ET Euroopa Liidu Teataja C 175/34

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee Arvamus teemal „Elektri- ja elektroonikaseadmete jäätmekäitlusega seotud väljakutsed ELis”

(2009/C 175/06)

17. jaanuaril 2008 otsustas Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee vastavalt kodukorra artikli 29 lõikele 2 koostada omaalgatusliku arvamuse järgmises küsimuses:

„Elektri- ja elektroonikaseadmete jäätmekäitlus”

Asjaomase töö ettevalmistamise eest vastutav põllumajanduse, maaelu arengu ja keskkonna sektsioon võttis arvamuse vastu 30. oktoobril 2008. Raportöör oli SYLVIA GAUCI.

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee võttis täiskogu 449. istungjärgul 3.–4. detsembril 2008 (4. detsembri istungil) vastu järgmise arvamuse. Poolt hääletas 119, erapooletuks jäi 1.

1. Ettepanekud ja soovitused

1.1 Elektri- ja elektroonikaseadmete jäätmete direktiiv pakub võimalusi menetluse lihtsustamiseks, et vähendada turujõudude halduskoormust.

1.2 Kõnealuse direktiivi ülevaatamisel peaks Euroopa Liit koos riiklike ametkondadega tagama, et direktiiv looks võrdsed võimalused kõigis ELi riikides. See tuleb kasuks keskkonnale, ettevõtjatele ja Euroopa kodanikele.

1.3 Kuna materjalid on praegu kallimad kui 5–10 aastat tagasi, ei jõua paljud elektri- ja elektroonikaseadmete jäätmed kindlaksmääratud kogumiskohtadesse. Tagajärg on see, et mõningaid jäätmeid ei töödelda eeskirjadele vastavalt. Käibelt kõrvaldatud külmkappide ohtlikud, turuväärtuseta osad, näiteks kondensaatorid, eemaldatakse ilma neid käitlemata. Hetkel vastutavad elektri- ja elektroonikaseadmete jäätmete käitluse eest tootjad, ent neil on selle üle vähene või ei ole üldse kontrolli. Kõik tootmisahela liikmed, sealhulgas jäätmekäitlejad ja kauplejad, peaksid kandma ühesugust vastutust.

1.4 Koolid etendavad suurt rolli noorte kodanike harimisel, mis puudutab nende panust jäätmetevastases võitluses. Noortele kodanikele tuleb teadvustada elektri- ja elektroonikaseadmete käibelt kõrvaldamisega kaasnevaid ohte, püüdes edendada jäätmete tekkimise vältimist, korduskasutamist, taaskasutamist ja ringlussevõttu. Haridus on esmajoones liikmesriikide pädevuses, kuid tarbijaorganisatsioonidel on siin samuti tähtis roll.

1.5 Direktiivi läbivaatamine peaks võimaldama edaspidi omavahel paremini haakuda neil sätetel, mis puudutavad inimeste tervist ja keskkonna kaitset ning neil, mis kaitsevad siseturu sujuvat toimimist. Eelkõige ei tohiks tootja määratlemine tekitada juurde tõkkeid siseturul. Lisaks oleks see paremas kooskõlas hiljutise Euroopa Kohtu pretsedendiõigusega, mille kohaselt keskkonnakaitse ei tohi minna vastuollu siseturu põhimõtetega.

1.6 Hetkel on elektri- ja elektroonikaseadmete jäätmete juhtimise valdkonnas osutunud edukaks turuosadel põhinevad kollektiivsed süsteemid. Muudetud direktiiv ei tohiks luua takistusi jooksvate turuosade alusel toimuvale kulude jagamise tavadele elektri- ja elektroonikaseadmete jäätmekäitluses. Mis puutub lisasse II, siis tuleks huvitatud osapooltel lubada jätkata käitlemisstandardite arendamist.

1.7 Ja lõpuks, elektri- ja elektroonikaseadmete jäätmevoogude juhtimine kulutõhusal viisil peaks aitama vältida sedalaadi jäätmete transportimist kolmandatesse riikidesse, kus keskkonnastandardid on madalamad ja ohud kõnealuseid jäätmeid käitlevale personalile suuremad. Direktiiv peaks seega täitma oma sotsiaalset eesmärki: kaitsma keskkonda ja vähendama jäätmete mõju inimeste tervisele. Tuleks edendada ka käitlemisstandardite rakendamist kolmandates riikides.

