise tühistada või esitada vastuväiteid konkreetsele määruse eelnõule) kontrolli all täiendama või muutma teatavaid Euroopa Liidu õigusaktide „mitteolulisi“ elemente; neid „delegeeritud“ määrusi ei tohi segi ajada rakenduseeskirjadega, mida komisjon võtab vastu liikmesriikide kontrolli all.[21] Riigi- ja valitsusjuhtide deklaratsioon Euroopa Ülemkogu 2005. aasta juuni kohtumisel määrab põhiseaduse ratifitseerimise otsustamiseks ajavahemiku kuni 2006. aasta keskpaigani.

Kümne uue liikmesriigi integreerimine komiteemenetluse komiteede töösse pärast Euroopa Liidu laienemist 1. mail 2004. aastal on toimunud eriliste probleemideta. Kuni ühinemise kuupäevani oli uutel liikmesriikidel aktiivse vaatleja staatus, mis anti liikmesriikidele komisjoni 25. veebruari 2003. aasta otsusega[22] (ja mida kohaldati alates ühinemislepingu allkirjastamise päevast 16. aprillil 2003. aastal)[23]. Kõnealuse korra kohaselt kutsuti ühinevate riikide esindajad enamikku komiteemenetluse komiteedesse; neil oli võimalus koosolekutel arutatavate küsimuste kohta arvamust avaldada, kuid neil puudus hääleõigus rakendusmenetluste eelnõude suhtes. Pärast ühinemist „uute“ ja „vanade“ liikmete õiguste ja kohustuste vahel vahet ei tehta.

2004. aasta detsembris alustati Bulgaaria ja Rumeeniaga ühinemisläbirääkimisi ja 25. aprillil 2005. aastal kirjutati alla ühinemislepingule. Samuti kui eespool kirjeldatud kümne uue liikmesriigi ühinemise korral, on nüüd Bulgaariale ja Rumeeniale ühinemiseelsel ajavahemikul antud aktiivse vaatleja staatus alates 26. aprillist 2005. aastast ning nimetatud riigid võivad osaleda komiteede koosolekutel.[24]

Türgi ja Horvaatia jaoks, kes on säilitanud kandidaatriigi staatuse, on osalemine jätkuvalt korraldatud komisjoni teatise põhjal nõukogule kandidaatriikide osalemise kohta ühenduse programmides, talitustes ja komiteedes[25] ning komisjoni teatise põhjal nõukogule ja parlamendile Lääne-Balkani riikide ettevalmistamise kohta osalemiseks ühenduse programmides ja talitustes[26].

2. ÜLEVAADE TEGEVUSTEST

2.1 Komiteede arv ja menetluste liigid

Oluline on teha vahet ühelt poolt komiteemenetluse komiteede ja teiselt poolt muude üksuste, eelkõige komisjoni enda moodustatud ekspertgruppide vahel. Viimatinimetatud tegelevad põhimõtete ettevalmistamise ja väljatöötamisega, komiteemenetluse komiteed on aga kaasatud õigusaktide rakendamisse. Käesolev aruanne keskendub üksnes komiteemenetluse komiteedele. Komiteemenetluse komiteede arv on esitatud tegevusvaldkondade kaupa (I tabel) 2004. aasta 31. detsembri seisuga. Võrdluseks on toodud ka eelmise aasta arvnäitajad (31. detsembri 2003. aasta seisuga).

