KOMISJONI AASTAÜLEVAADE liikmesriikide iga-aastastest tegevusaruannetest, mis käsitlevad ekspordikrediiti määruse (EL) nr 1233/2011 tähenduses /* COM/2015/0130 final - 2015/ ( ) */





1. Sissejuhatus Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määruse (EL) nr 1233/2011 (mis käsitleb riiklikult toetatavate ekspordikrediitide suuniste rakendamist ja millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu otsused 2001/76/EÜ ja 2001/77/EÜ)[1] I lisas on sätestatud, et liikmesriigid esitavad igal aastal komisjonile tegevusaruande, et parandada läbipaistvust liidu tasandil. Komisjon esitab nimetatud teabe alusel Euroopa Parlamendile aastaülevaate. Käesolev aastaülevaade on 2013. aasta kohta. Aastaülevaates käsitletakse ekspordikrediiditoiminguid määruse (EL) nr 1233/2011 tähenduses, st „keskmise tähtajaga ja pikaajalisi” tehinguid, mille tagasimakseperiood on vähemalt 2 aastat. Käesolevas ülevaates ei käsitleta lühiajalisi ekspordikrediiditehinguid[2] ega teatavate ekspordikrediidiasutuste tegevust muudes valdkondades kui ekspordikrediit (nt investeeringute kindlustamine). Samuti tuleb märkida, et mõnes liikmesriigis täidab ekspordikrediidiasutuse ülesandeid kindlustusandja riikliku volituse alusel. Sellisel juhul on riikliku ekspordikrediidikava haldamine rangelt eraldatud tegevusest erasektoris (viimast käesolevas ülevaates loomulikult ei käsitleta). Komisjon on võtnud teadmiseks määrusega (EL) nr 1233/2011 ettenähtud aruannete esmakordset esitamist käsitleva resolutsiooni,[3] mille Euroopa Parlament võttis vastu 2. juulil 2013. Pidades silmas resolutsioonis esitatud soovitusi (nt soovitus, et nõukogu ekspordikrediidi töörühm ja komisjon konsulteeriksid Euroopa välisteenistusega aruandlusmetoodika täiendava arendamise teemal), on komisjon soovitanud liikmesriikidel pöörata järgmiste aruannete koostamisel kõnealusele resolutsioonile erilist tähelepanu . 2. 2013. kalendriaasta kohta saadud tegevusaruanded 2013. aasta kohta on tegevusaruande esitanud järgmised liikmesriigid: Austria, Belgia, Bulgaaria, Hispaania, Horvaatia, Itaalia, Luksemburg, Madalmaad, Poola, Portugal, Prantsusmaa, Rootsi, Rumeenia, Saksamaa, Slovakkia, Sloveenia, Soome, Taani, Tšehhi Vabariik, Ungari ja Ühendkuningriik. Eestil, Iirimaal, Kreekal, Küprosel, Leedul, Lätil ja Maltal ei olnud aruandeaasta jooksul aktiivset ekspordikrediidikava määruse (EL) nr 1233/2011 tähenduses. Nagu ka eelmise aruande esitamisel, on liikmesriigid kasutanud aruande koostamiseks näidisvormi, mis sisaldab kontrollnimekirja. Mõned liikmesriigid on lisanud tegevusaruandesse lingi sama perioodi kohta esitatud siseriiklikule aasta tegevusaruandele, teised on selle asemel oma tegevust põhjalikult kirjeldanud aruandevormis. 