SELETUSKIRI

1.ETTEPANEKU TAUST

•Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

Digitaalmajandus muudab seda, kuidas me suhtleme, tarbime ja ettevõtlusega tegeleme. Digitaalvaldkonna ettevõtted kasvavad palju kiiremini kui majandus tervikuna ja see suundumus jätkub. Digitehnoloogia toob ühiskonnale palju kasu ning loob maksustamisvaldkonnas maksuhalduritele võimalusi ja pakub lahendusi halduskoormuse vähendamiseks, maksuametite koostöö lihtsustamiseks ja maksudest kõrvalehoidumise probleemide lahendamiseks.

Samas paneb majanduse digiteerumine surve alla rahvusvahelise maksustamissüsteemi, kuna ärimudelid muutuvad. Poliitikakujundajad näevad vaeva selliste lahenduste leidmiseks, mis tagaksid õiglase ja tõhusa maksustamise, kuna majanduse üleminek digitehnoloogiale toimub järjest kiiremini ja praegu kehtivad äriühingute maksustamise eeskirjad on liiga aegunud, et sellise arenguga sammu pidada. Kehtivate äriühingu tulumaksu eeskirjade kohaldamine digitaalmajanduse suhtes on siiski tekitanud olukorra, kus kasumi maksustamise koht ja väärtuse loomise koht on erinevad. Eelkõige ei sobi kehtivad eeskirjad enam praegusesse konteksti, mis võimaldab piiriülest internetikaubandust ilma füüsilise kohalolekuta, kus ettevõtjad sõltuvad suures osas raskesti hinnatavast immateriaalsest varast ning kus kasutajate loodud sisu ja andmete kogumine on muutunud digitaalvaldkonna ettevõtjate väärtuse loomisel põhitegevuseks. Rahvusvahelisel tasandil, näiteks sellisel foorumil nagu G20, on tunnustatud vajadust võtta meetmeid, et kohandada äriühingu tulumaksu eeskirju digitaalmajandusega. Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsioon (OECD) arutas seda küsimust OECD/G 20 BEPSi projekti raames. G20 palus oma 2017. aasta kohtumisel OECD-l esitada G20 rahandusministritele 2018. aasta aprillis vahearuande majanduse digiteerumise mõjust maksustamisele. Siiski tundub üleilmselt kokkuleppele jõudmine problemaatiline.

Need probleemid toodi välja komisjoni teatises „Õiglane ja tõhus maksusüsteem Euroopa Liidu digitaalse ühtse turu jaoks“, mis võeti vastu 21. septembril 2017. Selles teatises analüüsis komisjon maksustamisprobleeme, mida maailmamajanduse digiteerumine põhjustada võib. Seejärel võttis Euroopa Ülemkogu 19. oktoobril 2017 vastu järeldused, milles rõhutati vajadust digitaalajastu jaoks sobiva tõhusa ja õiglase maksustamissüsteemi järele ja jäädi ootama asjakohaseid komisjoni ettepanekuid 2018. aasta alguseks. Ka majandus- ja rahandusküsimuste nõukogu ütles oma 5. detsembri 2017. aasta järeldustes, et jääb 2018. aasta alguseks ootama asjakohaseid komisjoni ettepanekuid, „milles on võetud arvesse käimasolevat OECD tööd ja milleks on hinnatud digitaalmajanduse kasumi maksustamise valdkonnas võetavate võimalike meetmete õiguslikku ja tehnilist teostatavust ning nende majanduslikku mõju.“

