[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel, 31.1.2007

SEK(2007) 99

KOMISJONI TALITUSTE TÖÖDOKUMENT Saatedokument

KOMISJONI TEATIS NÕUKOGULE JA EUROOPA PARLAMENDILE Tähtsamate üleeuroopaliste transporditelgede laiendamine naaberriikidesse Suunised transpordi kohta Euroopas ja naaberpiirkondades Mõju hindamise kokkuvõte {KOM(2007) 32 lõplik}{SEK(2007) 98}

Sisukord

1. Menetlusküsimused ja konsulteerimine huvitatud isikutega 3

1.1. Menetlusküsimused 3

1.2. Konsulteerimine sidusrühmadega 3

2. Probleemi määratlus 4

2.1. Poliitiline raamistik 4

2.2. Transpordisektor 4

2.2.1. Üleeuroopalised transpordivõrgud Euroopa Liidu territooriumil 4

2.2.2. Üleeuroopalised transpordikoridorid ja -piirkonnad 5

3. Komisjoni ettepaneku eesmärgid 5

4. Põhimõttelised valikud 6

5. Mõju analüüs ja valikute võrdlus 6

6. Soovitatav poliitiline tee 7

MENETLUSKÜSIMUSED JA KONSULTEERIMINE HUVITATUD ISIKUTEGA

Menetlusküsimused

ELi ja selle naaberriikide vahelise transpordi planeerimist on vaja uuendada, et kajastada paremini Euroopa Liidus toimunud muutusi ja rahuldada kaubanduse kasvust ja transpordivoogude suurenemisest tulenevaid vajadusi. ELi 2004. ja 2007. aasta laienemised tõid nii Euroopa Liidus kui ka väljaspool kaasa olulisi muutusi. Teatise eesmärk on vastata neile ülesannetele ja muutustele ning arendada välja transpordi planeerimise raamistik ELi ja selle naaberriikide vahel olukorras, kus vastastikune sõltuvus üha suureneb. Teatis tugineb tööle, mida tegi kõrgetasemeline tähtsamate üleeuroopaliste transporditelgede naaberriikidesse ja piirkondadesse laiendamise töörühm, mille komisjon[1] moodustas ELi ja selle naaberriikide vaheliste transpordiühenduste uurimiseks. Töörühm lõpetas oma töö 2005. aasta novembris ja töörühma juht Loyola de Palacio andis aruande[2] asepresident Jacques Barrot’le üle 7. detsembril 2005.

Konsulteerimine sidusrühmadega

Komisjoni talitused korraldasid kaheetapilise konsultatsiooniprotsessi sidusrühmade seisukohtade ja probleemide arvessevõtmiseks kogu poliitika kujundamise protsessi jooksul. Esimene etapp toimus kõrgetasemelise töörühma töö algul ja selle eesmärk oli koguda kokku sidusrühmade mõtteid ja seisukohti asjakohastes liikluse, keskkonna ja muude kitsaskohtadega seotud küsimustes, mis on tekkinud või võivad lähemas tulevikus tekkida, samuti liikluskoridoride kohta, mida rahvusvahelises transpordis kõige rohkem kasutatakse. Laekus ligikaudu 70 kirjalikku märkust ja 2005. aasta aprillis korraldati avalikuks aruteluks ligikaudu 300 osalejaga konverents, kus esines ligi 20 sidusrühmade esindajat.

Teine etapp käivitati 2005. aasta detsembris ja selle eesmärk oli koondada kokku sidusrühmade seisukohad kõrgetasemelise töörühma aruande ja soovituste kohta. Väga erinevatelt sidusrühmadelt laekus peaaegu 100 kirjalikku märkust ja 2006. aasta märtsis toimus avaliku arutelu konverents. Sellel konverentsil oli ligikaudu 120 osalejat ning oma seisukohti ja ettepanekuid esitas taas ligikaudu 20 sidusrühmade esindajat.

Erinevad sidusrühmad võtsid töörühma aruande ja soovitused üldiselt hästi vastu. Keskkonnaorganisatsioonid väljendasid teatavat muret infrastruktuuriprojektide pärast ning keskkonnamõju igakülgse ja läbipaistva hindamise puudumise pärast. Töötajate organisatsioonid rõhutasid tulevasse koordineerimissüsteemi sotsiaalpeatüki lisamise ning kavade ja projektide sotsiaalsete mõjude hindamise tähtsust.

PROBLEEMI MÄÄRATLUS

Poliitiline raamistik

ELi laienemine 2004. ja 2007. aastal tähendas, et ELi piirid nihkusid ida ja lõuna poole. Sellega tekkisid Euroopa Liidule uued naabrid. Teatises laiema Euroopa kohta[3] esitas komisjon uue raamistiku laienenud ELi ja seda ümbritsevate piirkondade vaheliste suhete kohta. Selle eesmärk on tagada Euroopa Liidu ja selle naabrite tasakaalustatud ja jätkusuutlik areng. Selle poliitilise raamistiku tähtis komponent on piirkondlik ja piirkondadevaheline koostöö.