3. Aasta tegevusaruannete analüüs a) Üldine ja finantsteave Kohaldatavas õigusaktis (määrus (EL) nr 1233/2011) on sätestatud ekspordikrediiditehinguid ja -kavasid reguleerivad normid, kuid liikmesriikidele on jäetud vabad käed otsustada, kas kehtestada ekspordikrediidikava või mitte ja kui kehtestada, siis kuidas korraldada asjaomase ekspordikrediidiasutuse töö. Osades liikmesriikides on ekspordikrediidiasutus ministeeriumi osakond või riigiamet. Teistes liikmesriikides täidab ekspordikrediidiasutuse ülesandeid kindlustusandja riikliku volituse alusel ja riikliku järelevalve all. Liikmesriikides, kus pakutakse mitut eri liiki ekspordikrediidi toetust, on sageli rohkem kui üks ekspordikrediidiasutus (nt üks asutus, kes pakub riiklikku toetust garantii või kindlustuse vormis täiemahulise garantiina, ja teine, kes pakub intressitoetust). 2013. aastal toimisid ekspordikrediidikavad määruse (EL) nr 1233/2011 tähenduses 21 ELi liikmesriigis. Neid kavasid haldasid kokku 29 erinevat ametit ja ministeeriumiosakonda. Euroopa ekspordikrediidiasutused on ekspordikrediidi toetusena tavaliselt pakkunud täiemahulist garantiid (st eksporditehingut rahastab tegelikult laenuga kommertspank ja ekspordikrediidiasutus annab tehingule garantii või kindlustuskatte). Kõik 21 liikmesriiki, kes aruandeperioodil pakkusid ekspordikrediiti määruse (EL) nr 1233/2011 tähenduses, annavad sellist toetust. 14 liikmesriiki pakuvad ka muud määrusega (EL) nr 1233/2011 ja OECD riiklikult toetatava ekspordikrediidi kokkuleppega[4] ette nähtud toetust, nagu otsene laenuandmine või rahastamine (sel juhul rahastab tehingut otse ekspordikrediidiasutus, mitte kommertspank)[5] , refinantseerimine[6] või intressitoetus[7]. Mitmes aasta tegevusaruandes mainitakse sõnaselgelt ka projekti rahastamist[8] ja seotud abi[9]. Riiklike ekspordikrediidikavade võrdlemine on alati keeruline. Esiteks on liikmesriigid eelmises punktis nimetatud üldiste ekspordikrediidiliikide raames välja töötanud väga erinevad finantstooted. Teiseks sõltub ekspordikrediidikava mõju ilmselgelt ka riigi majanduse eripärast ja erafinantssektori suutlikkusest. Seda arvesse võttes annab nominaalse koguriskipositsiooni võrdlemine 31. detsembri 2013. aasta seisuga vähemalt ülevaate suuremate täiemahulise garantiiga ekspordikrediidiskeemide mahust. Euroopa suurimad täiemahulise garantiiga ekspordikrediidiskeemid 2013. aastal (miljardit eurot) Saksamaa || 87,7 Prantsusmaa || 61,2 Rootsi || 34,9 Itaalia || 21,6 Ühendkuningriik[10] || 20,6 Soome || 11,0 Madalmaad || 9,4 Hispaania || 8,5 Võttes arvesse, et teatavates tööstussektorites (nt lennuki- ja laevaehitus) kohaldatakse rahastamise eritingimusi, on mitu liikmesriiki töötanud välja sektoripõhised ekspordikrediiditooted. Nagu juba eespool märgitud, tegutsevad Euroopa ekspordikrediidiasutused väga erinevates valdkondades, mida määruse (EL) nr 1233/2011 kohane aruandlus ei hõlma. Määrus (EL) nr 1233/2011 hõlmab keskpika perioodi ja pikaajalist ekspordikrediiti (nagu on määratletud OECD riiklikult toetatava ekspordikrediidi kokkuleppes). Paljud Euroopa ekspordikrediidiasutused pakuvad ka selliseid tooteid, nagu lühiajaline ekspordikrediit, ekspordikrediidi garantii, tootmisriski garantii või investeerimiskindlustustooted. Seda