[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 14.7.2006

KOM(2006) 409 lõplik

KOMISJONI TEATIS NÕUKOGULE

ELi seisukoha kujundamine ÜRO rahvusvahelise rände ja arengu kõrgetasemelise dialoogi jaoks

KOMISJONI TEATIS NÕUKOGULE

ELi seisukoha kujundamine ÜRO rahvusvahelise rände ja arengu kõrgetasemelise dialoogi jaoks

1. SISSEJUHATUS

Viimastel aastatel on järjest rohkem hakatud tähelepanu pöörama rahvusvahelisele rändele ja selle juhtimisele ning uuritud, kuidas ränne mõjutab nii rändajate päritolu- kui ka elukohariigi majanduslikku ja sotsiaalset arengut. Seda eriti olukorras, kus ühelt poolt toimuvad industriaalriikides demograafilised muutused, elanikkond vananeb ja napib oskustöötajaid ning teiselt poolt kasvab arengumaades rahvaarv kiiresti, tihti ei suudeta luua piisavalt uusi töökohti, karjäärivõimalused on väikesed ning tööpuudus on jätkuvalt suur.

Lisaks sellele on rahvusvahelisel areenil hakatud rohkem juhtima tähelepanu rände tagajärgedele, mis mõjutavad rändajaid endid, ning nende õigustele ja heaolule. Seda on kajastatud ÜRO tasandil – rahvusvaheline ränne ning selle seosed arenguga oli üks peamistest teemadest, mida käsitleti 1994. aasta rahvastiku ja arengu Kairo konverentsil. Konverentsi tulemusel on seda teemat käsitletud ÜRO raamistikus erinevatel juhtudel, peamiselt majandus- ja sotsiaalnõukogus.

Rahvusvaheline ränne on üleilmastumise üks paljudest avaldusvormidest. Seda arvestades otsustas Euroopa Liit luua järkjärguliselt ELi sisserände- ja varjupaigapoliitika, sest ühised probleemid nõuavad ühiseid lahendusi. Amsterdami lepingu jõustumisega 1. mail 1999 hakati sisserändepoliitika suhtes kohaldama EÜ otsustamisreegleid. Sellel alusel märkis Euroopa Ülemkogus 1999. aastal[1] vastuvõetud Tampere programm ELi ühise sisserände- ja varjupaigapoliitika algust. Viis aastat hiljem, novembris 2004 vastuvõetud Haagi programmis[2] võeti kokku senised saavutused ja puudujäägid ning koostati uus ambitsioonikas tööprogramm järgmiseks viieks aastaks. Praegu tegeldakse aktiivselt Haagi programmi elluviimisega.

Euroopa Ühendus on oluline osaline üleilmses debatis rahvusvahelise rände üle, eriti sellepärast, et ELi sisserändepoliitikal on märkimisväärne välisaspekt. Selles raamistikus on ühendust esindav Euroopa Komisjon alustanud rände küsimustes terviklikku dialoogi paljude erinevate kolmandate riikide ja piirkondlike organisatsioonidega, käsitledes selliseid teemasid nagu seosed rände ja arengu vahel, võitlus ebaseadusliku rände ja inimkaubanduse vastu ning varjupaigataotlejate ja pagulaste kaitse tugevdamine. Lähitulevikus algatatakse veel selliseid dialooge. Lisaks sellele annab ühendus finantsabi mitmetele ELi mittekuuluvatele riikidele, et aidata neil tõsta suutlikkust juhtida rahvusvahelist rännet, eelkõige AENEASi rahastamisprogrammi[3] raames, ning ta töötab koostöös asjaomaste riikidega selles suunas, et integreerida rändeprobleemid ühenduse geograafilise arengu ja koostööprogrammidesse, tegeldes sealhulgas väljarände peapõhjustega, eelkõige inim- ja sotsiaalarengu välisprogrammi[4] kaudu. Neid ja samasuguseid algatusi viiakse edukalt ellu tihedas koostöös liikmesriikidega, sest käegakatsutavaid tulemusi on võimalik saavutada, töötades koos ja koondades vahendeid.