2. Sissejuhatus

2.1 Elektri- ja elektroonikaseadmete jäätmeid käsitleva direktiivi 2002/96/EÜ (1) eesmärk on tulla toime järjest suurenevate elektri- ja elektroonikaseadmete jäätmevoogudega ja see täiendab Euroopa Liidu meetmeid prügilate ja jäätmete põletamise alal.

2.2 Paljude allikate ja erinevate hindamistehnikate põhjal jõuab ELi 27 liikmesriigi turule aastas ligikaudu 10,3 tonni uusi elektri- ja elektroonikaseadmeid. Mitmed prognoosid näitavad, et aastaks 2020 on elektri- ja elektroonikaseadmete kogus suurenenud aastas 2,5 kuni 2,7 % ja saavutanud taseme 12,3 miljonit tonni. Aastal 2006 koguti 2 miljonit tonni elektri- ja elektroonikaseadmete jäätmeid.

2.3 Praeguses etapis on seega oluline hinnata, kas direktiiv on andnud soovitud tulemusi keskkonnakaitse osas. Samuti on oluline välja selgitada, millised parandused on võimalikud ja millised oleksid kõige sobivamad viisid nende saavutamiseks.

2.4 Konkreetsemalt on elektri- ja elektroonikaseadmete jäätmete direktiiv pannud aluse mitmetele jäätmekäitluse tavadele, mille eesmärgiks on elektri- ja elektroonikaseadmete ringlussevõtu suurendamine ja lõplikult kõrvaldatavate jäätmete koguhulga vähendamine.

2.5 Tootjaid innustatakse looma elektri- ja elektroonikaseadmeid keskkonna seisukohast tõhusamal viisil, võttes täiel määral arvesse jäätmekäitluse aspekte. Seetõttu hõlmab elektri- ja elektroonikaseadmete jäätmete direktiiv tootja laiendatud vastutuse põhimõtet. Seadusi järgides peavad elektri- ja elektroonikaseadmete tootjad silmas pidama elektri- ja elektroonikaseadmete kogu elutsüklit, sealhulgas toote vastupidavust, ajakohastamist, hooldust, demonteerimist ja hõlpsasti ringlusse võetavate materjalide kasutust. Nad vastutavad ka elektri- ja elektroonikaseadmete tagasivõtmise ja ringlussevõtu eest, kui kõnealused seadmed kuuluvad mõne direktiivis nimetatud kümne suure tootekategooria alla (2). Tootjad peavad ka esitama andmeid seadustele vastavuse kohta.

2.6 Tootja laiendatud vastutus tekib kohe, kui ettevõtja määratleb end riiklike tootjaregistrite kaudu, mida riiklikud ametkonnad igas liikmesriigis koostavad. Termin „tootja” hõlmab mitmeid tegevusi ning selle alla kuuluvad kaubamärgiga tähistatud toodete tootjad, importijad ja edasimüüjad. „Tootja” hõlmab nii palju tegevusi sellepärast, et kaetud oleks võimalikult palju ettevõtlusvaldkondi ja saavutataks kulutõhus elektri- ja elektroonikaseadmete jäätmekäitluse skeem. Probleem on aga selles, et „tootja” mõiste lai tähendus tingib olukorra, kus ühel tootel võib olla mitu käitlemise eest vastutavat tootjat, mis ei ole õiguslikult aktsepteeritav.

2.7 Elektri- ja elektroonikaseadmete jäätmete direktiivi mõte on innustada eraldi kogumist, seades koguselised eesmärgid. 31. detsembriks 2006 pidi ELi riikides olema saavutatud eraldi kogumise määr keskmiselt vähemalt 4 kg elaniku kohta aastas kodumajapidamiste elektri- ja elektroonikaseadmete osas. Uus siduv eesmärk on kavas seada 2008. aasta detsembriks.

2.8 Elektri- ja elektroonikaseadmete jäätmete direktiiviga edendatakse samuti korduskasutamist ja ringlussevõttu taaskasutamise, korduskasutamise ja ringlussevõtu eesmärkide kaudu.

2.9 Elektri- ja elektroonikaseadmete jäätmete direktiivi viimane tugisammas on lõppkasutajate ehk tarbijate roll. Tarbijad saavad oma seadmed tasuta tagastada. Ohtlike elektri- ja elektroonikaseadmete jäätmete tekkimise takistamiseks kehtestatakse direktiivi 2002/95/EÜ (elektri- ja elektroonikaseadmetes teatavate ohtlike ainete kasutamise piiramise direktiivi) alusel ohtlikele ainetele keelud ja piirangud (3).