I TABEL – Komiteesid kokku

Poliitikavaldkond | 2003 | 2004 |

Ettevõtlus (ENTR) | 33 | 30 |

Tööhõive- ja sotsiaalpoliitika (EMPL) | 8 | 6 |

Põllumajandus (AGRI) | 30 | 30 |

Transport/energeetika/üleeuroopalised võrgud (TREN) | 45 | 40 |

Keskkond (ENV) | 35 | 35 |

Teadusuuringud (RTD) | 2 | 3 |

Infoühiskond (INFSO) | 13 | 10 |

Kalandus (FISH) | 3 | 3 |

Siseturg (MARKT) | 12 | 11 |

Regionaalpoliitika (REGIO) | 2 | 2 |

Maksukorraldus ja Tolliliit (TAXUD) | 9 | 10 |

Haridus ja kultuur (EAC) | 7 | 9 |

Tervishoid ja tarbijakaitse (SANCO) | 13 | 13 |

Justiits- ja siseküsimused (JAI) | 7 | 10 |

Välissuhted (RELEX) | 3 | 3 |

Kaubandus (TRADE) | 13 | 11 |

Laienemine (ELARG) | 2 | 2 |

Europe Aid (AIDCO)( | 8 | 9 |

Humanitaarabi (ECHO) | 1 | 1 |

Statistika (ESTAT) | 7 | 7 |

Eelarve (BUDG) | 2 | 2 |

Euroopa Pettusevastane Amet (OLAF) | 1 | 1 |

KOKKU | 256 | 248 |

Arvud näitavad komiteemenetluse suhtelist osatähtsust erinevate poliitikavaldkondade tegevuste suhtes. Transpordi/energeetika (40), keskkonnapoliitika (35), põllumajanduse (30) ja ettevõtluse valdkonnas (30) on kõige rohkem komiteesid. Neis poliitikavaldkondades on kokku 136 komiteed, seega moodustavad ainuüksi nemad üle poole komiteede üldarvust (248). Komisjoni püüded vähendada komiteede arvu kasvu on andnud tulemusi. Isegi olemasolevate komiteede arv 2004. aasta lõpul on 2003. aastaga võrreldes vähenenud. Samal ajal kui seadusandja on loonud uusi komiteesid mõnedes poliitikavaldkondades, mille tegevusmaht on suurenenud (näiteks justiits- ja siseküsimuste valdkond, haridus ja kultuur), on muudes poliitikavaldkondades õigusliku raamistiku reorganiseerimise tulemusena komiteede arv vähenenud (vt nt transpordi ja energia valdkonda). Üksikasjalik teave komiteede loomise, likvideerimise ja ühendamise kohta esitatakse lisas kokkuvõtvate tabelitena iga poliitikavaldkonna kohta.

Komiteemenetluse komiteesid võib rühmitada nende poolt läbiviidava menetluse liigi järgi (nõuandev menetlus, korralduskomitee menetlus, regulatiivkomitee menetlus ja kaitsemeetmete menetlus – vaata II tabelit). 2004. aastal kohaldati esmakordselt täies ulatuses „vastavusseviimise määrusi“,[27] mille tulemusena 1987. aasta komiteemenetluste (IIa ja IIb, IIIa ja IIIb) erinevaid variante enam ei kohaldata. Kuna teatavad komiteed kohaldavad mitut menetlust (nõuandemenetlusest kuni regulatiivkomitee menetluseni ja lisaks kaitsemeetmete menetlust), pole neid arvestatud ühte menetlust kohaldavate komiteede arvu määramisel.

II TABEL – Komiteede arv menetluste liikide kaupa (2004)

Menetluse liik | Mitut menetluse liiki kasutavad komiteed |

Nõuandemenetlus | Korralduskomitee menetlus | Regulatiivkomitee menetlus | Kaitsemeetmete menetlus |

ENTR | 6 | 5 | 16 | - | 3 |

EMPL | 1 | - | 2 | - | 3 |

AGRI | - | 24 | 4 | - | 3 |

TREN | 7 | 2 | 24 | - | 7 |

ENV | 3 | 5 | 23 | - | 4 |

RTD | - | 2 | - | - | 1 |

INFSO | - | 3 | 3 | - | 4 |

FISH | - | 1 | - | - | 2 |

MARKT | 2 | 2 | 7 | - | - |

REGIO | - | 1 | - | - | 1 |

TAXUD | 1 | 4 | 3 | - | 2 |

EAC | 1 | - | - | - | 8 |

SANCO | 2 | - | 6 | - | 5 |

JAI | 4 | - | 1 | - | 5 |

RELEX | 1 | 1 | - | - | 1 |

TRADE | 2 | 3 | 1 | 2 | 3 |

ELARG | - | 1 | - | 1 | - |

AIDCO | - | 7 | 2 | - | - |

ECHO | - | - | - | - | 1 |

ESTAT | - | 4 | 1 | - | 2 |

BUDG | 1 | - | 1 | - | - |

OLAF | - | - | 1 | - | - |

KOKKU | 31 | 64 | 95 | 3 | 55 |

Arvud näitavad, et umbes 40% komiteedest (95 komiteed 248-st) töötab vaid regulatiivkomitee menetluse alusel, korralduskomitee menetluse alusel töötavaid komiteesid on vähem (64). Poliitikavaldkondade võrdlemine näitab, et erinevates poliitikavaldkondades kasutatakse kolme menetlusliiki erinevas ulatuses. Teatud poliitikavaldkondades on siiski märgatav ühe menetlusliigi tugev ülekaal: näiteks transpordi/energeetikavaldkond ja keskkonnapoliitika valdkond kasutavad oma töös palju regulatiivkomitee menetluse alusel tegutsevaid komiteesid, samal ajal kui põllumajanduse valdkonnas töötab palju komiteesid korralduskomitee menetluse alusel.

2.2 Koosolekute arv

Komiteemenetluse alusel tegutsemise aktiivsust ei näita üksnes komiteede arv. 2004. aastal peetud koosolekute arv peegeldab töö üldist intensiivsust, samuti töö intensiivsust valdkonniti ja üksikute komiteede tasandil ( III tabel ).

