C 353/11

ET

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Tarbijad ringmajanduses“

(omaalgatuslik arvamus)

(2019/C 353/03)

Raportöör: Carlos TRIAS PINTÓ

Täiskogu otsus 24.1.2019 Õiguslik alus kodukorra artikli 32 lõige 2 omaalgatuslik arvamus Vastutav sektsioon ühtse turu, tootmise ja tarbimise sektsioon Vastuvõtmine sektsioonis 4.7.2019 Vastuvõtmine täiskogus 17.7.2019 Täiskogu istungjärk nr 545 Hääletuse tulemus (poolt/vastu/erapooletuid) 200/4/9

1. Järeldused ja soovitused

1.1. Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee toetab strateegiliste ümberkorralduste tegemist Euroopa, riiklikul ja kohalikul tasandil, et edendada kindlameelselt uusi ringmajanduse mudeleid, tugevdades kõigi osalejate kooskõlastatust ning asetades avaliku poliitika keskmesse tarbijad.

1.2. Ringmajanduse loomisel ja ületarbimise vähendamisel saavutatakse seega vajalik intensiivsus ja tõhusus, kui tugevdatakse tarbijate osatähtsust praeguse tootmis- ja tarbimismudeli asendamises, arvestades et igapäevane tarbimine on muutuste esilekutsumisel kõige tulemuslikum.

1.3. Tuleb tagada haridus, elukestev ja iseseisev õpe ning anda tarbimisvõimaluste kohta võimalikult objektiivset teavet ja suunata tarbijad ringmajandusliku käitumise poole. Sellega seoses rõhutab komitee kohalike omavalitsuste ja tarbijaorganisatsioonide osa.

1.4. Tegevuse tulemuslikkust mõõdetakse mõjunäitajate abil, mille koostamisel lähtutakse ÜRO kestliku arengu eesmärgist nr 12 ( 1 ) ja sellega seotud eesmärkidest, võimaldades luua uusi standardimisprotsesse.

1.5. Seoses teadliku tarbimise süvalaiendamisega täiendavad teised 16 kestliku arengu eesmärki ja sellega seotud eesmärgid mõjuhinnangut ning kestliku arengu eesmärgiga nr 17, milles käsitletakse partnerlusi, luuakse koosloomise ja jagatud vastutuse valdkonnad, suurendades nii mitmekordistavat mõju kui ka vajalikku skaleeritavust.

1.6. Toote sotsiaalse ja keskkonna jalajälje arvutamine eri väärtusahelates võib anda tarbijale asjakohast teavet tarbimisotsuste tegemiseks digiühiskonnas. Komitee nõuab usaldusväärsete, võrreldavate ja kontrollitavate mõjunäitajate kasutamist ning rõhutab eelkõige seda, kui oluline on jälgida keemiliste materjalide kohta kasutatavaid näitajaid ja ka nende kasutamist.

1.7. Tegevusest peavad kasu saama kõik ja see ei tohi olla ühetaoline, vaid seda tuleb kohandada eri territooriumide ja tegevusvaldkondade iseärasuste järgi, kasutades selleks alt ülespoole lähenemisviisi, kus kaasatakse iga juhtumi puhul eraldi kõik asjaomased sidusrühmad. Algatused peavad olema täielikult kohaliku majanduse arengusse juurdunud ning need peavad saama institutsioonilise taganttõuke ja suurendama tarbijaorganisatsioonide mõjuvõimu.

1.8. Eeskuju, mida Euroopa ringmajanduse eri mudelites näitab, peab käima käsikäes sellise ärikeskkonna loomisega, mis soodustab ringmajanduse kaupade ja teenuste rahvusvahelistumist, tuginedes näiteks Lõuna-Korea teedrajavatele kogemusele ( 2 ) . Nimetatud mudeleid peavad täiendama konkreetsed suunised, milles käsitletakse õiglast üleminekut keskkonnasäästlikule ühiskonnale ja majandusele ( 3 ) ning millega tagatakse kolmandate riikide oportunistlikke tooteid silmas pidades võrdsed tingimused.

