KOKKUVÕTE

I. Igal aastal maksavad liikmesriikide makseasutused komisjoni nimel välja ligikaudu 54 miljardi euro ulatuses põllumajandustoetusi. Kulud kiidab lõplikult heaks komisjon raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise menetlusega. Pärast 1996. aasta reformi on konkreetset eelarveaastat puudutavast ühekordsest raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise otsusest saanud praegune kaheetapiline menetlus. Esiteks kontrollivad liikmesriikide sertifitseerimisasutused makseasutuste raamatupidamisarvestuse täpsust ning seejärel võtab komisjon vastu iga-aastase raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise otsuse. Teiseks viib komisjon läbi nõuetele vastavuse kontrolli, teostades auditeid, mille eesmärk on eeskirjade vastaselt tehtud maksete tuvastamine ja (hilisematel aastatel) välja jätmine.

II. Kontrollikoja auditi käigus uuriti menetluse mõlemaid etappe, otsustamaks, kas nende käigus saavutati seatud eesmärgid ning kas komisjonil ja muudel sidusrühmadel oli võimalik saada vajalikku teavet raamatupidamisarvestuse täpsuse ning makstud põllumajandustoetuste seaduslikkuse ja korrektsuse kohta.

III. Liikmesriikide sõltumatute sertifitseerimisasutuste poolt läbiviidavatel audititel põhinev raamatupidamisarvestuse finantsaspektidest lähtuv kontrollimise ja heakskiitmise menetlus hõlmab eelkõige makseasutuste raamatupidamisarvestuse usaldusväärsust. Nimetatud tegevuse põhjal koostab komisjon oma iga-aastase raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise finantsotsuse ning otsustab, kas kinnitada eelarveaasta raamatupidamise aastaaruanne või lükata kinnitamine edasi, kuni on läbi viidud täiendav kontrollimine. Kontrollikoda leidis, et üldiselt sai komisjon menetluse abil piisavalt teavet, et võtta vastu oma iga-aastane raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise otsus. Hiljutised muudatused on aga suurendanud sertifitseerimisasutuste tegevuse ulatust nii, et see sisaldab peale usaldusväärsuse kontrollimist ka maksete seaduslikkuse ja korrektsuse kontrollimise elemente. Nimetatud elementide kasutamine kindluse saamiseks on aga senini osutunud piiratuks. Sertifitseerimisasutused ja makseasutuste direktorid ei olnud alati täpselt aru saanud, mida neilt oodati, ning lisaks sellele muudeti igal aastal suuniseid ja nõudeid.

IV. Raamatupidamise aastaaruande aluseks olevate tehingute seaduslikkust ja korrektsust hõlmava nõuetele vastavuse kontrolli puhul leidis kontrollikoda, et see oli aidanud kaasa ELi finantshuvide kaitsele, vähendades viimase kümne aasta kulutusi 5 miljardi euro võrra. Viimaste vastavusotsuste analüüs on näidanud, et kui finantskorrektsiooni summat oli võimalik arvutada kas erikorrektsiooni alusel, kontrollitulemuste ekstrapoleerimisega või kindla määraga korrektsiooni alusel, toimus enamikul juhtudest (väärtuse alusel) väljajäetavate summade määratlemine kindla määraga korrektsioonide alusel. Sellist tüüpi korrektsioonide probleemiks on asjaolu, et nad ei anna piisavat alust, mis võimaldaks täpselt kindlaks määrata süsteemides leitud puuduste tõttu eeskirjade vastaselt tehtud maksete kogusummad. Neid peetakse seetõttu pigem liikmesriikide ametiasutuste karistamiseks kui raamatupidamisarvestuse korrigeerimiseks. Kindla määraga korrektsioonid võeti laialdaselt kasutusele, kuna komisjoni auditivahendid olid piiratud ning auditi lähenemisviis oli selle olukorraga kohandatud. Täpsema, ühendusele tekitatud kahjude täpsel hinnangul põhineva raamatupidamisarvestuse korrektsiooni kasutamiseks peab komisjon oma korrektsioonide suuruse arvutamise puhul kaaluma teiste meetodite ja teabeallikate kasutamist, eriti juhtudel, kui süsteemipuuduste finantstagajärjed on kvantifitseeritavad ja olulised.

V. Täielik raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise menetlus ning eelkõige raamatupidamisarvestuse nõuetekohasuse kontroll võtab ikka veel liiga kaua aega ning see on eraldunud konkreetse eelarveaasta kontrollimisest. Lisaks sellele ei kinnita komisjon ametlikult menetluse lõpus teatud eelarveaasta kulutusi, mis on vastuolus finantsmäärusega.

VI. Hiljutised muudatused on muutnud ebaselgeks selle, mida soovitakse saavutada seoses usaldusväärsuse ning seaduslikkuse ja korrektsusega. Menetluse üldise eesmärgi paremaks järgimiseks ning erinevate sidusrühmade vajaduste ja ootuste paremaks täitmiseks soovitab kontrollikoda raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise menetluse põhjalikult läbi vaadata ning seejärel reformida.

SISSEJUHATUS

MIS ON PÕLLUMAJANDUSKULUTUSTE KONTROLLIMINE JA HEAKSKIITMINE?

1. 2008. eelarveaastal ulatusid põllumajanduskulutused 54 miljardi euroni, mis moodustab peaaegu 50% ELi selle aasta maksetest. Nimetatud kulutuste haldamise eest vastutavad põhiliselt liikmesriigid ja komisjon: toetusi maksavad määratud riiklikud ametiasutused ehk makseasutused, kelle maksed hüvitab seejärel komisjon. Kulutused kiidab lõplikult heaks komisjon raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise menetlusega.

2. Menetluse eesmärk on sätestatud Euroopa ühenduste üldeelarve suhtes kohaldatavas finantsmääruses [1] ja selle rakenduseeskirjades [2]. Finantsmääruse artikli 53b lõikes 4 sätestatakse, et menetluse eesmärk on kasutada vahendeid kohaldatavate eeskirjade kohaselt ning võimaldada komisjonil võtta lõplik vastutus eelarve täitmise eest. Rakenduseeskirjade artikli 42 lõike 2 punktis c, mis käsitleb artikli 53b rakendamist, selgitatakse, et "raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise menetluse käigus määrab komisjon kindlaks kulude summa, mida lubatakse eelarvest maksta …" [3].

VIIMASE 25 AASTA OLULISED MUUDATUSED

3. Enne 1996. aastat võttis komisjon igal aastal vastu ühtse raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise otsuse, mis hõlmas nii makseasutuse raamatupidamise aastaaruande usaldusväärsust kui ka raamatupidamisarvestuse aluseks olevate tehingute seaduslikkust ja korrektsust.

4. Nimetatud otsuse aluseks olid komisjoni poolt läbi viidavad eriauditid, mis põhjustasid pikaajalisi viivitusi raamatupidamisarvestuse lõplikul kontrollimisel ja heakskiitmisel, hoolimata õigusaktidega ette nähtud tähtajast (14 ½ kuud pärast eelarveaasta sulgemist). 1982. aastal avaldatud kontrollikoja eriaruandes juhiti tähelepanu asjaolule, et töö lõpetamine viibis nii kaua, et raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise otsus oli kaotanud suurema osa oma asjakohasusest. Aruandes järeldati, et mitte ühtegi otsusega hõlmatud eelarveaastatest ei ole võimalik lugeda lõplikult kontrollituks ja heakskiidetuks, kuna need otsused ei olnud lõplikud, täielikud ega vaieldamatud [4].

5. 1991. aastal lõi komisjon töörühma, et käsitleda üha süvenevaid raskusi, mis kas leiti seoses raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise menetlusega või mida täheldasid erinevad asjassepuutuvad osapooled. Töörühma arvates põhjustas ühtne iga-aastane raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise otsus probleeme, kuna see pidi samaaegselt kinnitama raamatupidamisarvestuse õigsust ja tunnistama, et kulutused on tehtud ühenduse eeskirjadele vastavalt. Esitatud reformi põhjal otsustati seega jagada menetlus kaheks eraldi otsuseks:

a) iga-aastane otsus (edaspidi "finantsotsus"), mis hõlmab akrediteeritud makseasutuste poolt esitatud raamatupidamise aastaaruannete täielikkust, täpsust ja õigsust (edaspidi "usaldusväärsus"); selle otsuse puhul nõuab komisjon nimetatud raamatupidamise aastaaruannete sertifitseerimist, mille viivad läbi sõltumatud auditeerimisasutused (ehk sertifitseerimisasutused);

b) otsused ühenduse poolt mitterahastatavate kulutuste kohta, kuna nimetatud kulutuste tegemisel ei ole järgitud ühenduse eeskirju. Need otsused (edaspidi "vastavusotsused") tehakse komisjoni algatusel ning nad ei ole enam seotud konkreetse eelarveaasta kulutustega – enamikul juhtudest hõlmatakse neis mitme eelarveaasta kulutusi.

6. Kontrollikoja 1994. aasta arvamuses nimetatud reformi kohta märgitakse, et kontrollikoda eelistab jätkuvalt ühtse iga-aastase otsuse tegemist, ning kuigi ta tunnistab kasutatava süsteemiga seonduvaid probleeme (pidades silmas eelkõige pikki viivitusi), peab ta uut jagatud otsustega süsteemi pigem kompromissiks kui kontrollimise ja heakskiitmisega seotud probleemide lahenduseks. Vahepealsel ajavahemikul on kontrollikoda järjepidevalt oma aastaaruannetes juhtinud tähelepanu sellele, et konkreetse aasta üldiste kulutuste kontrollimise ja heakskiitmise kestus ei olnud lühenenud.

1. SELGITUS

PRAEGUSE RAAMATUPIDAMISARVESTUSE KONTROLLIMISE JA HEAKSKIITMISE MENETLUSE KIRJELDUS

Praegune raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise menetlus on järgmine:

a) põllumajandustootjad esitavad taotlused oma liikmesriigi akrediteeritud makseasutusele;

b) makseasutus kontrollib nimetatud taotlusi ja maksab taotlejatele toetused välja. Seejärel esitab kuluaruande komisjonile, kes hüvitab kulud makseasutusele;

c) makseasutuse raamatupidamise aastaaruannet ja makseid kontrollib sõltumatu asutus (sertifitseerimisasutus), kes esitab komisjonile aruande järgmise aasta veebruaris;

d) komisjon peab kõnealuse aasta 30. aprilliks otsustama, kas kiita aastaaruanne (raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise finantsotsus) heaks või nõuda täiendavat kontrollimist või lisateabe esitamist;

e) komisjon saab seejärel kontrollida makseasutuse tehtud makseid. Sel eesmärgil viib komisjoni põllumajanduse ja maaelu arengu peadirektoraadi asjaomane direktoraat läbi iga-aastase riskianalüüsi põhjal valitud auditid, mille eesmärk on tõendada, et liikmesriigid on kulutuste seaduslikkuse ja korrektsuse kontrollimisel täpselt järginud ühenduse eeskirju (vastavusauditid);

f) kui nimetatud vastavusauditid näitavad, et kulutused ei ole tehtud ühenduse eeskirjadega kooskõlas, või kui liikmesriigid ei ole piisavalt kontrollinud konkreetseid kulusid ning et see on põhjustanud rahalist kahju ELi eelarvele, võib komisjon määrata korrektsiooni, mis tegelikkuses tähendab, et liikmesriigile keeldutakse hüvitamast tema poolt tehtud makseid. Kõikide komisjoni poolt esitatud korrektsioonide puhul tuleb teavitada liikmesriiki, kellel on õigus algatada lepitusmenetlus. Alles pärast nimetatud menetluse lõppemist on komisjonil võimalik korrektsioon vastavusotsusesse lisada.

7. Raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise menetlusega seonduvad hiljutised muudatused jõustusid 2007. aastal, kui võeti kasutusele muudetud eeskirjad [5]. Muudatused viitavad seaduslikkuse ja korrektsusega seotud küsimustele ning komisjon saab oma kasutusse täiendavaid raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmisega seotud elemente. Nimelt peab sertifitseerimisasutus nüüd peale raamatupidamisarvestuse kinnitama ka makseasutuse sisekontrollisüsteemi toimimise; lisama oma sertifitseerimisaruandesse arvamuse äsja kasutusele võetud ning makseasutuse direktori poolt koostatava kinnitava avalduse kohta. Lisaks peab sertifitseerimisasutus tõendama ja kinnitama liikmesriikide poolt komisjonile edastatud kontrollistatistika ning hindama teatud arvu makseasutuste poolt abisaajate juures läbiviidavaid paikvaatlusi.

