ET Euroopa Liidu Teataja C 143/69

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Roheline raamat audiovisuaalteoste internetis levitamise kohta Euroopa Liidus: võimalused ja probleemid digitaalse ühtse turu kujundamisel”

KOM(2011) 427 (lõplik)

2012/C 143/13

Raportöör: Jacques LEMERCIER

Euroopa Komisjon otsustas 13. juulil 2011 vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklile 304 konsulteerida Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteega järgmises küsimuses:

„Roheline raamat audiovisuaalteoste internetis levitamise kohta Euroopa Liidus: võimalused ja probleemid digitaalse ühtse turu kujundamisel”

COM(2011) 427 final.

Asjaomase töö ettevalmistamise eest vastutav ühtse turu, tootmise ja tarbimise sektsioon võttis arvamuse vastu 1. veebruaril 2012. aastal.

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee võttis täiskogu 478. istungjärgul 22.–23. veebruaril 2012 (22. veebruari istungil) vastu järgmise arvamuse. Poolt hääletas 226 ja erapooletuks jäi 10 liiget.

1. Järeldused ja soovitused

1.1 Komitee peab vajalikuks juhtida tähelepanu Euroopa Kohtu praktikale, milles nõutakse, et failivahetuse korral internetis tuleb autoriõiguste puhul järgida tasakaalu eri põhiõiguste vahel (1). Autoriõigus ei ole absoluutne ja selle järgimiseks ei saa nõuda, et internetiühenduse pakkujad rakendaksid interneti üldist filtreerimist (ISP – vt kohtuasi SABAM vs. Scarlet). Mitmes liikmesriigis ei saa digitaalsete andmekandjate maksustamist kohaldada kandjatele, mida kasutatakse muuks otstarbeks kui digitaalsete audiovisuaalkoopiate tegemiseks, nagu ettevõtete juhtimisel kasutatavad digitaalsed kõvakettad (kohtuasi Padawan). Riikide teatud ülemäärased õigusaktid tuleks läbi vaadata, et mitte takistada audiovisuaalteoste internetis levitamise arengut, võttes arvesse Euroopa Kohtu arenevat praktikat.

1.2 Veel üks tegur audiovisuaalteoste turu arendamiseks on taskukohaste hindadega atraktiivsete ärimudelite sisseseadmine, kuivõrd selliseid pakkumisi saab teha palju väiksemate kuludega kui need, mis kaasnevad digitaalse audiovisuaalsisuga laserplaatide ja DVD-de levitamisega. See märkimisväärne levitamiskulude kokkuhoid peaks olema kasulik tarbijatele ja tagama samal ajal piisava tulu autoritele, et nad saaksid jätkata oma kunsti- ja kirjandusteoste loomist. Autoriõigus peaks olema korraldatud ka selliselt, et see vastaks üldsuse huvidele ja üldsuse huvil põhinevatele nõudmistele, näiteks peaks see ette nägema kohustused tagada juurdepääs puuetega inimeste jaoks, ilma et neil tuleks selleks kanda täiendavaid kulusid. Veel tuleb kaaluda võimalust laiendada erandeid ja piiranguid, et edendada vähe kindlustatud elanikkonnarühmade juurdepääsu riiklikele raamatukogudele ja kultuurikeskustele, nagu komitee soovitas oma 2010. aasta arvamuses (2).

1.3 Internetist on saanud universaalne veebimüügikeskkond. Siduvate õigusnormidega tuleks kehtestada teatud tehnilised ja õiguslikud nõuded tagamaks, et sisu turustajad austavad eraelu puutumatust, ja samuti selleks, et tagada võrgu sõltumatus: interneti suhtes ei või kohaldada üldist filtreerimist (3) ilma spetsiaalse nimelise kohtukorralduseta, kui on piisavalt tõendeid piraatkoopia kohta autoriõiguste ja nendega kaasnevate õiguste omaniku konkreetse kaebuse põhjal.

