Ettepanek:EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes kohaldatavate usaldatavusnõuete kohtaOsa I(EMPs kohaldatav tekst) /* KOM/2011/0452 lõplik */





SELETUSKIRI 1. Ettepaneku taust 1.1. Ettepaneku põhjused ja eesmärgid Finantskriisi ulatus tõi esile vastuvõetamatud riskid, mis tulenevad praegustest finantseerimisasutusi reguleerivatest õigusaktidest. Rahvusvahelise Valuutafondi hinnangul kandsid Euroopa krediidiasutused kriisi tõttu aastatel 2007–2010 kahju ligi 1 triljon eurot ehk 8 % ELi SKPst. Pangandussektori stabiilsuse taastamiseks ning reaalmajandusse suunatud krediidivoo tagamiseks võtsid nii EL kui ka selle liikmesriigid vastu suure hulga enneolematuid meetmeid, millega seotud kulud jäävad lõpuks maksumaksjate kanda. Selle raames oli komisjon 2010. aasta oktoobriks kiitnud finantseerimisasutuste toetuseks suunatud riigiabimeetmeid heaks mahus 4,6 triljonit eurot, millest üle 2 triljoni kasutati 2008. ja 2009. aastal ka tegelikult ära. Krediidiasutuste toetuseks võetud niivõrd mahukate fiskaalmeetmetega peab kaasnema samavõrra otsustav reform, millega kõrvaldatakse kriisi ajal ilmsiks tulnud regulatiivsed puudused. Sellega seoses on komisjon juba esitanud pangandusalastesse õigusaktidesse mitmeid muudatusettepanekuid, mis jõustusid 2009. aastal (kapitalinõuete direktiiv II) ja 2010. aastal (kapitalinõuete direktiiv III). Käesolev ettepanek hõlmab krediidiasutuste kapitali- ja likviidsusnõuete (nn Basel III) üleilmselt väljatöötatud ja kokkulepitud elemente ning ühtlustab kehtivate õigusaktide muid sätteid. Õiguslikke valikuvõimalusi selgitatakse põhjalikult 5. jaos. Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. juuni 2006. aasta direktiiv krediidiasutuste asutamise ja tegevuse kohta hõlmab sätteid krediidiasutuste tegevuse alustamise tingimuste kohta (nt sätted, millega reguleeritakse tegevuslubade andmist, asutamisvabaduse kasutamist, päritoluliikmesriigi ja vastuvõtva liikmesriigi järelevalveasutuste volitusi seoses sellega ning järelevalvet krediidiasutuste üle). Kõnealuseid elemente on käsitletud direktiivi ettepanekus, mis käsitleb krediidiasutuste tegevuse alustamise tingimusi ning krediidiasutuste ja investeerimisühingute usaldatavusnõuete täitmise järelevalvet ning mis koos käesoleva ettepanekuga moodustab paketi. Samuti on direktiivis 2006/48/EÜ ja eelkõige selle lisades sätestatud usaldatavusnõuded. Selleks et veelgi lähendada direktiivide 2006/48/EÜ ja 2006/49/EÜ siseriiklikku õigusesse ülevõtmisest tulenevaid õigusnorme ja tagada, et krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes kohaldatakse otse samasid usaldatavusnõudeid, mis on siseturu toimimise seisukohast keskse tähtsusega, on kõnealused usaldatavusnõuded sätestatud käesolevas määruse ettepanekus. Selguse huvides ühendatakse käesoleva ettepanekuga ka krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes kohaldatavad usaldatavusnõuded. Investeerimisühingute suhtes kohaldatavad usaldatavusnõuded on seni sätestatud direktiivis 2006/49/EÜ. 1.1.1. Käsitletud probleemid – Basel III uued elemendid Ettepaneku eesmärk on kõrvaldada regulatiivsed puudused järgmistes valdkondades: Likviidsusriski juhtimine (VI osa): Kriisi tulemusel tuli ilmsiks, et olemasolevad likviidsusriski juhtimise meetodid ei suuda täielikult võtta arvesse riske, mis on seotud laenude edasimüügi mudelil põhineva väärtpaberistamisega, keeruliste finantsinstrumentide kasutamisega ja lühiajalise tähtajaga instrumentidel põhineva pankadevahelisel turul toimuva rahastamisega. See oli üks põhjusi, mis viis mitmete finantseerimisasutuste likvideerimiseni ja kahjustas tugevasti paljude teiste finantsseisundit, ohustades seega finantsstabiilsust ja tuues kaasa vajaduse avaliku sektori toetuse järele. Kuigi mitmed liikmesriigid kohaldavad teatavat laadi regulatiivseid kvantitatiivseid likviidsusnõudeid, ei