Aruanne põhineb andmetel kõigi 33 detsentraliseeritud ameti kohta, mille suhtes ühist lähenemisviisi rakendatakse. Analüüsi selles osas, milles on juttu detsentraliseeritud ametite jaoks asukoha väljavalimisest, käsitleb aruanne ainult neid ameteid, mille jaoks on asukoht välja valitud alates 19. juulist 2012. aastast.

Vastavalt nõukogu soovile piirdub käesolev komisjoni aruanne ühise lähenemisviisi selle osa käsitlemisega, mis on seotud detsentraliseeritud ametite asukohaga. Aruandes on esitatud statistilist ja faktilist teavet ühise lähenemisviisi asjakohaste aspektide rakendamise kohta alates ühise lähenemisviisi vastuvõtmisest 19. juulil 2012. aastal. Seega kujutab aruanne endast ühekordset algatust ning seda tuleks vaadelda eraldi komisjoni varasematest eduaruannetest ühise lähenemisviisi rakendamise kohta ja üksikute detsentraliseeritud ametite hindamistest komisjoni poolt. Aruande eesmärk ei ole ühist lähenemisviisi hinnata, selles ei tehta ka ettepanekuid tuleviku tarbeks.

Pärast seda, kui 27 liikmesriiki olid otsustanud viia Euroopa Ravimiameti üle Amsterdami ja Euroopa Pangandusjärelevalve Pariisi, võtsid Euroopa Parlament ja nõukogu komisjoni ettepaneku alusel vastu õigusaktid, millega nähti ametite alusaktides ette ametite uued asukohad. Läbirääkimiste ajal nõudis Euroopa Parlament, et ühine lähenemisviis vaadataks läbi. Ta väljendas kahe ameti asukohtade valimiseks kasutatud menetluse suhtes rahulolematust ning nõudis, et ühises lähenemisviisis võetaks kasutusele uus menetlus. Seejärel kutsus nõukogu komisjoni üles koostama käesoleva aruande, mille alusel „hinnataks edasisi samme sellise läbivaatamisprotsessi alustamiseks“.

Nõukogu palus komisjonil kõnealuse analüüsi koostada Euroopa Ravimiameti ja Euroopa Pangandusjärelevalve asukoha üleviimise raames. Nendel kahel varem Londonis asunud ELi detsentraliseeritud ametil on tulnud kolida uude asukohaliikmesriiki Ühendkuningriigi otsuse tõttu astuda liidust välja. Kõnealuse kahe ameti jaoks uute asukohtade väljavalimiseks kasutasid ülejäänud 27 liikmesriiki erimenetlust, mis põhines ühises lähenemisviisis esitatud põhimõtetel. Ühine lähenemisviis on Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni vahel 2012. aastal sõlmitud kokkulepe.

Esimeses osas, mille pealkiri on „Ametite roll ja positsioon ELi institutsioonilises struktuuris“, on esitatud ühise lähenemisviisi peamised põhimõtted ametite asukohtade kohta.

Ühises lähenemisviisis on esitatud kokkulepitud põhimõtted, mis on jaotatud viieks osaks: ametite roll ja positsioon ELi institutsioonilises struktuuris; ametite struktuur ja juhtimine; ametite toimimine; tegevuse ja ressursside kavandamine; vastutus, kontroll ja läbipaistvus ning suhted sidusrühmadega.

Analüüsis täheldati, et sel ajal eksisteerinud ELi ametite asukohad valiti riigipeade või valitsusjuhtide tasandil kohtuvate liikmesriikide esindajate vahelisel ühisel kokkuleppel või nõukogu poolt. Siiski märgiti, et asukoha valimiseks puudusid kindlaksmääratud kriteeriumid; ameti asukoht valiti sageli alles pärast ameti asutamisakti vastuvõtmist ning ameteid vastuvõtvate liikmesriikide asjaomased tavad olid väga erinevad.

Ühise lähenemisviisi punktis 9 on märgitud, et iga ameti puhul peaks olema sõlmitud ameti peakorterileping, mis tuleks sõlmida õigeaegselt (enne ameti tegevuse algust). See punkt kehtib nii uute ametite kui ka asukohariigis juba asutatud ametite suhtes.