Kehtivate äriühingu tulumaksu eeskirjade puhul lähtutakse põhimõttest, et tulu tuleks maksustada seal, kus väärtus luuakse. Kõnealused eeskirjad töötati peamiselt välja 20. sajandi alguses traditsiooniliste füüsiliselt eksisteerivate ettevõtjate jaoks ning nendega määratakse kindlaks, mille alusel tekib riigil maksustamisõigus (kus maksustatakse) ja kui palju äriühingute tulust jaotatakse riigile (kui palju maksustatakse), paljuski selle põhjal, kas ettevõtjal on selles riigis füüsiline kohalolu, võtmata arvesse väärtust, mida selles riigis kasutajate osalusel loodi. See tähendab, et mitteresidendid on kohustatud riigis maksu maksma üksnes juhul, kui nende kohalolu seal võrdub püsiva tegevuskoha olemasoluga selles riigis. Selliste eeskirjadega ei suudeta siiski hõlmata digitaaltegevuse globaalset ulatust, mille puhul füüsiline kohalolek ei ole enam digiteenuste osutamiseks nõutav. Seepärast on vaja alternatiivseid märkimisväärse majandusliku kohalolu näitajaid, mis aitaksid luua ja kaitsta uute digitaalsete ärimudelitega seotud maksustamisõigusi. Kui ettevõtjat hakatakse asjaomases riigis maksustama, on siiski vaja kindlaks määrata selle ettevõtja kasum ja see kõnealusele riigile jaotada. Olemasolevas äriühingute maksustamise raamistikus kasutatakse siirdehindadega seotud eeskirju rahvusvaheliste kontsernide kasumi jaotamiseks eri riikide vahel kontsernisisese väärtusahela funktsioonide, varade ja riskide analüüsi põhjal. Püsivale tegevuskohale omistatava kasumi maksustamisel luuakse hüpoteetiline eraldi üksus ja analoogia alusel kohaldatakse OECD siirdehindade alaseid suuniseid. Samas ei võimalda kehtivad eeskirjad, mis on välja töötatud traditsioonilise ärimudeli jaoks, võtta arvesse seda, et digitaalsel ärimudelil on osas, mis puudutab seda, kuidas väärtus loodi, teistsugused tunnused kui traditsioonilisel ärimudelil. See moonutab konkurentsi ja avaldab negatiivset mõju riigi tuludele. Digitaalmajandus põhineb suurel määral sellisel immateriaalsel varal nagu kasutajaandmed ja täiustatud andmeanalüüsi meetodid kasutajaandmetest väärtuse saamiseks. Sellised ärimudelid muutuvad rahvusvahelistes kontsernides väärtuste loomisel üha olulisemaks ja neid on keeruline hinnata. Selleks et lahendada probleeme immateriaalse vara kindlakstegemisel ja hindamisel ning selle kindlaksmääramisel, kui suur on nende osa kontsernis väärtuse loomisel, on vaja uusi kasumi omistamise meetodeid, mis aitavad uutes ärimudelites väärtuse loomist tuvastada.

Käesoleva ettepaneku eesmärk on käsitleda digitaalmajandusega seoses tekkinud küsimusi, pakkudes terviklikku lahendust liikmesriikides kehtestatud äriühingute maksustamise süsteemide olemasolevas raamistikus. Sellega nähakse ette ELis digitaalse tegevuse maksustamise ühine süsteem, milles võetakse vajalikul määral arvesse digitaalmajanduse tunnuseid.

Esiteks kehtestatakse eeskirjad piiriüleselt tegutsevate digitaalvaldkonna ettevõtjate maksustatava tegevuskoha kindlaksmääramiseks juhul, kui ettevõtjal ei ole füüsilist kohalolu (edaspidi „märkimisväärne digitaalne kohalolu“). Märkimisväärse digitaalse kohalolu kindlakstegemiseks on vaja uusi kriteeriume, et luua ja kaitsta liikmesriikide maksustamisõigusi uute digitaalsete ärimudelitega seoses.

Teiseks esitatakse käesolevas ettepanekus kasumi digitaalsele äriüksusele omistamise põhimõtted. Need põhimõtted peaksid aitama paremini kindlaks teha väärtust, mida luuakse digitaalsete ärimudelitega, mis sõltuvad peamiselt immateriaalsest varast.

Käesolevat direktiivi kohaldatakse pärast selle siseriiklikusse õigusesse ülevõtmist piiriülese digitaalse tegevuse suhtes liidus, isegi kui kohaldatavaid liikmesriikidevahelisi topeltmaksustamise vältimise lepinguid ei ole vastavalt muudetud. Direktiivi kohaldatakse ka siis, kui ettevõtja, kelle asukoht on liiduvälises riigis, tegutseb märkimisväärse digitaalse kohalolu kaudu liidu liikmesriigis, kui selle liikmesriigi ja liiduvälise riigi vahel ei ole sõlmitud topeltmaksustamise vältimise lepingut.