EL tahab tagada rändajate ja pagulaste inimõiguste austamist ning et rändajad saaksid vastuvõtjariikides kasu vastastikusest kohanemis- ja integratsiooniprotsessist. Ta toetab ÜRO konventsioonide täielikku rakendamist kõigi sallimatuseallikate vastase võitluse valdkonnas, kultuuriväljundite mitmekesisuse edendamist ühiskondades ning üldisemalt kõiki ÜRO algatusi, mis on suunatud vastastikuse austamise õpetamisel ja kultuuridevahelisel mõistmisel põhineva inimõigustekultuuri toetamisele.

Komisjon tervitab ühenduse nimel ÜRO peaassamblee otsust korraldada oma 61. istungjärgu raames rände ja arengu kõrgetasemeline dialoog 14.–15. septembril 2006. Pidades silmas rahvusvahelise rände suurenevat tähtsust, peab ta seda algatust äärmiselt ajakohaseks. Komisjon soovib käesolevas dokumendis jagada oma kogemusi nendel teemadel ja teha kõrgetasemelise dialoogi jaoks mõned soovitused.[5]

2. KÄSITLETAVAD TÄHTSAD TEEMAD

ÜRO peasekretariaadi koostatud dokumentide[6] ja seni peetud ettevalmistavate arutelude põhjal sooviks EL käsitleda mitmeid teemasid. Enamik neist teemadest leidis käsitlust ka rahvusvahelise rände ülemaailmse komisjoni aruandes.[7] Aruandes on mitmeid kasulikke soovitusi, mis aitavad pidada kõrgetasemelist dialoogi näiteks sellistel teemadel nagu tööjõu ränne, seosed rände ja arengu vahel, integratsioon ja ebaseadusliku rände küsimus. Teatises ei käsitleta varjupaigaküsimusi, mis ei ole olulisel kohal kõrgetasemelise dialoogi päevakavas. EL peab neid küsimusi siiski väga tähtsaks ning töötab välja terviklikku poliitikat varjupaigaga seotud probleemide lahendamiseks.

2.1. Partnerlus ja jagatud vastutus

EL usub, et rände juhtimine on jagatud vastutus päritolu-, läbirände- ja sihtriigi vahel. See on äärmiselt oluline, sest erinevused nimetatud riigikategooriate vahel muutuvad järjest ähmasemaks. Jagatud vastutus nõuab rände juhtimiseks tihendatud koostööd riikide vahel, võttes arvesse kõigi asjaomaste riikide huve ja probleeme. Komisjon usub, et need mehhanismid tagavad paindliku mittesiduva raamistiku ühistele probleemidele lahenduste leidmiseks, alates inimkaubanduse vastu võitlemisest kuni rändajate rahaülekannete haldamise parandamiseni ning „ajude sissetoomise“ ja „ajude ringluse“ edendamiseni.

EL on laiemate koostöölepete raamistikus arendanud rändeteemalist dialoogi maailma erinevate riikide ja piirkondadega. Euroopa naabruspoliitika, mis hõlmab Ida-Euroopa ning Vahemere lõuna- ja idaosa riike, on hea näide ning dialoogi peetakse ka partneritega Aafrikas, Aasias, Ladina-Ameerikas ja Kariibi mere ääres.[8] Dialoog hõlmab tavaliselt väga erinevaid teemasid, näiteks seosed rände ja arengu vahel, integratsioon ja rändajate kohtlemine sihtriikides, majanduslik integratsioon, võitlus ebaseadusliku rände ja inimkaubanduse vastu, varjupaigataotlejate ja pagulaste olukord, pagulasolukordade mõju arengule ning üldisemalt ühispingutused majandusliku rände paremaks juhtimiseks. Dialoogi tulemusel võib EL anda abi teema- ja riigipõhiste programmide kaudu, et aidata partneritel tõsta oma suutlikkust rändevoogude paremaks juhtimiseks ning positiivsete seoste maksimeerimiseks rände ja arengu vahel.

Poliitilist dialoogi toestab suutlikkuse tõstmine. Kolmandad riigid peavad määratlema ühised eesmärgid ning töökorralduse erinevate riikide valitsuste ja kõigi sidusrühmade, sealhulgas kodanikuühiskonna vahel, et leida lahendused rändeprobleemidele. Neid võib selles abistada ning tulemuseks võiks olla riikide rändestrateegiate ja -tegevuskavade loomine koos selge ajaraamistiku ja seotud eelarve planeerimisega.

