JÄRELDUSED JA VÄLJAVAATED





1.SISSEJUHATUS

COVID-19 pandeemia puhang muutis hetkega nii Euroopat kui ka muud maailma. See pani proovile meie tervishoiu- ja hoolekandesüsteemid ning majandusliku ja sotsiaalse vastupidavuse. See jääb alatiseks meie elu ja tööd mõjutama, isegi pärast viiruse kadumist. See juhtus ajal, mil Euroopa elas juba läbi suuri klimaatilisi, ühiskondlikke ja demograafilisi muutusi.

Demograafilised muutused puudutavad inimesi ja nende elu. Need puudutavad seda, millega me tegeleme, kuidas me töötame ja mida me peame oma koduks. Need puudutavad seda, millised on meie kogukonnad ja kuidas me kõik koos elame. Need puudutavad meie ühiskonda rikastavate ja kujundavate erinevate inimeste ja kultuuride vastuvõtmist, tugevamaks saamist ja ELi moto „Ühinenud mitmekesisuses“ elluviimist. Seda on vaja rohkem kui kunagi varem. Sellal, kui kõikjal Euroopas kehtestatud liikumispiiranguid aeglaselt ja ettevaatlikult lõpetatakse, meenutatakse meile pidevalt, kui oluline on mõista demograafiliste muutuste mõju meie ühiskonnale ja neile reageerida. Seda tööd peab arvestama Euroopa taastamisel ja saadud õppetundide mõtestamisel, on siis tegu mõjuga sotsiaalsele ja majanduslikule mõõtmele, tervishoiule ja pikaajalisele hooldusele või paljudele muudele valdkondadele.

Viimaste nädalate ja kuude jooksul on seos demograafiliste struktuuride ning mõju ja taastumispotentsiaali vahel teravalt ja valulikult ilmsiks tulnud. Oleme olnud tunnistajaks sellele, et meie vanim generatsioon kannatab kõige rohkem ja eakad on kriisi ajal kõige haavatavamad. Lisaks sellele, et haigestumise puhul on nende komplikatsioonide risk suurem, on nad Euroopas elude päästmiseks kehtestatud suhtlemisdistantsi nõuete ja liikumispiirangute tõttu kõige suuremas isolatsioonis olijate hulgas. Põlvkondadevahelise solidaarsuse vajadus on üks Euroopa taastumise tõukejõudude.

Pikaajaliste demograafiliste muutuste mõju haldamisel on mitu erinevat tahku: rahvatervise, riigieelarvete või avalikku elu haldamine, aga ka tegelemine selliste probleemidega nagu üksindus, hooldus kogukonnas ja juurdepääs elutähtsatele teenustele. Nende probleemide lahendamine on oluline eduka taastumise seisukohast ning see määrab ära meie igapäevaelu, ühiskondliku võrgustiku ja majanduse uuesti ülesehitamise kiiruse ja ulatuse. Pikas perspektiivis on see Euroopa jaoks võimalus rajada õiglasem ja vastupidavam ühiskond.

Me ei tohi kunagi alahinnata kriisi põhjustatud kahju ega vajadust tegeleda mis tahes kaotustega. Selles kontekstis võib näida vastuoluline väide, et eurooplased elavad üldiselt kauem, tervemalt ja turvalisemalt. Kuid pikas perspektiivis on see ikkagi nii ja peaksime olema uhked edu üle, mida oleme viimastel kümnenditel saavutanud. Euroopa hoolekande- ja tervishoiusüsteemid on maailma arenenuimad. Koos väga paljude eesliinitöötajate oskuste ja eneseohverdusega on nad aidanud kriisi algusest peale lugematul hulgal elusid päästa. Aga koormus, mis pandi nende õlule eriti vanema elanikkonnaga piirkondades, näitas vajadust neid rohkem toetada.

Tänu nendele edusammudele on meie elukvaliteet endiselt erakordne ja meie ühiskond üks võrdseimaid maailmas hoolimata sellest, et ebavõrdsus pole veel päriselt kadunud. Rahvastikuna me vananeme ja eelistame üldiselt väiksemates leibkondades elada. Me oleme kogu aeg liikvel, töötame kauem, õpime rohkem ja vahetame sagedamini töökohti. Kõigil nendel suundumustel on meie ühiskonnale märkimisväärne mõju ja mõned neist võisid mängida rolli selles, kuidas viirus mõnedes riikides kanda kinnitas ja levis, oli see siis vananeva elanikkonna, leibkondade koosseisu või rahvastikutiheduse tõttu.