•Kooskõla poliitikavaldkonnas praegu kehtivate õigusnormidega

Käesolev ettepanek on osa jõupingutustest, mida tehakse liidu ja rahvusvahelisel tasandil selleks, et kohandada praegust maksuraamistikku digitaalmajandusele.

Rahvusvahelisel tasandil käsitleti küsimust, kuidas tagada kõikide digitaalmajanduses osalejate tulude õiglane maksustamine, juba OECD/G20 BEPS-projekti 1. meetme all ning OECD vahearuandes digitaalmajanduse maksustamise kohta, mis esitati G20 rahandusministritele 2018. aasta märtsis. Vahearuandes on selle probleemi lahendamiseks välja toodud erinevad variandid ja OECD kavatseb saavutada konsensusel põhineva lahenduse 2020. aastaks.

Komisjon on tunnistanud, et kõnealuse probleemi globaalset olemust arvestades oleks ideaalne, kui digitaalmajanduse maksustamiseks leitaks mitmepoolsed rahvusvahelised lahendused. Komisjon teeb OECDga tihedalt koostööd, et toetada rahvusvahelise lahenduse leidmist. Sellegipoolest on rahvusvahelisel tasandil lahendust keeruline leida, kuna käsitletav probleem on mitmetahuline ja tegeleda tuleb väga paljude küsimustega ning rahvusvahelise konsensuse leidmine võib aega võtta. Seepärast on komisjon otsustanud tegutseda. Käesoleva ettepanekuga soovitakse panustada käimasolevasse töösse OECDs, mis on ülemaailmse konsensuse saavutamiseks jätkuvalt hädavajalik. Kujundades ELi nägemuse sellest, kuidas digitaalmajandusega seotud probleeme terviklikult käsitleda, on käesolev direktiiv näide, kuidas suunata rahvusvahelist arutelu globaalse lahenduse leidmiseks. EL peaks oma ülemaailmseid partnereid selles suunas julgustama ja toetama.

ELi tasandil lähtutakse käesolevas ettepanekus paljudest komisjoni algatustest, mille eesmärk on tagada liidus äriühingute õiglane ja tõhus maksustamine.

Üldisemas plaanis tuleks rõhutada, et äriühingu tulumaksu ühtse konsolideeritud maksubaasi ettepanek oleks äriühingute õiglasema ja tõhusama maksustamise tagamiseks kõige optimaalsem lahendus. Samas ei paku äriühingu tulumaksu ühtse konsolideeritud maksubaasi eeskirjad oma praeguses ulatuses struktuurset lahendust kõigile digitaalmajanduse ettevõtjatega seotud olulistele probleemidele. Seda seetõttu, et kõnealuseid eeskirju kohaldatakse piiratud ulatuses (üksnes suurte hargmaiste ettevõtjate suhtes) ja nende kohase püsiva tegevuskoha mõiste määratlemisel järgiti praegu rahvusvaheliselt kohaldatavat mõistet. Lisaks ei pruugi nendes eeskirjades sätestatud kasumi jaotamise normid (jaotusvalem) ettevõtja digitaalset tegevust piisavalt hõlmata. Digitaalse tegevuse maksustatavat tegevuskohta käsitlevad normid tuleks äriühingu tulumaksu ühtse konsolideeritud maksubaasi eeskirjadesse sisse viia. Mis puutub suurte hargmaiste ettevõtjate kasumi jaotamisse, siis tuleks äriühingu tulumaksu ühtse konsolideeritud maksubaasi eeskirjades ette nähtud jaotusvalemi põhist lähenemisviisi kohandada nii, et see hõlmaks vajalikul määral digitaalset tegevust. Komisjon kiidab heaks muudatused, mis tehti Euroopa Parlamendi majandus- ja rahanduskomisjoni raportisse äriühingu tulumaksu ühtse maksubaasi ja äriühingu tulumaksu ühtse konsolideeritud maksubaasi kohta, pidades neid digitaalse tegevuse õiglase maksustamise tagamiseks tehtava edasise töö heaks aluseks. Komisjon on valmis tegema koostööd liikmesriikide ja Euroopa Parlamendiga, et uurida, kuidas käesoleva direktiivi sätteid oleks võimalik äriühingu tulumaksu ühtse konsolideeritud maksubaasi eeskirjadesse sisse viia.