KOMISJONI TEATIS

Juhenddokument direktiivi 2003/87/EÜ artikli 10c kohaldamisvõimaluste kohta

2011/C 99/03

1. SISSEJUHATUS

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. oktoobri 2003. aasta direktiivi 2003/87/EÜ (millega luuakse ühenduses kasvuhoonegaaside saastekvootidega kauplemise süsteem ja muudetakse nõukogu direktiivi 96/61/EÜ) (1) artikliga 10c lubatakse liikmesriikidel, kelle elektrisüsteemid vastavad teatavatele kriteeriumidele, eraldada üleminekuperioodil tasuta saastekvoote elektrienergiat tootvatele käitistele. Nimetatud kriteeriumid on seotud vajadusega moderniseerida energiasüsteemi, ja seda võimalust kasutada otsustanud liikmesriigid peavad samaaegselt võtma meetmeid, et tagada tasuta eraldatavate saastekvootide väärtusega samaväärses summas investeeringute tegemine energiasüsteemi (nt infrastruktuuri moderniseerimine, puhtad tehnoloogiad jne).

Tuleb rõhutada, et kriteeriumeid täitvatelt liikmesriikidelt ei nõuta selle valikuvõimaluse kasutamist ning nad võivad vabalt valida seda mitte teha, kui nad ei taha selle tõttu enampakkumise tuludest loobuda. Need aga, kes seda võimalust kohaldavad, peavad vastama direktiivi 2003/87/EÜ artikli 10c tingimustele.

Ühtlustatud saastekvootidega kauplemise süsteem on vältimatu heitkogustega kauplemiseks parimal võimalikul viisil ning siseturul konkurentsimoonutuste ärahoidmiseks. Selleks kehtestatakse direktiiviga 2003/87/EÜ saastekvootide eraldamise aluspõhimõttena enampakkumised, mis on kõige lihtsam ja ka üldiselt majanduslikult kõige tasuvamaks peetav süsteem. Enampakkumine tagab ka võrdsed võimalused konkurentsi edasiseks arenguks elektri siseturul.

Lisaks sellele on direktiivis 2003/87/EÜ selgesti tingimuseks seatud, et reeglina tuleb alates 2013. aastast elektrisektoris saastekvoote eraldada üksnes enampakkumise teel, võttes arvesse sektori võimet CO2 alternatiivkulusid elektrihinna kaudu tarbijatele edasi kanda ning sellega lisatulu teenida („juhusliku kasumi võimalus”). Enampakkumistega selline juhusliku kasumi võimalus kaotatakse.

Direktiivi 2003/87/EÜ artikkel 10c sisaldab sätteid, mis on erandid mitmetest selle direktiivi põhiprintsiipidest nagu näiteks kogu ELi hõlmavad täielikult ühtlustatud saastekvootide eraldamise käsitlus, enampakkumised kui vaikimisi kehtiv saastekvootide eraldamise meetod ning elektritootmise selge väljajätmine saastekvootide tasuta eraldamisest. Nimetatud põhimõtete ja eeskirjade eesmärk on tagada võimalikult kõrge majandusliku tasuvuse aste heitkogustega kauplemise süsteemis. Sellest tulenevalt ei tohiks artikli 10c rakendamine neid direktiivi 2003/87/EÜ üldisi eeskirju ja eesmärke kahjustada.

Direktiivi 2003/87/EÜ artikli 10c mõne sätte rakendamise üle peavad liikmesriigid teataval määral ise otsustama. See kehtib eelkõige iga liikmesriigi riikliku kava ja sellega seotud investeeringute kohta. Teiste sätete hulgas on selliseid, mis toovad direktiivi 2003/87/EÜ uusi elemente, mida tuleb sobitada süsteemi turupõhise lähenemisviisiga. Samuti ei tohiks artikli 10c kohaldamine töötada vastu direktiivi 2003/87/EÜ eesmärkidele ega ohustada võrdseid võimalusi liidu siseturul.

Mitmeid direktiivi 2003/87/EÜ artiklis 10c kasutusele võetud tehnilisi termineid (nt liikmesriigi summaarne energia lõpptarbimine (edaspidi „liikmesriigi elektrienergia lõpptarbimine (bruto)”), tasuta eraldatud saastekvootide turuväärtus) ei ole selles direktiivis määratletud. Selleks et tagada nende sätete ühtne kohaldamine liikmesriikides, kes võivad artiklit 10c kohaldada, on vajalikud selged juhised.

Direktiivi 2003/87/EÜ artikli 10c reguleerimisala hõlmab üksnes elektritootmissektorit. Seetõttu on vajalik saavutada ühine arusaam ka selles, millistel käitistel on kõnealuse sätte alusel õigus saada üleminekuperioodil tasuta saastekvoote.

Kui direktiivi 2003/87/EÜ artikli 10c lõikes 3 nõutakse, et komisjon koostab komiteemenetluse abil juhised „tagamaks, et eraldamise metoodika väldib põhjendamatuid konkurentsimoonutusi ja minimeerib negatiivse mõju heitkoguste vähendamise stiimulitele”, siis ühist arusaamist vajavad ka teised eraldamise metoodika elemendid, nagu näiteks artikli 10c lõikes 2 määratletud tasuta saastekvootide maksimumkogus.

Eelöeldu taustal ja mõeldes sellele, et paljud liikmesriigid on mures direktiivi 2003/87/EÜ artiklist 10c tulenevate võimalike konkurentsimoonutuste pärast, peab komisjon vajalikuks anda artikli 10c rakendamiseks juhiseid järgneval põhjusel.