AUDITI ULATUS JA EESMÄRGID

8. Kontrollikoja auditilähenemise valikul lähtuti asjaolust, et praegune raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise menetlus koosneb kahest erinevast osast. Auditi ulatuse ja eesmärkide koostamisel võeti arvesse menetluse mõlema osa eripärasid ning menetlust tervikuna. Käesolev aruanne on seepärast jagatud kolmeks osaks.

RAAMATUPIDAMISARVESTUSE FINANTSASPEKTIDEST LÄHTUV KONTROLLIMINE JA HEAKSKIITMINE

9. Auditi käigus hinnati sertifitseerimisasutuse rolli ja riiklike üksuste poolt pakutavate erinevate kindluse elementide kvaliteeti (vt 2. selgitus) ning samuti nende kasutust. Antud kontekstis keskenduti järgmistele küsimustele:

a) Kas komisjonil on piisavalt teavet, et võtta 30. aprilliks vastu iga-aastane raamatupidamisarvestuse finantsaspektidest lähtuva kontrollimise ja heakskiitmise otsus?

b) Kas erinevatest osadest koosnev raamatupidamise finants­aspektidest lähtuva kontrollimise ja heakskiitmise menetlus tagab raamatupidamise aastaaruannete aluseks olevate tehingute seaduslikkuse ja korrektsusega seotud kindluse elemendid?

10. Kohapealne audititegevus viidi läbi komisjoni tasandil ja valitud makseasutustes kümnes liikmesriigis: Taanis, Saksamaal, Kreekas, Hispaanias, Prantsusmaal, Itaalias, Madalmaades, Poolas, Portugalis ja Ühendkuningriigis [6]. Nimetatud liikmesriike külastati ajavahemikul november 2008 – mai 2009.

11. Iga auditi ulatus hõlmas sertifitseerimisasutuse poolt tehtava planeerimise, kontrollimise ja aruandluse koostamise ning ka asjassepuutuvate dokumentide kontrollimist. Auditi käigus korraldati ametnikega vestlusi, uuriti auditimetoodikat ja sertifitseerimisasutuse töödokumente ning kontrolliti valikuliselt toiminguid. Audit hõlmas ka makseasutuse direktori poolt allkirjastatud kinnitava avalduse koostamise aluste kontrolli.

12. Hindamisperioodil uuriti 2007. ja 2008. eelarveaastat ning võeti arvesse komisjoni suunistega 2008. aastal kehtestatud muudatuste rakendamist. Audit ei hõlmanud alates 2009. aastast tehtud muudatusi.

RAAMATUPIDAMISARVESTUSE NÕUETELE VASTAVUSE KONTROLLIMINE JA HEAKSKIITMINE

13. See auditiosa planeeriti nii, et oleks võimalik otsustada, kuidas komisjon teeb oma vastavusotsuseid ning kui suurel määral jäetakse eeskirjade vastaselt tehtud maksed ühenduse rahastamisest välja. Sellest lähtuvalt oli auditiga kavas vastata järgmistele küsimustele:

a) Kas nõuetele vastavuse kontrollimise menetlus võimaldab saada kulutustest piisava ülevaate?

b) Kas eeskirjade vastaselt tehtud maksetega eelarvele tekitatud kahju on vastavuskorrektsioonidega piisavalt hüvitatud?

c) Kas vastavusotsused võetakse vastu õigeagselt?

14. Üldiselt hõlmas audit alates 1999. aastast kuni 2008. aasta lõpuni vastu võetud vastavusotsuseid nr 1–29. Siiski keskendus kontrollikoda vajaduse korral vaid hiljuti tehtud vastavusotsustele. Tõendav materjal saadi toimikute kontrollimise ja komisjonis intervjuude tegemisega.

RAAMATUPIDAMISARVESTUSE KONTROLLIMINE JA HEAKSKIITMINE TERVIKUNA

15. Pärast raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise menetluse iga etapi põhjalikku uurimist oli auditi eesmärk hinnata menetluse kui terviku ulatust ja tulemusi, otsustamaks, kas see täidab oma rolli vastavalt finantsmäärusele. Sellest lähtuvalt käsitleti järgmisi küsimusi:

a) Kas praegune raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise menetlus võimaldab eelarvest rahastatavate kulutuste kinnitamist, võimaldades seeläbi eelarvepädevatele institutsioonidele edastatud raamatupidamise aastaaruannete kontrollimist ja heakskiitmist?

b) Kas praegune raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise menetlus aitab kaasa ühenduse eelarve finantshuvide kaitsmisele?

I OSA. RAAMATUPIDAMISARVESTUSE FINANTSASPEKTIDEST LÄHTUV KONTROLLIMINE JA HEAKSKIITMINE

SISSEJUHATUS

16. Määruse (EÜ) nr 1290/2005 artiklis 30 on sätestatud, et komisjoni "raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise otsus hõlmab esitatud aastaaruannete täielikkust, täpsust ja tõepärasust." Nimetatud otsus põhineb suures osas sertifitseerimisasutuste poolt väljastatavatel kontrollitõenditel ja aruannetel ning makseasutuste direktorite poolt väljastatavatel kinnitavatel avaldustel. Komisjon on sel eesmärgil koostanud suunised, millega peavad arvestama nii sertifitseerimisasutused kui ka makseasutuste direktorid.

2. SELGITUS

RAAMATUPIDAMISARVESTUSE FINANTSASPEKTIDEST LÄHTUVA KONTROLLIMISE JA HEAKSKIITMISEGA SEOSES TEHTUD VIIMASTE MUUDATUSTE KRONOLOOGIA

Alates 2007. aastast kehtivad üksikasjalikud rakenduseeskirjad:

näevad ette, et sertifitseerimisasutuste sertifikaadid sisaldaksid lisaks sellele, et makseasutuste raamatupidamisarvestus on tõene, täielik ja täpne, ka seda, et "sisekontrollisüsteem toimis rahuldavalt";

muudavad sertifitseerimisasutuste kasutatavat näidisaruannet ning viivad sisse konkreetsed punktid seoses i) ühtse haldus- ja kontrollisüsteemi, maaelu arengu ja järelkontrollide [7] statistika kontrollimise ja kinnitamisega; ii) rahastamise ülemmäärade järgimisega kvantitatiivsete piirangutega meetmete puhul; ning iii) ühtse otsemaksete kavaga;

näevad ette, et nii EAGFi kui EAFRDga seotud raamatupidamise aastaaruandele tuleb lisada akrediteeritud makseasutuse juhataja (tavaliselt makseasutuse direktor) allkirjastatud kinnitav avaldus makseasutuse raamatupidamisarvestuse ja raamatupidamise aastaaruande aluseks olevate tehingute seaduslikkuse ja korrektsuse kohta piisava kindluse saamise süsteemi usaldusväärsuse kohta. Sertifitseerimisasutused peavad väljastama ka arvamuse selle kinnitava avalduse kohta.

Lisaks viidi alates 2008. eelarveaastast sisse olulised täiendused.

Täiendustega:

täpsustatakse sertifitseerimisasutustelt seoses võlgnikega nõutavate kontrollide miinimumarvu;

täiendatakse sertifitseerimisasutustele kehtivat nõuet seoses makseasutuste poolt edastatud kontrollistatistika kontrollimise ja kinnitamisega ning selle aluseks olevate paikvaatluste kvaliteedi hindamisega;

nähakse ette, et kinnitavale avaldusele tuleb lisada täpne nimekiri kinnitava avalduse aluseks olnud dokumentidest ja tehtud tööst, ning samuti kontrollistatistika analüüs. Samuti peavad sertifitseerimisasutused hindama, kas kinnitava avalduse koostamisel kasutatud tõendavad dokumendid annavad kinnitavale avaldusele piisava aluse ja põhjenduse, ning kas see vastab teabele, mille sertifitseerimisasutus on oma auditi käigus saanud.

17. Liikmesriigid peavad esitama oma raamatupidamise aastaaruande koos asjaomaste aruannete ja kontrollitõenditega 1. veebruariks pärast eelarveaasta lõppu [8]. Komisjon peab 30. aprilliks väljastama ametliku otsuse, millega ta võtab vastu ("kiidab heaks") makseasutuste iga-aastased raamatupidamise aastaaruanded või lükkab nende vastuvõtmise hilisemale kuupäevale. Otsus võetakse vastu pärast liikmesriigi poolt esitatud dokumentide kontrollimist ning vajadusel pärast täiendavaid kahepoolseid päringuid.

18. Järgnevad raamatupidamisarvestuse finantsaspektidest lähtuva kontrollimise ja heakskiitmisega seotud tähelepanekud esitatakse kahes jaos, mis hõlmavad vastavalt raamatupidamise aastaaruannete usaldusväärsuse tõendamist (punktid 19–24) ning alates 2007. aastast sertifitseerimisasutustelt tehingute seaduslikkuse ja korrektsusega seoses nõutud täiendava töö kontrollimist (punktid 25–52).

TÄHELEPANEKUD

MAKSEASUTUSTE RAAMATUPIDAMISE AASTAARUANNETE USALDUSVÄÄRSUST PUUDUTAV KINDLUS

19. Komisjoni poolt vastu võetav iga-aastane finantsaspektidest lähtuv raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise otsus hõlmab raamatupidamise aastaaruannete usaldusväärsust, st nende täielikkust, täpsust ja tõepärasust, ning põhineb suures osas sertifitseerimisasutuste poolt nimetatud raamatupidamise aastaaruannete kohta väljastatud sertifikaatidel ja aruannetel.

20. Kontrollikoja auditis uuriti sertifitseerimisasutuste valimit, määratlemaks, kui suures ulatuses annab sertifitseerimisasutuste töö komisjonile piisava kindluse oma otsuse tegemiseks ning kas leitud puudused olid korrektselt selles otsuses kajastatud. Järgnevates punktides esitatakse kokkuvõtlikult kontrollikoja poolt leitud puudused.

TUGINEMINE SISEAUDITI TEGEVUSELE

21. Auditis leiti, et teatavad sertifitseerimisasutused tuginesid olulisel määral makseasutuste siseauditiüksuste tegevusele ilma seda piisavalt kontrollimata, mis on vastuolus rahvusvaheliste auditistandarditega. Nad tuginesid kas osaliselt makseasutuste siseauditiüksuste eelnevalt tehtud tööle (Saksamaa, Hispaania) või palusid siseauditiüksusel osa kontrollidest enda nimel läbi viia (Taani, Portugal, Ühendkuningriik) [9].

KULUTUSTE EBAPIISAV SUBSTANTIIVNE KONTROLLIMINE (ST ÜKSIKMAKSETE KONTROLLIMINE)

22. Substantiivset kontrollimist (auditimenetluste kõige olulisem osa) puudutavate komisjoni nõuete [10] mittetäitmise juhtudel esitati ebapiisavaid dokumente, näitamaks, et sertifitseerimisasutus on üle arvutanud minimaalse hulga üksikmakseid (Hispaania, Itaalia); kontrolliti ebapiisavalt ühtse otsemaksete kava toetusõigusi [11] ja nende alusel makstud toetusi (Taani, Saksamaa, Hispaania, Itaalia, Ühendkuningriik); esines puudusi seoses sertifitseerimisasutuste auditijärelduste toetamiseks koostatud töödokumentidega (Saksamaa, Kreeka, Hispaania, Itaalia, Poola, Portugal, Ühendkuningriik).

VÕLGNIKE TABELITE EBAPIISAV KONTROLLIMINE

23. Makseasutuste esitatavad raamatupidamise aastaaruanded sisaldavad tabeleid, milles loetletakse üles eeskirjade eiramise või ristvastavusküsimuste tõttu alusetult makstud summad, mis peab tagasi maksma ja ühenduse eelarvesse tagasi kandma ("võlgnike tabelid"). Nimetatud arvandmete usaldusväärsus on oluline, kuna neil on otsene finantsmõju raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise menetluse raames ette nähtud tagasinõudmismehhanismi abil tagasinõutavatele summadele [12]. Sertifitseerimisasutused peavad seepärast kontrollima tabelite täpsust ja täielikkust.

