C 83/73

ET

Teate avaldamine veinisektoris kasutatava nimetuse tootespetsifikaadi standardmuudatuse heakskiitmise kohta vastavalt komisjoni delegeeritud määruse (EL) 2019/33 artikli 17 lõigetele 2 ja 3.

(2020/C 83/14)

Käesolev teade avaldatakse vastavalt komisjoni delegeeritud määruse (EL) 2019/33 (1) artikli 17 lõikele 5.

STANDARDMUUDATUSE HEAKSKIITMISE TEADE

„Coteaux d’Aix-en-Provence“

Viitenumber: PDO-FR-A0159-AM03

Teate esitamise kuupäev: 20. detsember 2019.

HEAKSKIIDETUD MUUDATUSE KIRJELDUS JA PÕHJUSED

1. Geograafilise piirkonna ja vahetus läheduses asuva piirkonna määratlus

Tootespetsifikaadi IV punktis on esitatud viide 2019. aasta ametlikule geograafilisele indeksile, et täpsustada selliste kommuunide loetelu, mis on hõlmatud geograafilise piirkonna ja vahetus läheduses asuva piirkonnaga.

Koonddokumendi punktis „Lisatingimused“ on tehtud vastav täpsustus.

2. Viinamarjasordid

Tootespetsifikaadi V punktis lisati punase ja roosa veini tootmiseks lubatud viinamarjasortide loetellu teisene sort „Caladoc N“. Sordi „Caladoc N“ lisamisel lähtuti aastatel 2005–2017 tehtud katsetest.

Kaitstud päritolunimetusega veinide profiil säilib ja nimetatud sorti võib lisada teisese sordina kuni 10 % ulatuses.

KOONDDOKUMENT

1. Toote nimetus

Coteaux d’Aix-en-Provence

2. Geograafilise tähise tüüp

KPN – kaitstud päritolunimetus

3. Viinamarjasaaduste kategooriad

1. Vein

4. Veini(de) kirjeldus

Punased veinid on tasakaalustatud ja puuviljalised ning nende parimad omadused tulevad esile pärast 2–3 aastat pudelis laagerdumist. Veini aroomil on lilleline (kannikese) või taimne (hein, loorber, tubakas) noot, mis taandub teiste nüansside (kaneel, karusnahk) ees. Need omadused saavutatakse laagerdamisperioodi tulemusena, mis kestab vähemalt saagikoristusaastale järgneva aasta 15. aprillini. Veine toodetakse peamiselt sortidest „Grenache N“, „Mourvèdre N“ ja „Syrah N“, mida segatakse sageli sortidega „Cabernet-Sauvignon N“ ja „Carignan N“.

Roosad veinid on kerged, nõtked, puuviljalised ja lillelised ning neid tarbitakse peamiselt noore veinina. Roosade veinide valmistamiseks kasutatakse peamiselt sorte „Grenache N“, „Cinsaut N“ ja „Counoise N“. Veinid on kahvaturoosa värvusega ja läikivad.

Valged veinid valmistatakse sordist „Vermentino B“, mida tavaliselt segatakse sortidega „Ugni blanc B“ ja „Clairette B“. Need on värsked veinid, millel on lillede ja puuviljade varjund.

Veinide minimaalne naturaalne alkoholisisaldus on 11 mahuprotsenti.

Villimisel on punaste veinide maksimaalne õunhappesisaldus 0,4 g/l.

Veinide fermenteeritavate suhkrute (glükoos ja fruktoos) sisaldus pärast kääritamist võib olla kuni 4 grammi liitri kohta.

Kui analüütilisi omadusi ei ole täpsustatud, tuleb järgida ühenduse õigusaktide sätteid.

Üldised analüütilised omadused Maksimaalne üldalkoholisisaldus (mahuprotsentides) Minimaalne tegelik alkoholisisaldus (mahuprotsentides) Minimaalne üldhappesus Maksimaalne lenduvate hapete sisaldus (milliekvivalentides liitri kohta) Maksimaalne vääveldioksiidi üldsisaldus (milligrammides liitri kohta)

5. Veinivalmistustavad

a. Peamised veinivalmistustavad

Viljelustavad

— Iga puu kasvuala pindala on kuni 2,5 m2. Pindala arvutamiseks korrutatakse ridadevaheline kaugus tüvedevahelise kaugusega.

— Reavahe ei või olla suurem kui 2,5 meetrit ja samas reas olevate viinapuude tüvede vahemaa peab olema vähemalt 0,8 meetrit.