on oluline silmas pidada ekspordikrediidiasutuste laiema majandusliku mõju hindamisel. Üksikasjalikumat teavet selle kohta leiab aasta tegevusaruannete vormi II ja IV osast, aga ka üldistest aastaaruannetest, millele mitu liikmesriiki sõnaselgelt viitavad. Üldiselt võib järeldada, et aasta tegevusaruannetes on esitatud ekspordikrediidikavadega seotud asjakohane finantsteave 2013. aasta kohta. Siiski tuleb rõhutada, et määruse (EL) nr 1233/2011 kohaselt esitatakse need aruanded kooskõlas asjaomase liikmesriigi õigusraamistikuga. See tähendab, et andmete esitamises on teatavaid erinevusi. Sellegipoolest ei ole komisjonil 2013. aasta tegevusaruannete finantsaspektide kohta konkreetseid tähelepanekuid[11]. Slovaki Vabariigi, Tšehhi Vabariigi ja Ühendkuningriigi tegevusaruandes on esitatud tingimuslikud kohustused viitega määruse (EL) nr 1233/2011 I lisa punkti 1 viimasele lausele . b) Kuidas arvestatakse „keskkonnariskidega, millega võivad kaasneda muud samalaadsed riskid” Vastavalt määruse (EL) nr 1233/2011 I lisa punktile 2 kirjeldavad liikmesriigid iga-aastases tegevusaruandes, “kuidas arvestavad nende ekspordikrediidiasutused riiklikult toetatavates ekspordikrediiditoimingutes keskkonnariskidega, millega võivad kaasneda muud samalaadsed riskid.” 19 tegevusaruandes on sõnaselgelt sellele sättele viidatud. Kuigi I lisa punktis 2 on nimetatud üksnes keskkonnariske, on mitu liikmesriiki[12] sõnaselgelt maininud ka sotsiaalset mõju. Samuti on mõni liikmesriik I lisa punkti 2 kohaldamisel nimetanud inimõigusi,[13] tööõiguse põhinorme,[14] korruptsioonivastast võitlust[15] ja üldist mõju arengule[16]. Kõnealuste riskide asjakohase hindamise eesmärk on tavaliselt jõuda konkreetsele otsusele, kas asjaomane projekt on ekspordikrediidi toetuseks kõlblik või mitte (st kui projektiga kaasnevad riskid ei ole proportsionaalsed, garantiid ei anta). Kui riskid näivad vastuvõetavad, on ekspordikrediidi toetus enamasti seotud teatavate tingimustega, mille eesmärk on tavaliselt riskide vähendamise meetmete ja nõuete täitmise tagamine. Sellisele tingimuslikule toetusele on sõnaselgelt osutatud Belgia, Hispaania, Itaalia, Luksemburgi, Poola, Portugali, Rumeenia, Sloveenia, Taani ja Ungari aruandes. Paljud liikmesriigid viitavad menetlustele, mida on kirjeldatud OECD soovituses riiklikult toetatavaid ekspordikrediite käsitlevate ühiste lähenemisviiside ning keskkonnaalase ja sotsiaalse hoolsuskohustuse kohta (edaspidi „ühised lähenemisviisid”)[17]. Mõnes liikmesriigis, kus on mitu ekspordikrediidiasutust, (nt Itaalia[18] ja Tšehhi Vabariik[19]) on ette nähtud vastavate asutuste hindamisprotsesside täiendavus. c) Muu tegevusaruannetes esitatud teave Lisaks eespool punkti 3 alapunktides a ja b käsitletud teabele nähtub 21 tegevusaruandest, et liikmesriikidel on üldiselt olemas ekspordikrediiti ja keskkonnamõju, korruptsioonivastast võitlust ning väikese sissetulekuga riikidele jätkusuutliku laenuandmise tavasid käsitlevad tegevuspõhimõtted. Kolmel