EUROOPA KOMISJON Brüssel,29.11.2018 COM(2018) 768 final KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE, mis käsitleb omaniku kasutuses olevate eluruumide hinnaindeksite sobivust tarbijahindade harmoneeritud indeksisse (THHI) integreerimiseks



KOMISJONI ARUANNE

EUROOPA

PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE,

mis käsitleb

omaniku kasutuses olevate eluruumide hinnaindeksite sobivust tarbijahindade harmoneeritud indeksisse (THHI) integreerimiseks 1. Sissejuhatus Määruse (EL) 2016/792() artikli 3 lõike 7 kohaselt peab komisjon 31. detsembriks 2018 koostama aruande, milles hinnatakse omaniku kasutuses olevate eluruumide hinnaindeksite sobivust tarbijahindade harmoneeritud indeksisse (THHI) integreerimiseks. Käesoleva aruande koostamisel palus komisjon Euroopa Keskpangal (EKP) kui THHI peamisel kasutajal esitada oma seisukoht ning konsulteeris liikmesriikidega selle üle, kui teostatav on omaniku kasutuses olevate eluruumide hinnaindeksi koostamine vastavalt THHI nõuetele. Tarbijahindade harmoneeritud indeksiga (THHI) mõõdetakse liikmesriikide inflatsiooni ühtlustatud viisil. Komisjon ja EKP töötasid selle välja selleks, et hinnata liikmesriikide hinnastabiilsust vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklile 140. Enne määruse (EL) 2016/792 vastuvõtmist reguleeriti THHI koostamist, andmete kogumist ja levitamist määrusega (EÜ) nr 2494/95() ja selle rakendusmäärustega. Kui THHI esimest korda avaldati (1997. aastal), ei jõutud üksmeelele selle suhtes, kas see peaks hõlmama omanikust kasutajate kulusid. Tol ajal uuriti võimalust koostada netosoetusmeetodil põhinev indeks ja leiti, et sellega kaasnevad liikmesriikidele märkimisväärsed praktilised raskused. 2000. aastal käivitas Eurostat pärast Euroopa Keskpangaga konsulteerimist katseprojekti, et julgustada liikmesriike kasutama sellel meetodil põhinevaid omaniku kasutuses olevate eluruumide indeksi koostamise võimalusi. Komisjoni määruse (EL) nr 93/2013() vastuvõtmisega tekkis õiguslik alus, mis võimaldab koostada eraldi omaniku kasutuses olevate eluruumide kvartaalse hinnaindeksi, mis põhineb netosoetusel. Seejärel kehtestati määrusega (EL) 2016/792 nõue sellise indeksi koostamiseks ja levitamiseks. Käesolevas aruandes esitatakse asjaomaste õiguslike nõuete valguses komisjoni hinnang, mis käsitleb omaniku kasutuses olevate eluruumide hinnaindeksi sobivust THHIsse integreerimiseks. 2. THHI nõuded Määruse (EL) 2016/792 artikli 3 lõike 3 kohaselt peaks THHI hõlmama nende kaupade ja teenuste hinnamuutusi, mis kuuluvad kodumajapidamiste rahaliste lõpptarbimiskulutuste alla. Põhiküsimus on: i) tegelikud rahalised tehingud ning ii) tarbimiskulutused. Määruse artikli 7 lõikes 1 ja 3 nõutakse, et liikmesriigid esitaksid kõik oma THHI andmed hiljemalt 15 kalendripäeva jooksul pärast vaatluskuu lõppu (jaanuarikuu indeksite puhul 20 kalendripäeva jooksul). Liikmesriigid, kelle rahaühik on euro, esitavad THHI kiirhinnangu hiljemalt selle kuu eelviimasel kalendripäeval, mille kohta kiirhinnang antakse. 3. Omaniku kasutuses olevate eluruumide Eurostati hinnaindeks Omaniku kasutuses olevate eluruumide kulud on kulud, mis tekivad kodu ostmisel, hooldamisel ja seal elamisel. Peamised meetodid, mille abil tarbijahinnaindeksi kaudu mõõta omanik-kasutaja kogetavat inflatsiooni, on järgmised: ·(neto)soetusmeetod; ·kasutusel põhinev meetod (hõlmab ka kasutajakulude- ja üüriväärtusmeetodit) ning ·maksetel põhinev meetod. Kõik need meetodid on põhimõtteliselt usaldusväärsed, majandusteoorial põhinevad ning igal on oma tugevused ja nõrkused(). Milline meetod on inflatsiooni mõõtmiseks kõige sobivam, sõltub kasutajate vajadustest ja indeksi eesmärgist. THHI puhul peetakse netosoetusmeetodit kõige sobivamaks, sest see vastab kõige paremini THHI eesmärgile, milleks on mõõta tarbimise eesmärgil ostetud kaupade ja teenuste tegelike rahaliste tehingutega seonduvate kogukulude muutust ajas. Kõik muud alternatiivsed meetodid kasutavad imputeerimist ja erinevad seetõttu tegelikest rahalistest tehingutest. See on peamine põhjus, miks Eurostat otsustas 2000. aastal kasutada omaniku kasutuses olevate eluruumide hinnaindeksi puhul netosoetusmeetodit. Netosoetusmeetodil põhineva omaniku kasutuses olevate eluruumide hinnaindeksiga mõõdetakse tehinguhindade muutumist kodumajapidamiste sektori jaoks uute eluruumide ning muude kaupade ja teenuste puhul, mida kodumajapidamised ostavad omanikust kasutajatena. Siia alla ei kuulu tehingud kodumajapidamiste vahel. Indeks sisaldab järgmisi osaindekseid (määruse (EL) nr 93/2013 artikli 3 lõige 1): O.1.1. Eluruumide omandamine O.1.1.1. Uued eluruumid

