ET Euroopa Liidu Teataja C 151/4

Päritolunimetuste ja geograafiliste tähiste kaitset käsitleva määruse (EMÜ) nr 2081/92 artikli 6 lõike 2 kohase registreerimistaotluse avaldamine

(2005/C 151/04)

Käesoleva dokumendi avaldamine annab õiguse esitada vastuväiteid kooskõlas nimetatud määruse artiklitega 7 ja 12d. Kõik vastuväited taotlusega seotud vastuväited tuleb edastada liikmesriigi, Maailma Kaubandusorganisatsiooni liikmesriigi või kolmanda riigi pädeva asutuse vahendusel kuue kuu jooksul alates käesoleva dokumendi avaldamisest. Dokumendi avaldamise tingisid järgmised, eelkõige punktis 4.6 esitatud üksikasjad, mis võimaldavad lugeda taotluse põhjendatuks vastavalt määrusele (EMÜ) nr 2081/92.

KOKKUVÕTE

NÕUKOGU MÄÄRUS (EMÜ) nr 2081/92

“MONTES DE GRANADA”

EÜ nr: ES/00169/08.11.2000

KPN ( X ) KGT ( )

Käesolev kokkuvõte on koostatud üksnes teavitamise eesmärgil. Täielike andmete saamiseks, eelkõige asjaomase kaitstud päritolunimetuse tootjate kohta,, konsulteerige tootespetsifikatsiooni täielikku versiooni, mis on kättesaadav riigi tasandilt või Euroopa Komisjonist. (1)

1. Liikmesriigi pädev asutus:

Nimi: Subdirección General de Sistemas de Calidad Diferenciada — Dirección General de Alimentación — Secretaria General de Agricultura y Alimentación del Ministerio de Agricultura, Pesca y Alimentación de España Aadress: Infanta Isabel, 1, E-28071 Madrid Telefon: (34-91) 347 53 94 Faks: (34-91) 347 54 10

2. Taotlejate rühm:

2.1 Nimi: Asociación para la Calidad del Aceite de Oliva Virgen de los Montes de Granada 2.2 Aadress: c/Doctor López Font, Bajo 7, 18004 Granada, España Telefon: (958) 52 26 16 Faks: (958) 53 52 45 2.3 Liikmed: tootjad/töötlejad (X) muud ( )

3. Toote liik:

ekstra külmpressitud oliiviõli. Klass 1.5 — õlid ja rasvad.

4. Spetsifikaat:

(artikli 4 lõikes 2 sätestatud nõuete kokkuvõte)

4.1. Nimi: “Montes de Granada”

4.2. Kirjeldus: Määratletud piirkonnas kasvatatavate oliivipuude (Olea Europaea) peamiste (“Picual”, “Lucio” ja “Loaime”) ja teiseste sortide (“Escarabajuelo”, “Negrillo de Iznalloz”, “Hojiblanca” ja “Gordal de Granada”) puudelt korjatud tervetest ja küpsetest oliividest saadud ekstra külmpressitud oliiviõli.

Õlid saadakse peamiste ja teiseste sortide viljade koospressimisel. Seega saadakse õlid erinevatest oliivisortidest ja neid rikastavad kõigi kasutatud sortide eriomadused. Õli organoleptilistest näitajatest tõuseb esile domineeriva oliivisordi “Picual” tugev maitse (roheline värvus, keskmine kuni tugev mõrkjas maitse ja puuviljalõhn), kuid selle mõju leevendavad sordid “Lucio” ja “Loaime” ning teisesed sordid, mis annavad õlile värske, puuvilja meenutava lõhna, magusa maitse ja kullakama värvivarjundi.

Kõnealuses piirkonnas toodetud ekstra külmpressitud oliiviõlidel on puuviljalõhn ja värskelt pressitud tooreid või küpseid oliive meenutav, kergelt kirbe ja täidlane maitse, mille tugevus varieerub sõltuvalt pressitud oliivide küpsusest. Õli happesus on madal, selle värvuses esinevad kõik rohelise varjundid sügavrohelisest rohekaskollaseni.