Naaberriikide integreerimisel ELi turgude ja ühiskonnaga on selgeks prioriteediks vajadus tagada ELi transpordivõrkude parem ühendus naaberriikidega. Selleks on vaja ühilduvaid ja omavahel seotud infrastruktuurivõrke ning ühtlustatud õiguskeskkonda. Komisjon märgib eespool nimetatud teatises selgesti, et üleeuroopalised võrgud peavad koostama strateegiad selle eesmärgi saavutamiseks.

Transpordisektor

Üleeuroopalised transpordivõrgud Euroopa Liidu territooriumil

ELi laienemine tõi kaasa muutusi ka transpordisektoris. 2004. aastal vaadati läbi suunised üleeuroopalise transpordivõrgu arendamise kohta ja laiendati need uutele liikmesriikidele, sealhulgas ka Bulgaariale ja Rumeeniale. Uutes suunistes vaadati läbi ja ajakohastati 1990ndatel aastatel koostatud kavad esmatähtsate investeeringute suunamiseks 30 tähtsamale üleeuroopalisele teljele ja projektile.

Üleeuroopaliste võrkude tähtsamad teljed teenindavad eelkõige EL27 ühisturu pikamaa- ja rahvusvahelisi vedusid. Seepärast ei sisalda suunised olulisi projekte[4] ELi ühendamiseks naaberriikidega, kuigi paljudel sellistel ühendusteedel on suur liiklusmaht. Neid ühendusteid hõlmab eraldi üleeuroopaliste transpordikoridoride ja -piirkondade kontseptsioon, millel on teistsugune loogika ja otsustamisprotsess.

Üleeuroopalised transpordikoridorid ja -piirkonnad

Üleeuroopalisi transpordikoridore ja -piirkondi4 (PEC) arendati kahel, Kreetal (1994) ja Helsingis (1997) toimunud ministrite konverentsil eesmärgiga ühendada EL 15 riigid tolleaegsete naaberriikidega. Koostööd üleeuroopaliste transpordikoridoride ja -piirkondade raames korraldatakse vastastikuse mõistmise memorandumite kaudu, millest enamiku täitmiseks on moodustatud ka eesistuja ametikoht ja sekretariaat.

Pärast 2004. aastal toimunud laienemist ja üleeuroopalise transpordivõrgu suuniste läbivaatamist hakkasid üleeuroopaliste transpordikoridoride olulised osad kuuluma üleeuroopalisse transpordivõrku ja vaid väikesed osad jäid Euroopa Liidust väljapoole. Paljude nimetatud transpordikoridoridega seotud riigid avaldavad selgelt survet nende koridoride edasiseks laiendamiseks, et paremini arvesse võtta piirkonna muutunud kaubandusmudeleid ja liiklusvooge ning muuta transpordikoridoride arendamiseks kehtestatud koordineerimissüsteeme.

Nagu mõju hindamise põhidokumendis (p. 2.2.2) kirjeldatud, on transpordikoridoridega saavutatud erineval määral edu ning palju sõltub transpordikoridori konkreetsest olukorrast. Hoolimata olemasolevatest struktuuridest on koordineerimine endiselt nõrk ning koridoride arengukavad on põhiliselt suunatud riikides esinevatele kitsaskohtadele, mistõttu eelkõige piiridel esineb endiselt ülemäära pikki viivitusi. Kuna raudteeliiklust kahjustavad need viivitused rohkem, on oodata ka üleminekut raudteetranspordilt autotranspordile, mis avaldab keskkonnale ja liiklusohutusele üha kahjulikumat mõju.

Olukord halveneb tulevikus veelgi, kuna on oodata ELi ja selle naaberriikide vahelise kaubanduse ja transpordi kiiret kasvu (vt kaubanduse ja liikluse prognoose mõju hindamise põhidokumendi punktis 2.3).

Komisjoni ettepaneku eesmärgid

Komisjoni ettepaneku üldeesmärk on hõlbustada ja ergutada ELi ja selle naaberriikide vahelist kaubandust tõhusate transpordiühendustega ja ühisturu laiendamisega naaberriikidesse. Kõrgetasemelise töörühma ja üleeuroopaliste transpordikoridoride eesistujate soovitused on hea alus transpordi infrastruktuuri poliitika suuniste seadmiseks Euroopas ja naaberpiirkondades.