2. ÜLEMINEKUPERIOODIL TASUTA ERALDATAVATE SAASTEKVOOTIDE MAKSIMUMKOGUS LIIKMESRIIGITI

2.1. Maksimumkoguse kindlaksmääramine

2.2. Tasuta eraldatavate saastekvootide arvu järkjärguline vähendamine

Direktiivi 2003/87/EÜ artikli 10c lõikes 2 on selgelt tingimuseks seatud, et „üleminekuperioodil tasuta eraldatavate saastekvootide üldkogust … vähendatakse järk-järgult kuni 2020. aastani, mil saastekvoote enam tasuta ei eraldata.” Seetõttu on vaja leida usutav ja veenev järkjärguline vähendamisteekond, mis viiks tasuta saastekvootide eraldamise alguspunktist 2013. aastal kuni selle lõpp-punktini 2020. aastal.

Kui võtta arvesse õiguslikku alust, mille kohaselt tuleb tasuta saastekvootide eraldamine kuni seitsme aasta jooksul täielikult lõpetada (70 %-lt 0 % saavutamiseni), on usutav ja veenev järkjärguline vähendamisteekond selge liikumine 70 %-lt 0 % poole, mida on näha igas teekonna etapis.

Artikli 10c lõike 5 kohaselt esitatud taotluse hindamisel analüüsib komisjon, kas liikmesriik järgib usutavat ja veenvat järkjärgulist üleminekut saastekvootide eraldamisele üksnes enampakkumise teel. Vähendamise liigne koondumine perioodi lõppu tooks kaasa tasuta saastekvootide suurema üldkoguse terve ajavahemiku 2013–2020 jaoks tervikuna, ning selle tagajärjeks oleksid põhjendamatud konkurentsimoonutused ELi turul. See ei sobiks kokku kõnealuse direktiivi artikli 10c lõikega 5. Komisjon arvab, et liikmesriikidel on sobiva vähendamisteekonna valimisel teatav otsustamisvabadus. Komisjon ei karda põhjendamatu konkurentsimoonutuse teket, kui liikmesriik on valinud kas lineaarse vähendamise teekonna või sellise mittelineaarse vähendamise teekonna, kus tasuta eraldatavate saastekvootide vähendamine ajavahemiku 2013–2020 kahel järjestikusel aastal saab erineda kõige rohkem 50 % võrra sellisest keskmisest aastasest vähendamiskogusest, mis on 2020. aastani jäänud aastatel vaja vähendada 0 %ni jõudmiseks.

3. TASUTA SAASTEKVOOTIDE SAAMISE ÕIGUSEGA KÄITISED

3.1. Lõppkuupäev

Tasuta saastekvootidele õiguse saamiseks ja nende kasutamiseks elektri tootmisel pidid käitised olema tegevad 31. detsembril 2008. Liikmesriigid peaksid oma direktiivi 2003/87/EÜ artikli 10c lõike 5 kohases taotluses näitama, et nende territooriumil asuvad käitised, millele antakse õigus saada tasuta saastekvoote direktiivi 2003/87/EÜ artikli 10c kohaselt, vastavad sellele tingimusele ja esitama nende käitiste tõendatud heitkogused ajavahemikul 2008–2010, sealhulgas loa numbri ja Euroopa Liidu tehingulogis (CITL) registreeritud konto omaniku. Nimetatud teave peaks ka olema tõenduseks sellest, et käitises käib ikka tootmine ja ta ei ole vahepeal oma tegevust lõpetanud.

See tähendab, et asjakohased otsused uue elektrijaama ehitamiseks peaksid olema olnud juba vastu võetud, ilma et neid oleks mõjutanud väljavaade saada uue elektrijaama jaoks tasuta saastekvoote.

Selles kontekstis eeldab komisjon, et reaalselt alanud ehitustööd võivad tähendada ka kõnealuse elektrijaama ehitamise ettevalmistustöid, kuid et neid tehakse alati selgelt väljendatud heakskiidu alusel, mille vajaduse korral annab asjakohane riiklik ametiasutus. Liikmesriigid peaksid esitama selle asjakohase loa andnud dokumendi, mis peaks olema olulise õigusliku staatusega ja välja antud liikmesriigi või liidu õigusaktide kohaselt. Kui ettevalmistustöödele ei ole kehtestatud selgelt väljendatud heakskiidu nõuet, tuleb esitada muid tõendeid, mis näitavad ehitustööde reaalset algamist.

Eespool nimetatut arvesse võttes tuleks investeerimisprotsessi pidada reaalselt alustatuks hiljemalt 31. detsembril 2008 juhul, kui on võimalik näidata, et investeerimisotsust ei mõjutanud võimalus saada tasuta saastekvoote. Selleks tuleks liikmesriikidel esitada põhjendatud tõendid selle kohta, et:

Direktiivi 2003/87/EÜ artikli 10c lõike 6 kohasel hindamisel soovib komisjon selgeid ja põhjendatud tõendeid, et need tingimused on täidetud. Selle kohta peaksid liikmesriigid oma direktiivi 2003/87/EÜ artikli 10c lõike 5 kohases taotluses esitama kogu asjakohase teabe. Vastasel korral lükkab komisjon taotlusega hõlmatud käitiste loetelu tagasi.