Õli lipiidide koostisele on iseloomulik suur oleiinhappe sisaldus, mis on enamasti üle 80 %, ulatudes mõnikord 83 %ni. Mono- ja polüküllastumata rasvhapete suhe on kõrge (12:20), mis näitab õli suurepärast toiteväärtust. Õlide keemiline püsivus on suur; seda põhjustavad suurel määral mõrkjat maitset andvad komponendid, mis muudavad need õlid teiste külmpressitud oliiviõlidega võrreldes oksüdeerumisele vastupidavamaks.

4.3. Geograafiline ala: Piirkond kattub Montes de Granada loodusliku piirkonnaga, paikneb Granada provintsis ja koosneb järgmistest haldusüksustest: Alamedilla, Alfacar, Alicún de Ortega, Benalúa de las Villas, Calicasas, Campotéjar, Cogollos Vega, Colomera, Darro, Dehesas de Guadix, Deifontes, Diezma, Fonelas, Gobernador, Guadahortuna, Güevéjar, Huélago, Iznalloz, La Peza haldusüksuse põhjaosa kuni Fardese jõeni, Montejícar, Montillana, Morelábor, Nívar, Pedro Martínez, Piñar, Torrecardela ja Villanueva de las Torres, Moclini haldusüksuse idaosa kuni loodusliku piirini, mille moodustab Velillose jõgi ja Albolote y Atarfe haldusüksuse põhjaosa Cubillase ja Colomera jõgede vahel kuni nende ühinemiskohani.

4.4. Päritolutõend:

Registreerimine reguleerivas asutuses

Oliivid saadakse reguleeriva asutuse oliivisalude registris loetletud määratletud geograafilises piirkonnas asuvatest oliivisaludest. Õli toodetakse määratletud geograafilises piirkonnas paiknevates reguleeriva asutuse õlipressimisettevõtete registris loetletud ettevõtetes. Õli pakendamine toimub samuti määratletud geograafilises piirkonnas paiknevates reguleeriva asutuse õlipakendamisettevõtete registris loetletud ettevõtetes.

Registreerimistaotluste esitamine on vabatahtlik, avaldusi võivad esitada kõik füüsilised või juriidilised isikud, kelle oliivisalud, õlipressimis- või õlipakendamisettevõtted asuvad määratletud geograafilises piirkonnas. Reguleeriv asutus teavitab taotluse esitajaid nende õigustest ja kohustustest ning annab neile nõuete ja tehniliste spetsifikatsioonide üksikasjalikud kirjeldused.

Pärast taotluste läbivaatamist toimub oliivisalu, õlipressimis- või õlipakendamisettevõtte esmane ülevaatus, mille käigus kontrollitakse nende vastavust spetsifikatsioonidele ja määruse nõuetele. Reguleeriv asutus kinnitab lõpliku registreerimise vastavas registris siis, kui talle on esitatud taotlus koos esmase ülevaatuse aruande ja ülejäänud vajalike dokumentidega.

Sertifitseerimine

Reguleeriva asutuse registrites loetletud oliivisalusid, õlipressimis- ja õlipakendamisettevõtteid kontrollitakse korrapäraselt, et jälgida ja kontrollida nende vastavust spetsifikatsioonidele ja määrusele.

Registreeritud õlitöötlemis- ja õlipakendamisettevõtted esitavad partii sertifitseerimise taotluse, seejärel võtab reguleeriv asutus partiist proovid ja laod pitseeritakse kinni kuni õli pakendamise või pakendamata kujul müümiseni.

Partii sertifitseeritakse üksnes tingimusel, et spetsifikatsioonides, määruses ja kvaliteedikontrolli käsiraamatus esitatud haldusliku, tehnilised ja juriidilised nõuded on täidetud. Reguleeriv asutus teeb otsuse partii sertifitseerimise või sertifitseerimata jätmise kohta talle esitatavate dokumentide alusel, milles on märgitud kontrollimise kuupäevad ja analüüsitulemused, samuti muude tema arhiivis olevate dokumentide põhjal.

Sertifitseeritud partii pakendatakse reguleeriva asutuse järelevalve all ja üksnes vastavas registris loetletud ning kindlaksmääratud geograafilises piirkonnas asuvates pakendamisettevõtetes. Pakendil peab olema lisaetikett tekstiga “Denominación de Origen” (päritolunimetus), nimi “Montes de Granada”, logo ja unikaalne seerianumber.