24. Selline kontrollimine osutus enamikus külastatud liikmesriikides nii täielikkuse kui täpsuse puhul ebapiisavaks. Peamised leiud olid seotud asjaoluga, et sertifitseerimisasutused ei olnud kontrollinud, kas avastatud eeskirjade eiramise juhtumid sisestati tabelitesse õigeaegselt ning kas makseasutuste poolt reserveeritud korrektsioonid ja mahakandmised olid piisavalt põhjendatud.

RAAMATUPIDAMISE AASTAARUANNETE ALUSEKS OLEVATE TEHINGUTE SEADUSLIKKUSE JA KORREKTSUSEGA SEOTUD KINDLUSE TOETAMISEKS TEHTUD TÖÖ OLI EBAPIISAV

25. Nagu eespool märgitud, on komisjon oluliselt suurendanud sertifitseerimisasutustelt nõutava töö mahtu, mis ulatub kaugemale raamatupidamise aastaaruannete usaldusväärsusest ning hõlmab teatavaid seaduslikkuse ja korrektsusega seotud aspekte. Sertifitseerimisasutused peavad nüüd sertifitseerima sisekontrollimenetluste rahuldava toimimise; kontrollima ja kinnitama kontrollistatistika ning hindama paikvaatluste kvaliteeti.

26. Praegune menetlus ei nõua siiski, et sertifitseerimisasutused kontrolliksid lõpliku abisaaja tasandil tehingute abikõlblikkust ning seetõttu ei sisalda sertifitseerimisasutuste substantiivne kontrollimine sellist kontrolli.

PÕHI- JA LISAKONTROLLIDE MÄÄRATLUS PUUDUB NING SÜSTEEMIDE USALDUSVÄÄRSUSE KONTROLLIMINE ON PIIRATUD

27. Muudetud õigusliku raamistiku üks uus põhielement on nõue, et sertifitseerimisasutused on kohustatud teatama, kas nad on saanud piisava kindluse, et "(…) sisekontrollisüsteem toimib rahuldavalt" [13].

28. Üks sertifitseerimisasutus ei suutnud määratleda põhi- ja lisakontrolle, mis oleks tulnud läbi viia auditeeritud makseasutuses (Hispaania), hoolimata sellest, et komisjon oli teatavate kavade puhul väljastanud suunised [14]. Teistes riikides (Taani, Kreeka, Itaalia, Portugal) ei olnud põhi- ja lisakontrollide määratlemine lõpule viidud.

29. Juhtudel, kui sertifitseerimisasutus oli põhi- ja lisakontrollid määratlenud, leiti auditis, et nende kontrollimine piirdus enamasti vaid nimetatud kontrollide olemasolu, mitte nende tegeliku toimimise ja mõjususe tõendamisega, st kontrolliti, et nad toimiksid mõjusalt ning nende tulemused vastaksid tegelikkusele (Taani, Saksamaa, Kreeka, Hispaania, Itaalia, Poola, Portugal, Ühendkuningriik).

30. Lisaks leiti auditis, et enamikul juhtudest, kui makseasutus oli vastavalt seadusele delegeerinud teatavaid funktsioone teistele asutustele ("volitatud asutused"), piirdus sertifitseerimisasutuse audit keskse makseasutuse käsutuses olevate dokumentide kontrollimisega (Taani, Kreeka, Itaalia, Madalmaad, Portugal) või ei suutnud määratleda ning seejärel kontrollida osa nimetatud asutustest (Saksamaa, Prantsusmaa).

KONTROLLISTATISTIKA KINNITAMISE PIIRANGUD

31. Sertifitseerimisasutuste rolli oluline suurendamine seadus­likkuse ja korrektsuse kontrollimisel väljendub selles, et alates 2007. eelarveaastast on nad kohustatud kontrollima ja kinnitama liikmesriikide poolt igal aastal komisjonile edastatavat kontrollistatistikat. Nimetatud statistikas esitatakse tabelitena makseasutuste poolt läbi viidud halduskontrollide ja paikvaatluste tulemused. 2008. aasta septembris avaldas komisjon sertifitseerimisasutuste poolt tehtava kinnitustegevuse muudetud suunised.

32. Muudetud suunised ei täpsustanud ikka veel täielikult auditiülesande ulatust, eriti seda, milliseid statistikaelemente peavad sertifitseerimisasutused kontrollima ja valimi koostamisel kaasama. Kontrollikoja auditis leiti, et täpsuse puudumine põhjustas suuri erinevusi sertifitseerimisasutuste tehtud töö ulatuses ja mahus, kuna mõni sertifitseerimisasutus kontrollis vaid osa tabelites sisalduvast statistikast.

33. Komisjoni poolt kehtestatud kontrollimise mahtu ei saavutatud enamikus külastatud sertifitseerimisasutustest. Täheldati eelkõige järgmist:

a) komisjonile edastatud kontrollistatistika ja nende aluseks olevate andmebaaside täielikku vastavust ei saavutatud (Saksamaa, Kreeka, Hispaania (2007), Prantsusmaa ja Itaalia);

b) mõnel makseasutusel ei olnud täielikke andmebaase, mis toetaksid teatavate ühtse haldus- ja kontrollisüsteemi ning maaelu arengu kavade kontrollistatistikat (Saksamaa, Kreeka, Prantsusmaa); lisaks leiti osal juhtudest (Taani, Saksamaa, Prantsusmaa) puudusi edastatud statistika ja selle aluseks olevate andmebaaside vastavuses, kuna sertifitseerimisasutused ei olnud neid nõuetekohaselt analüüsinud;

c) lisaks ei suutnud osa sertifitseerimisasutustest kontrollistatistika aluseks olevate andmebaaside kontrollimiseks moodustada kontrolliaruannetest minimaalset ettenähtud valimit (Saksamaa, Madalmaad) või kontrollisid vaid nimetatud andmebaaside osi (Saksamaa, Kreeka, Prantsusmaa, Itaalia).

34. Ülalmainitud puudused koos osa sertifitseerimisasutuste (Taani, Saksamaa) väljastatud eitavate järeldusotsustega nimetatud statistika või vähemalt selle ühe osa usaldusväärsuse kohta, seavad olulised piirangud sellele, kui suures osas komisjon seda kindluse tagamisel kasutada saab. Lisaks sellele tuleneb kontrollistatistika kasutamise üks loomupärane piirang makseasutuste poolt paikvaatluste jaoks valitavate taotluste puhul kasutatavast valimi koostamise metoodikast. Nimetatud metoodika ei võimalda statistilist ekstrapoleerimist sellise kindlustasemega, mis omakorda mõjutaks sellel põhinevate veamäärade kasutust.

PAIKVAATLUSTE EBAPIISAV KONTROLL

35. Ühe osana nõudest kontrollida sisekontrollisüsteemi mõjusat toimimist ning kontrollida ja kinnitada kontrollistatistikat, kohustuvad sertifitseerimisasutused kontrollima paikvaatlustest koosnevat valimit. Suuniste kohaselt peavad sertifitseerimisasutused auditeeritavast valimist kontrollima vähemalt 10 paikvaatlust, tehes need uuesti kas ise või koos kontrollijatega, ning eesmärk on hinnata selliste kontrollide asjakohasust. Ainult üks auditeeritud sertifitseerimisasutus (Poola) suutis selle komisjoni kehtestatud nõude täita. Kõik ülejäänud sertifitseerimisasutused ei suutnud seda eesmärki täita ning osal juhtudest oli nende töö ebapiisav (Kreeka, Prantsusmaa, Itaalia). Sertifitseerimisasutused põhjendasid neid puudusi vastava komisjoni suunise hilise kasutuselevõtuga ning juhtisid tähelepanu selle auditiülesande loomupärastele raskustele, eelkõige maksumusele, ajastusele ja vajaminevatele tehnilistele teadmistele.

36. Lisaks keskendusid külastatud sertifitseerimisasutused n-ö klassikalistele kontrollivaldkondadele ning ei kaasanud kaugseire abil tehtavaid paikvaatlusi, kuigi need moodustavad olulise osa kõikidest kontrollidest (Saksamaa, Kreeka, Prantsusmaa, Poola, Ühendkuningriik).

37. Suurem osa külastatud sertifitseerimisasutustest, välja arvatud Taani ja Itaalia, kasutasid eelnevalt läbiviidud kontrollidest koosneva konkreetse valimi koostamise ning selle uuesti kontrollimise asemel võimalust liituda käimasolevate kontrollidega. See lähenemine on küll kooskõlas komisjoni suunistega, kuid selle kasutamisega kaob "üllatusmoment", kuna kontrollijad teavad, et neid hinnatakse ning seepärast ei pruugi selliste kontrollidega saada õiget ülevaadet hinnatavast valimist. Läbiviidud kontrollide uuesti kontrollimine [15] annab parema hinnangu kontrollitaval perioodil tehtud paikvaatlustest.

38. Sertifitseerimisasutuste paikvaatluste hindamisega seonduvad leiud mõjutavad ka makseasutuselt komisjonile edastatava kontrollistatistika kasutust, mis põhineb peamiselt selliste kontrollide tulemustel. Seda tunnustatakse ka liikmesriikidele suunatud komisjoni uutes ettepanekutes (vt komisjoni vastus punktile 67), millega komisjon kehtestab uued tingimused, mille kohaselt ollakse valmis finantskorrektsioonide summat vähendama liikmesriigi poolt leitud ja selle kontrollistatistikas kajastatud veamäärani.

MAKSEASUTUSE DIREKTORI KINNITAV AVALDUS ON POSITIIVNE SAMM, KUID SIIANI PUUDUB PIISAV ALUS

39. Alates 2007. aastast peab iga makseasutuse direktor esitama komisjonile kinnitava avalduse [16], mis ütleb, kas esitatud raamatupidamise aastaaruanne annab õiglase, täieliku ja täpse ülevaate eelarveaasta kuludest ja tuludest ning kas on kehtestatud süsteem, mis annab raamatupidamise aastaaruande aluseks olevate tehingute seaduslikkuse ja korrektsuse kohta piisava kindluse.

40. Lisaks peavad makseasutuste direktorid alates 2008. aastast avaldama, millistel alustel kinnitav avaldus põhineb, esitades kasutatud dokumentide loetelu ja tehtud töö kokkuvõtte. Kontrollistatistika analüüs peab moodustama ühe osa kinnitavast avaldusest.

41. Kontrollikoda peab kinnitava avalduse kasutuselevõttu positiivseks sammuks põllumajanduskulude nõuetekohase haldamisega seotud vastutusahela ning isevastutuse suurendamisel. Selle kasutamine komisjonis kindluse saamise eesmärgil sõltub siiski nimetatud avalduse koostamise metoodikast.

42. 2008. eelarveaasta puhul kontrollikoja poolt leitud kinnitavate avalduste koostamisega seotud puudused vähendasid kindlust, mida komisjon nendest saab. Nimetatud piiranguid selgitatakse üksikasjalikult järgmistes punktides.

43. Kuigi 2008. aastal tehtud suunise nr 4 [17] muudatust arutati esmakordselt 2008. aasta juulis peetud põllumajandusfondide komitee istungil, esitati see makseasutuste direktoritele alles sama aasta detsembris peetud istungil ehk pärast eelarveaasta lõppu ja vähem kui kaks kuud enne raamatupidamise aastaaruande esitamise tähtaega. Seega esitati muudatus liiga hilja, et seda oleks 2008. eelarveaasta puhul olnud võimalik nõuetekohaselt arvesse võtta. Veelgi märkimisväärsem on asjaolu, et suunises ei olnud piisava üksikasjalikkusega määratletud, milliseid kontrollistatistika osi tuleb kõige olulisemaks pidada ning millist analüüsi koostada.

44. Ametlikust seisukohast märgib kontrollikoda, et enamik uuritud kinnitavaid avaldusi oli esitatud ilma avalduse toetamiseks tehtud töö kokkuvõtteta (Kreeka, Portugal) ning kontrollistatistika kvantitatiivse analüüsita (Taani, Saksamaa, Kreeka, Prantsusmaa, Madalmaad, Portugal).