1.4 Komitee leiab ühtlasi, et audiovisuaalteoseid haldavate asutuste ja raamatukogude tegevust ei tohiks takistada autoriõiguse kaitset käsitlevate õigusaktide ülemäärase karmistamisega. Nimetatud asutuste ülesanne on teoste säilitamine ja levitamine nende kultuurilise populariseerimise ning kunstnike ja autorite pikaajalise kaitsmise eesmärgil. Samuti on eesmärk tagada laiemale üldsusele ja eriti kooli- ja üliõpilastele juurdepääs asjaomasele loomingule üldsuse huvides, nagu on üldsuse huvides 2020. aasta strateegia, digitaalse tegevuskava ja kultuuristrateegia (4) õnnestumine. Komitee toetatav orbteoseid käsitlev direktiivi ettepanek (5) peaks samuti täielikult toetama Euroopa Liidu ja riiklike kultuuristrateegiate õnnestumist.

1.5 Loomingu piiriülene veebimüük ei tekita erilisi juurdepääsuprobleeme kolmele suuremale rahvusvahelisele turustajale, kellele kuulub kolmveerand turust ja kelle käsutuses on kõik rahalised ja tehnoloogilised vahendid oma kataloogide pakkumiseks Euroopa ja maailma üldsusele.

1.5.1 Komitee palub konkreetsemalt komisjonil esitada üksikasjalikumaid ettepanekuid arvukate VKE-de ning väikeste ja keskmise suurusega tööstuste (VKT) jaoks, mis moodustavad Euroopa tõelise kultuuri- ja kunstivaramu selle keelte ning kirjandus- ja filmiloomingu mitmekesisuses, et võimaldada neil aktiivselt osaleda audiovisuaalsisu internetis levitamise ühtsel turul.

1.6 Komitee juhib tähelepanu KEA–Cema 2010. aasta oktoobri uurimuses esitatud teatud ettepanekutele, nagu kataloogide koondamine ja ühtsed teeninduspunktid sisu levitamiseks Euroopa üldsusele (6). Lisaks on turuarengute analüüs põhjalik ja asjakohane. Turustamisstrateegiad ja uued ärimudelid on mõeldud soodustama teoste seaduslikku levitamist, et maksimeerida iga turustuskanali tulu ja teoseid paremini väärtustada. Toodete propageerimine toimub klassikaliste reklaamimeetodite kõrval ka nn kollase suhtlusmeedia kaudu.

1.7 Komitee on seisukohal, et sellise üldise ühtse Euroopa autoriõigusseadustiku loomine, nagu komisjon kavandab, võib direktiivi kujul aidata tõhustada liikmesriikide õigusaktide vajalikku ühtlustamist. See asendaks ELis autoriõiguste valdkonnas kehtivaid arvukaid direktiive ja liikmesriigid esitaksid selle tegeliku rakendamise kohta korrapäraseid aruandeid. Sellesse Euroopa autoriõigusseadustikku tuleks kaasata ka Euroopa Liidu 2020. aasta strateegia (7).

1.7.1 Selline seadustik võiks tegelikku ühtlustamist silmas pidades keskenduda kohaldatava õiguse seisukohast rohkem päritolumaa küsimusele. Kui teatava filmiteose tootmist rahastab liikmesriik, tuleks kohaldatava õiguse määratlemisel pidada päritolumaaks üldiselt seda riiki. Komisjon peaks kohaldatava õiguse valikul kaaluma ka „Euroopa päritolu” võimalust (8).

1.7.2 Tuleks kaaluda, kuidas vältida ebaõiglaseid tingimusi lepingutes, millega teose tegelik autor (või tegelikud autorid) loovutab (loovutavad) oma õigused tootjatele/turustajatele. Liigagi sageli loovutab autor kõikide olemasolevate ja tulevaste tehnoloogiate suhtes õigused tootjatele ilma lepingusätteta, mis tagaks talle osa uute andmekandjate ja levikanalite (Blue-Ray, IPTV (9) jne) kasutamisest tekkivast tulust.