3.2. Elektrienergiat tootvad käitised

Selleks et määratleda termini „elektrienergiat tootvad käitised” reguleerimisala, viidatakse direktiivi 2003/87/EÜ artikli 3 lõikes u määratletud ja ka artikli 10c lõikes 2 viidatud „elektritootja” mõistele. Vastavalt sellele mõistele on hõlmatud kõik käitised, mis toodavad ainult elektrienergiat ja käitised, mis toodavad elektrienergiat ja soojust (2) . See mõiste ei hõlma siiski käitisi, mis tegelevad lisaks kütuste põletamisele, st elektri ja/või soojuse tootmisele, ka mõne muu direktiivi 2003/87/EÜ I lisas loetletud tegevusalaga.

lisaks elektrile ka soojust tootvate käitiste puhul need käitised, mille puhul on arvesse võetud ainult elektri tootmisega seotud heiteid.

4. RIIKLIKELE KAVADELE ESITATAVAD NÕUDED

4.1. Riiklike kavade koostamispõhimõtted

Neljas põhimõte. Riiklikus kavas kindlaksmääratud investeeringud peaksid täiendama investeeringuid, mida liikmesriikidel tuleb teha selleks, et täita muid ELi õigusest tulenevaid eesmärke või õiguslikke nõudeid. Need ei tohiks ka olla sellised investeeringud, mida on vaja teha enama elektri tarnimiseks ja elektrinõudluse rahuldamiseks.

Teine põhimõte. Riiklikus kavas kindlaks määratud investeeringud tuleks kavandada nii, et tulevikus oleks võimalikult suure tõenäosusega välistatud direktiivi 2003/87/EÜ artikli 10c lõike 1 punktides a (3) ja b (4) kirjeldatud olukorrad ning punkti c esimene tingimus (5) .

Lisaks märgib komisjon, et tasuta saastekvootide eraldamine elektritootjatele ja direktiivi 203/87/EÜ artikliga 10c ette nähtud investeeringute rahastamine hõlmab põhimõtteliselt riigiabi Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 mõistes. Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 108 lõike 3 kohaselt peavad liikmesriigid komisjonile kõikidest riigiabi hõlmavatest meetmetest teatama. Pärast teatamist ei tohi liikmesriigid kavandatavaid meetmeid enne ellu rakendada, kuni komisjon on nende kohta lõpliku otsuse teinud. Komisjonil on kavas lähiajal seda liiki abi hindamiseks vastu võtta vastavuskriteeriumid. Direktiivi 2003/87/EÜ artikli 10c lõike 5 kohane avaldus ja sellele järgnev komisjoni otsus ei mõjuta üldse Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 108 kohast liikmesriigi kohustust riigiabist teatada ning liikmesriigid peaksid vastavalt kavandama vajalike riigiabi teatiste esitamist. Tasuta saastekvootide eraldamise ja riiklike kavade hindamisel Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 107 lõikele 3 vastavalt tagab komisjon, et riiklik kava ei vii konkurentsi põhjendamatu moonutamiseni, võttes arvesse direktiivi 2003/87/EÜ artikliga 10c väljendatud ühishuvi eesmärki. Eriti kui riikliku kavaga koondub abi piiratud arvule abisaajatele või kui abi tõenäoliselt tugevdab abisaajate turupositsiooni, peaksid liikmesriigid näitama, et abi ei moonuta põhjendamatult konkurentsi rohkem, kui on rangelt vajalik kõnealuse direktiivi üldeesmärkide saavutamiseks.

4.2. Tingimustele vastavad investeeringud

Direktiivi 2003/87/EÜ artikli 10c pealkirja ja üldist konteksti arvesse võttes peaksid selle sätte tingimustele vastavad investeeringud olema seotud elektrisektoriga ja olema tehtud alates 25. juunist 2009. Kuid põhimõtteliselt ei ole välistatud ka investeeringud teistesse energiasektoritesse tingimusel, et nende kasusaamine on direktiivi 2003/87/EÜ artikliga 10c tugevalt põhjendatud.

Liikmesriikidel tuleks riiklikus kavas sätestada loetelu käitistest, mis teevad riiklikus kavas kindlaksmääratud investeeringuid, ning täpsustada selliste investeeringute loetelu, mille tegemine on kavandatud tasuta saastekvootide eraldamise tulemusena. Neil tuleks ka täpsustada, mil määral neid investeeringuid rahastatakse tasuta saastekvootide eraldamisega säästetud vahenditest ja millisel investeerimistsükli aastal see toimub.

Direktiivi 2003/87/EÜ artikli 10c kohaste tasuta saastekvootide eraldamisega säästetud vahenditest rahastatavad investeeringud võivad täiendada investeeringuid, mida osaliselt on rahastatud teistest liidu allikatest (nt direktiivi 2003/87/EÜ artikli 10a lõike 8 kohasest uute osalejate reservist antavad vahendid, piirkondlikud fondid, üleeuroopalised energiavõrgud (TEN-E), Euroopa majanduse elavdamise kava, Euroopa majanduse elavdamise energeetikakava, Euroopa energiatehnoloogia strateegiline kava (SET-kava) jne), tingimusel et need vastavad käesolevas dokumendis sätestatud nõuetele ja sobivad kokku nimetatud instrumentide või allikatega. Siiski on sellisel juhul direktiivi 2003/87/EÜ artikli 10c mõistes asjakohane üksnes osa investeeringust, mis saab toetust direktiivi 2003/87/EÜ artikli 10c kohastest tasuta saastekvootide eraldamise vahenditest ja tingimusel, et peetakse kinni liidu rahastamise üldiste piirmäärade eeskirjadest.

4.3. Turuväärtus

Komisjon soovitab tuletada tasuta saastekvootide turuväärtuse Euroopa CO2 hindade mudelipõhiste prognoosidega, mis on esitatud komisjoni teatisega (2010) 265 (lõplik) kaasnevas komisjoni talituste 2010. aasta töödokumendis (9) . Seal esitatakse ajakohastatud prognoosid, mille puhul on arvesse võetud liidu uusi olusid.