45. Sisuliselt leidis kontrollikoda, et enamiku kinnitavate avalduste puhul küll kasutati mitmeid sisekontrollisüsteemi elemente, kuid need ei põhinenud kindluse mudelil, mis tagaks kõikide põhikontrollide ja akrediteerimiskriteeriumide süstemaatilise kaasamise. Kui makseasutuste direktorid sellist mudelit kasutaksid, tugevdaks see alust, millel nende avaldused põhinevad.

46. Sellise kindlusmudeli puudumise tagajärgede üheks näiteks on olukord, kus kinnitav avaldus põhineb makseasutuse erinevate osakondade direktorite poolt väljastatavatel n-ö alamkinnitavatel avaldustel ja need alamkinnitavad avaldused põhinevad omakorda vastavate osakonnajuhatajate otsustel, mida ei toeta ükski tõendav dokument (nt kontrollnimekiri), mis näitaks, mille alusel neid koostati (Kreeka, Hispaania). Ühes liikmesriigis (Hispaania) ei väljastatud alamkinnitavat avaldust sellise põhitoimingu jaoks nagu maksete sooritamine.

47. Kuigi makseasutuste direktorite poolt koostatud ja kinnitavale avaldusele lisatud dokumentide nimekirjas mainiti süstemaatiliselt kontrollistatistika analüüsi, eriti veamäärade analüüsi, leidis kontrollikoda liikmesriikidesse tehtud külastuste käigus, et see kas puudus täielikult (Kreeka, Hispaania, Madalmaad, Poola), oli ebapiisav (Saksamaa, Prantsusmaa, Itaalia) või mittetäielik (Portugal, Ühendkuningriik)

48. Lisaks tegi kontrollikoda veamäärade piiratud ülearvutamise ning leidis, et osal juhtudest ületab see 2%, mis komisjoni määratluse kohaselt tähendab piirmäära, mille ületamisel tuleb kinnitava avalduse puhul kaaluda reservatsiooni lisamist (Kreeka, Hispaania (Extremadura), Itaalia, Portugal). Sellist makseasutuste direktorite poolt koostatavat analüüsi ei leitud.

49. Kontrollikoja või sertifitseerimisasutuste poolt läbiviidud kontrollistatistika kontrollide tulemusel leiti kolme makseasutuse vastavates tabelites puudusi, mis seavad kahtluse alla nimetatud statistika usaldusväärsuse (Taani, Kreeka, Ühendkuningriik).

SERTIFITSEERIMISASUTUSTE ARVAMUSEL KINNITAVA AVALDUSE KOHTA ON PIIRATUD LISANDVÄÄRTUS

50. 2007. eelarveaastast alates on sertifitseerimisasutused kohustatud ka väljastama eraldi arvamuse selle kohta, kas kinnitav avaldus vastab õiguslikus raamistikus sätestatud nõuetele. Komisjoni suunis nr 7 sisaldab selle tegevusega seotud juhiseid, milles muu hulgas nõutakse, et sertifitseerimisasutused kontrolliksid kinnitava avaldusega kaasaskäivate tõendavate dokumentide asjakohasust.

51. Kuigi osa sertifitseerimisasutustest töötasid välja konkreetsed kinnitava avalduse hindamise töökavad, ei tehtud sisuliselt selle arvamuse toetamiseks muud lisatööd peale juba raamatupidamisarvestuse sertifitseerimise raames tehtu. Sertifitseerimisasutuse poolt kinnitava avalduse kohta esitatava arvamuse kui sellise lisandväärtus on piiratud, kuna see koosneb vaid kontrollitõendi ja kinnitava avalduse võrdlusest (Taani, Saksamaa, Kreeka, Hispaania, Itaalia, Ühendkuningriik). Ühel juhul (Prantsusmaa) ei järgitud sertifitseerimisasutuse arvamuses suunisega nr 7 ette nähtud mudelit ning selles ei viidatud ühelegi kinnitava avalduse koostamisel kasutatud aluste hindamisele.

52. Lisaks märgib kontrollikoda, et käesoleva aruande eelmistes punktides (punktid 47–49) esile tõstetud kontrollistatistika kasutust mõjutavaid piiranguid vastavate sertifitseerimisasutuste poolt kinnitava avalduse kohta esitatud arvamustes ei mainitud.

II OSA. RAAMATUPIDAMISARVESTUSE NÕUETELE VASTAVUSE KONTROLLIMINE

SISSEJUHATUS

53. Nõuetele vastavuse kontrollimine võeti praegusel kujul kasutusele ühe osana 1996. aastal jõustunud reformist. Määruse (EÜ) nr 1290/2005 artikli 31 lõikes 1 sätestatakse menetluse selle etapi kohta, et "kui komisjon leiab, et… kulud on tehtud ühenduse eeskirju rikkudes, teeb ta otsuse ühenduse rahastamisest välja jäetavate summade kohta …".

54. Alates 1999. aastast kuni 2008. aasta lõpuni võttis komisjon vastu 29 vastavusotsust ja jättis nende põhjal ühenduse rahastamisest välja kokku 5582 miljoni euro ulatuses toetusi. Joonisel 1 esitatakse aastate lõikes sel perioodil rahastamisest välja jäetud summad [18].

JOONIS 1

VÄLJA JÄETUD SUMMAD KALENDRIAASTATE LÕIKES

+++++ TIFF +++++

TÄHELEPANEKUD

KOMISJONI VASTAVUSAUDITID EI HÕLMA PIISAVALT KULUTUSI JA RISKE

55. Komisjon määrab igal aastal kindlaks meetmed ja liikmesriigid, mille raamatupidamisarvestuse nõuetele vastavust auditeeritakse vastavalt iga-aastasele riskianalüüsile, mille käigus analüüsitakse erinevaid põllumajanduskulutusi.

56. Konkreetse aasta (N) riskianalüüsi läbiviimiseks jagab komisjon aasta N-2 põllumajanduskulutused erinevateks auditivaldkondadeks [19]. 2008. aasta tsentraalses riskianalüüsis eristas komisjon 83 auditivaldkonda, mida definitsiooni kohaselt hallatakse samalaadse juhtimis- ja kontrollisüsteemiga. Kuna nimetatud auditivaldkondade kulutused sõltusid erinevatest makseasutustest, on need auditivaldkonnad määratud asjaomastele makseasutustele ning nad moodustavad nn auditivaldkond/makseasutus paari (edaspidi auditivaldkond). Komisjon määras oma 2008. aasta tsentraalse riskianalüüsi tegemiseks kindlaks 1807 auditivaldkonda, mida iseloomustavad erinevad riskifaktorid. Arvesse võetud riskifaktoriteks olid auditivaldkonna rahaline tähtsus ja teised riskifaktorid, nagu auditivaldkonnas kasutatavate kontrollisüsteemide kvaliteet või makseasutuse eripärad. Nimetatud riskifaktorite ühendamisega määrab komisjon kindlaks, kui avatud iga auditivaldkond riskile on, ja kvantifitseerib selle eraldi arvuga (mida nimetatakse liitriskiks). Eri auditivaldkonnad reastatakse kahanevas järjekorras vastavalt nende liitriski väärtusele. Seejärel määrab komisjon selle nimekirja alusel kindlaks oma auditiprioriteedid. Asjaolu, et rahaline tähtsus on oluline riskile avatuse kvantifitseerimisel, viitab sellele, et suurte kulutustega auditivaldkond seatakse tõenäoliselt pingereas ettepoole ning auditeeritakse.

57. Menetluse tulemusel saadakse vaid piiratud arv meetmeid ja makseasutusi, mille komisjon on oma vastavusauditite tulemusel prioriteetseteks tunnistanud. 2006., 2007. ja 2008. aastal komisjoni poolt läbi viidud vastavusaudititega kaetud kulutuste määr on esitatud tabelis 1.

58. Tabel näitab, et vastavusaudititega hõlmati vaid osa põllumajanduskulutustest: 2006. aastal 44%, 2007. aastal 25% ja 2008. aastal 47%. Asjaolu, et kolme aasta jooksul on protsentuaalne suurus üle 100%, ei tähenda, et nimetatud perioodil oleks kõiki auditivaldkondi kontrollitud. Selle põhjuseks on asjaolu, et osa auditivaldkondadest on hindamisperioodi jooksul kontrollitud mitu korda.

TABEL 1

VASTAVUSAUDITITEGA HÕLMATUD KULUTUSED

Allikas: Komisjoni põllumajanduse ja maaelu arengu peadirektoraadi 2008. aasta tegevusaruande 92. leheküljel avaldatud teabe aluseks olev tabel.

| % hõlmatud kulutustest |

Poliitikavaldkonnad [1001] | Peamised kavad | 2006 | 2007 | 2008 |

Põllumajandusturgude sekkumised | Eksporditoetused, puu- ja köögiviljad, piim, riiklik ladustamine, vein | 48% | 32% | 47% [1002] |

Otsetoetused | Ühtne otsemaksete kava, ühtne pindalatoetuste kava, toodanguga seotud toetused | 50% | 24% | 47% |

Maaelu areng | Põllumajanduse keskkond, mägialad, põllumajandusettevõtete moderniseerimine, mitmekesistamine | 16% | 20% | 45% |

| Keskmine | 44% | 25% | 47% |

59. Komisjoni suutlikkust ühenduse eeskirjadele mittevastavad kulud vastavusauditite abil rahastamisest välja jätta, pärsib veelgi määrusega sätestatud nn 24 kuu reegel [20]. Reegel sätestab, et "rahastamisest ei saa keelduda kulude puhul, mis tehti rohkem kui 24 kuud enne komisjoni kirjalikku teadet asjaomasele liikmesriigile kontrolli tulemuste kohta". Selle reegli eesmärk on liikmesriikidele teatava õiguskindluse andmine. Tegelikkuses tähendab see, et 15. oktoobril 2005 edastatud auditileiud võimaldavad komisjonil rahastamisest välja jätta alles alates 15. oktoobrist 2003 tehtud maksed. Kui sama auditi käigus oleks avastatud sama liiki eeskirjade vastaselt enne 15. oktoobrit 2003 tehtud maksed, ei lubaks 24 kuu reegel neid välja jätta.

60. Kuigi õiguskindlus on seaduslik eesmärk, ning samas ei ole konkreetset perioodi hõlmava täieliku auditi läbiviimine võimalik, tekib komisjoni praeguse auditiulatuse ja 24 kuu reegli ühendatud mõju tulemusel olukord, kus teatavate kuluvaldkondade puhul, kui neid lõpuks auditeeritakse, ei ole võimalik korrektsioone teha. Sellest antakse parem ülevaade 3. selgituses.

3. SELGITUS

NÕUETELE VASTAVUSE KONTROLLIMISEGA MITTEHÕLMATUD EESKIRJADE VASTASELT TEHTUD MAKSED

Kontrollikoda hindas 27. juuli 2006. aasta vastavusotsuses nr 22 (2006/554/EÜ) sisalduvat korrektsiooni. Nimetatud korrektsiooni suurus oli 77,1 miljonit eurot ning see käsitles muu hulgas riski, et toetusi maksti märgaladel asuvatele maatükkidele Prantsusmaal, mis ei olnud otsetoetuste saamiseks abikõlblikud. Korrektsiooni summa kehtestati kulutustelt, mis tehti 24 kuu jooksul Prantsusmaa teavitamisest 2001. aasta oktoobris. Kuigi komisjon käsitles sama tüüpi maatükkidele enne 1999. aasta oktoobrit tehtud makseid samuti eeskirjade vastastena, ei olnud võimalik neid makseid korrektsiooniga hõlmata, kuna rakendati 24 kuu reeglit. Antud juhul, mis on täiendavaks näiteks süsteemile omastest pikkadest viivitustest, ulatusid kontrollikoja hinnangul maksed, mida ei olnud võimalik korrigeerida, 100 miljoni euroni.

61. Et määrata täpselt kindlaks summa, mida komisjonil ei ole võib-olla võimalik nimetatud reegli kasutamise tõttu rahastamisest välja jätta, vajatakse konkreetset ja põhjalikku teavet, mis ei ole komisjonile kättesaadav. Kontrollikoda analüüs näitab, et nimetatud piirangust mõjutatud auditivaldkonnad eraldi on rahalises mõttes suhteliselt väikesed, kuid oma arvukuse tõttu on nende kogusumma märkimisväärne. Sellega seoses soovib kontrollikoda juhtida tähelepanu asjaolule, et komisjoni tsentraalses riskianalüüsis sisalduvate auditivaldkondade suur hulk (2008. aastal 1807) ei võimalda neid mõistliku perioodi jooksul täielikult hõlmata.