1.7.3 Sisu ei tohi käsitada kaubana. Seda tuleks meeles pidada, kui arutatakse internetis levitamist, mis on tähendust (ingl meaning) levitav kultuuriteenus.

1.7.4 Komitee rõhutab veelkord, et lairibaühendused tuleb teha kättesaadavaks, et internetikasutajad saaksid audiovisuaalteoseid kvaliteetselt ja piisavalt kiiresti kaabeltelevisiooni, IPTV ja VODi (10) kaudu vastu võtta

1.8 Komisjoni pädevad talitused peavad uurima võimalusi, kuidas töötada välja audiovisuaalteoste õiguste omanikke puudutavate andmete haldussüsteemid, (11) keskendudes selle sektori VKEde ja VKTde eripäradele ja vajadustele. Sama puudutab ka küsimust luua mitut territooriumi hõlmavad litsentsid, mis kujutaksid endast ühte ühtset õigust Euroopa turul. Euroopa väiketootjaid tuleks julgustada ja aidata (12) muuta nende kataloogid üleeuroopaliseks teoste identifitseerimise süsteemiks, millel on (vabatahtlik) teabelink mitut territooriumi hõlmava õiguse vormis autoriõiguste ja nendega kaasnevate õiguste omanike kohta.

1.9 Autoriõiguste käsitlemise süsteem peaks tagama õiguste omajatele mõeldud tuluosa läbipaistva ja õiglase jagamise (13). Autoritasusid koguvate ühingute tegevuse haldamisel tuleks tingimata läbi viia iga-aastaseid sõltumatuid kontrolle, mille tulemused on autoritele ja üldsusele kättesaadavad, et demokraatlikult kontrollida nende tegevust ja osalemist kultuuri arendamisel (14).

1.10 Komitee usub, et komisjon peaks sidusrühmadelt rohelise raamatu kohta saadud vastuste põhjal kaaluma valge raamatu koostamist 2012. aasta teisel poolaastal, korraldades enne seda – 2012. aasta esimesel poolaastal – sidusrühmade konverentsi, millel osalevad avalik-õiguslikud institutsioonid, (15) komitee ise ning tarbijaid, autoreid ja turustajaid Euroopa tasandil esindavad ametiühingud ja liidud. Valges raamatus tuleks esitada konkreetsemad ettepanekud võimalike edasiste sammude kohta Euroopa ühtse audiovisuaalteoste turu loomiseks keelebarjääridele vaatamata. Komitee on teadlik õiguslikest ja tehnilistest raskustest, millega tuleb toime tulla, et selle olulise toimikuga edasi minna, aga ei usu, et need oleksid ületamatud.

2. Komisjoni teatise põhisisu

2.1 Kõnealune teatis on otseselt seotud Euroopa 2020. aasta strateegiaga ning jätk komisjoni teatisele „Intellektuaalomandiõiguse ühtne turg” ehk intellektuaalomandi õiguste strateegiale (16).

2.2 Kultuurisektor on oluline majandusharu, mis annab ELis tööd 6 miljonile inimesele ja mille aastane turuväärtus on 500 miljardit eurot ehk 3 % Euroopa SKPst. Seoses tehnoloogia arenguga on audiovisuaalteoste levitamises toimunud põhjalikud muutused. Digitaaltehnoloogia, kiire ja ülikiire internet, pilvandmetöötlus, audiovisuaalteoste vastuvõtmise võimalus personaalarvutis ja mobiiltelefonis muudavad põhjalikult traditsioonilisi turustusvõrke.

2.3 Rohelises raamatus kaalutakse mitut võimalust, aga pooldatakse autoriõiguste haldamise ühtset mudelit, mis tugineb piiriülestele ja üleeuroopalistele litsentsidele.