4.4. Investeeritavate summade ja tasuta saastekvootide vahelise tasakaalu tagamise mehhanism

Direktiivis 2003/87/EÜ on kaudselt tunnistatud asjaolu, et tasuta saastekvootide eraldamisega avaneb juhusliku kasumi teenimise võimalus, eriti kui käitajad saavad saastekvootide rahalise väärtuse oma klientidele maksmiseks edasi kanda. Nii on see elektritootjate puhul ja see on üks põhjuseid, miks direktiiviga 2003/87/EÜ nähakse ette enampakkumine kui vaikimisi kehtiv saastekvootide eraldamise meetod, millega tahetakse „kaotada juhusliku kasumi võimalus” (10) .

Erandi tegemisega enampakkumistest kui vaikimisi kehtivast saastekvootide eraldamise meetodist nähakse direktiivi 2003/87/EÜ artikliga 10c ette saastekvootide tasuta eraldamine elektritootjatele ja sellega kaudselt aktsepteeritakse juhusliku kasumi saamise võimalust. Siiski on kõnealuse direktiivi artikli 10c eesmärgiks selgelt see, et nimetatud kasumit kasutataks asjaomases liikmesriigis elektritootmise moderniseerimiseks.

Liidu õigusega sätestatud meetmeid tuleb tõlgendada nende eesmärkide valguses. Direktiivi 2003/87/EÜ artikli 10c sätete ja nende aluseks olevate eesmärkide põhjal võib järeldada, et tänu tasuta eraldatud saastekvootidele juhuslikku kasumit saavad äriühingud peavad seda kasutama asjaomases liikmesriigis elektritootmise moderniseerimiseks. Samamoodi tähendab tasuta eraldatud saastekvootide väärtuse optimaalne kasutamine, et seda ei kasutata niisuguste investeeringute rahastamiseks, mida asjaomased äriühingud peaksid tegema selleks, et täita muid liidu õigusest tulenevaid eesmärke ja õiguslikke nõudeid. Vastasel juhul oleksid need üksnes direktiivi eesmärkide saavutamisele vastu töötavaks lisatuluks, mida direktiiviga 2003/87/EÜ soovitakse kaotada. Sellest tekiks ka põhjendamatu konkurentsi moonutamine, mis ei sobi kokku direktiivi artikli 10c lõikega 5.

Nimetatud põhjustel tuleb direktiivi 2003/87/EÜ artikli 10c alusel tasuta saastekvootide saajal kasutada tasuta saastekvootide väärtust sellise investeeringu tegemiseks, mis on kindlaks määratud artikli 10c lõike 1 kohases riiklikus kavas. Kui äriühingud saavad tasuta saastekvoote, ilma et nad sellist investeeringut teeksid või kui nad saavad tasuta saastekvoote rohkem, kui oleks vajalik asjakohaste riiklikus kavas kindlaksmääratud investeeringute tegemiseks, tuleb neilt nõuda ülemääraste saastekvootide väärtuse andmist asjakohase üksuse käsutusse, kes investeeringu teeb.

Ei saa ka välistada seda, et äriühingutele eraldatakse tasuta saastekvoote väiksemas väärtuses kui on vaja riiklikus kavas kindlaksmääratud investeeringu katmiseks. Sellisel juhul võib olla asjakohane võimaldada sellistel äriühingutel vastav riiklikus kavas kindlaksmääratud investeering ellu viia.

Nimetatud põhjustel võivad liikmesriigid, kui see on vajalik ja asjakohane, luua mehhanismi selleks, et allpool kirjeldatud juhtudel saaks vastavalt vahendeid üle kanda.

Tuleks lubada vahendite ja investeeringute iga-aastast korrigeerimist, sealhulgas ühe aasta vahendite või investeeringute ülekandmist järgmisesse aastasse seni, kuni riikliku kava kohaselt investeeritav summa on võrdne tasuta saastekvootide kogu turuväärtusega või ületab selle ajavahemikul, milleks liikmesriik on direktiivi 2003/87/EÜ artikli 10c kohase erandi taotlenud (vt ka punkti 2.2).

Direktiivi 2003/87/EÜ artikli 10c raames tasuta eraldatud saastekvootide väärtus peab peegelduma investeeringutes, mis on riiklikus kavas kindlaks määratud ja mida tuleb teha selleks, et tasuta saastekvootide väärtus oleks võrdväärne investeeringute summaga.

Kui enampakkumistest saadavat tulu (14) või muid riigitulusid kasutatakse selleks, et rahastada riiklikus kavas loetletud investeeringuid, siis antakse sellega direktiivi 2003/87/EÜ artikli 10c alusel tasuta saastekvoote saavatele elektritootjatele võimalus saada juhuslikku kasumit. Silmas pidades muutmisdirektiivi 2009/29/EÜ põhjendusi 15 ja 19, artikli 10c lõike 5 punkti e, direktiivi üldist käsitlust ja eesmärke ning seda, et direktiiviga nähakse ette kasutada enampakkumisi vaikimisi kehtiva saastekvootide eraldamise meetodina, lükkab komisjon tagasi kõik sellised artikli 10c lõike 5 kohased taotlused, mille rahuldamise korral võidakse saada juhuslikku kasumit.

5. ÜLEKANDMISE ÕIGUSETA SAASTEKVOODID

Võib juhtuda, et direktiivi 2003/87/EÜ artikli 10c alusel tasuta saastekvootide eraldamise võimalust kasutav liikmesriik otsustab, et käitis võib selliseid saastekvoote tagastada üksnes samal aastal, milleks saastekvoodid olid eraldatud. Sellise tingimusega seotud saastekvoote saanud äriühing ei saaks neid saastekvoote turul müüa, neid teise aastasse üle kanda ega lasta neid mõnel teisel käitisel tagastada (isegi sama äriühingu käitisel).