Ühenduse praegune prioriteet on töötada Aafrika riikide ja piirkondlike organisatsioonidega. Euroopa Ülemkogu 2005. aasta detsembri järeldustes esitati loetelu prioriteetsetest tegevustest, mis tuleks ellu viia 2006. aastal, et parandada dialoogi ja koostööd ELi ja Aafrika vahel erinevates rändeküsimustes.[9] Üks konkreetne algatus selles kontekstis on viia kokku päritolu-, läbirände- ja sihtriigid, eelkõige ühe „rändemarsruudi“ raames, et leida rändeprobleemidele lahendusi.

2.2. Majandusrände juhtimine päritolu- ja sihtriikide vastastikustes huvides

Majandusrände juhtimine on tihedalt seotud aruteluga, kuidas luua sünergiat rände ja arengu vahel. Kuigi hästi juhitud majandusrändest saavad kasu üksikrändajad ja sihtriigid, võib see olla positiivne ka päritoluriikidele – lühiajaliselt rahaülekannete kaudu ning pikemas perspektiivis rändajate poolt vastuvõtvates riikides omandatud oskuste, kogemuste ja sotsiaalse kapitali väärtustamise kaudu. Seda on võimalik saavutada erinevate vahenditega, sealhulgas vabatahtliku tagasirändega. Lõplik tagasipöördumine ei ole siiski alati ahvatlev võimalus rändajate jaoks, see selgitabki praegust huvi korduvrände kontseptsiooni vastu, mille eesmärk on edendada ajude ringlust. Sellisel rändel võib olla mitmeid vorme alates ajutisest või hooajalisest rändest ajutise või virtuaalse rände kavadeni, näiteks need, mida juhivad sellised organisatsioonid nagu Rahvusvaheline Migratsiooniorganisatsioon ja ÜRO arenguprogramm ning millele ühendus ja mõned liikmesriigid aktiivselt kaasa aitavad.

Komisjon on seadnud suunised vabatahtliku tagasirände ja korduvrände soodustamiseks teatises rände kohta[10] ja seadusliku rände poliitikakavas[11]. Poliitikakavas, milles esitatakse komisjoni järgmiste aastate tööplaan seaduslike rändajate vastuvõtuga seotud valdkondades, on ka muid suuniseid, mis võivad pakkuda huvi päritoluriikidele, näiteks paremini kättesaadav teave seadusliku töö võimaluste ja tingimuste kohta ELis ning võimalus toetada institutsioone, kes koolitaksid tulevasi rändajaid päritoluriigis, nii et nende oskused vastaksid ELi liikmesriikide tööjõuvajadustele. Võõrtööliste selge ja hästi määratletud vastuvõtukord aitaks paremini juhtida rändevoogusid kõigi asjaomaste isikute huvides.

Mõnel juhul võib ränne arenenud maadesse tekitada siiski probleeme päritoluriikides, kus võib tekkida terav puudus inimressursside või teatavate elukutsete esindajate järele. Komisjon on hakanud kindlaks määrama võimalikke lahendusi, eelkõige kuidas distsiplineerida töölevõtmist ning edendada eetilisi töölevõtmistavasid, luua kontrollimehhanisme ja toetada partnerlusi ELi liikmesriikide ja arengumaade institutsioonide vahel. Ta on teinud konkreetsemaid ettepanekuid tervishoiusektori kohta eraldi teatises.[12] Lisaks sellele on ajude äravoolu probleemi lahendamine ja oskustöötajate vähenemise mõju leevendamine üks peamistest teemadest rändega seotud dialoogis, mille ühendus käivitab Aafrika Liiduga ning mitmete üksikute Aafrika riikidega Cotonou lepingu artikli 13 alusel.

Majandusränne toimub ka lõunapoolsete riikide vahel ning seda esineb tihti arengumaade vahel, eelkõige piirkondlike integratsioonialgatuste raames, mida EL aktiivselt toetab. Selline ränne võib olla kasulik, kuid samas kerkivad arengumaades haldussuutlikkuse küsimused, mida tuleks toetada.

Otseselt seotud tegevuste hulka kuuluvad ühised jõupingutused üleilmastumise sotsiaalse aspekti tugevdamiseks, et võtta täielikult arvesse ja leevendada kaubanduspoliitikate ja turu liberaliseerimise mõju tööhõivele ja sotsiaalsele olukorrale ning edendada üleilmse eesmärgina inimväärset tööd.[13]

2.3. Kolmandate riikide kodanike integratsioon

Tõhus integratsioonipoliitika on alus selleks, et rändest saaksid kasu nii vastuvõtvad riigid kui ka rändajad ise. Kuna üha enam riike maailmas võtab rändajaid vastu, usub komisjon, et võiks julgustada integratsioonipoliitikast saadud kogemuste vahetamist.