4.5. Valmistamismeetod: Külmpressitud oliiviõli tootmine salus kasvavatest oliividest kuni valmis õlini koosneb järgmistest etappidest.

Oliivide tootmine

Puude istutamiseks kasutatakse sügisest kuni talveni kestvat vihmaperioodi. Seemikud istutatakse 50 cm sügavustesse casilladesse (kõplaga kobestatud maalapid). Puude vahekaugus sõltub salu vanusest, vanemates saludes on see 12 m (ruutudena istutamisel) ja 8 m (kolmnurkadena istutamise korral), ühe puu kohta tuleb kaks, kolm või neli pookoksa. Nooremates saludes on puude vahekaugus 5 m ja igal puul on üks pookoks.

Igal aastal tehakse järgmisi töid.

Mullaharimine: rohimine, pinnaselõhede purustamine ja pinnase kobestamine selle tihendamiseks ning niiskusekadude vähendamiseks. Mõningates saludes on maapind taimestikuga kaetud ja seda ei harita, kuid selliseid salusid on vähe.

Väetamine ja taimekaitsevahendite kasutamine: kasutatakse erinevaid võtteid sõltuvalt mullatüübist ja ilmastikust tingitud haiguste ja/või kahjurite esinemisest.

Niisutamine: piirkonna oliivisaludest on ligikaudu 95 % sellised, kus niisutust ei kasutata. Hiljutiste põua-aastate järel (eriti pärast 1995. aastat) hakati mõnes salus toodangu reguleerimiseks kasutama tilkvihmutust; sademete hulgast sõltuvalt tehakse seda märtsist kuni septembrini.

Okste lõikamine: oliivipuude võra kujundamiseks eemaldatakse mittetootlikud oksad ja võrsed.

Oliivide korjamine ja transportimine: Kui oliivid on piisavalt valminud (detsembri alguseks või keskpaigaks), algab nende korjamine. Viljade puu otsast tervelt kättesaamiseks kasutatakse traditsioonilist võrade käsitsi ritvadega peksmist või mehhaanilist raputamist. Maapinnale varisenud oliivid korjatakse, veetakse minema ja töödeldakse eraldi, kuna need on päritolunimetusega tähistatud õli tootmiseks kõlbmatud. Oliivid veetakse väga hoolikalt õlitöötlemisettevõttesse korjamisega samal päeval.

Külmpressitud oliiviõli tootmine

Puudelt korjatud ja maast korjatud oliive töödeldakse kogu tootmisprotsessi jooksul eraldi:

Oliivide vastuvõtmine, puhastamine, kaalumine ja pesemine: nende toimingute eesmärk on viljade sorteerimine ja lehtede, varte, tolmu ning muu prahi kõrvaldamine.

Pressimine ja purustamine: eesmärk on oliivi purustamine, et selle rakkudes olevat õli kätte saada.

Tahkete osade vedelikust eraldamine ja vedelike eri fraktsioonide eraldamine: eesmärk on õli eraldamine oliivi muudest koostisosadest.

Õli ladustamine keldrites: ekstraheeritud õli hoitakse kuni pakendamiseni kontrollitud valgus- ja temperatuuritingimustes keldrites roostevabast terasest konteinerites.

Pakendamine: õli tuleb pakendada tootmispaigas. Kõnealuse nõude eesmärk on kaitsta toote kvaliteeti ja autentsust ning seega ka päritolunimetuse mainet, mille eest kannavad ühiselt ja täiel määral vastutust päritolunimetusest kasusaajad. Päritolunimetusest kasusaajate vastutuse all olevas tootmispiirkonnas korraldatakse põhjalikku ja süstemaatilist kontrolli, mida teostavatel asjatundjatel on kõnealuse toote osas eriteadmised. Väljaspool tootmispiirkonda oleks raske toodangu kvaliteedi tagamiseks vajalikku kontrolli tulemuslikult läbi viia.

4.6. Seos piirkonnaga:

Taustteave

Siinsed arheoloogilised leiud ja kirjalikud viited nimele, piirkonnale ja tootele tõendavad, et oliiviõli on piirkonnas toodetud juba ammustest aegadest saadik.