— Viinapuud kärbitakse lühikeseks (kujundatakse lehvikukujuliselt või Royat’ nöörpuu vormis). Igale tüvele jäetakse kuni kaheksa võrset, millel on üks või kaks punga.

— Sortidele „Cabernet-Sauvignon N“, „Sauvignon B“, „Semillon B“ ja „Syrah N“ võib teha Guyot’ lõikuse ja jätta kuni kaheksa punga tüve kohta.

— Niisutamine on lubatud vastavalt maaelu ja merekalanduse seadustiku artiklile D. 645–5.

Veinivalmistuse eritavad

— Roosade veinide valmistamisel on aktiivsöe kasutamine lubatud pressimise teel saadud veinivirde ja veel kääritamisetapis oleva värske veini puhul, mille kogus ei ületa 20 % asjaomase veinivalmistaja vastava aasta saagist valmistatud roosa veini mahust, seejuures ei või maksimaalne kogus ületada 60 grammi ühe hektoliitri veini kohta.

— Puutükkide kasutamine on keelatud.

b. Maksimaalne tootlus

60 hektoliitrit hektari kohta

6. Määratletud geograafiline piirkond

Viinamarjade korjamine ja pressimine ning veini valmistamine toimub 2019. aasta ametliku geograafilise indeksi alusel järgmiste kommuunide territooriumil:

— Bouches-du-Rhône’i departemangus: Aix-en-Provence, Alleins, Aurons, La Barben, Les Baux-de-Provence, Berre-l’Etang, Charleval, Châteauneuf-les-Martigues, Cornillon-Confoux, Coudoux, Eguilles, Ensuès-la-Redonne, Eygalières, Eyguières, La Fare-les-Oliviers, Fontvielle, Gignac-la-Nerthe, Istres, Jouques, Lamanon, Lambesc, Lançon-Provence, Mallemort, Martigues, Maussane-les-Alpilles, Meyrargues, Mouriès, Paradou, Pelissanne, Peyrolles-en-Provence, Port-de-Bouc, Le Puy-Sainte-Réparade, Rognac, Rognes, Saint-Cannat, Saint-Chamas, Saint-Estève-Janson, Saint-Etienne-du-Grès, Saint-Marc-Jaumegarde, Saint-Mitre-les-Remparts, Saint-Rémy-de-Provence, Salon-de-Provence, Vauvenargues, Velaux, Venelles, Ventabren, Vernègues;

— Vari departemangus: Artigues, Rians.

7. Peamised veiniviinamarjasordid

„Ugni blanc B“

„Cinsaut N“ – „Cinsault“

„Counoise N“

„Grenache N“

„Mourvèdre N“ – „Monastrell“

„Syrah N“ – „Shiraz“

„Vermentino B“ – „Rolle“

„Clairette B“

„Grenache blanc B“

„Sauvignon B“ – „Sauvignon blanc“

8. Seos(t)e kirjeldus

Kaitstud päritolunimetuse „Coteaux d’Aix-en-Provence“ piirkond asub Alam-Provence’i läänepoolsel, lubjakivise pinnasega osal, põhjas on piiriks Durance’i jõgi, lõunas Vahemeri, läänes Rhône’i jõe org ja idas Sainte-Victoire’i mägi. Piirkond hõlmab Bouches-du-Rhône’i departemangu 47 kommuuni ja Vari departemangu kahte kommuuni.

Viinamarjaistanduste pinnas on kas lubimerglist aluskorraga veeristikuline liivsavi või molassist või liivakivist aluskorraga veeristikuline väga liivane või saviliivane muld. Vaatamata sellele, et Sainte-Victoire’i mäest põhja poole tõuseb rannik astmeliselt, on maastik vormilt ühtne ning koosneb madalatest küngastest ja orgudest, mille settekivimid ja mullad on sarnased.

Viinamarjade korjamiseks ette nähtud täpselt piiritletud maatükke on kahesuguse pinnasega: merglist aluskorraga veeristikuline liivsavi või molassist või liivakivist aluskorraga veeristikuline väga liivane või saviliivane muld. Kiviklibu suur hulk kaitseb on ühelt poolt aurumise eest ja teiselt poolt tagab tüvedele vajaliku niiskusrežiimi, sest laseb vett hästi läbi.

Merglist aluskorraga maatükid sobivad eriti hästi selliste veinide tootmiseks, millel on suur alkoholisisaldus, mis on õlised, aromaatsed ja tanniinise struktuuriga ning sobivad hästi pudelis laagerdamiseks.