1.9. Reklaam ja kaubandustavad on tarbimisotsuste tegemisel väga olulised. Ettevõtete sotsiaalse vastutuse poliitika peab kindlasti toetama rohepesu ( greenwashing ) ja sotsiaalse rohepesu ( socialwashing ) tavade kaotamist. Selles kontekstis on ringmajandusele üleminekul hädavajalik tugevdada järelevalve ja akrediteerimise institutsioonilist raamistikku.

1.10. Maksustamine ja vastutustundlikud riigihanked on toodete ja teenuste järkjärgulise standardimise raames tõhusad vahendid, et suunata ülemineku toetamiseks rahalised vahendid vastutustundlikule tootmisele ja tarbimisele. Esimesel juhul peaksid liikmesriigid kaaluma tõhusaid viise kohaldada stiimulitel põhinevat lähenemisviisi, lähenedes järk-järgult ringmajandusele orienteeritud maksustamisele, mis annab panuse Euroopa ühtsele turule, ning teisel juhul peavad kohalikud omavalitsused kehtestama nn kestlike tarnijate jaoks toetuskavad, et aidata neil tagada nende toodete piisavus ja skaleeritavus, arvestades et praeguste lepinguliste nõuete täitmisel esineb sageli puudusi.

1.11. Samuti ärgitab komitee kasutama vabatahtlikku märgistamist kui sammu minna üle kohustuslikule märgistamisele, eeldusel et see tugineb sõltumatutele keskkonnasäästlikkuse skeemidele, mis on vabatahtlikud ja kontrollitud. ELi ökomärgise ( 4 ) edendamine ja selle laiendamine rohkematele toodetele muudaks selle Euroopas jätkusuutlike valikute tegemisel esikaubamärgiks.

1.12. Komitee rõhutab, et ökodisaini tuleb kiiresti paremaks muuta, uurides selleks süstemaatiliselt kasuliku tööea, remondi, keemiliste koostisosade jms nõudeid, järgides sotsiaalseid kriteeriume ning edendades kohalikke tarbijavõrgustikke ning tarbimise ja tootmisega seotud tavasid.

2. Sissejuhatus ja taustteave

2.1. Jätkusuutliku majanduskasvu ja konkurentsivõime puhul tuleb võtta samuti arvesse kvalitatiivseid tegureid: töö- ja keskkonnaalase ärakasutamise ennetamist, õiglasi elutingimusi planeedi ressursside piires ning lõppkokkuvõttes mudelit, millega säilitatakse tasakaal majandusliku õitsengu, keskkonnaprobleemide ja sotsiaalse kaasatuse vahel puhul tuleb võtta samuti arvesse kvalitatiivseid tegureid: töö- ja keskkonnaalase ärakasutamise ennetamist, õiglasi elutingimusi planeedi ressursside piires ning lõppkokkuvõttes mudelit, millega säilitatakse tasakaal majandusliku õitsengu, keskkonnaprobleemide ja sotsiaalse kaasatuse vahel ( 5 )

2.2. Ringmajandus kui inimkäitumise mudel peab olema kooskõlas looduse enda reeglitega ning säilitama ja taastama looduskapitali.

2.3. Lineaarmajanduselt ringmajandusele ülemineku kohta on juba olemas arvukalt uuringuid, ettepanekuid ja arvamusi, milles keskendutakse peamiselt tootmisele ja pööratakse väga vähe tähelepanu tarbijale, kes on ringmajandusega seotud probleemide lahendamisel keskse tähtsusega.

2.4. Esiteks on märgata väga suurt erinevust tarbijate väidete ja käitumismustrite vahel: kuigi sotsiaalsetest ja keskkonnaprobleemidest ( 6 ) ollakse teadlikud, iseloomustab nende käitumist nn odavuse otsimine ehk hinda peetakse toote või teenuse kui terviku kvaliteedist olulisemaks (mõtlemata sellele, kuidas negatiivne välismõju hinna kujunemist mõjutab).

2.5. Arvulised väärtused vähenevad seega, kui hakata tajude ja ootuste asemel rääkima tegevusest ja kohustuste võtmisest. Sellest tulenevalt ilmneb erinevus kaupade kättesaadavuse ja jätkusuutlikkuse vahel, kusjuures teave ja koolitus on väga olulised, et optimeerida tarbija osalemist selles protsessis.