Esimene viide Montes de Granada piirkonna mägisele maastikule (“terrenos montuosos”) ja siinsele oliivikasvatusele (“cultivo del olivo”) pärineb 16. sajandist. Kõnealuses dokumendis käsitletakse maade jaotamist ja selles on märgitud: “…igale majapidamisele eraldatakse ka üks osa oliivisalust….” (Peinado Santaella, 1989; La repoblación de la tierra de Granada: Los Montes, Universidad de Granada).

Nagu kirjeldab Granada annaalides Henriquez de Jorquera, põhjustasid 17. sajandil mitmed tegurid, eelkõige mauride väljasaatmisest tingitud maaelanikkonna arvukuse kahanemine teraviljakasvatuse langust ja teraviljade asendamist oliivide ning viinamarjadega. Ühes teises tolleaegses kirjalikus allikas aastast 1634 mainitakse suure saagikusega ja kvaliteetseid oliive kandvatest puudest rääkides “Olivas de Marca” kasvatamist (Libro de Apeos de Cogollos Vega, Real Chancillería de Granada). Veel praegugi leidub enam kui 500 aasta vanuseid oliivisordi “Loaime” puid, mille nimi on araabia päritolu (Martínez Robles, 1833; Colmeiro, 1865; PATAC et al., 1954; Ministerio de Agricultura, 1976 b; Barranco y Rallo, 1984).

18. sajandi dokumentide kohaselt esitas Granada provints Kastiilia Nõukogule taotluse kokku 5 749 hektari metsast puhastamiseks. Hiljem suurenes see arv ebaseaduslike raiete tõttu 14 103 hektarini. Enamikul metsa alt vabastatud maadest hakati hiljem oliive kasvatama, eriti piirkonnas Los Montese, nii et 1799. aastal oli Granada 120 600 tsentneriga oliiviõli tootmise mahult üheksandal kohal (Liceras Ruiz, 1993).

Ühes 19. sajandi keskpaigast pärinevas tähtsas ajaloolises dokumendis (Diccionario Geográfico Estadístico e Histórico, Pascual Madoz, 1845, mille uue trüki andis 1987. aastal välja Bosque Maurel) kiidetakse kõnealuse piirkonna oliivisalusid ja kohaliku oliiviõli oivalist maitset ning öeldakse sõnasõnalt järgmist: “Montes de Granada … ja joogivee nappusele vaatamata kasutatakse Cubillase, Benalúa ja Moclíni jõgede vett ümberkaudsete maade niisutamiseks ning toodetakse kõiki teraviljaliike, oivalist selget õli, veini ja igasuguseid seemneid”.

Nimetatud viited Benalúa ja Moclíni jõgedele ning lähedalasuvale Colomera piirkonnale näitavad, et just selles piirkonnas oli oliivikasvatus ja veel praegugi säilinud 18. ning 19. sajandi õlipressimisveskite järgi otsustades ka külmpressitud oliiviõli tootmine väga kõrgel järjel. Colomeras on veel praegu alles käsitsijuhitavate presside süsteemiga Molino de Galenos, veejõul töötav Molino de La Puente ja Ruta del Legado Andalusís asuv Molino de Las Niñas, mis pandi tööle loomade jõul.

Ja lõpuks toimus aastatel 1913–1933, niinimetatud “Hispaania oliivikasvatuse kuldajal” oliivikasvanduste kõige ulatuslikum laiendamine ja viljelusviiside täiustamine, mille tulemusena hakati tootma kõrgeväärtuslikku ekstra külmpressitud oliiviõli. 20. sajandil laienes oliivisalude pind Montes de Granada piirkonnas palju kiiremini kui teistes Andaluusia provintsides. Seetõttu suurenes selles rajoonis oliivikasvatuseks kasutatava maa pind Hispaania kodusõja ajal 50 % võrra, mille tõttu on paljud piirkonna oliivipuud on tänaseks 40–50 aastat vanad. 1957. aastal avaldatud dekreediga kuulutati oliivikasvatuseks kasutatava maa kaitse riikliku tähtsusega küsimuseks, see tegur aitas kaasa põllumajandusmaa säilitamisele. 1960. aastatel suurenes oliivikasvatuseks kasutatava maa pind Granada provintsis 62 202 hektarilt 118 365 hektarini, seega peaaegu kahekordseks, ja Montes de Granada piirkonnas moodustavad oliivisalud kogu kasutatavast põllumajandusmaast 77,5 %.