Melassist ja liivakivist aluskorraga liivase pinnasega maatükid sobivad paremini väiksema alkoholisisaldusega, kergete ja puuviljaliste veinide tootmiseks.

Päikesepaisteline vahemereline kliima, mis on väga soe, ja pidevalt puhuv mistraal loovad soodsad tingimused nõudlike viinapuude arenguks, mis on põlvkondade jooksul kohanenud ning võimaldavad toota kvaliteetseid ja eripäraseid veine. Nii annab sort ‛Grenache N’ veinidele suure alkoholisisalduse ja täidluse, sort ‛Cinsaut N’ peenekoelisuse, sort ‛Syrah N’ puuviljalise lõhna ja maitse ning sort ‛Mourvèdre N’ soodustab veinide head laagerdumist.

Nagu kõikjal Provence’is on ka geograafilises piirkonnas viinamarju kasvatatud rohkem kui 2 000 aastat. Ilmselt juba alates 1. sajandist eKr olid Aixi piirkonnas suured viinamarjaistandused. Sel ajal sai viinapuust koos oliivipuu ja nisuga Vahemeremaade põllumajanduse tugisammas.

Esimene arenguetapp on seotud Rooma asunduste tekkega ja sellele järgnenud kaubanduse arenguga, mis keskajal toimis religioossete kogukondade kaudu. Juba alates 15. sajandist aitas Provence’i krahv Roy Rene D’ANJOU mõju kaasa veinide tuntuse ja viinamägede pindala märkimisväärsele suurendamisele. Viinapuude kasvatamine jäi püsima ja järgmine oluline etapp selle valdkonna arengus algas 19. sajandi keskpaigas, kui mägede nõlvadel hoogustus lageraie. Selline viinamarjaistanduste laiendamine on seotud ka kaubanduse arenguga. Teise impeeriumi vabakaubanduspoliitika toetas seda suundumust veelgi.

Kõrgema kvaliteediga veini päritolunimetus anti piirkonna veinidele 23. jaanuaril 1956.

Kontrollitud päritolunimetus „Coteaux d’Aix-en-Provence“, mis omistati veinidele 24. detsembri 1985. aasta dekreediga, on tunnustus veinide kvaliteedile ning tootjate ja kogukonna visadusele.

Veinitootjate mitme põlvkonna kogemused ja oskusteave väljendub veinides, mille valmistamisel segatakse kokku erineva kasvukohaga ja eri sortidest viinamarjad. Seda piirkonna omapära arvesse võtvat oskusteavet, mida algselt kasutati punaste veinide tootmiseks, rakendatakse ka roosade ja valgete veinide tootmisel.

9. Olulised lisatingimused (pakendamine, märgistamine, muud nõuded)

Vahetus läheduses asuv piirkond

Õigusraamistik:

Riiklikud õigusaktid

Lisatingimuse liik:

määratletud geograafilises piirkonnas tootmisega seonduv erand

Tingimuse kirjeldus:

Vahetus läheduses asuv piirkond, mille suhtes kohaldatakse viinamarjade pressimise ning veini valmistamise erandit, hõlmab järgmiste kommuunide territooriumi 2019. aasta ametlike geograafiliste indeksite alusel:

— Bouches-du-Rhône’i departemangus: Arles, Aureille, Beaurecueil, Bouc-Bel-Air, Cabriès, Carry-le-Rouet, Eyragues, Fos-sur-Mer, Gardanne, Grans, Maillane, Meyreuil, Miramas, Mollégès, Noves, Orgon, Les Pennes-Mirabeau, La Roque-d’Anthéron, Marignane, Le Rove, Saint-Antonin-sur-Bayon, Saint-Martin-de-Crau, Saint-Paul-les-Durance, Sausset-les-Pins, Sénas, Tarascon, Le Tholonet, Vitrolles;

— Vari departemangus: Esparron, Ollières.

Märgistus

Õigusraamistik:

Riiklikud õigusaktid

Lisatingimuse liik:

märgistamisega seotud lisasätted

Tingimuse kirjeldus:

Kaitstud päritolunimetusega veinide märgisel võib olla nimetatud suurem geograafiline piirkond „Vin de Provence“.

Laiema geograafilise piirkonna nimetuse tähemärgid ei või olla kõrgemad ega laiemad märgisel esitatud kaitstud päritolunimetuse tähemärkidest.

Link tootespetsifikaadile

https://info.agriculture.gouv.fr/gedei/site/bo-agri/document_administratif-9620d36b-5963-4fa1-81df-458a8ea0c236

(1) EÜT L 9, 11.1.2019, lk 2.