2.6. Ringmajanduse meetmepaketis on käsitletud mitu sõnaselget viidet tarbijate käitumisele ning komitee on toetanud järgmisi ( 7 )

2.7. Euroopa Regioonide Komitee arvamuses teemal „ELi ringmajanduse loomise tegevuskava“ ( 8 ) tõstetakse esile tarbijate käitumist ja sotsiaalseid suundumusi, rõhutades kohalike ja piirkondlike omavalitsuste väga tähtsat rolli meetmete tugevdamisel hariduse, koolituse ja kutsehariduse valdkondades, mis aitavad saada paremini aru säästvast tarbimisest, ressursside säästmisest ja jäätmetekke vältimisest ning samuti tootjate vastutusest kavandamis- ja turustamisetappides.

2.8. Viimasena rõhutab komitee, et ringmajanduse arengut võivad samuti toetada teatavad uuenduslikud tarbimisviisid: toodete või taristu jagamine (koostöömajandus), toodete asemel teenuste tarbimine, e-platvormide kasutamine jms.

3. Ringmajandus ELi poliitikas

3.1. Lisaks regulatiivsetele ja tootmisalastele küsimustele on ELi ringmajanduse poliitika jaoks tõeline katsumus kasutada inimkapitali, mis tuleneb tarbijate igapäevaste harjumuste ja otsustega kujundatud käitumisest. Üksiktegevuste mitmekordistava mõju tekkeks on vaja tarbijate täielikku osalemist, mis on tõhus muutuste tooja.

3.2. Teatises „ELi ringmajanduse loomise tegevuskava“ ( 9 ) jõutakse järeldusele, et „[m]iljonite tarbijate valikud võivad ringmajandust toetada, aga ka takistada.“

3.3. Leitakse, et „[s]eistes silmitsi mitmesuguste märgiste ja keskkonnaalaste väidete üleküllusega on ELi tarbijatel sageli raske eristada tooteid ja usaldada kättesaadavat teavet. Keskkonnahoidlikkust käsitlevad väited ei tarvitse alati olla kooskõlas õiguslike nõuetega usaldusväärsuse, täpsuse ja selguse kohta.“

3.4. „Hind on peamine tegur ostuotsuste tegemisel nii väärtusahelas kui ka lõpptarbijate jaoks. Seetõttu soovitatakse liikmesriikidel leida stiimuleid ja kasutada majandushoobasid (nt maksustamine), et hinnad kajastaksid paremini keskkonnamõju. Garantiiga seotud asjaolud, nagu seaduslik garantiiaeg ning tõendamiskohustuse ümberpööramine, kaitsevad tarbijaid defektiga toodete eest ning annavad oma osa toodete vastupidavuse ja parandatavuse suurendamisele.“

3.5. Kuigi teatises käsitletakse paljusid jätkusuutlikkuse seisukohast olulisi parameetreid, jäetakse ikkagi tähelepanuta see, kui palju toimub eri väärtusahelates tegevusi, millega antakse tarbijale teisene roll.

4. ELi poliitika hetkeseis

4.1. Euroopas on juba olemas õigusraamistik vastutustundlike riigihangete ( 10 ) edendamiseks ning selle potentsiaal ( 11 ) teeb sellest ühe ringmajandust edasiviiva jõu. Siiski on selle tõhusal rakendamisel raskusi, mistõttu tuleb paremini selgitada, milliseid tooteid ja teenuseid ringmajanduse osaks peetakse.

4.2. Kuna tegu on üleminekuga, mis hõlmab eri väärtusahelate parimaid tavasid, on dünaamilisest terminoloogiast lähtudes vaja üleilmset, uutel näitajatel põhinevat standardimist, sest mitmepoolne ja rahvusvaheline majandus nõuab ühist keelt.

4.3. Euroopa Komisjoni jätkusuutliku rahastamise tegevuskavas ja jätkusuutlikute investeeringute soodustamise raamistikku käsitlevas määruses ( 12 ) nähakse ette uus sotsiaalse ja keskkonnamõju näitajate kogum, mis on ÜRO suunistega täielikult kooskõlas.