O.1.1.1.1. Uute eluruumide ostud O.1.1.1.2. Iseehitatud eluruumid ja põhjalikud renoveerimised O.1.1.2. Kodumajapidamiste jaoks uued olemasolevad eluruumid O.1.1.3. Muud eluruumi omandamisega seotud teenused O.1.2. Eluruumide omandiline kuuluvus O.1.2.1. Põhjalikud remondi- ja hooldustööd O.1.2.2 Eluruumidega seotud kindlustus O.1.2.3 Muud eluruumi omandilise kuuluvusega seotud teenused Omaniku kasutuses olevate eluruumide hinnaindeks ei hõlma eluruumidega (O.1.1.1 ja O.1.1.2 kategooriad) seotud kulutuste kaalude puhul maa maksumust, kuid võtab eluruumide puhul praegu arvesse kogu eluruumi (st elamu ja selle all olev maa) tehinguhinda. Vastavalt määruse (EL) 2016/792 artikli 6 lõikele 2 koostatakse indeks igas kvartalis. Praegu esitatakse see 100 päeva pärast vaatluskvartali lõppu. 4. Omaniku kasutuses olevate eluruumide hinnaindeksi sobivuse hindamine THHIsse integreerimise seisukohast Eelnevast tulenevad kahte liiki kriteeriumid, mille alusel hinnata omaniku kasutuses olevate eluruumide hinnaindeksi sobivust THHIsse integreerimiseks: ·kontseptuaalsed, mis on seotud -vajadusega hõlmata ainult tegelikke rahalisi tehinguid ning -võimalusega, et THHI hakkab hõlmama ka vara (elamu, maa); ning ·praktilised, mis on seotud THHI avaldamissageduse ja tähtajaga seotud standarditele vastava indeksi loomise võimalikkusega. 4.1. Kontseptuaalsed aspektid Vaid omaniku kasutuses olevate eluruumide netosoetusmeetod vastab nõudele, mille kohaselt peavad selle aluseks olema ainult tegelikud rahalised tehingud. Seega täidab netosoetusmeetodil põhinev omaniku kasutuses olevate eluruumide hinnaindeks automaatselt esimest kriteeriumi. Siiski on eluruumide (ehitiste ja maa) omandamise arvestamine THHI puhul vastuoluline. Kuigi on olemas üldine üksmeel, et igasuguse tarbijahinnaindeksi eesmärk on mõõta tarbitavate kaupade ja teenuste hinnamuutusi, on mõiste tarbimine täpselt määratlemata. Ametlikus statistikas on erinevad seisukohad selle kohta, kas arvestada tuleks nii ehitise kui ka maa maksumust, mis koos moodustavad hoonete soetuskulud. ·Üks seisukoht on tuletatud määruse (EL) 2016/792 artikli 3 lõikes 3 esitatud määratlusest, mille kohaselt hõlmab THHI „kodumajapidamiste rahalisi lõpptarbimiskulutusi“, st seda osa rahvamajanduse arvepidamises kajastuvatest kodumajapidamiste kogutarbimiskulutustest, mis on tekkinud rahaliste tehingute tulemusel. Rahvamajanduse arvepidamises käsitletakse elamut mittefinantsvarana ja maad mittetoodetud mittefinantsvarana. Seega ei kuulu eluruumide ostud rahvamajanduse arvepidamise seisukohast kodumajapidamiste tarbimiskuludesse. See tähendab, et omaniku kasutuses olevate eluruumide netosoetuskulude kaasamine tähendaks THHI praeguse katvuse laiendamist.