Ühendus ja liikmesriigid on välja töötanud tervikliku poliitilise lähenemisviisi rändajate integreerimiseks. Nõukogu[14] on kindlaks määranud rea ühiseid põhimõtteid ning komisjon[15] on neid edasi arendanud. Komisjon on avaldanud ka integratsiooni käsiraamatu poliitikakujundajatele ja erialatöötajatele,[16] selle uue trüki avaldamine on kavandatud 2006. aasta lõppu.

Lisaks sellele aitavad rändajate paremale integreerimisele kaasa mitmed hiljuti jõustunud õigusaktid, näiteks direktiivid pikaajalistest elanikest kolmandate riikide kodanike staatuse kohta[17] ja perekonna taasühinemise kohta[18]. Samuti on otseselt asjakohased ühenduse õigusaktid diskrimineerimise kohta.[19] Rassilise ja etnilise diskrimineerimise reeglid hõlmavad konkreetselt erinevaid valdkondi, kus võib esineda rändajate ebaõiglast kohtlemist, sealhulgas töölepääs, töötingimused, palgamäärad ning töökohaga seotud õigused ja hüved, juurdepääs haridusele ja koolitusele, kaupadele ja teenustele, sotsiaalkindlustushüvedele ja tervishoiuteenustele.

Integratsioonipoliitika ning eelkõige kolmandate riikide kodanike õigused ja nende kohtlemine leiavad juba käsitlemist korrapärastel aruteludel ühenduse ja erinevate kolmandate riikide vahel rändeteemalise laiema dialoogi kontekstis. Ühendus on siiski valmis jagama teiste huvitatud riikide ja rahvusvahelise üldsusega oma kogemusi ja tavasid selles valdkonnas.

2.4. Võitlus ebaseadusliku rände ja inimkaubanduse vastu täielikult põhiõigusi austades

Ühenduse sisserändepoliitika põhiomadus on seadusliku ja ebaseadusliku rände eristamine. Juhitud rändeprogrammi vajalik osa on võitlus ebaseadusliku rände vastu kõigis selle ilmingutes.

Alates 2001. aastast on välja töötatud terviklik lähenemisviis, mis haarab kõiki rändeahela lülisid, sealhulgas koostööd päritolu- ja läbiränderiikidega, piirikontrolli, pärast ebaseaduslikku sisenemist võetud meetmeid ning taassisselubamise ja tagasipöördumispoliitikat. Selline lähenemisviis on sätestatud mitmetes teatistes ja tegevuskavades ebaseadusliku sisserände, integreeritud piirikontrolli ja tagasipöördumispoliitika kohta.

Tõhus poliitika ebaseadusliku sisserände vähendamiseks nõuab segastrateegiat, mis sisaldab meetmeid, mille eesmärk on ühtlustada veelgi liikmesriikide õigusakte ja tugevdada operatiivkoostööd, ning kohaseid poliitikaid ja stiimuleid majanduskasvu ja töökohtade loomise edendamiseks päritoluriikides. Samas tegeldakse välisteguritega, tehes koostööd päritolu- ja läbiränderiikidega. Kõiki komisjoni kavandatavaid meetmeid selles valdkonnas kontrollitakse põhjalikult, et kindlustada nende täielik vastavus põhiõigustega, mis on ühenduse õiguse üldpõhimõteteks, ja rahvusvahelise õigusega, kaasa arvatud pagulaste kaitse ja inimõigustega seotud kohustustega, mis tulenevad Euroopa inimõiguste konventsioonist. Erilist tähelepanu pööratakse sätetele, milles käsitletakse menetluslikke tagatisi, perekonna ühtsust ja tagatisi seoses kinnipidamis- ja sunnimeetmetega. Komisjon esitab kohe uue teatise ebaseadusliku sisserände kohta, milles võetakse kokku ELi poliitika selles valdkonnas.

Tõhusaks tegelemiseks inimkaubandusega on vaja terviklikku lähenemisviisi, kus võetakse arvesse inimkaubanduse üleilmset olemust[20] ja mis põhineb põhiliste inimõiguste austamisel.