2.4 Komisjon leiab, et õiguste hankimist audiovisuaalteoste (filmide, …) edastamiseks interneti kaudu väljaspool algset territooriumi tuleb lihtsustada. Sama kehtib tellitavate programmide levitamise kohta, milleks on vaja hankida algse levitamise jaoks hangitud õigustest erinevad õigused.

2.5 Rohelises raamatus täpsustatakse, et saate samaaegseks edastamiseks on vaja saada õiguste omajatelt eriluba.

2.6 Teistest liikmesriikidest edastatud saadete samaaegse taasedastuse suhtes kehtib satelliit- ja kaabellevi direktiivi (17) nõue, et autoriõigusi haldavad kollektiivse esindamise organisatsioonid. Need õigused lisanduvad ringhäälinguorganisatsioonide poolt otse väljastatud õigustele.

2.7 Kaabli kaudu taasedastamise kohta märgib komisjon, et õiguste omajaid esindavad organisatsioonid ei ole kõik õiguslikult volitatud nende õiguste jaoks litsentse andma.

2.8 Kokkuvõttes kasutavad DSLi (digitaalne abonendiliin), IPTV (IP-televisioon) ja TNT (maapealne digitaalringhääling) operaatorid ning uued digitaalsed platvormid juba mitu aastat saadete taasedastamise teenuseid, mis muudab praeguste õigusaktide järgimise veelgi raskemaks.

2.9 Majanduslikust küljest vaadates toodeti ELis 2009. aastal ligi 1 200 filmi, mille osakaal piletitulust ELis oli vaid 25 %, samas kui Ameerika filmide osakaal oli 68 %. Seevastu moodustab aga Euroopa Liidu filmitoodang vaid 7 % Ameerika turust. ELis panevad tootjad ja turustajad filmi müüki järkjärguliselt. Filmi esilinastus toimub üldiselt kinosaalis, seejärel ilmub see videokandjal, seejärel tellitaval videol, seejärel levitatakse filmi tasulistel televisioonikanalitel ja lõpuks tasuta eetrisseantavas televisioonis. Väljapool tootjariiki pakutavate tellitava video teenuste arendamine mitmekordistab partnerite ja seega ka lepingute arvu.

Komisjon teeb nende menetluste arvu vähendamiseks ettepaneku kehtestada teoste kollektiivne haldamine ja kollektiivne litsentsimine otse ühe kindla isiku (tootja) kaudu.

2.10 Rohelise raamatu teine osa käsitleb autoritele hüvitiste maksmist.

Seda haldavad enamikus ELi riikides tootjad ühekordse makse ehk väljaostusumma eest, millega hüvitatakse nende panus audiovisuaalteose valmimisse. Nendes riikides ei saa autorid seega süstemaatiliselt täiendavat tasu teose interneti kaudu levitamise eest. Mõnes riigis saavad autoreid kollektiivselt esindavad organisatsioonid tasu üksikkasutuse pealt. Teistes riikides vastutab nende tasude maksmise eest lõplik turustaja.

2.11 Esitajatele hüvitiste maksmine

See toimub praegu peamiselt lepingu alusel ja ühekordse maksena, nagu ka autorite puhul. Komisjon teeb ettepaneku luua õiglasem tasustamissüsteem, milles seda õigust haldavad kollektiivse esindamise organisatsioonid. Rohelises raamatus märgitakse siiski, et need uued õigused tekitaksid tootjatele majanduslikku, seega ka õiguslikku ebakindlust ja pidurdaksid nende teoste levitamist internetis.

3. Üldised tähelepanekud

3.1 Komisjon taotleb rohelise raamatuga Euroopa ühtse turu ülesehitamist riiklike eeskirjade lähendamise kaudu.

Asjaomane sektor puudutab kultuuri ja selle digitaalseid levikanaleid. See on väga eriline ja tundlik valdkond, mis annab edasi ühe riigi ajalugu, keelt, traditsioone ja püüdlusi. Seda ei saa käsitleda klassikalise majandussektorina ega isegi üldist majandushuvi pakkuva traditsioonilise sektorina. Komisjoni lähenemisviis rohelises raamatus võib näida ülemääraselt tarbijale suunatud. Tema eri mehhanismide analüüs on siiski põhjalik ja peaaegu ammendav.