·Kui 2000. aastal koostati katseprojekt, mille eesmärk oli välja töötada omaniku kasutuses olevate eluruumide hinnaindeks, arutas Eurostat koos Euroopa Keskpanga ja liikmesriikidega seda, kuidas omaniku kasutuses olevate eluruumide puhul kohaldada THHIs netosoetusmeetodit. Nende arutelude käigus kerkis esile alternatiivne seisukoht (mis erines rahvamajanduse arvepidamise vaatepunktist), mille kohaselt võiks maa maksumust käsitada investeeringuna (vara) ja ehitise maksumust tarbimisena. Sellise seisukoha põhjenduseks on asjaolu, et kuigi ehitist (mis on teatava väga pika kasutuseaga kestuskaup) tarbitakse (st põhivara kulum), on maa kvaliteet tavaliselt püsiv (välja arvatud väga ebatavaliste asjaolude korral). Käesoleva arvamuse kohaselt on netosoetusmeetodil põhineva omaniku kasutuses olevate eluruumide hinnaindeksi integreerimine THHIsse sisuliselt võimalik, kuid selleks tuleb ehitis ja maa hindade ja kaalude arvutamiseks üksteisest lahutada. See oli EKP seisukoht, kui temaga käesoleva aruande koostamise ajal konsulteeriti. Praktikas ei ole maa ja ehitise hinnakomponente üksnes modelleerimise teel üldiselt võimalik lahutada, sest tavaliselt ostetakse maa ja ehitis ühe paketina ühe tehinguhinnaga. Hindade lahutamine modelleerimise kaudu tähendaks, et THHI ei ole enam piiratud tegelike rahaliste tehingutega. Lisaks sellele nähtub teaduskirjandusest, et tulemusena saadavad hinnaprognoosid võivad suuresti erineda, sõltuvalt aluseks olevatest eeldustest. ·Kolmas seisukoht põhineb analoogial THHI hinnaindeksiga, mida kasutatakse reaalse üürituru puhul, kus väljaüüritud eluruumide puhul võetakse arvesse nii ehitise kui ka maa maksumust. Sellest vaatepunktist lähtudes oleks võimalik võtta tarbijahinnaindeksi omaniku kasutuses olevate eluruumide komponendina arvesse nii ehitist kui ka maad, nii nagu seda tehakse turutingimustel toimuvate üüritehingute hinnaindeksi puhul. Seega oleks netosoetusmeetodil põhineva omaniku kasutuses olevate eluruumide hinnaindeksi integreerimine THHIsse ilma ehitist ja maad eraldamata põhimõtteliselt võimalik. Kokkuvõttes tähendaks netosoetusmeetodil põhineva omaniku kasutuses olevate eluruumide hinnaindeksi integreerimine kõrvalekaldumist rahvamajanduse arvepidamisele tuginevast THHI määratlusest. Ametlikus statistikas on erinevad seisukohad selle kohta, kas ehitise ja maa maksumust (mis koos moodustavad eluruumi soetamise maksumuse) võib pidada tarbimiskuludeks, mida võib katta tarbijahinnaindeksiga, või tuleks neid käsitada varadena ja jätta need seega THHI määratlusest välja. Kontseptuaalsest seisukohast on eluruumide kulude lisamine THHIsse seega vastuoluline. 4.2. Praktilised aspektid Omaniku kasutuses olevate eluruumide hinnaindeks koostatakse praegu igas kvartalis ja avaldatakse 100 päeva jooksul pärast vaatluskvartali lõppu. THHI nõuete täitmiseks tuleks see koostada igal kuul ja esitada võrdluskuu lõpus kiirhinnangu kujul ning 15 päeva pärast koos kõigi arvandmetega. Käesolevas punktis esitatud teabe aluseks on liikmesriikide vastused uuringule, mille Eurostat 2017. aasta suvel korraldas. Järgnevalt käsitletakse omaniku kasutuses olevate eluruumidega seotud kolme kõige olulisemat osaindeksit (mis koos hõlmavad 85 % kõigist omaniku kasutuses olevate eluruumide kuludest), lähtudes nende keskmisest