asjaomasel OECD soovitusel[20] on oluline, kui mitte ainumäärav roll. Isegi liikmesriigid, kes ei ole OECD liikmed, kohaldavad nimetatud soovitusi või kavatsevad seda põhimõtteliselt tegema hakata[21]. Paljud liikmesriigid märkisid oma aruandes, et eelkõige „ühiste lähenemisviiside” kohaldamisala on laiem, kui on ette nähtud OECD soovituses[22]. Paljudel juhtudel on asjaomastes poliitikavaldkondades välja töötatud asjakohased instrumendid ja tavad, mille eesmärk on minna kaugemale OECD soovituste sisust[23]. Mitmel juhul on ekspordikrediidiasutused ise asjaomased aktid välja töötanud (nt ettevõtja sotsiaalse vastutuse põhimõtted või eetikakoodeks)[24]. Nagu ka eelmistes aruannetes, on paljud liikmesriigid rõhutanud inimõiguste olulisust. Peaaegu kõik aruanded kajastavad jätkuvalt toetust inimõiguste mõõtme arendamisele uute ühiste lähenemisviiside raames. Mitmes liikmesriigis võetakse projektide hindamisel eraldi arvesse inimõigustega seotud kaalutlusi[25]. Mõnel juhul on otseselt arvesse võetud töötajate õigusi[26]. Mõni liikmesriik pööras erilist tähelepanu ka korruptsioonivastastele põhimõtetele[27]. Kasutatakse väga erinevaid instrumente (nt riiklikud õigusaktid, riigisisesed head tavad, rahvusvahelised instrumendid). Teiste liikmesriikide ekspordikrediidipoliitika hõlmab läbipaistvust (avatuse ja konfidentsiaalsuse põhimõtted), dialoogi sidusrühmade ja kodanikuühiskonnaga, panustamist säästvasse arengusse, ettevõtjate sotsiaalset vastutust (kas ekspordikrediidiasutuste tegevuspõhimõtete näol või eksportijate pingutuste toetamine selles valdkonnas) ning rahvusvahelistele ettevõtetele mõeldud OECD suuniste järgimise edendamist. Saksamaa otsustas aruandeperioodi jooksul lõpetada ekspordikrediidi andmise selliste kaupade ja teenuste puhul, mis on mõeldud (uute ja olemasolevate) tuumarajatiste tarbeks. Tulevikus saab ekspordikrediiti anda ainult teataval erandjuhul (nt kaubad ja teenused, mis aitavad parandada olemasolevate rajatiste turvalisust ja tuumarajatiste dekomisjoneerimist, ning kaubad ja teenused uurimis- ja meditsiiniasutuste jaoks). d) Ekspordikrediidiasutuste tegevuse vastavus liidu eesmärkidele ja kohustustele I lisa punktis 3 on sätestatud, et „komisjon esitab nimetatud teabe alusel parlamendile aastaülevaate, milles hinnatakse ka ekspordikrediidiasutuste vastavust liidu eesmärkidele ja kohustustele”. Euroopa Liidu lepingu artiklis 3 on loetletud liidu üldeesmärgid ja artiklis 21 liidu välistegevuse põhimõtted ja eesmärgid. ELi ühise kaubanduspoliitikaga seoses on viidatud liidu välistegevuse põhimõtetele ja eesmärkidele Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklis 206 ning artikli 207 lõikes 1, mis on sõnastatud järgmiselt: Artikkel 206 Tolliliidu rajamisega vastavalt artiklitele 28–32 aitab liit ühistes huvides kaasa ülemaailmse kaubanduse harmoonilisele arengule, rahvusvahelises kaubanduses ja välismaiste otseinvesteeringute suhtes kehtivate piirangute järkjärgulisele kaotamisele ning tolli- ja