Ühise lähenemisviisi punktiga 7 kutsutakse ametite praeguseid asukohaliikmesriike üles kaaluma, kas ja kuidas oleks võimalik parandada ametite juurdepääsetavust, et suurendada nende tõhusust ja tagada veelgi paremaid kontakte sidusrühmadega. Lisaks soovitatakse ühises lähenemisviisis, et ametite korrapärase hindamise ajal võiks hinnata ka ameti juurdepääsetavust.

1) tagama, et kõik ameti toimimiseks vajalikud tingimused on täidetud ajaks, kui amet alustab oma tegevust;

Lisaks on ühise lähenemisviisi punktiga 8 nähtud ette, et asukohaliikmesriik peaks võtma endale oma riigis asuva ameti ees kaks kohustust:

Seejärel selgitatakse ühises lähenemisviisis, kuidas asukohad tuleks välja valida. Selle kohta esitatakse peamised põhimõtted. Ühises lähenemisviisis on märgitud, et kõnealune otsus tuleks:

Ühise lähenemisviisi punktis 6 on esitatud mitu detsentraliseeritud ametite asukoha valimise põhimõtet. Kõnealune punkt osutab aga selge sõnaga sellele, et sellega ei piirataks otsuse tegemise ajal valitsevat olukorda, st et „poliitilise otsuse ameti asukoha kohta teevad ühisel kokkuleppel liikmesriikide esindajad riigipeade ja valitsusjuhtide tasandil või teeb selle nõukogu“.

2018. aastal pidid 19 pakkumist, mis esitati Euroopa Ravimiameti üleviimiseks, ja 8 pakkumist, mis esitati Euroopa Pangandusjärelevalve üleviimiseks, täitma järgmiseid kriteeriume: 1) kindlus selle osas, et amet on Ühendkuningriigi liidust väljaastumise kuupäeval selles asukohas rajatud ja saab tööd alustada; 2) asukoha juurdepääsetavus; 3) ameti töötajate lastele nõuetekohaste õppeasutuste olemasolu; 4) asjakohane juurdepääs tööturule ning asjakohase sotsiaalkindlustuse ja arstiabi kättesaadavus nii töötajate lastele kui ka abikaasadele; 5) talitluspidevus; 6) geograafiline jaotus.

Oma 2013. aasta juuli seadusandlikus ettepanekus Ühtse Kriisilahendusnõukogu asutamise kohta tegi komisjon ettepaneku määrata kriisilahendusnõukogu asukohaks Brüssel. Mitte ükski liikmesriik ei teinud pakkumist saada selle ameti asukohaks. Komisjon leidis algusest peale, et ameti asukoht peaks olema Brüssel, võttes arvesse ameti ja komisjoni ülesannete olulist koostoimet. Eelkõige leiti, et kriisilahendusprotsessis osalevate asutuste ja institutsioonide paiknemine samas asukohas parandaks poliitikaraamistiku üldist tõhusust.

Esimese ameti asukoht valiti välja 2014. aastal. Pärast Ühendkuningriigi ühepoolset otsust, et ta ei soovi enam olla Euroopa Liidu Õiguskaitsekoolituse Ameti (CEPOL) asukohariik, otsustati, et amet viiakse üle Budapesti. Seejärel otsustati samal aastal, et Brüsselis asutatakse Ühtne Kriisilahendusnõukogu (SRB). Seoses Ühendkuningriigi EList väljaastumisega otsustati 2018. aastal, et Euroopa Ravimiamet (EMA) viiakse üle Amsterdami ja Euroopa Pangandusjärelevalve (EBA) Pariisi.

Peakorterilepingutes sätestatakse vajalik kord, mis tuleb ametile selle asukohaliikmesriigis tagada. Ühises lähenemisviisis on märgitud, et komisjon koostab parimatel tavadel põhineva sätete kogumi, et pakkuda tulevaste peakorterilepingute sõlmimiseks juhiseid. Komisjon viis kõnealuste sätete koostamise lõpule 2013. aasta detsembris.

3.1.2.Ameti asukoha valimise protsess

8. oktoobril 2013. aastal valisid liikmesriikide valitsuste esindajad ühisele kokkuleppele jõudes Euroopa Liidu Õiguskaitsekoolituse Ameti asukohaks Budapesti. 15. mail 2014. aastal võttis nõukogu 25 liikmesriigi algatusel vastu määruse (EL) nr 543/2014, millega muudeti nõukogu algset otsust, et määrata ameti asukohaks Budapest.