Asjaomased inimesed, nende vajadused ja õigused on ELi inimkaubanduse vastase võitluse keskmes. Samas on inimkaubanduse ärahoidmine ja inimkaubandusega võitlemine oluline osa ühenduse tegevusest parandada välispiiri kontrolli ja järelevalvet ning edendada ebaseadusliku rände vastast võitlust. Lisaks sellele soovitakse kooskõlas ühenduse õigusaktidega, et liikmesriigid annaksid – inimkaubanduse ohvriks langenud isikute staatuse parandamiseks – erielamisloa ja lisaõigusi kriminaalmenetluse ajaks neile kolmandate riikide kodanikele, kes on langenud inimkaubanduse ohvriks ja kes kavatsevad tunnistada kaubitsejate vastu.[21] Selles kontekstis tuletab komisjon meelde oma otsuse ettepanekut ÜRO protokollide võimalikult kiireks sõlmimiseks inimkaubanduse ning rändajate ebaseadusliku üle piiri toimetamise kohta.

EL soovib vahetada enam kogemusi teiste huvitatud riikidega heade tavade kohta võitluses inimkaubanduse vastu ja selle ohvrite kohtlemise valdkonnas.

2.5. Kuidas kasutada rännet arengu nimel

Ühe enam tunnustatakse rändajate võimet anda positiivne panus oma päritoluriikide arengusse. Komisjon usub, et need teemad, mida on hiljuti käsitletud erinevatel rahvusvahelistel foorumitel, peaksid olema kõrgetasemelise dialoogi keskmes.

Mitmed teemad – rändajate rahaülekanded ja nende võimalik panus päritoluriikide arengusse; roll, mis võib olla diasporaal ja selle liikmetel nende riikide majandusliku, sotsiaalse ja inimarengu toetamisel; korduvrände edendamine – kuuluvad valdkondadesse, kus võib olla suurim kasu päritolu- ja sihtriikide vahelisest koostööst. Näiteks rahaülekandekulusid saab minimeerida kõige paremini siis, kui päritolu- ja sihtriigid töötavad selle nimel koos. Samuti saab diasporaad mobiliseerida kõige tõhusamalt, kui selleks tehakse jõupingutusi mõlemas riigis.

Komisjon tegi kokkuvõtte suunistest, mida ta kavatseb selles valdkonnas järgida, 1. septembril 2005 vastu võetud teatises.[22] Kuigi mõned selles dokumendis esitatud suunistest võib EL kehtestada ühepoolselt (näiteks meetmed konkurentsivõime ja läbipaistvuse suurendamiseks rahaülekandeteenuste turul või meetmed elama asumise õiguste valdkonnas), saab enamikku neist ellu viia koostöös huvitatud päritoluriikidega. Seetõttu teeb komisjon teatises ettepaneku töötada koos arengumaade partnerriikidega, et aidata neil kasu saada võimalikest hüvedest, mida rändajad võivad oma päritoluriikidele tuua. Komisjon on valmis integreerima seda eesmärki oma arengukoostöö programmidesse nende riikidega, kui see on asjakohane kui selles lepitakse kokku. Raha on antud juba AENEASi programmi kaudu, toetades näiteks diasporaa kogukondade algatusi oma koduriigi kogukondade majandusliku ja sotsiaalse arengu toetamiseks ja edendades rahaülekannete kasutamist tootlikesse investeeringutesse ja arengualgatustesse.

Nende seoste ja sünergia tegelikuks ärakasutamiseks on tähtis tagada, et lühiajalised meetmed oleksid kooskõlas pikaajalise lähenemisviisiga ning et rändepoliitika ja arengupoliitika oleksid kohaselt integreeritud. Selles kontekstis on rännet üha enam arvestatud riikide ja piirkondade strateegiadokumentides, mis moodustavad raamistiku, mille alusel planeeritakse ühenduse abi arengumaade partneritele. See on aidanud kaasa rände- ja arenguaspektide paremale mõistmisele ning on võimaldanud mitmetel arengumaadel rõhutada edasise ühenduse abi prioriteetidena selliseid teemasid nagu ajude väljavool või diasporaade mobiliseerimine.

