Kalapüügilubade määrus on ühise kalanduspoliitika valdkonnas üks määruse (EL) nr 1380/2013 (edaspidi „alusmäärus”) VI osas käsitletud välispoliitikaga kaasneva operatiivtegevuse lülisid. Peale selle täiendab see kontrollimäärust ja selle rakendusmäärust (EL) nr 404/2011, mida kohaldatakse ühise kalanduspoliitika alla kuuluva ning liidu vetes toimuva või liidu kalalaevade mis tahes püügitegevuse suhtes. Kalapüügilubade määruses käsitletakse liidu kalalaevadele liidu vetest väljaspool toimuvaks püügitegevuseks ja kolmandate riikide kalalaevadele liidu vetes toimuvaks püügitegevuseks lubade andmist. Seega keskendutakse kõnealuses määruses lubade andmisele, ent kontrollimääruses ja selle rakendusmääruses kontrollimisega ja õigusnormide täitmise tagamisega seotud küsimustele. Käesoleva ettepaneku eesmärk on viia kalapüügilubade määrus vastavusse kontrollimäärusega, et kohaldada viimast mutatis mutandis kontrolli- ja aruandlusküsimuste suhtes. Kuna kalapüügilubade määruse eesmärk on võimaldada liidul oma välispüügilaevastikku paremini jälgida, peaks see aktiivselt toetama ETR-kalapüügi vastast võitlust.

Läbivaatamise vajadust põhjendavad ka teatavad arengusuundumused rahvusvahelisel tasandil. Liit kiitis heaks ÜRO Toidu- ja Põllumajandusorganisatsiooni (FAO) 2001. aastal vastu võetud rahvusvahelise tegevuskava ETR-kalapüügi vältimiseks, ärahoidmiseks ja lõpetamiseks. Kõnealuse rahvusvahelise tegevuskava ja lipuriikide tegevust käsitlevate FAO vabatahtlike suuniste (heaks kiidetud 2014. aastal) kohaselt peab lipuriik tagama mere bioloogiliste ressursside ja mereökosüsteemide pikaajalise kaitsmise ja säästva kasutamise. Vabatahtlike suuniste järgi peaks lipuriik kehtestama lubade andmise süsteemi, mille abil tagada, et kalalaevad tegutsevad ainult lubade alusel. Peale selle soovitatakse nendes suunistes, et lipuriik ja rannikuriik väljastaksid lube juhtudel, kus püügitegevus toimub püügilepingu alusel või ka väljaspool sellist lepingut. 2015. aasta aprillis esitas Rahvusvaheline Mereõiguse Kohus (ITLOS) nõuandva arvamuse ETR-kalapüügi kohta kalanduse alampiirkondliku komisjoni liikmete majandusvööndites. Kohtu arvamuse kohaselt kujutab lipuriigi vastutus rannikuriikide majandusvööndites ETR-kalapüügi vältimisel ja/või vähendamisel endast hoolsuskohustust. Rahvusvaheline Mereõiguse Kohus rõhutab, et rannikuriikidega sõlmitud püügilepingute mis tahes rikkumise eest vastutab liit, mitte selle liikmesriigid.

Kalapüügilubade määruse läbivaatamise puhul on tegemist õigusloome kvaliteedi ja tulemuslikkuse programmi alla kuuluva algatusega, mille eesmärk on selgitada ja lihtsustada kehtivaid sätteid, eeskätt seoses vastutusega liidu, liikmesriikide ja käitajate tasandil, samuti viia kõnealune määrus kooskõlla kontrollimäärusega.

5. poliitikavaliku valiku puhul kombineeritaks õiguskindlus laiema kohaldamisalaga, tagades lõppkokkuvõttes täieliku raamistiku, mille abil reguleerida ELi välispüügilaevastiku tegevust liidu vetest väljaspool. Sel põhjusel peetakse seda valikut poliitikaeesmärkide saavutamise, õiguskindluse tagamise ja liidu rahvusvahelise usaldusväärsuse toetamise seisukohast kõige tõhusamaks. See aitaks tagada suurima keskkonnakasu mere bioloogiliste ressursside kaitsmisel ning kaaluks lühikeses perspektiivis üles võimalikud kohanemismeetmetega seotud kulud käitajatele ja ametiasutustele. Viimaks tuleb märkida, et kõikide poliitikavalikute sotsiaalne mõju näib olevat neutraalne.

4. poliitikavaliku puhul võetakse vastu uus määrus, mille kohaldamisala on laiem, hõlmates otseste lubade andmisega seotud kõlblikkuskriteeriume ning ka sätteid, mille eesmärk on ära hoida teise riigi lipu alla ümberregistreerimise võimaluse kuritarvitamise juhud.