4.4. Euroopa Komisjoni vahendite toega, mida nüüd InvestEU raames tugevdatakse ja koondatakse, nähakse ette investeeringute märkimisväärne ümbersuunamine meetmetele, mis aitavad leevendada kliimamuutusi ja hoida ära loodusvarade ammendumist, eelkõige elamute renoveerimine ja maasoojuse kasutamine, ( 13 ) mis on mõlemad seotud tarbijate otseste otsustega.

4.5. „Uus kokkulepe tarbijatega“ aitab oma tugevuste ja nõrkustega tarbijate usaldust suurendada ( 14 ) . Komitee arvates ( 15 ) on tarbijaõiguse jõustamisraamistiku paremaks muutmine ringmajanduse tasakaalustatud arengu põhitingimus.

4.6. Euroopa ringmajanduse sidusrühmade platvorm Viimasena väärib esiletõstmist Euroopa Komisjoni ning Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee ühisalgatus, millega loodi ( 16 ) ehk „võrkude võrk“, mis annab võimaluse käsitleda konkreetseid probleeme ning jagada parimaid tavasid ja lahendusi. Samuti on muu hulgas oluline roll jaekaubandusfoorumil ( 17 ) ning ELi toidukao ja toidu raiskamise platvormil ( 18 )

5. Euroopa Komisjoni tulevased kohustused

5.1. Komisjon uurib ökodisaini valdkonnas tehtava töö raames konkreetseid asjakohaseid nõudeid vastupidavuse, ühiskasutust ja remonti käsitleva teabe ning varuosade kättesaadavuse kohta. Samuti hindab komisjon energiamärgisel vastupidavuse kohta teabe esitamist.

5.2. Jäätmealastes läbivaadatud ettepanekutes käsitleb komisjon uusi eeskirju, et suurendada korduskasutamist soodustavat tegevust.

5.3. Komisjon jätkab tööd, et tagada paremini materiaalsete toodete garantiid käsitlevate sätete täitmine, uurib võimalusi olukorra parandamiseks ja tegeleb valede keskkonnahoidlikkuse alaste väidete probleemiga.

5.4. Komisjon koostab programmi „Euroopa horisont“ raames sõltumatu kontrollimiskava, et jätkata edusamme toodete enneaegse vananemisega seotud küsimuste valdkonnas ( 19 )

5.5. Komisjon tugevdab keskkonnahoidlike riigihangete rakendamist, keskendudes ringmajanduse lisamisele uutesse või läbivaadatud nõuetesse.

6. Kas me oleme tõesti ringmajandusele üle minemas?

6.1. „Jätkusuutlikkus on tulevikku vaatav protsess, […] kusjuures valitsuste, ettevõtjate, töötajate, kodanike ja tarbijate käitumist, tegevust ja otsuseid ajendab nende majandusliku, keskkonna- ja sotsiaalse mõju vastutustundlik mõistmine.“ ( 20 )

6.2. Komitee arvates keskendub EL ringmajanduses keskkonnale ja tootlikkusele, kuid pöörab vähe tähelepanu ringmajanduse sotsiaalsele aspektile ja tarbijatele, millega kaasneb oht, et liigutakse ringjalt järgmise lineaarmajanduse juurde.

6.3. Tervikliku lähenemisviisi seisukohast peab tarbija ennetav roll tähendama enamat kui asümmeetrilist osalemist selles protsessis: see ei tohi piirduda linnas kodumajapidamisjäätmete ringlussevõtuga, vaid tarbijale tuleb anda võimalus sekkuda kogu protsessi jooksul.

6.4. Õnneks on meil ringmajanduse jaoks olemas asjakohased vahendid: 17 kestliku arengu eesmärki ja nendega seotud sihtmärgid ning ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni osaliste konverentsi 21. istungjärgu (COP 21) ( 21 ) siduvad protokollid kliimamuutuste mõju leevendamiseks, mis tagavad meile suure potentsiaaliga üldise õigusraamistiku.

6.5. Komitee rõhutab, et üleminek ringmajandusele on seda tõhusam ja seda paremini kooskõlas kestliku arengu eesmärgiga nr 12 (Vastutustundlik tootmine ja tarbimine), mida edukamalt pakkumine ja nõudlus omavahel ühendatakse – see seob ringmajanduse kindlalt asjaomase territooriumiga.