ole ELi tasandil kehtestatud piisavalt selget ühtset regulatiivset korda lühiajalise ja pikaajalise likviidsuse asjakohase taseme kohta. Olemasolevate siseriiklike nõuete erinevus takistab teabevahetust järelevalveasutuste vahel ja põhjustab täiendavaid aruandluskulusid piiriülestele krediidiasutustele ja investeerimisühingutele. Kapitali määratlus (II osa I jaotis): Kriisi puhkedes oli krediidiasutuste ja investeerimisühingute kapital ebapiisav nii kvantiteedi kui ka kvaliteedi seisukohast. Riske silmas pidades ei olnud paljudel krediidiasutustel ja investeerimisühingutel piisavas mahus kõrgeima kvaliteediga kapitaliinstrumente, millega tõhusalt katta jooksvalt võimalikke kahjusid ja tagada krediidiasutuse või investeerimisühingu tegevuse jätkumine. Esimese taseme omavahendite hübriidinstrumendid, mida varem peeti tegevuse jätkuvuse põhimõttel kahjude katmiseks sobivaks, ei osutunud tegelikkuses tõhusaks. Ka teise taseme omavahendite instrumentidega ei saanud krediidiasutuste ja investeerimisühingute maksejõuetuse korral kahjusid katta, kuna sageli ei lubatud neil maksejõuetuks muutuda. Selliste kapitaliinstrumentide kvaliteet, mis olid ette nähtud kauplemisportfelliga seotud riskidest tulenevate ettenägematute kahjude katmiseks, leiti olevat samal tasemel kui kauplemisportfellivälistest riskidest tulenevate ettenägematute kahjude katmiseks ettenähtud kapitaliinstrumentide kvaliteet, kusjuures kolmanda taseme omavahendite instrumentide kvaliteet ei osutunud piisavalt kõrgeks. Finantsstabiilsuse tagamiseks andsid valitsused paljudes riikides pangandussektorile enneolematus mahus abi. Kapitali määratluse ebaühtsus ELis oli sellise olukorra üks põhjusi, kuna liikmesriigid kohaldasid märkimisväärselt erinevaid lähenemisviise seoses sellega, milliseid kapitalielemente tohib või ei tohi omavahendites arvesse võtta. Koosmõjus asjaoluga, et regulatiivsed määrad ei kajastanud nõuetekohaselt krediidiasutuste ja investeerimisühingute tegelikku suutlikkust kahjusid katta, takistas see turul nõuetekohaselt ja järjepidevalt hinnata ELi krediidiasutuste ja investeerimisühingute maksevõimet. See omakorda veelgi võimendas ebastabiilsust ELi finantssektoris. Vastaspoole krediidirisk (III osa II jaotise 6. peatükk): Kriisi tõttu tulid ilmsiks paljud puudused tuletisinstrumentidest, repotehingutest ja väärtpaberite kaudu finantseerimise tehingutest tuleneva vastaspoole krediidiriski praeguses reguleerivas raamistikus. See osutas, et kehtivad sätted ei taganud sellist laadi riski asjakohast juhtimist ega piisavat kapitaliseeritust. Samuti ei taganud kehtivad eeskirjad piisavaid stiimuleid üleminekuks kahepoolselt kliiritavatelt börsivälistelt tuletislepingutelt mitmepoolsele kliirimisele keskse vastaspoole kaudu. Valikuvõimalused, kaalutlusõigus ja ühtlustamine (kogu määrus): 2000. aastal asendati seitse pangandusalast direktiivi ühe direktiiviga. Kõnealune direktiiv sõnastati uuesti 2006. aastal ja sellega kehtestati ELis Basel II raamistik. Seetõttu hõlmavad praegused sätted märkimisväärselt palju valikuvõimalusi ja kaalutlusõigust. Lisaks võivad liikmesriigid kehtestada rangemad eeskirjad, kui on sätestatud direktiivis. Selle tulemusena on nõuded väga erinevad, mis on eriti koormav piiriüleselt tegutsevate ettevõtete jaoks. Samuti toob see kaasa õiguskindlusetuse ja ebavõrdsed tingimused. 1.1.2. Ettepaneku eesmärgid Käesoleva algatuse üldeesmärk on muuta krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes ELis kohaldatavad omavahendite nõuded tulemuslikumaks ning piirata nende kahjulikku mõju hoiustajate kaitsele ja finantssüsteemi protsüklilisust, säilitades samas ELi pangandussektori konkurentsivõime. 