3. Üldised märkused – määratletud probleemid

3.1 Eelpool kirjeldatud tegevuste alusel pidid liikmesriigid koostama elektri- ja elektroonikaseadmete jäätmekäitluse kavad, mis on kooskõlas kõnealuse direktiiviga. Elektri- ja elektroonikaseadmete jäätmekäitlust puudutavate õigusaktide riiklikul tasandil rakendamise esmane hindamine viib järgmiste järeldusteni:

— Direktiivi kohaldamisala on andnud alust erinevatele tõlgendustele Euroopa Liidu eri riikides, kusjuures ühte ja sama toodet ei pruugita kõigis liikmesriikides direktiivi kohaldamisalasse lugeda, mis omakorda tekitab tootjatele probleeme seoses direktiivi kohaldamise erinevustega Euroopa Liidus;

— Jäätmete kogumise eesmärgid täidetakse hõlpsasti enamikes vanades liikmesriikides, kuid enamikes uutes liikmesriikides on nende täitmine seotud raskustega;

— Jäätmete kogumise tulemused on kesised kõigis kategooriates peale kategooria 1 (4);

— Väikseid esemeid ei tooda sageli kogumispunktidesse ja seega ei liigu nad elektri- ja elektroonikaseadmete jäätmekäitluse väljakujunenud kanaleid mööda;

— Mõningates liikmesriikides jätab veel soovida elektri- ja elektroonikaseadmete jäätmekäitluse kogumispunktide kättesaadavus;

— On puudujääke elektri- ja elektroonikaseadmete jäätmekäitluse kvaliteeti käsitlevas aruandluses (5);

— Kaks kõige määravama tähtsusega tegevust, mis mõjutavad halduskoormust, on tootjate riiklikusse registrisse kandmine ja aruandlus;

— Elektri- ja elektroonikaseadmete jäätmete direktiivi ülevõtmine siseriiklikku õigusesse toimus alles pärast 13. augustit 2004 ja mõningate riikide puhul ei ole see siiani lõpule viidud. Seetõttu on liiga vara tegeleda ulatusliku sotsiaalse seire ja hindamisega.

4. Erimärkused – edasised sammud

4.1 Direktiivi läbivaatamise eesmärk peaks olema positiivsete keskkonnamõjude maksimaalne suurendamine (koguda rohkem) ja elektri- ja elektroonikaseadmete jäätmekäitluse kulutõhususe parandamine (parem käitlemine).

4.2 Elektri- ja elektroonikaseadmete jäätmekäitluse väljakutsetega toimetulek Euroopa Liidus tähendab samuti ettevõtete halduskoormuse vähendamist, et nad jääksid majanduslikult konkurentsivõimeliseks ja saaksid investeerida ressursse oma tegevuse keskkonnasõbralikkuse suurendamisse, olgu see siis tootedisaini, kogumisskeemide, tagasivõtmise mehhanismide või avalikkuse teavitamise alal.

4.3 Riiklikud asutused ja eraalgatused võivad rahastada haridusprogramme koolides, et lapsed tutvuksid juba varases eas heade tavadega seoses elektri- ja elektroonikaseadmete kõrvaldamise ja ringlussevõtuga. Kõnealuseid programme tuleks rakendada kohalikul tasandil ja seega tuleks nende sisu kohandada kohalikele oludele ja tarbimismustritele.

4.4 Kõige rohkem saab keskkonnamõjusid parandada ja kulutõhusust suurendada järgmistel viisidel:

— tootele suunatud kohaldamisala (6) kohandada ümber käitluskategooriatele suunatud kohaldamisalaks;

— diferentseerida kogutavate koguste eesmärke, ringlussevõtu protsendimäärasid ja käitluse nõudeid;