Neid probleeme on sageli kõige parem käsitleda kohalikul ja piirkondlikul tasandil. See kajastab tõsiasja, et demograafilised muutused on sama riigi eri osades sageli väga erinevad. Mõnel piirkonnal tuleb korraga rinda pista nii väikese sissetuleku kui ka kiiresti kahaneva elanikkonna probleemiga. Kuna sellistes, peamiselt maal asuvates piirkondades elab 31 miljonit inimest, on kaalul palju. Euroopa püüab elatustaset parandada ja erinevusi vähendada. Tuleb tagada, et inimeste vajaduste eest hoolitsetakse ning et neil on oma elukohas head väljavaated ja töötamise võimalused. Vaja on tagada ligipääs tervishoiule, lastehoiule ja haridusele ning teistele olulistele kohalikele teenustele, nagu postkontorid, raamatukogud või transport.

Kuigi muutused demograafias ei ole midagi uut, annavad erinevused meie elus end teravamalt tunda. Selle muutusega tegelemine on veelgi olulisem nüüd, kui Euroopa seisab taastumisteekonna alguses. Jätkuv keskendumine rohe- ja digipöördele aitab leida mitmeid uuenduslikke ja kestlikke lahendusi, mida vajame demograafiliste muutuste mõjuga tegelemiseks.

Demograafilised muutused mõjutavad ka Euroopa kohta maailmas. Kuna Euroopa rahvastiku osakaal maailma rahvastikus väheneb jätkuvalt, on aina olulisem see, et Euroopa võtaks sõna ja tegutseks ühtsena, võimendades kõiki oma ühiseid tugevaid külgi ja kogu oma mitmekesisust. Seda tuleks samuti vaadelda meie naabruses ja mujal maailmas toimuvate suurte demograafiliste muutuste valguses, millel on suur mõju Euroopale endale.

Käesolevas aruandes tutvustatakse demograafiliste muutuste peamisi tõukejõude ja nende muutuste mõju üle kogu Euroopa. See aitab leida lahendusi, kuidas enim mõjutatud inimesi, piirkondi ja kogukondi muutuva reaalsusega kohanemisel kõige paremini toetada kriisi kestel, sellest taastudes ja selle järel. Komisjoni selles vallas tehtava töö eesmärk on suurendada meie teadmisi ja ettenägelikkust, et oleksime suutelised abivajajaid aitama nii praegu kui ka tulevikus. Suundumusi ei ole ilmtingimata vaja tagasi pöörata või aeglustada, vaja on hankida õiged vahendid, mis aitavad uusi lahendusi leida ja inimesi muutuste ajal toetada.

Lõppkokkuvõttes peame tagama, et ühtegi piirkonda ega inimest ei jäeta maha – mahajäetusetunne on see, mis võib viia selleni, et inimesed kaotavad usu meie demokraatiasse. Seepärast on komisjonil esimest korda demokraatia ja demograafia asepresident ning see on põhjus, mis seda teemat käsitletakse ka Euroopa tuleviku teemalisel konverentsil, mille kaudu kodanikel on vastupidavama, jätkusuutlikuma ja õiglasema liidu ehitamisel juhtroll. Ehkki paljud küsimused neis valdkondades on liikmesriikide pädevuses, on komisjon valmis olema teenäitaja, tehes kindlaks peamised probleemid ning toetades riikliku, piirkondliku ja kohaliku tasandi meetmeid.

2.EUROOPAS TOIMUVATE DEMOGRAAFILISTE MUUTUSTE TÕUKEJÕUD

Meie, eurooplased, elame kauem kui kunagi varem ja iga mööduva aastaga muutub meie elanikkond üha vanemaks. Aina rohkem meist otsustab elada, töötada või õppida mõnes teises ELi riigis ning ränne Euroopasse või Euroopast kõigub jätkuvalt. Ka elab üha rohkem meist nüüd väiksemates leibkondades ja me saame vähem lapsi kui varem. Need demograafiliste muutuste tõukejõud on Euroopa eri paikades erinevad, olles sageli sama riigi eri piirkondades märkimisväärselt erinevad.

2.1. PIKEM EELDATAV ELUIGA

Eurooplased elavad kauem ja keskmiselt on nad kauem hea tervise juures. Nii meeste kui ka naiste eeldatav eluiga sünnil on pikenenud viimase viie kümnendi jooksul umbes kümme aastat. Pandeemia tõi vananeva rahvastiku haavatavuse esile, aga see ei ole muutnud üldist positiivset suundumust eeldatava eluea vallas.

2070. aastaks jõuab meeste eeldatav eluiga sünnil prognooside kohaselt 2018. aasta 78,2 aastalt 86,1 aastani. Naiste puhul kasvab see eeldatavasti 83,7 aastalt 90,3 aastani. Inimese elukohal on eeldatavale elueale suur mõju. Liikmesriikide tasandil ulatub eeldatav eluiga sünnil 83,5 aastalt Hispaanias 75 aastani Bulgaarias.