KOMISJONI KORREKTSIOONID EI PÕHINE ÜHENDUSELE PÕHJUSTATUD RAHALISE KAHJU TÄPSEL HINNANGUL

62. Määruses (EÜ) nr 1290/2005 kehtestatakse üldised põhimõtted vastavuskorrektsioonide summa määramiseks ja sätestatakse, et "komisjon hindab välja jäetavaid summasid, tuvastatud mittevastavuse raskusastme alusel. Komisjon võtab arvesse rikkumise laadi ja raskusastet, ning ühendusele tekitatud rahalist kahju" [21]. Nimetatud eeskirjade kohaselt on komisjonil võimalik valida meetodeid, mida finantskorrektsioonide summa kindlaksmääramisel kasutada. Komisjon on need vastavuskorrektsioonide arvutamismeetodid esitanud oma töödokumendis [22].

63. Komisjoni töödokumendis nähakse ette, et kindla määraga summasid kasutatakse juhul, kui ülejäänud kahte meetodit ei ole võimalik kasutada (vt 4. selgitus). Kontrollikoda analüüsis seetõttu kasutatud korrektsioone, mille puhul komisjoni töödokument lubas rakendada kindla määraga summasid või korrektsioonide kehtestamise erijuhte (muud meetodid) [23]. Analüüs hõlmas kuut auditiga hõlmatud perioodil (2007. ja 2008. aasta) vastu võetud vastavusotsust [24].

4. SELGITUS

KOMISJONI MEETODID FINANTSKORREKTSIOONIDE KALKULEERIMISEKS

Komisjon kasutab kolme erinevat kalkuleerimismeetodit:

a) Kui auditi käigus leitud vea põhjuseks on konkreetne juhtum (või mitu juhtumit), võrdub korrektsioon veast mõjutatud tehingute väärtusega.

b) Kui vead avastatakse esindusliku tehingute valimi uurimisel, põhineb korrektsioon nende tulemuste ekstrapoleerimisel.

c) Kui eespool mainitud kahte meetodit ei ole võimalik kasutada, tehakse kindla määraga korrektsioonid riskigruppi kuuluvate kulutuste summalt.

Kindla määraga korrektsiooni suurus (2%, 5%, 10%, 25% või enam) sõltub leitud puuduste tõsidusest, kas nad on seotud põhi- või lisakontrollidega ning kas nad on korduvad või mitte [25].

2%-lise korrektsiooni kasutus | Põhikontrollid on rahuldavad, kuid üks või mitu lisakontrolli ei toimi. |

5%-lise korrektsiooni kasutus | Mitte kõiki põhikontrolle ei tehta vastavalt määrusega sätestatud hulgale, sagedusele või põhjalikkusele. Seetõttu on fondile kahju tekitamise risk märkimisväärselt suur. |

10%-lise korrektsiooni kasutus | Üht või mitut põhikontrolli ei kasutata või kasutatakse nii puudulikult või harva, et nad on täiesti ebamõjusad taotluse abikõlblikkuse hindamisel või eeskirjade eiramise tõkestamisel. Seetõttu on fondi puhul suur laialdase kahju tekitamise risk. |

25%-lise korrektsiooni kasutus | Kui kontrollisüsteem puudub või see on tõsiste puudustega ja on tõendeid laialdasest eeskirjade eiramisest ning hooletusest eeskirjadevastase praktika või pettuste tõkestamisel. Fondi puhul on erakorraliselt suur kahju tekitamise risk. |

Suuremate korrektsioonide kasutus | Puudused on niivõrd tõsised, et ühenduse eeskirju ei täideta üldse, mis muudab kõik maksed eeskirjadevastasteks. |

64. Joonis 2 näitab, et iga analüüsitud vastavusotsuse (2007. ja 2008. aasta) puhul on enamik korrektsioone (vastavalt väärtusele) kindla määraga korrektsioonid ja neid ei saa seepärast eranditeks pidada. Kuue vastavusotsuse põhjal võib tõdeda, et üldiselt on 92% korrektsioonidest (vastavalt väärtusele) kindla määraga korrektsioonid.

JOONIS 2

KINDLA MÄÄRAGA KORREKTSIOONIDE JA TEISTE MEETODITE VÕRDLUS

+++++ TIFF +++++

65. Peamine põhjus selle meetodi laialdaseks kasutuseks on asjaolu, et komisjoni vastavusauditite põhielement on liikmesriikide poolt kasutatavate süsteemide hindamine. Nimetatud lähenemine ei käsitle aga piisavalt vajadust määrata suurema täpsusega kindlaks süsteemides leitud vigade finantstagajärjed. Juhtudel, kui nimetatud tagajärjed on kvantifitseeritavad ja märkimisväärsed, mistõttu ka potentsiaalsed korrektsioonid on suured, tekib vajadus läbi viia piisav, n-ö substantiivne kontrollimine ehk abi maksmise üksikasjalik kontrollimine, sh selle abikõlblikkuse kontrollimine abisaaja tasandil (paikvaatlus), mis võimaldaks täpselt kvantifitseerida korrigeeritava summa suuruse (nt statistiliselt esindusliku valimi ekstrapoleerimisega). Komisjoni vastavusauditi käsiraamatus on see piirang ära märgitud ning selle kohta on esitatud järgmine selgitus: "raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise menetluse käigus on audiitor kohustatud hindama mitte ainult süsteemi puudusi (mis tähendab kontrollide testimist), vaid võtma arvesse ka puuduste finantsmõju (mis tähendab substantiivset kontrollimist)", kuid see ei ole praktikas võimalik, kuna "põhjendatud tasemel substantiivse kontrollimise läbi- viimiseks vajatakse olemasolevast rohkem vahendeid".

66. Kindla määraga korrektsioonide meetodi probleemiks on asjaolu, et süsteemide puudused viitavad eeskirjade vastaselt tehtavate maksete riskile, kuid ei anna tõendeid sellest, et eeskirjadevastaseid makseid ka tegelikkuses tehti, ning veelgi vähem, et summa võrdus kehtestatud kindla määraga korrektsiooniga. Seetõttu ei anna kindla määraga korrektsioonid piisavat alust süsteemivigade tõttu tehtud eeskirjadevastaste maksete täpseks määratlemiseks [26]. Komisjoni vastavusauditi käsiraamatus tunnistatakse tõepoolest, et süsteemipõhise lähenemisega on tavaliselt võimatu täpselt hinnata eeskirjadele mittevastavate maksete arvu, kuna tavaliselt puudub jälgitav seos süsteemides leitud vigade ja maksetes leitud vigade vahel [27]. Seda olukorda kirjeldatakse 5. selgituses toodud näites.

5. SELGITUS

KOMISJONI KONTROLLIDE ULATUS

Komisjon jättis oma vastavusotsuses nr 30 ühenduse rahastamisest välja 55 miljonit Suurbritannia naelsterlingit (68 miljonit eurot), mis olid seotud Ühendkuningriigi makseasutuse poolt 2004. ja 2005. aastal tehtud maksetega. Nimetatud summa saadi komisjoni audiitorite leitud süsteemipuuduste tõttu tehtud 5%-lise kindla määraga korrektsiooni tulemusel ning see oli seotud kaugseiresüsteemi kasutavate kohapealsete kontrollide ebapiisava kvaliteediga (kohapealsete kontrollide järelkontrollide ebasobiv ajastamine ja toetuse saamiseks abikõlbliku pindala ebatäpne määratlemine).

Komisjon kontrollis mitmete maatükkide suurust ja abikõlblikkust, kuid ei kontrollinud üksikmaksete esinduslikku valimit, mis oleks võimaldanud välja arvutada ELi eelarvele põhjustatud kahju täpse summa.

Sellise lähenemise puudumise tõttu ei ole võimalik kindlaks määrata, kas kindla määraga korrektsioon oli piisav, ebapiisav või liiga suur.

67. Kontrollikoja tähelepanekut rõhutati Euroopa Parlamendi 2007. aasta eelarve täitmist kinnitavas resolutsioonis, milles muude raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise menetluse puuduste hulgas tauniti asjaolu, et tagasi saadud summade ja eeskirjade vastaselt tehtud maksete tegeliku arvu vahel ei ole võimalik luua piisavat seost [28]. Juba 2003. aastal märkis Euroopa Parlament oma resolutsioonis raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise reformi kohta, et "ligikaudu 90% kõikidest korrektsioonidest on oma väärtuselt kindla määraga korrektsioonid, mitte täpsed korrektsioonid", ning palus "komisjonil teha meetmete kohta ettepanek, vähendamaks sõltuvust kindla määraga korrektsioonidest 2004. aasta lõpuks" [29]. Selliseid meetmeid ei ole siiani esitatud.

VASTAVUSOTSUSED TEHAKSE LIIGA HILJA

68. Kontrollikoda on mitmel korral juhtinud tähelepanu enne 1996. aasta reformi raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise menetluses esinenud pikkadele viivitustele. Selle tulemusel märgiti kontrollikoja arvamuses nr 5/94, mis käsitles nõukogu määruse (EMÜ) nr 729/70 (ühise põllumajanduspoliitika rahastamise kohta) reformi, et raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise menetluse kõikidele etappidele tuleb põhjendamatute viivituste vältimiseks kehtestada täpsed ajapiirangud. Seda ettepanekut ei võetud lõpuks määruse muudetud versioonis vastu.

69. Komisjon on siiski püstitanud soovitusliku sisemise ajakava, mille jooksul soovitakse raamatupidamisarvestuse nõuetele vastavuse kontrollimine lõpule viia. Selle kohaselt tuleb kogu menetlus lõpule viia 450 päeva jooksul pärast auditi toimumist (lepituseta) ja 645 päeva jooksul, kui liikmesriik taotleb lepitust. Menetluse erinevad etapid on toodud 6. selgituses.

6. SELGITUS

RAAMATUPIDAMISARVESTUSE NÕUETELE VASTAVUSE KONTROLLIMISE MENETLUSE SUUNAV ASUTUSESISENE EESMÄRK

Allikas: Komisjoni põllumajanduse ja maaelu arengu peadirektoraat: teabeleht – The clearance of accounts procedure (http://ec.europa.eu/agriculture/publi/fact/clear/clear_en.pdf).

Etapp A | Audit liikmesriigis | |

Etapp B | Auditileidude kohta aruande koostamine | A + 60 päeva |

Etapp C | Kiri liikmesriigile auditileidude kohta | B + 30 päeva |

Etapp D | Liikmesriigi vastus | C + 60 päeva |

Etapp E | Vastuse tõlkimine ja uurimine | D + 90 päeva |

Etapp F | Kahepoolne kohtumine vaidlusaluste küsimuste lahendamiseks | E + 45 päeva |

Etapp G | Kahepoolse kohtumise järeldusi sisaldav kiri | F + 15 päeva |

Etapp H | Liikmesriigi vastus järeldustele, selle tõlkimine ja uurimine komisjonis | G + 105 päeva |

Etapp I | Lõppjärelduse projekt | H + 45 päeva |

Päevade arv alates auditi toimumisest (lepituseta) | 450 päeva |

Etapp J | Liikmesriigi taotlus lepitusmenetluse rakendamiseks | I + 30 päeva |

Etapp K | Lepitusorgani aruanne | J + 120 päeva |

Etapp L | Komisjoni lõpliku seisukoha projekt | K + 45 päeva |

Päevade arv alates auditi toimumisest (lepitusega) | 645 päeva |

Vastavusotsuste tegemise soovitatud sagedus | kaks kuni kolm korda aastas |

70. 2007. ja 2008. aastal vastu võetud kuue vastavusotsuse põhjal hindas kontrollikoda, kui kaua aega kulub tegelikkuses lõpliku järelduse projekti (etapp I – lepituseta menetlus) või lõpliku seisukoha projekti koostamiseks (etapp L – lepitusega menetlus). Tulemused on esitatud joonisel 3.

71. Analüüs näitab, et nii lepitusega kui lepituseta menetlusega korrektsioonide tegemiseks vajaminev aeg oli üldiselt oluliselt pikem kui komisjoni soovituslik sisemine ajakava. Paljudel juhtudel oli selle põhjuseks asjaolu, et komisjon oli kohustatud liikmesriigis läbi viima täiendavad auditid, et paremini hinna-ta nende kontrollisüsteemide puuduste ulatust ja tõsidust.