3. poliitikavaliku korral muudetakse määrust üksnes selleks, et lahendada kehtivas õigusaktis esinevad puudused ja ebamäärasused ning täita lüngad. See ei lahendaks aga kõiki küsimusi, näiteks otseste lubade reguleerimisega ja teise riigi lipu alla ümberregistreerimise võimaluse kuritarvitamisega seotud küsimusi.

Seadusandliku ettepaneku toetamiseks koostati mõjuhinnang, et kaaluda võimalikke alternatiivseid poliitikavalikuid ning hinnata ja võrrelda nendega kaasnevat mõju. Kaalutud on mitmeid valikuid.

Mõju hindamise protsessi käigus korraldati avalik konsultatsioon, mis hõlmas konsultatsioonidokumenti ja konkreetset küsimustikku. Avalikule konsultatsioonile järgnes mitu tehnilist koosolekut enim mõjutatud liikmesriikidega, st nende liikmesriikidega, kellel on kõige suuremad välispüügilaevastikud. Peale selle korraldati kalandussektori ja vabaühenduste esindajaid koondava piirkondliku nõuandekomisjoni – kaugsõidu piirkondliku nõuandekomisjoni – erakorraline koosolek, et arutada kalapüügilubade määruse läbivaatamist.

Kuna määrus on liikmesriikides vahetult kohaldatav ja nende suhtes siduv, peab see toetama kavandatavate eeskirjade ühtset kohaldamist kogu liidus, tagades seega kõikidele liidu vetest väljaspool püügitegevuses osalevatele ELi käitajatele võrdsed võimalused.

Ettepaneku eesmärk on tugevdada ELi suutlikkust oma laevastiku jälgimisel, olenemata raamistikust, milles see tegutseb. Selles võetakse arvesse vajadust leida tasakaal liidu laevastiku üle suurema kontrolli omamise ning liikmesriikide ja ELi ametiasutuste töökoormuse vähendamise vahel. Nagu mõjuhinnangust nähtub, aitaks see praegust süsteemi lihtsustada. Oodatav kasu on aga ilmselgelt suurem kui kaasnevad jõupingutused, eeskätt võttes arvesse positiivset mõju kalavarude majandamisele. Seda silmas pidades ei lähe kavandatavad sätted kaugemale eesmärgi saavutamiseks vajalikust ega põhjusta ebaproportsionaalset koormust.•Vahendi valik

Ettepanekut tuleks toetada asjakohaste IT-vahenditega kalapüügilubade menetlemise ja järelevalve lihtsustamiseks ning liikmesriikide ametiasutuste ja komisjoni vahelise elektroonilise andmevahetuse edendamiseks. Samuti suurendatakse sellega läbipaistvust, luues kalapüügilubade registri (mis koosneb avalikust ja turvalisest osast), mis võimaldab kõikidel sidusrühmadel kooskõlas isikuandmete töötlemist käsitlevate eeskirjadega tutvuda teabega välispüügilaevastiku tegevuse kohta.

Enamik asjaomasest laevastikust koosneb ELi vetest väljaspool kalapüügiga tegelevatest tööstuslikest kalalaevadest. Selliste laevade omanikele kuulub tavaliselt mitmest laevast koosnev laevastik ning VKE määratluse alla kuuluksid nad vaid vähestel juhtudel. Seda silmas pidades ja võttes arvesse asjaolu, et ettepanekuga ei kaasne lisakulusid eraettevõtjatele, ei ole ette nähtud erimeetmeid mikroettevõtjatele või VKEdele. Peale selle ei mõjuta ettepanek negatiivselt ELi ettevõtjate konkurentsivõimet ega rahvusvahelist kaubandust.

•Põhiõigused

Ei kohaldata.

4.MÕJU EELARVELE

Ei kohaldata.

5.MUUD KÜSIMUSED

•Rakenduskavad ning järelevalve-, hindamis- ja aruandluskord

Komisjon kavatseb määruse rakendamise jälgimiseks luua riikide ametiasutuste esindajatest koosneva eksperdirühma ning hinnata kasutatavat süsteemi viie aasta möödumisel määruse jõustumisest.•Selgitavad dokumendid (direktiivide kohta)

Ei kohaldata.