3.2 Väga tihe tekst käsitleb paljusid väga erinevaid teemasid, aga komisjoni põhieesmärk on üles ehitada sektori ühtne turg.

3.3 Rääkides audiovisuaalteoste levitamist ja selle juurde kuuluvaid õigusi puudutavast olukorrast, rajab komisjon oma hinnangu mitmetele märkustele.

Esiteks, praegune süsteem ei toimi, sest see on keerukas ja lõpptarbijale kulukas. Teiseks – riikide toodangu koondamine võib turu kui terviku ärilist elujõudu suurendada. Suurtest internetiühenduse pakkujatest või iTunes’i teenuse pakkujatest sõltumatu tellitava video puhul on raskusi piirkondlike või Euroopa ainuõiguste saamisel teostele, mille õigused on sageli koondunud tootjate kätte, kelle eesmärk on oma tulusid maksimeerida teistel viisidel (eriti DVD müügi teel).

3.4 Tsentraliseeritud litsentsihalduse kujundamine (vahendite ja teabeallikate koondamine sektori arendamiseks)

Rohelises raamatus tehakse seega ettepanek litsentsida interneti kaudu mitut territooriumi hõlmavate teenuste autoriõigused ning kehtestada ühtne litsentsimudel, mis võimaldab anda mitut territooriumi hõlmavaid litsentse.

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee usub, et teatud keelepiirkonna jaoks võib see olla hea lahendus.

3.5 Levikanalite ja interaktiivsete vastuvõtjate rohkus ja klientide liikuvus avaldavad tugevat survet turustusvõrgu majandusmudelitele.

3.6 Praegu toimub lubade ja litsentside väljastamine peamiselt riigipõhiselt ning teose tootja ja veebipõhise levitaja vaheliste lepinguläbirääkimiste alusel. Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee tunnistab, et komisjoni kavandatud süsteemil on vaieldamatuid eeliseid, eelkõige kiire ja lihtne juurdepääs tootjate pakutavatele andmetele. See võib võimendada selliste riiklike teoste turustamist, mis muidu jääksid kohalikeks.

3.7 Tuleb siiski märkida, et satelliitlevi käsitleva direktiivi rakendamisega viisteist aastat tagasi ei sündinud üleeuroopalisi satelliitleviteenuseid.

3.8 Teoste Euroopa registri loomisega kaasneda võivaid riske on raske hinnata.

Komitee usub, et see andmebaas peaks olema puhtalt informatiivne.

Nimelt ei tohiks autoriõiguste kaitse saamine sõltuda sellest, kas teos on või ei ole kantud sellesse registrisse.

3.9 Selle Euroopa struktuuri eeliseks oleks Euroopa tootmis- ja levitamisjõudude ühendamine, et konkureerida Euroopas tegutsevate Hollywoodi suurtootjatega.

On muide huvitav märkida, et audiovisuaalteoste identifitseerimisnumbrite rahvusvahelise süsteemi (Entertainment Identifier Registry) loomise kallal töötavad just suured Ameerika stuudiod (Warner Bros, Disney,…).

3.10 Samal ajal arendavad Prantsuse tootjad alates 2004. aastast oma süsteemi ISAN (International Standard Audiovisual Number). Eespool nimetatud arvud Euroopa ja Ameerika filmitoodangu kohta on muret tekitavad. Tuleb meeles pidada, et selle süsteemiga moodustab Ameerika toodang 75% Euroopa kinosaalide piletitulust. Sellise süsteemi juhtimine on seega võtmetähtsusega.