PÕHIMÕTTELISED VALIKUD

Pärast probleemide, kõrgetasemelise töörühma töö ning üleeuroopaliste transpordikoridoride eesistujate väärtuslike kogemuste ning avaliku arutelu käigus laekunud märkuste analüüsimist on põhjalikumaks analüüsimiseks valitud järgmised kolm poliitilist valikut:

- praeguse olukorra püsimine (minimaalne tegutsemine) – üleeuroopaliste transpordikoridoride ja -piirkondade kontseptsioon püsib praegusel kujul või laieneb veidi; jätkub nende meetmete järelevalve ja rakendamine olemasolevate vastastikuse mõistmise memorandumite alusel. Koostöö Türgi ja Kaukaasiaga jätkub TRACECA alusel;

- lõtv koostööstruktuur (laiendatud vastastikuse mõistmise memorandumid) – üleeuroopalisi transpordikoridore ja -piirkondi ning vastastikuse mõistmise memorandumeid laiendatakse geograafiliselt ning tegeldakse ka horisontaalmeetmetega. Koostöö Türgi ja Kaukaasiaga jätkub TRACECA alusel. Muude piirkondade kohta tehakse ettepanek sõlmida vastastikuse mõistmise memorandum;

- tugevam koostööstruktuur (rahvusvaheline kokkulepe) – kõik naaberriigid sõlmivad Euroopa Liiduga mitmepoolse kokkuleppe. See hõlmaks nii infrastruktuuri arendamist kui ka horisontaalmeetmeid. Kokkuleppes nähakse ette ka olemasolevate piirkondlike struktuuride edasiarendamine.

Mõju analüüs ja valikute võrdlus

Mõju analüüsi eesmärk on hinnata erinevate poliitiliste valikute tagajärgi mitmepoolsele koostööle transporditelgedel. Tuleb märkida, et käesoleva mõju hindamise eesmärk ei ole analüüsida transporditelgede infrastruktuuriprojektide või horisontaalmeetmete kaudu edasiarendamise mõju, mida on määratletud piisavalt üksikasjalikult.

Miinimumstsenaariumi ja lõdva koostööstruktuuri stsenaariumi mõjud on üsna sarnased, sest need mõlemad põhinevad vastastikuse mõistmise memorandumitel. Transporditelgede areng jätkuks riigisisese loogika kohaselt, jättes arvestamata kogu telje ulatuses toimuvate rahvusvaheliste liikumiste vajadused, ja telgede kohta ilmselt ei koostataks koondkavu. Kuna vastastikuse mõistmise memorandum on lõtv koostöövorm, on asjaomased riigid ilmselt valmis vastastikuse mõistmise memorandumeid laiendama ja lepivad vastastikuse mõistmise memorandumite tingimustes üsna kiiresti kokku.

Seevastu tugeva koostöö stsenaariumiga loodaks struktuur, mis võimaldaks koordineerida meetmete rakendamist transporditelgedel. See struktuur võimaldaks ühest küljest tegelda horisontaalmeetmetega globaalselt, võttes arvesse vajadust tagada kõikides riikides ühtlustatud eeskirjade ja koostalitlusvõimeliste süsteemide olemasolu, ja teisest küljest arendada edasi tugevat piirkondlikku rakendamistegevust, mida oleks vaja infrastruktuuriprojektideks piki telge. Kokkuleppe raames moodustataks sekretariaadid, mis võimaldaksid jälgida meetmete jätkusuutlikku ja koordineeritud rakendamist.

Selle poliitilise valiku puudused tulenevad tegelikult selle tugevatest külgedest. Rahvusvaheline kokkulepe on tavaliselt vaja riikide parlamentides ratifitseerida, kuid see võib osutuda teatavates naaberriikides poliitiliselt raskeks või isegi võimatuks. Isegi kui see õnnestub, võib see valik kujuneda pikaajaliseks protsessiks, ning kui ei püüta leida vahepealseid lahendusi, võib see riikidevaheliste telgede arendamise peatada.

Soovitatav poliitiline tee

Erinevate poliitiliste valikute eeliseid ja puudusi arvesse võttes on selge, et ühtki neist ei saa kõikide piirkondade ja transpordiliikide puhul parimaks pidada. Kogu protsessi kiirendamiseks ning koostööstruktuuri vormi ja sisu vastavuse tagamiseks asjaomaste poolte vajadustele ja ootustele teeb komisjon ettepaneku rakendada poliitikat kahes etapis:

1. Esimese etapina alustatakse kõikide naaberriikidega uurimuslikke läbirääkimisi . Nende läbirääkimiste eesmärk on hinnata riikide huvi ja kindlat soovi tugevdada mitmepoolseid koordineerimissüsteeme või neid luua, kui need praegu puuduvad. Sel etapil püütakse leida vajaduse korral ka vahepealseid lahendusi, et võimaldada telgede katkematut arendamist.

2. Teise etapina annaks komisjon selgitavate läbirääkimiste tulemusena soovitusi ja/või teeks ettepanekuid poliitika ja koordineerimissüsteemide rakendamiseks.

[1] Komisjoni 29. septembri 2004. aasta otsus K(2004) 3618.

[2] Vt http://europa.eu.int/comm/ten/transport/external_dimension/index_en.htm

[3] KOM(2003) 104.

[4] Välja arvatud projekt nr 12 „Põhjamaade kolmnurk” ja nr 6 „Lyon-Trieste-Divaca-Ljubljana-Budapest-Ukraina piir”.

[5] Vt edu aruanne veebilehel http://europa.eu.int/comm/ten/transport/documentation/index_en.htm