7. Komitee ettepanekud omistada tarbijatele ringmajanduse mudelites tähtsam roll

7.1. Programmi „Euroopa horisont“ raames toimuva vastutustundliku teadustegevuse ja innovatsiooniga hõlbustatakse kõigi sidusrühmade, eelkõige tarbijate ja/või nende esindajate tasakaalustatud osalemist.

7.2. Ökodisain ja ökoinnovatsioon: tarbijate aktiivset osalemist edendatakse keskkonnaalase kaasvastutuse kriteeriumi alusel, luues jagatud väärtuse loomise tavasid, mida on võimalik akrediteerida ametlikult reguleeritud kvaliteedimärkide abil.

7.3. Ühtlasi innustatakse kaasama tarbijaid ettevõtete sotsiaalse vastutuse meetmete kavandamisse, katsetades tooteid või teenuseid, et neid enne turustamist ühiselt kontrollida.

7.4. Kogutakse kokku parimad ringmajanduse tavad ja antakse sõnaõigus ka tarbijatele. Suurima mitmekordistava mõjuga tavad levitatakse laialdaselt.

7.5. Vabatahtliku märgistamise stimuleerimine: teave heitkoguste vähendamise, bioloogilise mitmekesisuse säilitamise, ressursside tõhusa kasutamise või suure keskkonnamõjuga komponentide vältimise kohta, et muuta selle kasutamine kohustuslikuks. Võetakse kasutusele märgistus, millele kantakse hinnang toote vastupidavuse kohta, mis on seotud varuosade kättesaadavuse ja remondivõimalustega. Ametliku tunnustamise, maksustamise ja riigihangetega ning tarbijate avaldatava survega stimuleeritakse toote garantiiaja pikendamist.

7.6. Dokumendis „Uus kokkulepe tarbijatega“ sätestatakse hüvitusmehhanismid tarbijatele, kelle ostetud teenuste ja toodete puhul on arvestatud enneaegse vananemisega.

7.7. Jälgitakse väga lühikese kestvusajaga materjalide kasutamist (näiteks ühekordselt kasutatav plast) ( 22 ) ja toodete pakendamist ( 23 ) . Samuti tugevdatakse tervikliku lähenemisviisi abil kontrolli keemiliste ainete üle, et ennetada ringlussevõtmisele vastutöötamist.

7.8. Tarbijale esitatav teave keskkonnajälje kohta peab olema kättesaadav, loetav ja tõene. Jälgitakse ja vajaduse korral tehakse teatavaks halvad tavad, mis seisnevad ebapiisavate empiiriliste tõenditeta väidete esitamises.

7.9. Tarbijatele suunatud teavituskampaaniad, kus keskendutakse eelkõige noortele ning mis on seotud säästvate tootmis- ja tarbimismudelitega, mis hõlmavad erinevaid suunamisstrateegiaid ja kus võetakse arvesse kultuurilisi ja kohalikule elule iseloomulikke tegureid ( 24 )

7.10. Õppetöö (katkematu alates lasteaiast), kus käsitletakse väga praktiliselt kogu toote eluea metoodikat (osade tootmine, modulaarsus, vastupidavus, remontimise võimalus, korduskasutamine ja energiatõhusus).

7.11. Korduskasutamise, remontimise ja suure lisaväärtusega ringlussevõtu (väärindamine) tegevustega seotud tööhõiveallikate toetamine digitaalse ühtse turu strateegia raames ( 25 )

7.12. Pädevad asutused peavad tagama piisava taristu ja vahendid, et jäätmeid oleks võimalik liigiti koguda kõigis valdkondades, kus neid tekib.

7.13. Nende omavalitsuste, haridusasutuste, ülikoolide ja teiste institutsioonide tunnustamine, kes võtavad tarbijate ringmajanduses osalemiseks kasutusele alt ülespoole suunatud mudelitel põhinevad protokollid.

7.14. Uute majandusmudelite raames kogemuste arendamine ja täiendamine, seda eelkõige seoses konkreetse territooriumi koostöömajanduse ja funktsionaalse majandusega, kasutades selleks kaitstud päritolunimetusi koos erimärgisega „ringmajandusega omavalitsused“.