III TABEL – Koosolekute arv

2003 | 2004 | 2003 | 2004 |

ENTR | 59 | 54 | EAC | 23 | 28 |

EMPL | 17 | 10 | SANCO | 101 | 111 |

AGRI | 322 | 344 | JAI | 21 | 26 |

TREN | 44 | 51 | RELEX | 5 | 5 |

ENV | 54 | 64 | TRADE | 32 | 21 |

RTD | 50 | 58 | ELARG | 8 | 6 |

INFSO | 31 | 31 | AIDCO | 35 | 38 |

FISH | 25 | 22 | ECHO | 10 | 11 |

MARKT | 38 | 40 | ESTAT | 17 | 15 |

REGIO | 12 | 11 | BUDG | 6 | 6 |

TAXUD | 113 | 108 | OLAF | 1 | 2 |

Nagu 2003. aastal, peeti ka nüüd kõige rohkem koosolekuid põllumajanduse valdkonnas (344 koosolekut), sest erinevate põllumajandusturgude juhtimine nõuab sagedasi koosolekuid. Põllumajandusele järgnevad tervishoid ja tarbijakaitse (111 koosolekuga) ja maksu- ja tolliliit (108 koosolekuga) ning rühm muid valdkondi, nagu ettevõtlus, teadusuuringud ja keskkond, mille koosolekute arv ulatub 54st 64ni.

2.3 Arvamuste arv ja rakendusmeetmed

Nagu eelmiseski aruandes, esitatakse praeguses aruandes ülevaade komiteede poolt ametlikult esitatud arvamustest [28] ja neile järgnenud rakendusmeetmetest (= õigusaktid, haldus- ja finantsotsused), mille komisjon on vastu võtnud. Need näitajad kirjeldavad komiteede töö konkreetset „tulemit“ ( IV tabel ). 2004. aastal esitasid komiteed kokku 2777 arvamust (võrdluseks 2003. aastal 2981 arvamust); komisjoni poolt vastu võetud rakendusmeetmete arv oli 2625 (võrdluseks 2003. aastal 2768).

IV TABEL – ARVAMUSTE JA RAKENDUSMEETMETE arv (2004)

Arvamused | Rakendusmeetmed | Arvamused | Rakendusmeetmed |

ENTR | 89 | 59 | EAC | 128 | 115 |

EMPL | 6 | 0 | SANCO | 370 | 352 |

AGRI | 1 279 | 1 279 | JAI | 53 | 31 |

TREN | 38 | 36 | RELEX | 2 | 2 |

ENV | 42 | 40 | TRADE | 45 | 44 |

RTD | 185 | 185 | ELARG | 90 | 89 |

INFSO | 35 | 34 | AIDCO | 183 | 182 |

FISH | 29 | 26 | ECHO | 52 | 52 |

MARKT | 13 | 12 | ESTAT | 51 | 12 |

REGIO | 29 | 26 | BUDG | 2 | 2 |

TAXUD | 55 | 47 | OLAF | 1 | 0 |

Teatavates poliitikavaldkondades (põllumajanduses (1279), tervishoid ja tarbijakaitse (352), teadusuuringud (185), EuropeAid (182) ning haridus ja kultuur (115)) vastu võetud rakendusmeetmete suur hulk kajastab taas komisjonile delegeeritud komiteemenetluse alusel läbiviidava töö intensiivsust asjaomastes valdkondades.[29]

[1] Lisa on esitatud eraldi komisjoni töödokumendina.

[2] EÜT L 184, 17.7.1999, lk 23.

[3] Nõuandemenetluse raames avaldatava arvamuse esitamiseks piisab ELi asutamislepingu kohaselt lihthäälteenamusest.

[4] Muudetud kümne uue liikmesriigi ühinemisaktiga, ELT L 236, 23.9.2003, lk 33.

[5] Vt veebilehte: http://europa.eu.int/comm/secretariat_general/regcomito/registre.cfm?CL=en. Asjaomane register sisaldab dokumente alates 2003. aasta algusest.

[6] EÜT L 145, 31.5.2001, lk 43.

[7] EÜT L 256/19, 10.10.2000.

[8] Vt kokkuleppe punkti 2.

[9] Senine tegevus võib jätkuda ka pärast registri käivitumist, iga osakonna enda otsustada on, milliseid täiendavaid dokumente ta tahab Euroopa Parlamendile saata. Olemasolevate registrisse või arhiivi üleslaadimise tööjuhendite järgi kohaldatakse kõnealuste dokumentide suhtes samasugust korda kui kohustuslikule edastamisele kuuluvate dokumentide suhtes.

[10] Hääletamine komitees võib toimuda komitee korrapärasel koosolekul või kirjaliku menetluse teel, vastavalt komitee töökorrale.