3.11 Komitee tuletab meelde, et just tootjad on need, kes määravad oma äriläbirääkimistel levitajatega autoritele ja autoriõiguste omanikele õiguste eest lepinguliselt ühekordse maksena makstava tasu ning tagavad selle maksmise. Õiguste omanike tasustamise probleemi saab osaliselt lahendada tsentraliseeritud haldamisega. Seevastu tundub mõte hakata tasustama vastavalt mitme aasta lõikes mõõdetud vaatajaskonnale küll atraktiivne, ent raskesti teostatav.

3.12 Filmi tootjate, levitajate ja kaastegijate vahel valitseb tõsine huvide konflikt. Ühelt poolt soovivad tootjad filmi väljalaskmist alguses kinosaalides, et tagada oma teostele võimalikult hea reklaam, teiselt poolt nõuavad levitajad teoste kiiremini kättesaadavaks tegemist, et need oleksid saadaval videokandjatel, tasulistel kanalitel ja tellimiseks.

3.13 Komitee arvab, et nende tähtaegade kohandamiseks on vaja läbirääkimisi, arvestades IPTV, ADSLi ja digitaalsete platvormide võimsuse kasvu. Vanade teoste puhul, millele enam ainuõigusi ei ole, on väga huvipakkuv idee luua õiguste omanike andmebaasiga ühendatud teoste identifitseerimise ja inventeerimise süsteem.

3.14 Komisjon teeb seega sektori ergutamiseks panuse teoste kollektiivsele haldamisele (andmepank). Kas Euroopa Liit oleks suuteline vastu seisma Ameerika võimsatele rahvusvahelistele tootjatele? Praegustest riiklikest süsteemidest järsu loobumisega kaasnevad riskid on reaalsed.

3.15 Komitee hinnangul tuleb enne praegustest riiklikest süsteemidest loobumist või nende nõrgendamist läbi viia tõsised hindamised. Nagu komitee on varem märkinud, on Ameerika ettevõtete huvides toimuv lobitegevus tõhus ja avaldab ilmselgelt survet selle väga tulusa sektori liberaliseerimiseks.

3.16 Komisjon soovib selle projekti kaudu arendada ELi teoste ringlust ja seda reguleerida. Komisjonilt tulevad tehnilised ja regulatiivsed signaalid on seega olulised, sest need võivad teiste poolt juba alustatud liberaliseerimisprotsessi kiirendada.

3.17 Komitee toetab täielikult kõiki komisjoni ettevõtmisi selleks, et hõlbustada kodanike juurdepääsu internetis olevatele teostele. See juurdepääs peaks olema võimalik kogu ELi territooriumil ja taskukohase hinnaga. See võimaldaks liikmesriikide kultuuri paremini levitada ja hõlbustaks Euroopa noorte harimist. Komitee on ühtlasi seisukohal, et teatud versioonide edastamine – näiteks originaalis ilma reklaamipausideta loodud teostesse kommertsreklaami lisamine – võib interneti teel turustamise kultuurilisi eesmärke kahjustada, isegi kui need madalama kvaliteediga versioonid võimaldaksid selliselt moonutatud teoseid turustada tasuta või väga madala hinnaga. See kaalutlus võiks sisalduda vabatahtlikus kvaliteedijuhendis veebipõhiste, kaabel- või eetrilevi kaudu turustajate jaoks, kes kohustuksid originaalteoseid rohkem austama.

3.18 Komitee tuletab oma arvamuses komisjoni teatise „Intellektuaalomandiõiguse ühtne turg” (18) kohta meelde riiklike mudelite mitmekesisust ja vasturääkivaid lähenemisviise autoriõiguste haldamisele kultuurialal. Olles teadlik, et arutelu ei ole täielikult lõppenud, on komitee seetõttu seisukohal, et esimene samm oleks määrata kindlaks Euroopa seadustiku põhimõtted. See iga riigi kultuurilise eripära austamisel põhinev seadustik peaks esimeses etapis piirduma lihtsate põhimõtete kehtestamisega, mida ei või eirata ja mida iga riik peab litsentside väljastamisel järgima.