•Ettepaneku teatavate sätete üksikasjalik selgitus

I jaotis. Määrus hõlmab liidu laevade kogu püügitegevust, mis toimub liidu vetest väljaspool. Seetõttu võib selline püügitegevus aset leida püügilepingu või kolmanda riigi väljastatud otseloa alusel ja/või piirkondliku kalandusorganisatsiooni raames või avamerel. Määrus hõlmab ka liidu vetes kala püüdvaid kolmandate riikide laevu. Artiklis 2 selgitatakse määruse seost muude lubasid käsitlevate eeskirjadega, mis võivad olla sätestatud kahepoolsetes lepingutes või piirkondlike kalandusorganisatsioonide tasandil. Neid eeskirju tuleks käsitada erieeskirjadena, käesoleva määrusega sätestatakse aga üldraamistik. Vasturääkivuste korral on ülimuslikud erieeskirjad.

II jaotise I peatükis sätestatakse määruse üldpõhimõte, mille kohaselt peaks igal laeval enne püügitegevust liidu vetest väljaspool olema selleks luba oma lipuliikmesriigilt ning rannikuriigilt, kui püügitegevus leiab aset selle riigi vetes. Lipuriik peaks loa olenemata asjaoludest andma ainult juhul, kui täidetud on artikliga 5 ette nähtud kõlblikkuskriteeriumid. Selles kontekstis on väga oluline lipuriigi vastutus. Teise riigi lipu alla ümberregistreerimist käsitlev erisäte võimaldab lipuliikmesriigil paremini kindlaks teha olukordi, kus asjaomase toiminguga kavatsetakse nõuetest kõrvale hoiduda ning kus loa andmisest tuleks keelduda.

II jaotise II peatükis täpsustatakse lisatingimused, mida liidu laevad peavad täitma kolmanda riigi vetes kalapüügiks, olgu siis püügilepingu või otseloa alusel. Oluline aspekt on seejuures asjaolu, et kehtiva püügilepingu korral ei tohiks kalapüük toimuda otseloa alusel, välja arvatud juhul, kui lepingu nn ainuõiguslikkuse klausliga on ette nähtud teisiti. Selle jaotise juhtpõhimõttena peab liit tagama, et tema välispüügilaevastiku tegevus ei kahjustaks rannikuriikide vetes mere bioloogiliste ressursside jätkusuutlikkust. Oma laevadele otseste lubade andmisel peaks lipuliikmesriik järgima parimaid kättesaadavaid teaduslikke nõuandeid ja ettevaatusprintsiibil põhinevat lähenemisviisi. Komisjonile esitatakse kogu asjakohane teave ning tal on võimalus sekkuda, kui tekib kahtlusi selle suhtes, kas teatav kavandatav püügioperatsioon on määrusega kooskõlas.

II jaotise III peatükis sätestatakse eeskirjad piirkondliku kalandusorganisatsiooni raames või avamerel toimuva püügitegevuse kohta. Komisjonil on võimalus sekkuda, kui ta kahtlustab, et kõlblikkuskriteeriumid ei ole täidetud. Kuna teatavad piirkondlikud kalandusorganisatsioonid hõlmavad ka liidu vesi, on peale selle mõistlik, et määruse kohaldamisalasse kuuluksid ka asjaomaste piirkondlike kalandusorganisatsioonide raames tegutsevad liidu laevad.

II jaotise V peatükiga nähakse ette põhieeskirjad prahtimise kohta, mis on teatav otseloa vorm ja mille seire on seni osutunud keeruliseks. Peaeesmärk on näha kõnealuse tegevuse jaoks ette õigusraamistik, mis võimaldaks prahilepingu alusel kala püüdvaid liidu laevu paremini jälgida ja tagada määruse kooskõla teatavate piirkondlike kalandusorganisatsioonide asjaomases valdkonnas vastu võetud eeskirjadega.

II jaotise VI peatükis käsitletakse kontrollimääruse kohaldamist liidu välispüügilaevastiku tegevuse suhtes ja seonduvaid aruandekohustusi, samuti teatavaid konkreetseid tegevuse välismõõtmega seotud kohustusi.

III jaotises sätestatakse eeskirjad kolmandate riikide laevadele liidu vetes toimuvaks püügitegevuseks lubade andmise kohta. Selle osa eesmärk on kanda hoolt selle eest, et liidu vetes toimuva püügitegevuse suhtes kohaldataks samu eeskirju, olenemata laeva lipuriigist, tagades seejuures liidu ja kolmandate riikide käitajatele liidu vetes tegutsemisel võrdsed võimalused.

IV jaotisega nähakse ette kalapüügilubade registri loomine, mille eesmärk on liidu välispüügilaevastikku tõhusamalt jälgida ja suurendada asjaomase tegevuse läbipaistvust, kusjuures osa sellest registrist tehakse üldsusele kättesaadavaks. Kõikidel inimestel peaks olema võimalus mis tahes ajal välja uurida, millisel laeval on kalapüügiluba ja millises püügipiirkonnas see kehtib.

2015/0289 (COD)