Looduslikud tingimused

Kõnealuse piirkonna äärmuslikud ja eripärased tunnusjooned: reljeef, mullastik, kliima ja jõed teevad oliivipuust kohalike karmide tingimustega kõige paremini kohastunud taime.

Kõnealuse piirkonna kõige tüüpilisem maastik on madalad mäeahelikud, kus ligikaudu 750–900 m kõrgusel asuvad orud vahelduvad ida-läänesuunaliste mäeseljandikega, mille kõrgus ulatub 1 400–2 000 meetrini. Suuremad ja väiksemad külad paiknevad keskmiselt 900 m kõrgusel merepinnast. Mägisemad maastikuvormid esinevad enamasti lubjakivimassiivides, ülejäänud samuti järsakutest liigendatud reljeefitüübid koosnevad madalatest lubjakivi-, mergli- ja liivsaviküngastest ning -ahelikest. Ida pool muutub maastik tasasemaks ja avardub 1 200 m kõrgusel asuvaks kõrgplatooks, mis piirkonna idaservas laskub Fardese jõe orgu. Jõgi moodustab piirkonna loodusliku idapiiri, millest alates reljeef teiseneb ning muutub Kagu-Hispaania kuivale maastikule tüüpilisemaks.

Mullastiku struktuuri osas esineb Los Montese piirkonnas mitmeid keerukaid mullatüüpe, mis tähendab, et puhtaid vorme leidub harva ja levinumad on mitme mullatüübi kombinatsioonid. Kõige levinumad on lubjakivi mitmesuguste litoloogiliste erimite lagunemisel kujunenud mullad. Neis leidub rohkesti sierralt sadevetega minema uhutud merglilist lubjakiviainest, mille tõttu nende kaltsiumkarbonaadisisaldus on kõrge (üle 40 %). Hiljem on põllumajanduslik maaharimine nende muldade struktuuri muutnud.

Vahemerelis-kontinentaalset kliimat iseloomustavad äärmustemperatuurid, s.t öiste ja päevaste, suviste ja talviste temperatuuride väga suured erinevused. Aasta keskmine sademete hulk on 400–600 mm, põua-aastatel veelgi vähem. Talved on pikad ja külmad, sagedaste lumesadude ja külmaperioodidega, pikal ja kuumal suvel on maksimumtemperatuur kuni 40° C.

4.7. Kontrolliasutus:

Nimi: Consejo Regulador de la Denominación de Orígen “Montes de Granada” Aadress: Plaza de la Constitución, 4, E-18550 Iznalloz, Granada Telefon: (958) 39 70 07 Faks: (958) 39 70 07

Päritolunimetust “Montes de Granada” reguleeriv asutus vastab standardi EN-45011 nõuetele.

4.8. Märgistus: Etiketil peab olema tekst “Denominación de Origen Montes de Granada”. Etikett peab olema reguleeriva asutuse poolt kinnitatud. Igal pakendil peab olema reguleerivalt asutuselt saadud nummerdatud lisaetikett.

4.9. Siseriiklikud nõuded:

— 2. detsembri 1970. aasta seadus 25/1970 viinamarjakasvatust, veine ja kangeid alkohoolseid jooke käsitlevate eeskirjade kohta.

— 23. märtsi 1972. aasta dekreet 835/1972 seaduse 25/1970 rakendamise üksikasjalike eeskirjade kohta.

— 25. jaanuari 1994. aasta korraldus, millega täpsustatakse Hispaania õigusaktide ja nõukogu 14. juuli 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 2081/92 (põllumajandustoodete ja toiduainete geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste kaitse kohta) vahelist vastavust.

— 22. oktoobri 1999. aasta kuninglik dekreet, millega sätestatakse ühenduse kaitstavate geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste registri registreerimistaotluste menetlemise protseduur.

(1) Euroopa Komisjon, Põllumajanduse peadirektoraat, Põllumajandustoodete kvaliteedipoliitika, B-1049 Brüssel.