3.19 Komitee arvab, et päritoluriigi õigust ei ole soovitav laiendada, sest teenust osutav ettevõte võib asutamisriigi valikuga sellest muidu asjakohasest põhimõttest mööda hiilida. Komisjon algatas paralleelselt meetmed ja konsultatsioonid, et andmeedastusettevõtjad investeeriksid uutesse võrkudesse, mis suudaksid seda andmevoogu läbi lasta kvaliteetselt ja taskukohase hinnaga.

3.20 Komisjon väidab vaatlusaluses rohelises raamatus, et kollektiivne õiguste haldamine stimuleerib digitaalvõrkude kasvu. Veel oleks vaja kontrollida võrguoperaatorite finantssuutlikkust oma levivõimsuse ajakohastamiseks ja suurendamiseks. Sellepärast toetatakse komitee arvamuses avatud interneti ja võrgu neutraalsuse (19) kohta rohelises raamatus esitatud teatud teese.

3.21 Samaaegse taasedastuse suhtes teistest liikmesriikidest kehtestab satelliit- ja kaabellevi direktiiv nõude, et autoriõigusi haldavad kollektiivse esindamise organisatsioonid. Need õigused lisanduvad ringhäälinguorganisatsioonide poolt otse väljastatud õigustele. See kahekordne menetlus võib näida koormav, ent on vajalik, et vältida katkestusi saadete ajal (teiste saadete jaoks juba kasutuses olevate vahendite kasutamine).

3.22 Komisjon usub, et riiklik rahastamine on audiovisuaalsektori arendamiseks äärmiselt vajalik, ja toetab teoste mitmes piirkonnas levitamise hoogustamiseks loodud programmi MEDIA. Komitee on selle väitega nõus, ent märgib, et toetused vähenevad ja filmide rahastajad on massiliselt koondunud.

Brüssel, 22. veebruar 2012 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee president Staffan NILSSON

(1) Hiljutised kohtuasjad: Padawan ja SABAM.

(2) ELT C 228, 22.9.2009, lk 52.

(3) Kohtuasi SEBAM vs Scarlet.

(4) COM(2007) 242 final.

(5) ELT C 376, 22.12.2011, lk 66.

(6) Multi-Territory Licensing of Audiovisual Works in the European Union, Euroopa Komisjoni jaoks läbi viidud sõltumatu uuring (infoühiskonna ja meedia peadirektoraat), oktoober 2010. Vt ka teatis „Interneti-põhine loominguline infosisu ühtsel turul” COM(2007) 836 final.

(7) ELT C 68, 6.3.2012, lk 28.

(8) 28. režiim, mille kohta komitee on juba ettepaneku esitanud Euroopa lepinguõiguse valdkonnas. ELT C 21, 21.1.2011, lk 26.

(9) Internetipõhine televisioon (IP-televisioon).

(10) Video-on-demand (tellitav video).

(11) Tootjate arendatud rahvusvaheline teoste identifitseerimise süsteem (ISAN, International Standard Audiovisual Number). Ent ISAN ei sisalda teavet õiguste omanduse kohta ja selles osalemine on vabatahtlik. Mõned suured Ameerika stuudiod töötavad sarnase süsteemiga (EIDR, Entertainment Identifier Registry) (eidr.org/how-eidr-works/). See identifitseerimissüsteem hõlmab koodinumbrit, mille arendajad saavad rakendusliideselt, ent mis ei sisalda teavet teoste omandiõiguste kohta.

(12) Näiteks programmi MEDIA, kaudu mis kestab aastani 2013 ja mis võidakse seejärel asendada uue toetusprogrammiga.

(13) ELT C 68, 6.3.2012, lk 28.

(14) Sealsamas.

(15) Riiklikud filmide, raamatukogude ja kultuurikeskuste rahastamise asutused.

(16) COM(2011) 287 final.

(17) Direktiiv 93/83/EMÜ (ELT L 248, 6.10.1993, lk 15).

(18) ELT C 68, 6.3.2012, lk 28.

(19) ELT C 24, 28.1.2012, lk 139.