Sellise tingimuse kehtestanud liikmesriigil on oht rakendada artiklit 10c viisil, mis ei sobiks kokku ELi heitkogustega kauplemise süsteemi eesmärkide ega ülesehitusega, mis on kavandatud saavutama üldist heitkoguste vähendamist kulutõhusal ja majanduslikult kõige tulemuslikumal viisil. See oleks seadusevastane, kui liikmesriigid rakendaksid direktiivi 2003/87/EÜ selle eesmärkidele vastupidisel viisil.

Neid mõttekäike arvesse võttes soovitab komisjon tungivalt, et liikmesriigid ei kasutaks võimalust eraldada ülekandmise õiguseta saastekvoote. Juhul kui liikmesriigid leiavad, et selle võimaluse kasutamine on siiski vajalik, peavad nad näitama, et seda tehakse üksnes artikli 10c selliste peamiste eesmärkide saavutamiseks, mida ei ole võimalik muul viisil tulemuslikumalt saavutada. Liikmesriigid peaksid tõsiselt arvesse võtma heitkoguste vähendamiseks loodud stiimuleid ja HKSi kohustuste täitmise kulude võimalikku kasvu, mis tuleneb nende valikust väljastada teatavas koguses ülekandmise õiguseta saastekvoote.

Eespool nimetatut arvesse võttes ja ilma seda piiramata võtab komisjon seisukoha, et vähemalt enamik direktiivi artikli 10c alusel tasuta eraldatavaid saastekvoote peaksid olema ülekantavad. Komisjon soovitab piirata ülekandmise õiguseta saastekvootide kogust nii, et nende arv ei ületaks koguheidet, mis tuleneb elektri tarnimisest sektoritele, mis ei too asjaomase liikmesriigi või ELi tööstussektorile kaasa konkurentsimoonutuste ohtu (nt kodumajapidamiste sektor). Artikli 10c lõike 5 punktile e ja lõikele 6 osutades tuleks komisjonil tagasi lükata taotlus, mis tekitaks turul põhjendamatuid konkurentsimoonutusi.

Artikli 10c lõike 5 kohaselt esitatud taotluse hindamisel vaatab komisjon eriti, kas direktiivi 2003/87/EÜ üldeesmärke ja artikli 10c konkreetseid eesmärke silmas pidades on õigustatud ülekandmise õiguseta saastekvootide arv, st kas see on vajalik ja proportsionaalne, ning kas see võiks konkurentsi põhjendamatult moonutada. Kui komisjon näeb, et need tingimused ei ole täidetud, lükkab ta artikli 10c lõike 5 kohaselt esitatud taotluse tagasi.

6. JÄRELEVALVE JA TÄITMISE TAGAMINE

6.1. Taotluste hindamine

Direktiivi 2003/87/EÜ artikkel 10c lisati selleks, et tingimustele vastavates liikmesriikides oleks võimalik elektritootmist moderniseerida. Sel põhjusel sätestatakse nimetatud artiklis erand ühest direktiivi olulisest põhimõttest. Vastavalt valdavale kohtupraktikale tuleb seda erandit tõlgendada ja kohaldada piiratud viisil, nii palju kui see on vajalik artikliga 10c kehtestatud eesmärgi saavutamiseks ja ilma direktiivi 2003/87/EÜ üldeesmärke ohustamata.

Tasuta saastekvootide väärtuse ja nende suhte kohta direktiivi 2003/87/EÜ artikli 10c lõikega 1 nõutud investeeringutesse on oluline märkida, et tasuta saastekvootide saamine annab neid saavatele äriühingutele võimaluse saada juhuslikku kasumit juhul, kui nende saastekvootide väärtust ei kasutata investeeringuteks või kui nende saastekvootide väärtust kasutatakse selliste investeeringute tegemiseks, mida oleks pidanud tegema muude ELi õigusest tulenevate eesmärkide ja õiguslike nõuete täitmiseks. Sellisel juhul ei annaks see midagi nende eesmärkide saavutamisele, milleks artikli 10c kohane tasuta saastekvootide eraldamine heaks kiideti.

Nimetatud põhjustel pannakse komisjoni hinnangus erilist rõhku sellele, kas direktiivi 2003/87/EÜ artikli 10c tingimustele vastavatele käitistele antud tasuta saastekvootide väärtust kasutatakse nende käitiste investeeringuteks või kui see nii ei ole, siis kontrollitakse hindamisel, kas tasuta saastekvootide väärtus on kasutada antud käitistele/käitajatele või äriühingutele, kes ei ole üldse saanud või ei ole saanud piisaval hulgal saastekvoote, et teha asjaomaseid riiklikus kavas kindlaksmääratud investeeringuid.

Läbipaistvuse tagamiseks ja selleks, et komisjon saaks taotluse kohta põhjendatud hinnangu esitada, peaksid liikmesriigid avalduse enne selle komisjonile saatmist avaldama, et komisjon saaks kasutada ka teistest allikatest pärit teavet ja seisukohti. Liikmesriikide avalduste puhul tuleks võtta arvesse keskkonnainfot ja nõudeid, mis on sätestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 28. jaanuari 2003. aasta direktiivis 2003/4/EÜ, keskkonnateabele avaliku juurdepääsu ja nõukogu direktiivi 90/313/EMÜ kehtetuks tunnistamise kohta (15) ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu 6. septembri 2006. aasta määruses (EÜ) nr 1367/2006, keskkonnainfo kättesaadavuse, keskkonnaasjade otsustamises üldsuse osalemise ning neis asjus kohtu poole pöördumise Århusi konventsiooni sätete kohaldamise kohta ühenduse institutsioonide ja organite suhtes (16) . Liikmesriikidel tuleb ka kontrollida, kas direktiivi 2001/42/EÜ sätete alusel nõutakse nende riiklike kavade keskkonnamõju hindamist.