JOONIS 3

NÕUETEKOHASUSE KONTROLLIMISE MENETLUSEKS VAJALIK AEG

+++++ TIFF +++++

72. On ilmne, et menetlus pikeneb, kui liikmesriik taotleb lepitusmenetlust. 2003. aastal märgiti Euroopa Parlamendi resolutsioonis nimetatud menetluse reformi kohta, et parlament: "nendib kahetsusega, et lepitusmenetluse kasutamise tulemusel ei vähene kohtule esitatavate juhtumite arv. Parlamendi arvates ei ole lepitusmenetluse eesmärk tegelikkuses seisukohtade lepitamine, vaid see on hoopis liikmesriigile täiendav võimalus kaebuse esitamiseks, komisjoni tegevuse kontrollimiseks ja komisjonile hea töö tegemise motivatsiooniks. Parlamendi arvates on kaheldav, kas see on piisav, et põhjendada lepitusmenetluse jätkamist pikema aja jooksul. Parlament palub komisjonil ja lepitusorganil uurida võimalusi lepitusorganile edastatud juhtumite sõelumiseks ning seeläbi juhtumite arvu vähendamiseks" [30].

73. Üldiselt täheldas kontrollikoda, et raamatupidamisarvestuse nõuetele vastavuse kontrollimise menetlus on liiga pikk (kestab kahest kuni viie aastani). 2008. aasta lõpus ei oldud ühtegi 2001. aastast hilisema aasta raamatupidamisarvestuse kontrollimist ja heakskiitmist lõpule viidud.

III OSA. RAAMATUPIDAMISARVESTUSE KONTROLLIMISE JA HEAKSKIITMISE MENETLUS TERVIKUNA

SISSEJUHATUS

74. Käesoleva aruande I ja II osas uuritakse kehtiva raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise menetluse kahte osa eraldi. Käesolevas osas vaadeldakse, kas nimetatud menetlused tervikuna täidavad raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise funktsiooni.

TÄHELEPANEKUD

PRAEGUSE RAAMATUPIDAMISARVESTUSE KONTROLLIMISE JA HEAKSKIITMISE MENETLUSE VASTAVUS FINANTSMÄÄRUSELE

75. Käesoleva aruande sissejuhatuses tuletati meelde, et raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise menetluse üldine eesmärk on võimaldada komisjonil võtta vastutus eelarve täitmise tagamise eest olukorras, kus liikmesriikide põllumajanduskulutusi tehakse jagatud halduse raames. Sel eesmärgil peab komisjon tunnistama, et osa kulutustest, mis on tehtud vastavalt kohaldatavatele eeskirjadele, kantakse ELi eelarvesse, ning see osa kulutustest, mille puhul eeskirju ei ole järgitud, jäetakse ühenduse rahastamisest välja. See on üksikasjalikult sätestatud finantsmääruse artiklis 53b ja finantsmääruse rakenduseeskirjade artiklis 42.

76. Raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise menetluse eesmärk on määrata kindlaks kulutuste summa, mida lubatakse eelarvest maksta. See tähendab, et komisjon peab tegema lõpliku positiivse otsuse kulutuste kohta, mis tehakse konkreetse eelarveperioodi jooksul, et teavitada eelarvepädevaid institutsioone ja võtta lõplik vastutus.

77. Raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise menetluse praeguse kahe etapi kohaselt tuleb vastu võtta ainult iga-aastane finantsotsus raamatupidamisaruannete usaldusväärsuse kohta (finantsotsus). Sellele järgnevates vastavusotsustes konkreetseid summasid ei mainita. Puudub aga lõplik ametlik otsus, mis kehtestaks konkreetsel perioodil eelarvest maksta lubatud kulude summa. Seaduslikkuse ja korrektsusega seotud otsuse puudumisel ei ole võimalik aasta kulusid pidada täielikult kontrollituteks ja heaks kiidetuteks.

78. Vastavusotsustega ei ole võimalik iga-aastase finantsotsuse piiratust täielikult kompenseerida järgnevatel põhjustel:

a) komisjon teeb iga vastavusotsuse (tavaliselt kolm otsust aastas) eraldi pärast ühe või mitme auditi lõpetamist. Nimetatud otsused ei ole seotud konkreetse eelarveaastaga, vaid käsitlevad mitmeid eelarveaastaid. Näiteks sisaldas 2008. aastal vastu võetud vastavusotsus korrektsioone, mis olid seotud perioodiga 2001–2007;

b) vastavusotsuseid võib teha kuni hetkeni, mil hakkab kehtima neile seatud ajapiirang. Sisuliselt tähendab see, et 2008. aasta lõpus pooleli olevate vastavusaudititega tehti korrektsioone, mis pärinesid isegi 2002. eelarveaastast. See tähendab, et 2008. aasta lõpus võib 2001. eelarveaasta lugeda suletuks. Siiski, sellest olukorrast i) ei teavitata ametlikult komisjoni otsuse ega isegi raamatupidamise aastaaruandele lisatava teatisega ning ii) selle olukorrani jõutakse alles tükk aega pärast vastava finantsotsuse vastu- võtmist.

79. Kontrollikoda on nendele probleemidele korduvalt juhtinud tähelepanu oma aastaaruannetes, milles määratleti nõuetele vastavuse kontrollimise tagasiulatuvusest ja mitmeaastasusest tulenevad piirangud [31]. 2007. aastal märkis kontrollikoda, et "vastavusotsused ei puudutanud otsuste tegemise aastal lõplikele abisaajatele tehtud makseid. Üldjuhul puudutasid otsused mitme aasta kulutusi ja olid tehtud mitmeaastase viivitusega. 2006. aasta lõpuks ei olnud nõuetele vastavuse kontrollimine lõpule viidud ühegi aasta kohta pärast aastat 1998" [32]; 2008. aasta lõpuks ei olnud vastavuse kontrollimine lõpule viidud ühegi aastast 2001 hilisema aasta kohta.

80. Euroopa Parlament on tõstatanud selle teema oma resolutsioonis 2003. aasta raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise menetluse kohta, milles ta "kutsub komisjoni üles järgmises EAGGFi finantsaruandes teavitama eelarve täitmist kinnitavat asutust eelarveaasta sulgemisest ja esitama iga liikmesriigi puhul vastavalt aastal tehtud korrektsioonid valdkondade kaupa" [33]. Antud üleskutsega seoses ei olnud auditi ajaks edasiminekut toimunud. Komisjon on siiski võtnud meetmeid täiendava teabe esitamiseks 2009. aasta raamatupidamisaruandes, mis avaldatakse 2010. aastal.

81. Kontrollikoda on arvamusel, et praeguse raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise menetlusega ei anta ametlikku lõplikku heakskiitu konkreetse eelarveperioodi kulutustele, kas konkreetse otsusega, mis sisaldab lõpuks heaks kiidetud summat, või finantsaruannetes sisalduva konkreetse teatisega – seisukoht, mida kontrollikoda on korduvalt märkinud oma aastaaruannetes, mis saadetakse eelarve täitmisele heakskiitu andvale asutusele. Nimetatud menetlusega ei ole ka võimalik saada vajalikku selgust seoses kulude summaga, mida lubatakse konkreetsel eelarveaastal vastavalt finantsmäärusele eelarvest maksta (vt punkt 2).

82. Seoses sellega tuletab kontrollikoda meelde, et oma 1994. aasta arvamuses reformi kohta "rõhutab kontrollikoda ühtse, iga-aastase EAGGFi tagatisrahastu vastavusotsuse põhimõtte järgimist, nagu sätestatud määruse (EMÜ) nr 729/70 esimeses versioonis" ja märkis, et "selles kontekstis paistab komisjoni ettepanek kompromisslahendusena, milles võetakse küll arvesse raamatupidamisarvestuse kontrollimisel ja heakskiitmisel leitud puudused, kuid ei kõrvaldata neid täielikult".

PRAEGUSE OLUKORRA TAGAJÄRJED

TAGAJÄRJED FINANTSARUANNETELE

83. Aastaaruanded esitatakse Euroopa Parlamendile ja nõukogule pärast iga-aastast raamatupidamisarvestuse finantsaspektidest lähtuva kontrollimise ja heakskiitmise otsust, kuid enne vastavusotsuse tegemist. Seega ei kajasta need finantsaruanded veel eeskirjade vastaselt tehtud kulude väljajätmist.

84. Selles kontekstis on kontrollikoda korduvalt oma aastaaruannetes märkinud, et "kuigi kõik raamatupidamise aastaaruande selgitavad märkused sisaldavad teavet asjaolu kohta, et komisjoni osakonnad või liikmesriigid korrigeerivad tõenäoliselt osa tehinguid hiljem, ei ole märkustes viidatud kulude summadele ega valdkondadele, mida võidakse kontrollida ja mille puhul rakendatakse raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise menetlust" [34]. Näiteks 2008. eelarveaastal viitavad finantsaruannete märkused sellele, et komisjon otsustas liikmesriikidelt (vastavusotsuste kaudu) tagasi nõuda 859 miljonit eurot [35]. Nimetatud summa puudutab varasematel aastatel kajastatud kulutusi, kuid puudub teave selle kohta, milliste aastate, liikmesriikide või meetmetega on tegemist.

85. Komisjon on püüdnud vähendada selle kindluse puudumist, lisades raamatupidamise aastaaruannete märkustesse hinnangulised summad, mis tema arvates võidakse järgmistel aastatel rahastamisest välja jätta, võttes aluseks eelmistel aastatel välja jäetud summade keskmise. Kuigi selliste hinnangute lisamine annab finantsaruannete kasutajale täiendavat teavet, ei saa neid pidada tulevikus tehtavate korrektsioonide usaldusväärseks indikaatoriks ei väärtuse ega ka oletatava kuluvaldkonna osas. Võttes näiteks jällegi 2008. aasta, sisaldavad finantsaruanded märkust, mille kohaselt komisjon loodab tulevikus tehtavate vastavusotsustega tagasi saada ligikaudu 1,7 miljardit eurot perioodil 2001–2008 tehtud kulutustest [36].

EELARVE TÄITMISE MENETLUSE TAGAJÄRJED

86. Otsuse eelarve täitmise kohta teeb selleks volitatud institutsioon – Euroopa Parlament – kes vabastab täitevasutuse – komisjoni – igasugusest edasisest eelarve haldamisega seotud vastutusest, mis tähistabki eelarve lõplikku sulgemist.

87. Otsus eelarve täitmise kohta on kulminatsioon menetlusele, mis algab konkreetse eelarve täitmisele järgneval aastal ning lõpeb tavaliselt sellele järgneva aasta 15. mail. Pärast nõukogu soovituse koostamist vaatab parlament läbi EÜ asutamislepingu artiklis 275 (Lissaboni lepingu artikkel 318) viidatud finantsaruanded, aastaaruande ning EÜ asutamislepingu artiklis 248 (Lissaboni lepingu artikkel 287) viidatud asjassepuutuvad kontrollikoja eriaruanded ja kontrollikoja kinnitava avalduse.

88. Praegune raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise menetlus mõjutab eelarve täitmise kinnitamise menetluse peamisi institutsioone – Euroopa Parlamenti ja nõukogu – järgmiselt: Euroopa Parlament ja nõukogu vaatavad läbi finantsaruanded, milles esitatud teave ei ole täielik, ning vabastavad komisjoni eelarve haldamise vastutusest, kuigi asjassepuutuvad kulutused ei ole lõplikud ning kuuluvad edaspidi muutmisele või korrigeerimisele vastavalt komisjoni vastavusotsustele. Euroopa Parlament on seda olukorda juba varem kommenteerinud (vt punkt 80). Sellele küsimusele viitas ka nõukogu oma soovituses komisjoni tegevuse heakskiitmise kohta 2004. eelarveaasta eelarve täitmisel: "Nõukogu kutsub komisjoni üles peadirektori avalduses eraldi määratlema tõendatud kulutused ja need kulutused, mille osas viiakse läbi täiendavaid kontrolle" [37].