Lisaks sellele võivad inimväärsed töökohad, sissetulekuvõimalused ning töötingimused päritoluriikides ning konflikti puudumine või jätkusuutlik suhtumine keskkonda aidata tagada seda, et kui üksikisik rändab, teeb ta seda omal valikul. ELi arengupoliitikas[23] tegeldakse nende ja muude rände tõuketeguritega, aidates kaasa – koos arengumaadega – vaesuse likvideerimisele, konfliktide ärahoidmisele, majanduslikule arengule, kaubanduse edendamisele, inimõiguste ja hea valitsemistava edendamisele, keskkonnakaitsele ning aastatuhande arengueesmärkide saavutamisele. EL annab üle poole maailma abist ning on lubanud suurendada nii oma abi kui ka selle kvaliteeti ja tõhusust.

Komisjon usub, et rände peamisi põhjusi ning seda, kuidas teised arengu rahastajad saaksid suurendada oma panust nendega tegelemisse, ning rände- ja arengupoliitikate vahel olevaid positiivseid seoseid ja sünergiat tuleks arutada ÜRO raamistikus. Komisjon usub tõepoolest, et seostel rände ja arengu vahel on oluline potentsiaal arengueesmärkide saavutamisel, kusjuures need loomulikult ei asenda ega ole alternatiiviks ametlikule arenguabile.

3. KUIDAS LIIKUDA EDASI PÄRAST KÕRGETASEMELIST DIALOOGI

Komisjon märgib ära peasekretäri ettepanekut luua kõrgetasemelise dialoogi jätkuna kogemuste jagamiseks alaline foorum.[24] Komisjon arvab, et see foorum peaks olema mitteametlik, vabatahtlik ja mittesiduv protsess ÜRO egiidi all, kuid seda peaksid juhtima riigid ja muud asjaomased osalised. Võiks vahetada vaateid ja kogemusi erinevatel rändega seotud teemadel, millel on otsene mõju arengule ja millest võib olla kasu kõigil rändeahela osalistel, eelkõige päritoluriikidel.

Komisjon usub, et aruandes käsitletud erinevad teemad on asjakohased, et parandada rahvusvahelise rände juhtimist. Komisjon on siiski samuti veendunud, et kavandataval foorumil oleks suurem lisaväärtus, kui see keskenduks oma töös sellistele prioriteetsetele teemadele, milles oleks võimalik teha konkreetseid edusamme päritoluriikide arengus, põhinedes osalevate riikide ja organisatsioonide tegelikele kogemustele, näiteks:

- poliitika ja meetmed rändajate panuste suurendamiseks päritoluriikide arengusse, sealhulgas rahaülekannete kaudu;

- poliitika ja meetmed majandusrände juhtimise parandamiseks – sealhulgas lõunapoolsete riikide vahel – päritolu- ja sihtriikide vastastikuses huvis;

- poliitika ja meetmed ajude väljavoolu piiramiseks ning korduv-, ajutise, hooajalise ja virtuaalrände edendamiseks;

- poliitika ja meetmed ebaseadusliku rände ja inimkaubanduse vastu võitlemiseks;

- algatused suutlikkuse tõstmiseks nendes erinevates valdkondades.

Lisaks sellele arvab komisjon, et on tähtis keskenduda nendele jõupingutustele, mida juba tehakse rände juhtimise valdkonnas tegutsevate ÜRO erinevate asutuste ja muude rahvusvaheliste organisatsioonide töö kooskõlastatuse parandamiseks. Selles suhtes tervitab komisjon peasekretäri üleilmse ränderühma algatust. Komisjon loodab institutsioonilise ülesehituse lihtsustamist ning rändega seotud peamiste rahvusvaheliste organisatsioonide tõhustatud, korrapärast ja läbipaistvat kooskõlastusprotsessi ning tal oleks hea meel saada täiendavat teavet selle rühma rolli ja toimimise kohta.

4. JÄRELDUS

Rahvusvahelisest rändest on saanud tähtis teema rahvusvahelise üldsuse poliitilises tegevuskavas ning lähemas tulevikus see sinna ilmselt ka jääb. Komisjon loodab, et läbi poliitilise dialoogi ja heade tavade vahetamise rahvusvahelisel tasandil alustab kõrgetasemeline dialoog protsessi üleilmse konsensuse leidmiseks, kuidas parandada seoseid rände ja arengu vahel. Selle nimel on komisjon valmis aktiivselt osalema kõrgetasemelises dialoogis ja andma oma panuse arutelusse, mille tulemusel tuleks kokku leppida dialoogi järelmeetmetes.