6.2. Direktiivi 2003/87/EÜ artikli 5 kohased järelevalve- ja täitmise tagamise sätted

Riiklikes kavades kindlaksmääratud investeeringute järelevalve ja täitmise tagamine kuulub liikmesriikide vastutusalasse. Liikmesriigi poolt tasuta saastekvootide eraldamiseks esitatud taotluse direktiivi 2003/87/EÜ artikli 10c lõike 6 kohasel hindamisel pöörab komisjon eriti tähelepanu sellele, kas liikmesriik on seadnud riikliku kava rakendamisele selged ja tõhusad järelevalve ja täitmise tagamise tingimused, sealhulgas mehhanismi, mille abil riiklikus kavas kindlaksmääratud investeeringuid hoolikalt jälgida ja tõhusalt nende täitmist tagada. Sel eesmärgil peaksid liikmesriigid tagama, et neil kehtivad vajalikud õigus- ja haldusnormid, et taotluses selgesti osutatud liikmesriigi pädevad asutused saaksid investeeringuid kontrollida.

Tuleks anda võimalus käitisele ettenähtud investeeringuid osaliselt ühest aastast teise üle kanda summas, mis võrdub sel aastal täheldatud puuduva investeeringusummaga. See kuulub liikmesriigi vastutusalasse, et tagada asjakohase rahasumma investeerimine kohaldamisperioodi jooksul.

Juhuks, kui äriühingud ei täida oma kohustust investeerida (või ei anna oma osa investeeringusse, kandes mehhanismile üle tasuta saastekvootide investeerimata väärtuse, et tagada investeeritud summade ja tasuta saastekvootide tasakaal), tuleks liikmesriikidel ette näha karistused ja parandusmeetmed, et taastada tasakaal direktiivi 2003/87/EÜ artikli 10c alusel eraldatud tasuta saastekvootide väärtuse ja riiklikus kavas kindlaksmääratud investeeringute summa vahel. Need meetmed peaksid olema tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad ning sisaldama järgmist.

Õigus- ja haldusnormidega tuleks ette näha, et investeeringu kvantiteeti ja kvaliteeti hindab kolmas isik, et saada põhjendatud ja sõltumatu tõend selle kohta, et investeering vastab direktiivi 2003/87/EÜ, käesoleva juhenddokumendi ja riikliku kava nõuetele.

Tuleks ette näha kohapealne järelevalve, et kontrollida investeeringute täitmist kohapeal. See peaks iga investeeringu kohta tähendama kohapealseid kontrolle ja kord aastas toimuvat sõltumatu välisaudiitori tõendamist. Audiitor peaks väljastama ametliku dokumendi, mis kinnitab iga investeeringu iseloomu ja igal aastal kulutatud täpset summat. Need dokumendid peaksid ka tunnistama nõuetel kajastatud kulutuste õigsust.

Järelevalve ja täitmise tagamise menetluse tulemuste kohta tuleb liikmesriigil direktiivi 2003/87/EÜ artikli 10c lõike 1 kohaselt komisjonile igal aastal esitada aastaaruanne koos põhjendatud tõenditega. Aruannetele tuleks eelkõige lisada välisaudiitori kinnitavad dokumendid (allkirja ja pitsatiga) koos ametliku tõlkega inglise keelde (kui need ei ole koostatud ingliskeelsena). Liikmesriigid võivad otsustada, et avaldavad asjakohaste käitajate aruanded üldsusele.

6.3. Direktiivi 2003/87/EÜ artikli 10c lõike 1 kohaselt esitatavad aastaaruanded

Aastaaruanded peaksid põhjendatud tõenditega kinnitama, et investeeringuid rakendatakse kohapeal ja et need vastavad direktiivis 2003/87/EÜ ja käesolevas juhenddokumendis sätestatud nõuetele ning eelkõige, et need investeeringud aitavad kaasa kasvuhoonegaaside heite vähendamisele.

Aruanded peavad ka näitama, et aastas investeeritud summa on ühtne kogu kohaldamisperioodiks ette nähtud investeeringute kogusummaga, mis on sätestatud liikmesriigi riiklikus kavas võrdluses tasuta saastekvootide turuväärtusega, nagu on määratletud käesolevas juhenddokumendis. Investeeringud ei pea aastati täpselt kokku minema tasuta saastekvootide kindlaksmääratud turuväärtusega. Siiski tuleks kõik lahknevused tasuta eraldatud saastekvootide väärtuse ja investeerimissummade vahel parandada järgmisel aastal pärast nende ilmnemist, et säilitada usutav investeerimisplaan kogu kohaldamisperioodi jooksul, võttes arvesse tasuta eraldada lubatud saastekvootide vähenevat kogust.