RAAMATUPIDAMISARVESTUSE KONTROLLIMISE JA HEAKSKIITMISE ROLL ÜHENDUSE FINANTSHUVIDE KAITSMISEL

89. Kuigi eeskirjade vastaselt tehtud maksete väljajätmine kaitseb ELi eelarvet kulutuste eest, mida sellest maksta ei tohiks, juhib komisjon tähelepanu asjaolule, et raamatupidamisarvestuse nõuetele vastavuse kontrollimine ei ole abisaajatele eeskirjade vastaselt tehtud maksete tagasinõudmise mehhanism, vaid rõhutab, et korrektsioonid on "liikmesriikidele tugevaks motivatsiooniks, et oma juhtimis- ja kontrollisüsteeme parandada" [38]. Sellest hoolimata sisaldab Euroopa Komisjoni 2008. eelarveaasta raamatupidamise aastaaruanne seoses nõuetele vastavuse kontrollimisega rubriigis "alusetult makstud summade tagasinõudmine" 859 miljoni euro suurust summat.

90. Seoses sellega märgib kontrollikoda, et tehtud vastavusotsustel on kahtlemata teatav olulisus ELi finantshuvide kaitsmisel. Asjaolu, et finantskorrektsioonid jäetakse välja liikmesriikidele hiljem hüvitatavatest summadest, omab järgmisi tagajärgi:

a) finantskorrektsioone ei rakendata eeskirjade vastaselt tehtud makseid saanud põllumajandus- ja muudele ettevõtjatele, vaid pigem liikmesriikide maksumaksjatele;

b) enamikul juhtudest ei ole neil otsest ennetavat või hoiatavat mõju abisaajatele, kes on saanud eeskirjade vastaselt tehtud makseid, kuna välja jäetud summasid ei ole võimalik üksikjuhtudega seostada ning seejärel tagasi nõuda.

91. Kontrollikoda leiab, et enamik korrektsioone (vastavalt väärtusele) on kindla määraga (vt punkt 64) ning seetõttu ei jäta mitte välja üksikuid kulutusi (mis ei olnud eeskirjadega kooskõlas), vaid karistavad liikmesriike nende poolt kasutusele võetud kontrollides ja menetlustes leitud puuduste eest. Välja jäetavate summade kindlaksmääramise mehhanismi kohaselt tuleb need summad maha arvestada komisjoni poolt liikmesriikidele edaspidi tehtavatest maksetest. Nimetatud põhjustel on raamtupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise otsuseid hakatud pidama pigem liikmesriikide haldusele rakendatavateks karistusteks kui eeskirjade vastaselt tehtud maksete korrektsioonideks.

JÄRELDUSED JA SOOVITUSED

JÄRELDUSED

RAAMATUPIDAMISARVESTUSE FINANTSASPEKTIDEST LÄHTUV KONTROLLIMINE JA HEAKSKIITMINE

92. Iga-aastane raamatupidamisarvestuse finantsaspektidest lähtuva kontrollimise ja heakskiitmise menetlus hõlmas algselt raamatupidamise aastaaruannete usaldusväärsust, kuid hiljuti on seda laiendatud hõlmamaks tehingute seaduslikkuse ja korrektsuse teatavaid aspekte.

93. Seoses raamatupidamisaruannete usaldusväärsusega leidis kontrollikoda suuri erinevusi sertifitseerimisasutuste kontrollide standardites, mis mõnel juhul omasid vastupidist mõju punktides 21–24 toodud sertifitseerimispõhimõtetele. Vaatamata leitud puudustele järeldas kontrollikoda, et nende mõju ei oleks muutnud komisjoni otsust asjassepuutuvate makseasutuste raamatupidamise aastaaruannete kohta (st need kas heaks kiita või heakskiitmise otsusest välja jätta). Sellest tulenevalt järeldab kontrollikoda, et raamatupidamise aastaaruannete usaldusväärsusega seoses annab raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise menetlus komisjonile piisava kindluse ja piisavalt teavet oma iga-aastase raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise otsuse tegemiseks.

94. Raamatupidamise aastaaruannete aluseks olevate tehingute seaduslikkuse ja korrektsusega seotud uute kindluse elementide puhul, mida nüüd sertifitseerimisasutustelt ja makseasutuste direktoritelt nõutakse, järeldas kontrollikoda punktides 25–52 toodud põhjustel, et sellistest uutest elementidest saadav kindlusega seotud kasu oli ikka veel piiratud. Eelkõige sisekontrollimenetluste testimine erines oluliselt külastatud sertifitseerimisasutustes ja üldiselt ei olnud tehtud töö piisav, toetamaks nende avaldust, et makseasutuste sisekontrollimenetlused on toiminud rahuldavalt. Ka makseasutuste direktorite kinnitava avaldusega ei ole võimalik saada kindlust raamatupidamise aastaaruannete aluseks olevate tehingute seaduslikkuse ja korrektsuse kohta. See oleks võimalik juhul, kui omatakse piisavat kindlust kontrollistatistika usaldusväärsuse kohta, kuid praegu see nii veel ei ole. Sertifitseerimisasutuste poolt kinnitava avalduse kohta avaldatava arvamuse lisaväärtus ei ole veel selge.

RAAMATUPIDAMISARVESTUSE NÕUETELE VASTAVUSE KONTROLLIMINE

95. Perioodil 1999–2008 on komisjon oma vastavusotsuste kaudu liikmesriikidelt tagasi nõudnud 5582 miljonit eurot. Olulised puudused mõjutavad siiski ikka veel nõuetele vastavuse kontrollimise menetluse rakendamist ja mõjutavad negatiivselt eesmärgi – ühenduse rahastamisest eeskirjade vastaselt tehtud maksete väljajätmine – saavutamist.

96. Komisjoni vastavusauditi tegemiseks kasutatavate vahendite vähesus piirab põllumajanduskulutuste auditi ulatust, mis koos 24 kuu reegli kohaldamisega põhjustab olukorra, kus eeskirjadevastased maksed võidakse küll kindlaks määrata, kuid mida ei ole seejärel võimalik ühenduse rahastamisest välja jätta.

97. Nagu kontrollikoda juba varasemalt märkis, ei takista komisjoni poolt tehtav süsteemiaudit eeskirjade vastaselt tehtud kulutuste kindlaksmääramiseks sobiva valimikoostamise meetodi kasutamist. Kõik sobivad meetodid peaksid sisaldama maksete seaduslikkuse ja korrektsuse uurimist lõplike abisaajate tasandil. Asjaolu, et komisjon kohandas oma auditilähenemise oma olemasolevate vahenditega, on põhjustanud olukorra, kus puudub piisav substantiivne kontrollimine ning sellest tulenevalt kasutatakse laialdaselt kindla määraga korrektsioone. Nimetatud korrektsioonid ei võimalda luua piisavat seost liikmesriikidelt vastavusotsuste kaudu tagasi saadud summade ja eeskirjade vastaselt tehtud maksete summade vahel, mida tagasi saadavad summad peaksid kompenseerima.

98. Resolutsioonis raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise menetluse reformimise kohta juhtis Euroopa Parlament tähelepanu sellele, et raamatupidamisarvestuse kontrollimist ja heakskiitmist reformiti 1996. aastal, eesmärgiga kõrvaldada raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise otsuste tegemisel esinevad pikaajalised viivitused. Vastavusotsuste tegemiseks ja menetluse lõpetamiseks vajalik aeg on siiski ikka veel liiga pikk. Nõuetele vastavuse kontrollimise menetluse pikkusest tulenevalt ei olnud 2008. aasta lõpuks vastavuse kontrollimine lõpule viidud ühegi 2001. aastast hilisema aasta kohta.

RAAMATUPIDAMISARVESTUSE KONTROLLIMISE JA HEAKSKIITMISE MENETLUS TERVIKUNA

99. 1996. aasta raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise menetluse reformi tulemusel võeti kasutusele kahe-etapiline menetlus, mis tähendab, et nüüdsest tehakse ainult üks iga-aastane komisjoni finantsotsus ning et vastavusotsused hõlmavad mitut aastat ega ole enam seotud konkreetse eelarveaastaga.

100. Raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise menetlusega ei tee komisjon ametlikku lõplikku otsust, millega kehtestataks konkreetseks perioodiks eelarvest maksta lubatud kulud, nagu see on sätestatud finantsmääruses. Seaduslikkuse ja korrektsusega seotud otsuse puudumisel ei ole võimalik aasta kulusid pidada täielikult kontrollituteks ja heaks kiidetuteks.

101. Aastaaruanded esitatakse parlamendile ja nõukogule pärast iga-aastast raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise otsust, kuid enne eeskirjade vastaselt tehtud kulude väljajätmist. Parlament kiidab heaks komisjonipoolse eelarve täitmise ning vabastab ta seeläbi vastutusest eelarve täitmise eest. Heakskiidu andmisega avaldab parlament arvamuse teabe kohta, mis hõlmab tehinguid, mille eest komisjon ei ole veel vastutust võtnud ning mida seega tõenäoliselt hilisemas etapis muudetakse.

102. Sellega, et komisjoni vastavusotsuste kaudu kohaldatakse põhiliselt (vastavalt väärtusele) kindla määraga korrektsioone, kaasneb oht, et liikmesriigid ei käsitle välja jäetud summasid selgete ja vaieldamatutena. Kuigi 1996. aasta reform toetas pigem ennetus- ja parandusmehhanismi kui karistuste kehtestamist, võib finantskorrektsioone pidada pigem karistusteks [39], mille üle võib kaubelda, kui eeskirjade vastaselt tehtud maksete tagasisaamisteks.

103. Vastavusotsused ei ole otseselt seotud abisaajatele eeskirjade vastaselt tehtud maksetega ning neid eeskirjade vastaselt tehtud kulutusi ei jäeta seetõttu ühenduse rahastamisest otseselt välja. Tegelikkuses kantakse nimetatud otsustega hõlmatud finantskorrektsioonide maksumus eeskirjade vastaselt makstud toetusi saanud abisaajate asemel liikmesriikide poolt.

SOOVITUSED

104. Kontrollikoda soovitab raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise menetluse tervikuna läbi vaadata, pidades silmas eelkõige järgmisi teemasid:

a) raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise menetluse erinevatele etappidele ning tervele menetlusele seatud eesmärgid, samuti erinevate asjassepuutuvate osapoolte vastavad ülesanded ja vastutusvaldkonnad peavad olema täpsemini määratletud asjaomastes määrustes, selle asemel, et neid pidevalt suuniste abil muudetakse. See peaks sertifitseerimisasutuste rolli "stabiliseerimisele" kaasa aitama;

b) punktis a) soovitatud läbivaatamise oluline element peaks olema see, et menetluse kõikidele etappidele kehtestatakse ajapiirangud, eelkõige komisjonile konkreetse eelarveaasta kohta lõpliku otsuse tegemiseks;

c) komisjon peab nõuetele vastavuse kontrollimise menetluse lõpus kinnitama konkreetse eelarveaasta eelarvest tehtavad kulutused ja teavitama sellest eelarve täitmisele heakskiidu andmise eest vastutavaid institutsioone;

d) finantsaruannete kasutajale praegu antava informatsiooni täiustamiseks tuleb finantsaruannetes iga liikmesriigi puhul eelarvevaldkonna ja eelarveaasta kaupa ära märkida summad, mida võidakse täiendavalt kontrollida;

e) käsitlemist vajab varasem kriitika, mis on vaatamata eelnevatele reformidele ikka veel ajakohane: kritiseeritud on liiga pikki viivitusi menetluse lõpetamisel; asjaolu, et menetlus on eraldatud aasta finantsaruannetest (vt eespool punktid c ja d); liiga suur sõltumine karistuseks tehtavatest korrektsioonidest. Viimatimainitu puhul peaks komisjon kaaluma statistiliselt esinduslike valimite suuremat kasutust juhtudel, kui leitakse olulisi süsteemipuudusi. Nimetatud lähenemisviis oleks ilmselgelt üks vahend, millega on võimalik kehtestada hästi põhjendatud ja proportsionaalne seos vigadest raamatupidamise aastaaruannetele avalduva mõju ja komisjoni kehtestatud korrektsiooni vahel. Komisjon peaks seetõttu uurima erinevaid võimalusi selle eesmärgi saavutamiseks, arvestades selliste kontrollide tasuvusega;

f) komisjoni volitused liikmesriikide karistamiseks puuduste eest nende kontrollisüsteemides, mida praegu tehakse vastavusotsuste kaudu, tuleks nende erinevast iseloomust tulenevalt eraldada raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise menetlusest.

g) kontrollikoda on arvamusel, et raamatupidamise aastaaruannete usaldusväärsusega seoses on raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise menetlust võimalik veelgi tõhustada, kui komisjon teeks pidevat järelevalvet sertifitseerimisasutuste üle, eelkõige konkreetsete auditikülastuste vormis.