Ühtse Kriisilahendusnõukogu väljapakutud asukoht Brüssel lisati komisjoni ettepanekusse ameti asutamise kohta ja see asukoht jäi õigusloomeprotsessis muutmata. Euroopa Parlament ja nõukogu võtsid määruse (EL) nr 806/2014 vastu 2014. aasta juulis.

Ühendkuningriigi liidust väljaastumisest tuleneva eriolukorra tõttu olid 27 liikmesriigi riigipead ja valitsusjuhid leppinud 22. juunil 2017. aastal kõigepealt kokku üksikasjalikus menetluses Euroopa Ravimiameti ja Euroopa Pangandusjärelevalve tulevaste asukohtade väljavalimiseks. EL 27 ministrid valisid järjestikuste hääletusvoorude (kusjuures lõplikud hääled anti salajase hääletuse teel) tulemusena, 20. novembril 2017. aastal kõnealuse menetluse teel kahe nimetatud ameti uuteks asukohtadeks Pariisi ja Amsterdami. Seejärel esitas komisjon kaks seadusandlikku ettepanekut, et inkorporeerida ametite uued asukohad ametite alusaktidesse. 2018. aasta novembris võtsid nõukogu ja Euroopa Parlament vastu määrused (EL) 2018/1717 ja 2018/1718.

3.1.3.Ameti toimimiseks vajalikud tingimused

Sõltumatus hindamisaruandes, mis hõlmas aastaid 2011–2015, leiti, et Euroopa Liidu Õiguskaitsekoolituse Amet viidi uude kohta üle õigeaegselt. Aruande kohaselt viisid amet ja selle asukohaliikmesriik Ungari „kogu projekti ellu vähem kui nelja kuuga. Kogutud andmed näitavad, et ameti uude kohta üleviimine ei avaldanud peaaegu mitte mingisugust mõju talitluspidevusele, kuigi mitu töötajat otsustasid ameti uude asukohta mitte üle minna“. Lisaks rõhutatakse aruandes, et uude kohta üleviimine oli kulutõhus, sest hinnanguliselt vähenesid „halduskulud 200 000 eurot aastas vastavalt Ungari valitsusega sõlmitud kokkuleppele. CEPOLi uues peakorteris on kontoriruumide kasutamine tasuta ja infrastruktuuri kasutamine tagatakse vähemalt kümneks aastaks.“ Ameti enda sõnul renoveeriti ja sisustati talle määratud hoone vastavalt Ungari tehtud pakkumisele ja hoone anti ametile üle kindlaksmääratud tähtaja jooksul. Sõlmitud on mitu lepingut, et amet saaks kasutada teatavaid kommunaalteenuseid. Amet märgib, et asukohariigi reageerimine ameti vajadustele on osutunud positiivseks kogemuseks.

Vastavalt Ühtse Kriisilahendusnõukogu 2015. aasta aruandele alustas amet „2015. aasta jaanuaris kriisilahenduste kavandamise alast tööd enam kui 120 euroalasse kuuluva pangagrupi ja 15 muu piiriülese pangagrupi tarbeks. Faktiliselt algas ameti töö 2015. aasta märtsis.“ See näitab, et kui amet oma tegevust alustas, olid kõik ameti toimimiseks vajalikud tingimused täidetud. Amet kolis oma alalistesse ruumidesse Brüsseli kesklinnas 2016. aasta aprillis. Amet märgib, et tema tegevus laabub seal sujuvalt.

Mis puutub Euroopa Ravimiametisse ja Euroopa Pangandusjärelevalvesse, siis on veel liiga vara hinnata, kas ja kuidas on kaks asjaomast asukohaliikmesriiki suutsid tagada, et kõik ametite toimimiseks vajalikud tingimused olid ametite uude asukohta üleviimise ajaks täidetud. Euroopa Ravimiamet märgib, et ta „hakkas otsekohe tegema koostööd Madalmaade ametiasutustega, et üleviimiseks ette valmistuda ja alustada tegevust Amsterdamis hiljemalt 30. märtsil 2019. aastal“. Mõlemad ametid on enne üleviimist kirjutanud uue asukohaliikmesriigiga alla peakorterilepingule.

3.2.Asukohaliikmesriikide ja ametite vahelised suhted

3.2.1.Peakorterilepingu nõue