[1] Eesistujariigi järeldused, Euroopa Ülemkogu, Tampere, 15.–16. oktoober 1999.

[2] Eesistujariigi järeldused, Euroopa Ülemkogu, Brüssel, 4.–5. november 2004.

[3] Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 491/2004, 10. märts 2004, millega kehtestatakse kolmandatele riikidele antava rahalise ja tehnilise abi programm rände ja varjupaiga valdkondades (AENEAS).

[4] Investeerimine inimestesse: teatis inim- ja sotsiaalarengu teemaprogrammi ning 2007.–2013. aasta finantsperspektiivi kohta – KOM(2006)18 lõplik, 25. jaanuar 2006

[5] Käesolevas teatises üldiselt ei käsitleta ELi poliitikat ELi-sisese rände korral, mida EÜ ei loe rahvusvaheliseks rändeks.

[6] Eelkõige „Rahvusvaheline ränne ja areng“, peasekretäri aruanne, dokument A/60/871, peaassamblee, ÜRO, 18. mai 2006.

[7] “Migration in an interconnected world: new directions for action", rahvusvahelise rände ülemaailmse komisjoni aruanne, oktoober 2005.

[8] Paralleelselt peetakse dialoogi ka AKV rühmitusega (Aafrika, Kariibi mere ja Vaikse ookeani piirkonna riigid).

[9] "Üldine lähenemisviis migratsioonile: Aafrikale ja Vahemere piirkonna riikidele suunatud esmatähtsad meetmed", eesistujariigi järeldused, Brüssel, 15.–16. detsember 2005.

[10] „Ränne ja areng: mõned konkreetsed suunised“, KOM(2005)390 lõplik, 1. september 2005.

[11] „Poliitikakava seadusliku rände kohta“, KOM(2005)669 lõplik, 21. detsember 2005.

[12] „Arengumaade tervishoiu inimressursikriisi käsitlev ELi tegevusstrateegia“, KOM (2005) 642 lõplik, 12. detsember 2005.

[13] „Globaliseerumise sotsiaalne mõõde – Euroopa Liidu poliitiline panus hüvede laiendamiseks kõigile“ komisjoni teatis, vastu võetud 18. mail 2004, KOM(2004) 383; teatis „Inimväärse töö edendamine kõigi jaoks: ELi panus inimväärse töö tegevuskava rakendamisse maailmas“ (KOM(2006)249) ja selle lisa (SEK(2006)643), mõlemad 24. mai 2006.

[14] Integratsiooni peamised ühised põhimõtted, vastu võetud justiits- ja siseküsimuste nõukogus 19. novembril 2004.

[15] „Ühine integratsioonikava: raamistik kolmandate riikide kodanike integreerimiseks Euroopa Liidus“, KOM(2005)389 lõplik, 1. september 2005.

[16] Euroopa Komisjon, november 2004.

http://europa.eu.int/comm/justice_home/doc_centre/immigration/integration/doc_immigration_integration_en.htm

[17] Nõukogu direktiiv 2003/109/EÜ, 25. november 2003.

[18] Nõukogu direktiiv 2003/86/EÜ, 22. september 2003.

[19] Nõukogu direktiiv 2000/43/EÜ, 29. juuni 2000, millega rakendatakse võrdse kohtlemise põhimõte, sõltumata isikute rassilisest või etnilisest päritolust, ning nõukogu direktiiv 2000/78/EÜ, 27. november 2000, millega kehtestatakse üldine raamistik võrdseks kohtlemiseks töö saamisel ja kutsealale pääsemisel.

[20] „Võitlus inimkaubandusega: terviklik lähenemisviis ja ettepanekud tegevuskava kohta“, KOM(2005)514 lõplik, 18. oktoober 2005.

[21] Nõukogu direktiiv 2004/81/EÜ, 29. aprill 2004.

[22] „Ränne ja areng: mõned konkreetsed suunised“ (KOM(2005)390 lõplik). Teatise lisades on palju näiteid headest tavadest, mida järgitakse ELi liikmesriikides ja mujal.

[23] Euroopa konsensus arengupoliitikas, november 2005.

[24] „Rahvusvaheline ränne ja areng“, peasekretäri aruanne.