siis asub komisjon seisukohale, et on toimunud direktiivi 2003/87/EÜ artikliga 10c kehtestatud tingimuste rikkumine tasuta eraldatud saastekvootide ja artikli 10c lõikega 1 nõutud investeeringute suhtes. Kuna need tingimused on väga olulised selleks, et saavutada artikli 10c aluseks olevad eesmärgid, siis viib investeeringu tegematajätmine asjaomase äriühingu lisatuluni ega aita kaasa direktiivi 2003/87/EÜ ja eelkõige selle artikli 10c aluseks olevate eesmärkide saavutamisele. Selle tagajärjel võib juhtuda, et direktiivi 2003/87/EÜ kohaldatakse õiguslikult valesti ja vastupidiselt selle eesmärkidele. Samuti võib see tekitada komisjonile suuri probleeme seoses riigiabi eeskirjadega. Vajaduse korral algatab komisjon Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 108 lõike 2 kohase uurimise ja/või rikkumismenetluse. ELi toimimise lepingu artikli 102 lõike 2 kohane menetlus võib lõppeda direktiivi 2003/87/EÜ artikli 10c kohase tasuta saastekvootide eraldamise peatamiseni sellise arvu saastekvootide võrra, mis vastab investeerimata summale. Kui olukord ei parane, peaks asjaomane liikmesriik lõpuks vastava arvu saastekvoote enampakkumisel müüma kooskõlas direktiivi 2003/87/EÜ artikli 10 lõikega 4.

järgneva aasta aruandes esitatakse tõendid, et eelmisel aastal täheldatud tegemata jäetud investeeringud on tehtud,

asjaomane liikmesriik suudab esitada tõendeid, et on tagatud selliste parandusmeetmete täitmine, mis ta on artikli 10c lõike 5 punkti d kohaselt oma taotluses sätestanud, või

Kui liikmesriigid ei esita oma aastaaruannetes piisavalt tõendeid, et riiklikus kavas kindlaks määratud investeeringud on ellu viidud kavakohaselt ja kooskõlas tasuta eraldatud saastekvootide väärtusega, nagu on kehtestatud riiklikus kavas, ning kui ei toimu järgmist:

(1) ELT L 275, 25.10.2003, lk 32.

(2) Oluline on rõhutada, et ka sellistele käitistele, mida võiks puhtalt õiguslikust vaatenurgast pidada direktiivi 2003/87/EÜ artikli 3 lõike u kohasteks elektritootjateks, ei anta õigust saada direktiivi 2003/87/EÜ artikli 10c kohaseid tasuta saastekvoote, kui nad tegelevad ka mingi muu tööstusliku tegevusega, isegi kui see tegevus ei kuulu 2003/87/EÜ I lisa reguleerimisalasse, sest seda ei ole kõnealuses lisas loetletud või ei ületa direktiivi 2003/87/EÜ I lisas vastavale tööstuslikule tegevusele sätestatud künnisväärtust.

(3) Riigi elektrivõrk ei olnud 2007. aastal otseselt ega kaudselt ühendatud endise Elektrienergia Edastuse Koordineerimise Liidu hallatava võrguga.

(4) Riigi elektrivõrk oli 2007. aastal otseselt või kaudselt ühendatud endise Elektrienergia Edastuse Koordineerimise Liidu hallatava võrguga üksnes ühe alla 400 MW võimsusega liini kaudu.

(5) 2006. aastal toodeti üle 30 % elektrienergiast ühest fossiilkütusest.

(6) EÜT L 197, 21.7.2001, lk 30.

(7) Vt ka 6. peatükk ja VII lisa.

(8) Tasuta saastekvootide turuväärtuse määramine käesolevas teatises ei sõltu riigiabi hindamisel kindlaks määratavatest turuväärtustest. Samuti ei sõltu see Euroopa CO2 hindade tulevasest muutumisest kolmandal kauplemisperioodil. Kõnealune direktiiv on selles suhtes paindlik ja seal sätestatakse, et investeeringute summa peaks olema „võimalikult suurel määral” võrdväärne tasuta eraldatud saastekvootide turuväärtusega. See tähendab, et tasuta saastekvootide turuväärtuse määramine artikli 10c rakendamiseks peaks põhinema usutaval ja veenval eelhinnangul CO2 hindade tulevase kujunemise kohta, kuid ei pea täpselt kajastama hetkelepingute, futuurlepingute ega tärminlepingute päevakurssi Euroopa CO2 turgudel ajavahemikul 2013–2020.

(9) SEK(2010) 650, komisjoni talituste töödokument, kaasneb komisjoni teatisega Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele: „Kasvuhoonegaaside heite üle 20 %-lise vähendamise võimaluste analüüs ja kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohu hindamine”, Taustteave ja analüüs, II osa.

(10) Vt direktiivi 2009/29/EÜ põhjendus 15.

(11) Artikli 10c lõikes 4 mainitakse otseselt võrguettevõtjaid, kes elektri siseturgu käsitlevate liidu õigusaktide kohaselt (direktiiv 2009/72/EÜ) peavad olema elektritootmisest täielikult eraldatud. Taastuvatest energiaallikatest elektri tootmisega tegelevad käitised ei saa samuti saastekvoote, kuid kuuluvad artikli 10c lõikes 1 sätestatud investeeringute rakendusalasse.

(12) ELT L 211, 14.8.2009, lk 55.

(13) Vt punkt 27.

(14) Artikli 10 lõikega 3 nõutakse üksnes vähemalt 50 % tulu kasutamist kliimaalasel otstarbel, teise (maksimaalselt) 50 % kasutamine on jäetud täiesti liikmesriikide otsustada.

(15) ELT L 41, 14.2.2003, lk 26.

(16) ELT L 264, 25.9.2006, lk 13.

(17) 2014. aastal esitatav esimene aastaaruanne võib käsitleda 25. juunist 2009 kuni 31. detsembrini 2013 tehtud investeeringuid.