— saavutada õiglased tingimused erinevatele sidusrühmadele kõikjal Euroopa Liidus, eelkõige: — tootja määratlus peaks katma samu ettevõtjaid kõigis liikmesriikides. Selleks tuleb ettevõtjat, kes viib toote ühenduse turule, lugeda tootjaks kõigi liikmesriikide turgudel; — riiklikud tootjaregistrid peaksid toimima ühtlustatumad viisil. Erinevad haldusnõuded erinevates riiklikes registreerimis- ja rahastamisskeemides tekitavad tõepoolest lisakulusid tootjatele, kes tegutsevad piiriüleselt siseturul. Tootjaregistrid erinevad tootjatelt kogutava teabe ja toimimispõhimõtete poolest. Muuhulgas erinevad registrites varustuse liikide määratlused, kaalu kriteeriumid, kogutavate koguste väljaarvestamise alus ja kaalutlused müügiks teistesse liikmesriikidesse. Erinevad ka andmete esitamise sagedus ja perioodilisus. Euroopa Liidu institutsioonid võiksid välja anda soovitusi ja suuniseid kõnealuse eesmärgi saavutamiseks pärast asjaomaseid konsultatsioone sidusrühmadega; — teabe vahetamiseks võiks luua riiklike registrite Euroopa võrgustiku. Tootjad võiksid ennast registreerida ühes liikmesriigis, kuid nende tegevus oleks jälgitav kogu Euroopa Liidus. See lihtsustaks registreeritud ettevõtete halduskoormust ja võimaldaks direktiivi tõhusamalt rakendada. Ühtlustamise parandamine ja bürokraatia vähendamine lihtsustaksid keskkonnasäästlikkuse suurendamist ja keskkonnaalaste eesmärkide saavutamist. — elektri- ja elektroonikaseadmete märgistuse nõudeid turustamisel tuleks veelgi ühtlustada. Vastasel korral oleks kaupade vaba liikumine siseturul jätkuvalt pärsitud.

— ühtlustatud lähenemist tuleks kogu Euroopa Liidus selgitada ning järjepidevalt ja ühtlaselt jõustada;

— tuleks kaalutleda, kuidas riiklikud valitsused saaksid innustada keskkonnasäästlikkuse parandamist käsitlevaid uurimusi seoses elektri- ja elektroonikaseadmete jäätmekäitlusega;

— tuleks analüüsida tarbijate rolli elektri- ja elektroonikaseadmete jäätmekäitluse poliitika suunamisel. Lõppude lõpuks on tarbija see, kes peab kasutatud elektri- ja elektroonikaseadmed tagastama ja selle eest maksma, olenemata sellest, kuidas rahastamine on korraldatud.

Brüssel, 4. detsember 2008. Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee president Mario SEPI Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee peasekretär Martin WESTLAKE

(1) EMSK arvamus teemal „Elektri- ja elektroonikaseadmete jäätmekäitlus”, EÜT C 116, 20.4.2001, lk 38–43

(2) Direktiiviga on kaetud kümme elektri- ja elektroonikaseadmete kategooriat:

— Kategooria 1 – Suured kodumasinad

— Kategooria 2 – Väiksemad kodumasinad

— Kategooria 3 – Infotehnoloogia- ja telekommunikatsiooniseadmed

— Kategooria 4 – Tavatarbijatele ettenähtud seadmed

— Kategooria 5 – Valgustusseadmed

— Kategooria 6 – Elektri- ja elektrontööriistad

— Kategooria 7 – Mänguasjad, vaba aja veetmise ja spordivahendid

— Kategooria 8 – Meditsiiniseadmed

— Kategooria 9 –Seire- ja valveseadmed

— Kategooria 10 – Automaadid

(3) Elektri- ja elektroonikaseadmetes teatavate ohtlike ainete kasutamise piiramise direktiivis nõutakse mitmete raskemetallide (plii, elavhõbeda, kaadmiumi ja kuuevalentse kroomi), broomitud leegiaeglustite (polübroomitud bifenüülide) ja polübroomitud difenüüleetrite asendamist uutes, pärast 1. juulit 2006 turule lastavates elektri- ja elektroonikaseadmetes.

(4) Vt joonealune märkus nr 2.

(5) Vastavalt elektri- ja elektroonikaseadmete jäätmete direktiivi artiklile 12 „Teave ja aruandlus” koostavad liikmesriigid tootjate registri ja koguvad teavet liikmesriikides igal aastal turuleviidud, igal viisil kogutud, korduskasutatud, ringlussevõetud ja taaskasutatud elektri- ja elektroonikaseadmete ja eksporditud kogutud jäätmete koguste, sealhulgas arvestuslikud kogused, ja kategooriate kohta kaalu järgi või kui see ei ole võimalik, arvu järgi.

(6) Vt tootekategooriad allmärkuses nr 2