kaalust omaniku kasutuses olevate eluruumide indeksis aastatel 2010–2017 nendes liikmesriikides, mille kohta olid andmed kättesaadavad: -O.1.1.1.2. iseehitatud eluruumide ja põhjaliku renoveerimise indeks; -O.1.1.1.1. uute eluruumide ostuindeks ning -O.1.2.1. põhjalike remondi- ja hooldustööde indeks. Iseehitatud eluruumide ja põhjaliku renoveerimise indeksi puhul on enamik liikmesriike kasutanud allikana ehituskuluindeksit, ehitustootjahinnaindeksit või nende kahe kombinatsiooni. Enamikus riikides koostatakse need indeksid igas kvartalis, nagu on sätestatud määruses (EÜ) nr 1165/98() ja komisjoni ettevõtlusstatistika integreerimist käsitlevas raammääruse ettepanekus(). Vaid kaks liikmesriiki teatasid, et koostasid igakuise ehituskulu- või hinnaindeksi, kuid ühel juhul põhineb indeks osaliselt hinnangutel (mitte tehingute andmetel, nagu on nõutud THHI puhul) ja teisel juhul ei ole andmed THHI jaoks ajakohased. Uute eluruumide ostuindeksi jaoks kasutab enamik liikmesriike administratiivseid andmeallikaid (tehingute registrid). Enamikul juhtudel peetakse ühe kuu jooksul toimunud tehingute arvu usaldusväärse indeksi saamiseks ebapiisavaks: tulemused on palju kõikuvamad ja vähem täpsed kui kvartaliandmed. Peale selle oleksid andmed tavaliselt esialgsed kuni aasta aega pärast vaatluskuu lõppu, samas kui THHI puhul tuleb esialgne indeks kinnitada avaldamisele järgneval kuul (määruse (EÜ) nr 1921/2001() artikkel 9). THHI tähtajanõue on veelgi probleemsem kui nõue indeksit igakuiselt avaldada ja selle põhjuseks on haldusgraafikud, mida eluruumitehingute registreerimisel kasutatakse. Pärast seda, kui notarid on sõlminud lõpliku omandamislepingu, kulub andmete edastamiseks registripidajale üldjuhul aega vähemalt kaks nädalat (mõnel juhul kuni kaks kuud). See tähendab, et kuu lõpus registreeritakse ainult murdosa vaatluskuu jooksul tehtud tehingutest ning see vähendab andmekoostajatele kättesaadavate andmete hulka veelgi. Põhjalike remondi- ja hooldustööde indeksi puhul on enamik liikmesriike kasutanud allikana ehituskuluindeksit, ehitustoodangu hinnaindeksit või nende kahe kombinatsiooni. Seepärast kehtivad eespool esitatud märkused iseehitatud eluruumide ja põhjaliku renoveerimise indeksi kohta ka siin. Kokkuvõtteks: ·Iseehitatud eluruumide ja põhjaliku renoveerimise indeksi ja põhjalike remondi- ja hooldustööde indeksi aluseks on ehituskuluindeks ja/või ehitustoodangu hinnaindeks, mida enamikus liikmesriikides koostatakse ainult kord kvartalis, ning ·uute eluruumide ostuindeksi jaoks kasutab enamik liikmesriike haldusandmete allikaid, mis võiks mõnel juhul võimaldada koostada kõikuva ja vähem täpse igakuise indeksi, kuid see ei vastaks THHI tähtajanõudele. Üldiselt tundub, et omaniku kasutuses olevate eluruumide indeksi koostamine iga kuu tähtajaks, mis (kasvõi üldjoontes) vastaks THHI nõuetele, ei ole võimalik. 5. EKP seisukoht() EKP Euroala inflatsiooni analüüsidest, hinnangutest ja prognoosidest tulenevalt on kesksel kohal nõue, et omaniku kasutuses olevate eluruumide hinnaindeksi integreerimine THHIsse ei tohiks mõjutada THHI koostamise sagedust ega tähtajalisust. EKP märgib, et omaniku kasutuses olevate eluruumide hinnaindeks koostatakse praegu ainult kvartalipõhiselt ja avaldatakse 100 päeva jooksul pärast vaatluskvartali lõppu.