muude tõkete vähendamisele. Artikkel 207 Ühine kaubanduspoliitika rajaneb ühtsetel põhimõtetel, eriti mis puutub tariifide muutmisse, kauba- ja teenustevahetusega ning intellektuaalomandi kaubandusaspektidega seotud tolli- ja kaubanduskokkulepete sõlmimisse, välismaistesse otseinvesteeringutesse, liberaliseerimismeetmete ühtlustamisse, ekspordipoliitikasse ning kaubanduse kaitsemeetmetesse, näiteks meetmetesse, mida võetakse dumpingu või subsiidiumide puhul. Ühist kaubanduspoliitikat teostatakse kooskõlas liidu välistegevuse põhimõtete ja eesmärkidega. Euroopa Komisjon võtab teadmiseks, et määruse (EL) nr 1233/2011 tähenduses ekspordikrediidiga tegelevad liikmesriigid on oma ekspordikrediidikavade haldamise toetamiseks välja töötanud tegevuspõhimõtted, mis on ELi eesmärkidega kooskõlas. Ekspordikrediidialaseid soovitusi, mille on välja andnud OECD, ainus rahvusvaheline organisatsioon, kes on välja töötanud selle poliitikavaldkonna erinorme, kasutatakse laialdaselt, kuid liikmesriigid teevad selles valdkonnas isegi rohkem, kui soovitused ette näevad. Jättes kõrvale selle, et Saksamaa on lõpetanud ekspordikrediidi andmise tuumasektoris, ei ole alates eelmisest aruandest liikmesriikide ekspordikrediidikavade haldamise tegevuspõhimõtted oluliselt muutunud, mis ei tähenda, et mingeid edusamme ei ole tehtud. Pidades silmas eelnimetatud Euroopa Parlamendi 2013. aasta juuli resolutsioonis, mis käsitleb suuniseid aruannete esitamiseks tulevikus, esitatud soovitust, soovitas komisjon juba eelmise aastaülevaate raames eelkõige kasutada rahvusvaheliste järelevalveorganisatsioonide (sh ÜRO) tööd suunistena poliitika edasisel kujundamisel. Liikmesriikide aruannetes juba kasutatakse erineval määral selliseid rahvusvahelisi instrumente võrdlusalusena ja komisjon soovitab tööd selles suunas jätkata. Samuti on esmatähtis edendada arutelu Euroopa välisteenistusega inimõiguste küsimustes. Euroopa Parlament on kutsunud komisjoni üles esitama seisukohta selle kohta, kas liikmesriigid järgivad liidu eesmärke ja kohustusi. Euroopa Komisjon on seisukohal, et asjaomase teabe esitanud liikmesriigid on üldiselt järginud Euroopa Liidu lepingu artikleid 3 ja 21. Loomulikult võivad Euroopa institutsioonid ühiselt seada endale ambitsioonikamad poliitikaeesmärgid. Komisjon on valmis asjaomast institutsioonidevahelist arutelu hõlbustama ja edendama. Rahvusvaheliste kohustuste ja ELi konkurentsiõigusest tulenevate kohustuste täitmise osas ei ole aruandeperioodil olnud vaidlusi Maailma Kaubandusorganisatsioonis (WTO) seoses Euroopa ekspordikrediidikavadega. Euroopa Komisjon ei saanud 2013. aastal kaebusi ELi õiguse võimalike rikkumiste kohta, mis oleksid seotud ekspordikrediidiasutustega. [1] ELT L 326, 8.12.2011, lk 45. [2] Selliste tehingute suhtes kohaldatakse EÜ asutamislepingu artikli 93 lõike 1 kohast komisjoni teatist liikmesriikidele asutamislepingu artiklite 92 ja 93 kohaldamise kohta lühiajalise ekspordikrediidikindlustuse suhtes. [3] Euroopa Parlamendi 