[11] EÜT L 256, 10.10.2000, lk 19. Kokkulepe asendab järgmisi varasemaid kokkuleppeid: 1988. aasta Plumbi-Delorsi kokkulepe, 1996. aasta Samlandi-Williamsoni kokkulepe ja 1994. aasta modus vivendi .

[12] Eelnõud saadetakse esimest korda enne komitee koosolekut ja kui neid koosoleku käigus oluliselt muudetakse, siis ka pärast koosolekut.

[13] Põhiõigusakt peab omakorda olema vastu võetud nõukogu ja Euroopa Parlamendi vahelise kaasotsustamismenetlusega (asutamislepingu artikkel 251).

[14] Resolutsioon nr 43/2004, vastu võetud 28.10.2004 (ELT C 174 E, 14.7.2005, lk 63).

[15] Komisjoni määruse eelnõu, millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 999/2001, millega sätestatakse teatavate transmissiivsete spongioossete entsefalopaatiate vältimise, kontrolli ja likvideerimise eeskirjad, IV lisa (esitatud toiduahela ja loomatervishoiu alalisele komiteele 12. oktoobril 2004. aastal).

[16] Komisjoni määrus (EÜ) nr 1292/2005, 5. august 2005, millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 999/2001 IV lisa loomasöötade osas (EMPs kohaldatav tekst)

[17] Ettepanek nõukogu otsuse kohta, millega muudetakse otsust 1999/468/EÜ, millega kehtestatakse komisjoni rakendusvolituste kasutamise menetlused (KOM (2002) 719 lõplik, vastu võetud 11. detsembril 2002. aastal).

[18] Resolutsioon on vastu võetud 2. septembril 2003. aastal (P5-TA(2003)0352) ja põhineb R. Corbetti aruandel.

[19] KOM (2004) 324 lõplik, 22. aprill 2004.

[20] Euroopa põhiseaduse lepingu eelnõu, esitatud Euroopa Ülemkogu kohtumisel Thessalonikis 20. juunil 2003. aastal, artiklid I-35 ja I-36.

[21] Euroopa põhiseaduse lepingu eelnõu konsolideeritud versioon on avaldatud Euroopa Liidu Teatajas (ELT C 310, 16.12.2004, lk 1–465).

[22] Komisjoni dokument K(2003)341.

[23] LAIENENUD LIIDU SUUNAS, strateegiadokument ja Euroopa Komisjoni aruanne ühinemisettevalmistuste edusammude kohta kandidaatriikide kaupa (9.10.2002), KOM(2002) 700 lõplik, vaata punkti 3.3 (lk 25).

[24] Komisjoni 23. märtsi 2005. aasta otsus – C(2005) 874 (artikkel 7).

[25] KOM (1999) 710 lõplik, vastu võetud 20. detsembril 1999. aastal.

[26] KOM (2003) 748 lõplik, vastu võetud 3. detsembril 2003. aastal.

( The figures for AIDCO do not include the European Development Fund (EDF) committee, which is not subject to comitology procedures.

[27] Nõukogu 14. aprilli 2003. aasta määrused (EÜ) nr 806/2003 (ELT L 122, 16.5.2003, lk 1) ja nr 807/2003 (ELT L 122, 16.5.2003, lk 36) konsulteerimiskorra kohaselt (kvalifitseeritud häälteenamusega/ühehäälselt) vastuvõetud nõukogu õigusaktides sätestatud rakendusvolituste kasutamisel komisjoni abistavaid komiteesid käsitlevate sätete otsusega 1999/468/EÜ kohandamise kohta; nõukogu 26. mai 2003. aasta määrus (EÜ) nr 1105/2003 (ELT L 158, 27.6.2003, lk 3), millega muudetakse määrust (EÜ) nr 1260/1999, millega nähakse ette üldsätted struktuurifondide kohta (nõusoleku andmise kord) ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. septembri 2003. aasta määrus (EÜ) nr 1882/2003 (ELT L 284, 31.10.2003, lk 1) EÜ asutamislepingu artiklis 251 osutatud korrale vastavates õigusaktides sätestatud rakendusvolituste kasutamisel komisjoni abistavaid komiteesid käsitlevate sätete nõukogu otsusega 1999/468/EÜ kohandamise kohta (kaasotsustamine).

[28] Sealhulgas pooldav ja tagasilükkav arvamus regulatiivkomitee menetluse, korralduskomitee menetluse ja nõuandemenetluse kohaselt läbiviidud ametliku hääletamise korral.

[29] Samas tuleb märkida, et vastuvõetud õigusaktide kõrge arv ei näita tehtud otsuste poliitilist, majanduslikku ega rahalist tähtsust.