Arvutuste tegemiseks peaksid liikmesriigid määrama kindlaks need käitised, kellel on direktiivi 2003/87/EÜ artikli 10c kohaselt õigus saada tasuta saastekvoote. Selliste käitiste puhul, kes toodavad lisaks elektrile ka soojust, tuleb võtta arvesse üksnes elektritootmisega seotud heitkoguseid.

Tulemuseks saadakse saastekvootide kogus, mis katab 100 % sellistest heitkogustest, mis tulenevad liikmesriigi elektrienergia lõpptarbimisele (bruto) vastavast elektritootmisest. Tulemus korrutatakse muutujaga, mille väärtus ei ületa 2013. aastal 0,7 (70 %) ja mis väheneb pärast 2013. aastat igal aastal ning on 2020. aastal 0 (0 %); sel viisil saadakse saastekvootide maksimumkogus, mis on direktiiviga 2003/87/EÜ lubatud tasuta eraldada 2013. aastal ja sellele järgnevatel aastatel.

Selleks et määrata kindlaks 2013. aastal ja järgnevatel aastatel tasuta eraldatavate saastekvootide kogus liikmesriigile, kellel on õigus neid direktiivi 2003/87/EÜ artikli 10c kohaselt taotleda, tuleks teha järgmist.

Valemis kasutatakse tabelis esitatud mõistete aasta keskmisi näitajaid ajavahemikul 2005–2007. Arvutuse tulemuseks on liikmesriigi elektrienergia lõpptarbimine (bruto) GFNC05-07, mida on kasutatud I lisas.

Liikmesriigi elektrienergia lõpptarbimine (bruto) puudutab ainult elektrit ja mitte muid energialiike. Läbipaistvuse tagamiseks peaks see põhinema üldsusele kättesaadavatel andmetel ning Eurostati koostatud ja tema poolt kasutatavatel üldtunnustatud statistilistel mõistetel. Valem liikmesriigi elektrienergia lõpptarbimise (bruto) (GNFC) arvutamiseks on järgmine:

Direktiivi 2003/87/EÜ artikli 10c lõike 2 kohasel tasuta eraldatavate saastekvootide maksimumkoguse kindlaksmääramisel on kõige tähtsam liikmesriigi elektrienergia lõpptarbimine (bruto). Kuid see mõiste ei vasta Eurostati määratletud või tema poolt kasutatavale statistikaterminile ning seetõttu tuleb seda tõlgendada artikli 10c kontekstis.

IV LISA

Infrastruktuur, puhas tehnoloogia, elektritootmise energia- ja tarneallikate mitmekesistamine

Sellest kontekstist, milles kasutatakse mõistet „infrastruktuur” asjaomastes ELi õigusaktides, (1) on selgelt näha, et see hõlmab kõiki elektrivõrguga seotud rajatisi, mis on vajalikud elektrienergia edastamiseks (ülekandmiseks ja jaotamiseks). See ei piira asjaolu, et infrastruktuuri mõistet on võimalik kohandada nii, et see hõlmaks ka elektrijaamu.

Mõistel „puhas tehnoloogia” puudub kohaldatav määratlus, kuid käesolevas juhenddokumendis peab komisjon selle all silmas elektrotootmise tehnoloogiat, mille CO2 heide on suhteliselt väiksem või mis on keskkonnasõbralikum, sealhulgas taastuvate energiaallikate kasutamine tootmisel.

Komisjoni arvates aitab taastuvenergia osakaalu suurendamine primaarenergia kogutarnetes ja elektritootmises igal juhul kaasa elektritootmise energia- ja tarneallikate mitmekesistamisele, millega viiakse üldine energiavarustus paremini tasakaalu ning vähendatakse sõltuvust fossiilkütuste impordist.

Kui kohalik energiatootmine väheneb, siis hakkab sõltuvus imporditavast energiast suurenema (2). Näiteks oodatakse ELi gaasiimpordi suurenemist 2020. aastaks tänaselt 61 %-lt 73 %-le. Seda protsenti peetakse ELi tasandil mõistlikuks, kuid mitu liikmesriiki, kelle suhtes võib kohaldada artiklit 10c, tarnib gaasi 100 % ulatuse ühelt tarnijalt. Sellistel juhtudel võiksid investeeringud kõnealuste liikmesriikide gaasitarnete mitmekesistamiseks aidata märkimisväärselt kaasa elektritootmise energiaallikate mitmekesistamisele ning nende liikmesriikide varustuskindluse suurendamisele. Investeering peaks olema kooskõlas kõnealuste liikmesriikide energiavarustuse CO2-mahukuse vähendamise eesmärgiga, mis on samuti üks varustuskindluse suurendamise võimalus, ning aitama samal ajal vähendada kasvuhoonegaaside heidet.

(1) Direktiiv 2003/54/EÜ, mis käsitleb elektrienergia siseturu ühiseeskirju ning millega tunnistatakse kehtetuks direktiiv 96/92/EÜ; direktiiv 2009/72/EÜ, mis käsitleb elektrienergia siseturu ühiseeskirju ning millega tunnistatakse kehtetuks direktiiv 2003/54/EÜ; määrus (EÜ) nr 714/2009 võrkudele juurdepääsu tingimuste kohta piiriüleses elektrikaubanduses ning millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1228/2003 ning direktiiv 2009/28/EÜ taastuvatest energiaallikatest toodetud energia kasutamise edendamise kohta ning direktiivide 2001/77/EÜ ja 2003/30/EÜ muutmise ja hilisema kehtetuks tunnistamise kohta.

(2) Komisjoni teatis Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele – Teine strateegiline energiaülevaade – ELi tegevuskava varustuskindluse ja solidaarsuse tagamiseks energiavaldkonnas, KOM(2008) 781.