I auditikoda, mida juhib kontrollikoja liige Michel CRETIN, võttis käesoleva aruande vastu 21. juuli 2010. aasta koosolekul Luxembourgis.

Kontrollikoja nimel

+++++ TIFF +++++

Vítor Manuel da Silva Caldeira

president

[1] Nõukogu 25. juuni 2002. aasta määrus (EÜ, Euratom) nr 1605/2002, mis käsitleb Euroopa ühenduste üldeelarve suhtes kohaldatavat finantsmäärust (EÜT L 248, 16.9.2002, lk 1).

[2] Komisjoni 23. detsembri 2002. aasta määrus (EÜ, Euratom) nr 2342/2002, millega kehtestatakse Euroopa ühenduste üldeelarve suhtes kohaldatavat finantsmäärust käsitleva nõukogu määruse (EÜ, Euratom) nr 1605/2002 üksikasjalikud rakenduseeskirjad (EÜT L 357, 31.12.2002, lk 1).

[3] Sarnaselt korratakse nõukogu määruse (EÜ) nr 1290/2005 preambuli põhjenduses 24, et: "Komisjon, kes vastavalt asutamislepingu artiklile 211 vastutab ühenduse õigusaktide nõuetekohase rakendamise eest, peaks otsustama kas liikmesriikide kulud on vastavuses ühenduse õigusaktidega" (ELT L 209, 11.8.2005, lk 1).

[4] Eriaruanne nr 25/82, mis käsitleb EAGGF tagatisrahastu raamatupidamisarvestuse kontrollimist ja heakskiitmist (EÜT C 313, 29.11.1982).

[5] Määrus (EÜ) nr 1290/2005 ühise põllumajanduspoliitika rahastamise kohta ja komisjoni rakendusmäärus (EÜ) nr 885/2006 (ELT L 171, 23.6.2006, lk 90), millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad seoses makseasutuste ja teiste asutuste akrediteerimise ning EAGFi ja EAFRD raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmisega.

[6] Nendes liikmesriikides, kus akrediteering on antud mitmele makseasutusele, auditeeriti vaid ühte makseasutust koos vastava sertifitseerimisasutusega. Kõnealused liikmesriigid on: Saksamaa (Sachsen-Anhalt), Hispaania (Extremadura), Prantsusmaa (AUP), Itaalia (AGEA), Poola (ARiMR) ja Ühendkuningriik (RPA).

[7] Nõukogu määrus (EÜ) nr 485/2008, 26. mai 2008, Euroopa Põllumajanduse Tagatisfondi rahastamissüsteemi kuuluvate toimingute kontrollimise kohta liikmesriikide poolt (ELT L 143, 3.6.2008, lk 1) .

[8] EAGFi ja EAFRDga seotud eelarveaasta on alates 16. oktoobrist kuni järgmise aasta 15. oktoobrini.

[9] Konkreetselt Taani puhul täheldati siseauditiüksuse ulatuslikku kasutamist: sertifitseerimisasutus tegeles otse ainult kulutuste substantiivse kontrollimise ja infosüsteemi turvalisuse kontrollimisega. Ülejäänud valdkondade puhul (sh sisekontrollisüsteemi hindamine, võlgnike raamatupidamisarvestuse kontrollimine ja kontrollistatistika kinnitamine) tugines sertifitseerimisasutus siseauditiüksuse järeldustele. Lisaks oli siseauditiüksus seotud sertifitseerimisasutuse valimisprotsessiga ning makseasutus sõlmis sertifitseerimisasutusega lepingu pärast siseauditiüksuselt ettepaneku saamist.

[10] Komisjoni suunises nr 3 ("Auditistrateegia") kehtestatakse sertifitseerimisasutuste tegevuse põhinõuded, sh üksikasjad valimi moodustamise metoodika ning kontrollimisega hõlmatavate põhielementide kohta.

[11] Vastavalt määruse (EÜ) nr 1782/2003 artiklile 43 – "põllumajandustootja saab toetusõiguse hektari kohta, mis arvutatakse, jagades võrdlussumma kõikide nende hektarite arvu kolmeaastase keskmisega, mis võrdlusperioodil andsid õiguse otsetoetustele" (ELT L 270, 21.10.2003, lk 1).

[12] Nn "50-50 kord", millega komisjon loob mehhanismi mõistliku tähtaja jooksul tagasi saamata jäävate võlgade tagajärjel tekkinud kahjude jagamiseks, nähakse ette määruse (EÜ) nr 1290/2005 artiklites 32 ja 33 (ELT L 209, 11.8.2005, lk 1).

[13] Komisjoni 21. juuni 2006. aasta määruse (EÜ) nr 885/2006 (millega nähakse ette nõukogu määruse (EÜ) nr 1290/2005 kohaldamise üksikasjalikud eeskirjad seoses makseasutuste ja teiste organite akrediteerimise ning EAGFi ja EAFRD raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmisega) artikkel 5 (ELT L 171, 23.6.2006, lk 90).

[14] Põhikontrollid on füüsilised ja halduskontrollid, mida tehakse, et kontrollida substantiivseid elemente, eelkõige taotluse objekti olemasolu, kvantiteeti ning kvalitatiivseid tingimusi, sh tähtaegade järgimist, viljakoristuse nõuete järgimist, andmete säilitamistähtaegade järgimist jne. Nimetatud kontrollid tehakse paikvaatluse vormis ning andmeid võrreldakse sõltumatute andmetega nagu nt maaregistrid. Lisakontrollideks nimetatakse haldustoiminguid, mis tuleb läbi viia taotluste korrektseks töötlemiseks, nt kontrollitakse nende esitamistähtaegade järgimist, tuvastatakse ühe objekti kohta kahekordselt esitatud taotlused, tehakse riskianalüüs, rakendatakse karistusi ning tehakse piisavat järelevalvet menetluste üle.

[15] Mõne kontrolli uuesti tegemine ei tähenda, et sertifitseerimisasutus peaks selle ülesande üksinda läbi viima. Eelnevalt läbiviidud paikvaatluse kordamisse tuleb kaasata ka makseasutuse vastavad osakonnad ning tehnika.

[16] Kinnitava avalduse esitamine on sätestatud määruse (EÜ) nr 1290/2005 artikli 8 lõike 1 punkti c alapunktis iii.

[17] Suunis nr 4 määruse (EÜ) nr 1290/2005 artikli 8 lõike 1 punkti c alapunkti iii kohaselt makseasutuse direktori poolt esitatava kinnitava avalduse kohta.

[18] Need summad on aga seotud erinevate eelnevate eelarveaastatega.

[19] 2008. aasta (N) tsentraalne riskianalüüs põhineb 2006. eelarveaastal (N-2) tehtud kulutustel.

[1001] Poliitikavaldkonnad vastavad põllumajanduse ja maaelu arengu peadirektoraadi tegevuspõhise eelarvestamise erinevatele tasanditele.

[1002] Protsentuaalne osakaal erineb komisjoni põllumajanduse ja maaelu arengu peadirektoraadi 2008. aasta aastaaruandes esitatust (54%). Erinevuse põhjuseks on asjaolu, et kontrollikoda võrdles mõlema auditeeritud ja makstud summa koguväärtusi, samas kui komisjon võrdles auditeeritud kogusummasid väljamakstud netosummadega.

[20] Määruse (EÜ) nr 1290/2005 artikli 31 lõike 4 punkt a.

[21] Määruse (EÜ) nr 1290/2005 artikkel 31.

[22] EAGGFi tagatisrahastu raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise otsuse koostamisel kasutatavad suunised finantstagajärgede kalkuleerimiseks (Dokument VI/5330/97, 23.12.1997).

[23] Analüüsi aluseks on korrektsioonid, mis tehakse vastavalt dokumendi VI/5330/97 teisele lisale, mis võimaldab korrektsioone kalkuleerida kindla määraga summade või muude meetodite alusel.

[24] Komisjoni 18. aprilli 2007. aasta otsus (2007/243/EÜ), 3. oktoobri 2007. aasta otsus (2007/647/EÜ), 20. detsembri 2007. aasta otsus (2008/68/EÜ), 19. aprilli 2008. aasta otsus (2008/321/EÜ), 8. juuli 2008. aasta otsus (2008/582/EÜ) ja 8. detsembri 2008. aasta otsus (2008/960/EÜ).

[25] Põhi- ja lisakontrollide määratlus on toodud joonealuses märkuses nr 14.

[26] Asjaolu, et Euroopa Kohus on arvamusel, et see meetod on aluseks olevate õigusaktidega kooskõlas, ei sea antud tähelepanekut kahtluse alla. Tegelikkuses ei ole kohus siiani kahelnud kindla määraga korrektsioonide meetodis endas, vaid üksnes selles, kas nimetatud meetodi kasutus on õigussätetega kooskõlas.

[27] Vt komisjoni vastavusauditi käsiraamatu punkt 28.2.1.

[28] Vt Euroopa Parlamendi 23. aprilli 2009. aasta resolutsiooni 2007. eelarveaasta üldeelarve täitmisele heakskiidu andmise kohta, III jagu – Komisjon, punkt 82 ja 83 (P6_TA(2009)0289) "82. Taunib tõsiasja, et kontrollikoda märkis 2007. aasta puhul taas kontrollimis- ja heakskiitmissüsteemis puudujääke, nagu vastavuse kontrollimise tagasiulatuvus ning asjaolu, et ei ole võimalik tuvastada vastavusotsustega sissenõutud summade ja eeskirjade vastaselt tehtud maksete tegeliku väärtuse vahelist piisavat seost (2007. aastat käsitleva aruande punkt 5.47);„83.On seisukohal, et komisjon peab kontrollikoja poolt aastast aastasse samade probleemide kohta esitatud tõsist kriitikat arvestades esitama meetmed süsteemi reformimiseks nii, et oleks võimalik kehtestada selge ja kehtiv seos sissenõutud summade ja eeskirjade vastaselt tehtud maksete väärtuse vahel ning tagada võimalikult ulatuslikult, et finantskorrektsioonide kulude maksmise eest vastutaks süüdi olev lõplik abisaaja, mitte maksumaksja, ja et liikmesriikide suhtes, kes oma kohustusi ei täida, kohaldatakse ühtse määraga korrektsioone".

[29] Vt Euroopa Parlamendi resolutsiooni raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise menetluse reformi kohta, punkt 19 (ELT C 39 E, 13.2.2004, lk 51).

[30] Vt Euroopa Parlamendi 30. jaanuari 2003. aasta resolutsiooni, mis käsitleb raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise menetluse reformi, punktid 10–12.

[31] Vt kontrollikoja 2008. eelarveaasta aastaaruande punkt 5.58 (ELT C 269, 10.11.2009) ja kontrollikoja 2007. eelarveaasta aastaaruande punkt 5.47 (ELT C 286, 10.11.2008).

[32] Kontrollikoja 2006. eelarveaasta aastaaruande punkti 5.63 alapunkt a (ELT C 273, 15.11.2007).

[33] Vt Euroopa Parlamendi resolutsiooni raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise reformi kohta, punkt 8.

[34] Vt 2007. eelarveaasta aastaaruande punkti 1.28.

[35] Vt Euroopa ühenduste 2008. eelarveaasta raamatupidamise aastaaruande finantsaruannetele lisatud märkus 6.4.1.1.

[36] Vt Euroopa ühenduste 2008. eelarveaasta raamatupidamise aastaaruande finantsaruannetele lisatud märkus 5.3.

[37] Vt nõukogu soovitus komisjoni tegevuse heakskiitmine kohta 2004. eelarveaasta eelarve täitmisel, 4. peatüki punkt 4.

[38] Vt Euroopa ühenduste 2008. eelarveaasta raamatupidamise aastaaruande finantsaruannetele lisatud märkus 6.2.1.

[39] Seda arusaama süvendab veelgi asjaolu, et komisjoni tuvastatud "korduvate" vigade tulemusel kohaldatakse kindla määraga korrektsioonide puhul kõrgemat määra.

--------------------------------------------------