2. juuli 2013. aasta resolutsioon komisjoni esimese aastaaruande kohta Euroopa Parlamendile liikmesriikide ekspordikrediidi agentuuride tegevuse valdkonnas (2012/2320(INI)) [4] OECD riiklikult toetatava ekspordikrediidi kokkulepe on sätestatud määruse lisas. [5] Bulgaaria, Hispaania, Poola, Slovakkia, Soome, Taani, Tšehhi Vabariik, Ungari ja Ühendkuningriik. [6] Slovakkia ja Rootsi. [7] Hispaania, Itaalia, Poola, Prantsusmaa, Saksamaa, Soome ja Slovakkia. [8] Madalmaad, Saksamaa, Sloveenia ja Taani. [9] Austria, Hispaania, Poola, Taani ja Ungari. [10] 31. märtsi 2014. aasta seisuga. [11] Määruse nr 1233/2011 I lisa punkti 1 kohaselt ei piira aruandlusprotsess riiklike ekspordikrediidikavade üle järelevalvet teostavate liikmesriikide asutuste õigusi. [12] Nt Belgia, Madalmaad, Prantsusmaa, Rootsi, Saksamaa, Slovaki Vabariik, Sloveenia, Taani ja Tšehhi Vabariik. [13] Saksamaa, Soome ja Rootsi. [14] Madalmaad ja Soome. [15] Madalmaad [16] Belgia, Saksamaa ja Soome. [17] Belgia, Hispaania, Itaalia, Luksemburg, Madalmaad, Poola, Portugal, Saksamaa, Slovaki Vabariik, Sloveenia ja Ühendkuningriik. [18] Itaalia puhul annab eksporditehingutele sageli ekspordikrediidigarantii SACE, kuid lisaks võib saada intressitoetust SIMESTilt. Sel juhul kontrollib SIMEST, kas aluseks olev tehing vastab keskkonnaalast ja sotsiaalset hoolsuskohustust käsitleva OECD soovituse nõuetele. Kui on vaja süvaanalüüsi, viib SACE läbi asjaomase hindamise, mille tulemused peavad olema rahuldavad. [19] Tšehhi ekspordikrediidisüsteemi puhul on tavapärane, et Tšehhi ekspordipanga tehingud kindlustab Tšehhi ekspordigarantii ja -kindlustuse asutus. Projekti keskkonna- ja sotsiaalriske hindab tavaliselt Tšehhi ekspordigarantii ja -kindlustuse asutus. Erandjuhul, mil Tšehhi ekspordipanga tehingut ei kindlusta Tšehhi ekspordigarantii ja -kindlustuse asutus, võtab toetatava projektiga seotud keskkonna- ja sotsiaalriske arvesse Tšehhi ekspordipank. [20] 1. OECD soovitus riiklikult toetatavaid ekspordikrediite käsitlevate ühiste lähenemisviiside ning keskkonnaalase ja sotsiaalse hoolsuskohustuse kohta (nn „ühised lähenemisviisid”), 2. OECD soovitus korruptsiooni ja riiklikult toetatava ekspordikrediidi kohta, 3. Põhimõtted ja suunised, et edendada jätkusuutliku laenuandmise tavasid seoses ametliku ekspordikrediidi andmisega väikese sissetulekuga riikidele. [21] Samas on selge, et OECD põhimõtteid ja suuniseid jätkusuutliku laenuandmise kohta ei saa järgida ekspordikrediidi pakkujad, kes ei anna laenu väikese sissetulekuga riikidele (nt Rumeenia). [22] Itaalia, Madalmaad, Prantsusmaa ja Taani. [23] Austria, Belgia, Bulgaaria, Prantsusmaa, Saksamaa, Soome, Taani. Madalmaad ja Rootsi. [24] Itaalia, Luksemburg, Madalmaad, Rootsi, Sloveenia ja Taani. [25] Saksamaa ja Rootsi. [26] Madalmaad, Rootsi ja Taani. [27] Bulgaaria, Horvaatia, Itaalia, Luksemburg, Madalmaad, Rootsi, Saksamaa, Ungari ja Ühendkuningriik. Seda teemat on eriti põhjalikult käsitletud Saksamaa ja Rootsi aruannetes.