7.15. Tarbijaühenduste rolli tugevdamine ringmajanduses tehnilise toe ja sihipäraste vahenditega.

7.16. Tuleb avaldada ja levitada ringmajanduses tegutsevate ettevõtete parimaid tavasid, mille tarbijaorganisatsioonid on üle kontrollinud.

7.17. Kohalike tarbimisvõrkude, tootvate tarbijate ja isemeisterdamise tava ( do it yourself ) edendamine.

Brüssel, 17. juuli 2019 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee president Luca JAHIER

(1) https://www.undp.org/content/undp/en/home/sustainable-development-goals/goal-12-responsible-consumption-and-production.html

(2) 2018. aastal toimunud Souli kodanikuühiskonna foorumil, kus käsitleti ELi ja Lõuna-Korea kaubanduslepingut, oli ILO konventsioonide teemalise arutelu keskmes ringmajandus.

(3) ILO suunised „Guidelines for a just transition towards environmentally sustainable economies and societies for all“.

(4) ELi ökomärgise komisjon on kooskõlas toote olelusringi metoodikaga võtmas kasutusele uued toote kasutuse ja kättesaadavusega seotud ringmajanduse näitajad.

(5) Vt Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus „Sibiu ja sealt edasi“ (ELT C 228, 5.7.2019, lk 37).

(6) Eurobaromeetri eriuuring september–oktoober 2017: keskkonnakaitse on väga oluline või üsna oluline 94 % eurooplaste jaoks ja üks nende põhimuredest on jäätmete kasvav hulk. 87 % leiab, et nende roll võib olla tähtis või üsna tähtis.

(7) Vt ELT C 230, 14.7.2015, lk 99; ELT C 264, 20.7.2016, lk 98; ELT C 389, 21.10.2016, lk 80; ELT C 345, 13.10.2017, lk 102; ELT C 283, 10.8.2018, lk 61 ja ELT C 367, 10.10.2018, lk 97.

(8) ELT C 88, 21.3.2017, lk 83.

(9) COM(2015) 614 final.

(10) Vt direktiive 2014/23/EL, 2014/24/EL ja 2014/25/EL.

(11) Euroopa riigihanked moodustavad SKPst peaaegu 15 %.

(12) COM(2018) 353 final, mille kasseadusandjad kiitsid heaks märtsis 2019.

(13) Kaasseadusandjad kiitsid 2019. aasta märtsis heaks jätkusuutlike investeeringute soodustamise raamistiku.

(14) Euroopa Parlamendi siseturu- ja tarbijakaitsekomisjoni pettumust valmistav kokkulepe defektsete toodete kohta (veebruar 2018), millele järgnes soodsam kokkulepe: suurem kaitse veebipõhistele ostudele ning valmisolek karistada toidukaupade kvaliteedierinevuste eest (aprill 2018).

(15) ELT C 440, 6.12.2018, lk 66.

(16) https://circulareconomy.europa.eu/platform/

(17) http://ec.europa.eu/environment/industry/retail/about.htm

(18) https://webgate.ec.europa.eu/flwp/

(19) Programmi „Horisont 2020“ projektis „PROMPT“ uuritakse toodete enneaegse vananemise kontrollimist ja tehakse soovitusi toote kasuliku kasutusea suurendamiseks, sh parandamine. Konsortsium koosneb tarbijaorganisatsioonidest, nagu ANEC/BEUC/ICRT ja Test Achats, UFC Que Choisir, OCU, Stiftung Warentest, Consumentenbond, uurimisinstituutidest (TU Delft, Fraunhofer IZM) ja remondiettevõtetest (RUSZ, Ifixit).

(20) Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus „Euroopa kodanike kuulamine kestliku tuleviku nimel (Sibiu ja sealt edasi)“ (ELT C 228 5.7.2019, lk 37).

(21) https://unfccc.int/process-and-meetings/the-paris-agreement/the-paris-agreement

(22) ELT C 62, 15.2.2019, lk 207.

(23) See on tihti liigne või ei ole asjakohane, sest see sõltub turundusstrateegiatest.

(24) Näiteks Lõuna-Euroopas ei suhtuta hästi sellesse, kui toit (restoranis) kaasa pakitakse.

(25) Vt lõpparuanne ICT for Work: Digital Skills in the Workplace.