1.2. Üldine taust Seoses finantskriisiga tehti ELi ja rahvusvahelisel tasandil suuri jõupingutusi, et töötada välja tõhus poliitika kriisi põhjuseks olnud probleemide lahendamiseks. Jacques de Larosière’i juhitav kõrgetasemeline eksperdirühm esitas ettepanekud Euroopa finantsjärelevalve ja -regulatsiooni reformiks. Kõnealuseid ettepanekuid arendati edasi komisjoni 2009. aasta märtsi teatises. Käesolev ettepanek hõlmab mitmeid poliitika läbivaatamise ettepanekuid, mis on loetletud kõnealusele teatisele lisatud üksikasjalikus tegevuskavas. Ülemaailmsel tasandil kohustuti 2. aprilli 2009. aasta G-20 deklaratsioonis võtma kriisi lahendamiseks rahvusvahelisel tasandil ühtseid meetmeid, et parandada kapitali kvantiteeti ja kvaliteeti pangandussüsteemis, kehtestada täiendavad riskil mitte põhinevad parameetrid ülemäärase finantsvõimenduse vältimiseks, töötada välja finantseerimisasutuste tugevam likviidsuspuhvrite raamistik ja rakendada finantsstabiilsuse nõukogu soovitused protsüklilisuse piiramiseks. Vastusena G-20-lt saadud mandaadile leppis keskpankade juhatajate ja järelevalveasutuste juhtide rühm, mis on Baseli pangajärelevalve komitee[1] järelevalveorgan, 2009. aasta septembris kokku paljudes meetmetes, et tugevdada pangandussektori reguleerimist. Kõnealused meetmed kiideti finantsstabiilsuse nõukogu ja G-20 juhtide poolt heaks 24.–25. septembri 2009. aasta Pittsburghi tippkohtumisel. Baseli pangajärelevalve komitee andis 2010. aasta detsembris välja krediidiasutuste kapitali adekvaatsuse ja likviidsuse uute üleilmsete regulatiivsete standardite (Basel III) üksikasjalikud eeskirjad. Käesolev ettepanek on otseselt seotud Basel III regulatiivsete standarditega. Baseli pangajärelevalve komitees vaatlejana osalev komisjon tegi Baseli pangajärelevalve komiteega tihedat koostööd kõnealuste standardite väljatöötamisel, sealhulgas nende mõju hindamisel. Seepärast järgivad kavandatud meetmed sihikindlalt Basel III põhimõtete sisu. Selleks et saavutada topelteesmärk, milleks on parandada üleilmse finantssüsteemi kohanemisvõimet ja samas tagada võrdsed tingimused, tuleb kogu maailmas järjepidevalt kohaldada rangemaid usaldatavusnõudeid. Samas on komisjon käesoleva õigusakti ettepaneku väljatöötamisel teinud jõupingutusi, et asjakohaselt võetaks arvesse teatavaid peamisi Euroopa eripärasid ja võtmeküsimusi. Sellega seoses on asjakohane meelde tuletada, et ELis, erinevalt mõnest teisest suurest majandusest, ei ole Baseli pangajärelevalve komitee egiidi all ülemaailmsel tasandil kokku lepitud regulatiivsete põhimõtete kohaldamine piiratud ainult rahvusvaheliselt tegutsevate pankadega. Kõnealuseid standardeid kohaldatakse ELis kogu pangandussektoris, hõlmates kõiki krediidiasutusi ja üldiselt ka investeerimisühinguid. Nagu põhjalikumalt selgitatud punktis 4.2, on EL alati olnud seisukohal, et ainult selline lähenemisviis tagab tõeliselt võrdsed tingimused ELis ja samas maksimeerib ka sellega seoses finantsstabiilsusest saadavat kasu. See on üks põhjusi, miks näib olevat põhjendatud Basel III põhimõtete teatav kohandamine, et asjakohaselt võtta arvesse Euroopa eripärasid ja võtmeküsimusi. Samas on kõnealune kohandamine kooskõlas Basel III reformi olemuse ja eesmärkidega. Laiemas kontekstis tuleks märkida, et komisjoni üks prioriteete finantsteenuseid käsitlevate ELi õigusnormide reformimisel on tagada, et pangandussektor suudaks täita oma põhiülesandeid, st anda laenu reaalmajandusele ning pakkuda teenuseid Euroopa kodanikele ja ettevõtjatele. Sellega seoses võttis komisjon 18. juulil vastu soovituse juurdepääsu kohta põhimaksekontole[2]. 2. Huvitatud isikutega konsulteerimise ja mõju hindamise tulemused 2.1. Konsulteerimine huvitatud isikutega Komisjoni talitused on tähelepanelikult jälginud suundumusi ja osalenud rahvusvaheliste foorumite töös, eelkõige Baseli pangajärelevalve komitees, kes vastutas Basel III raamistiku väljatöötamise eest. Laiaulatuslikult konsulteeriti Euroopa panganduskomiteega, Euroopa Pangandusjärelevalve Komiteega ja selle õigusjärglasega (alates 2011. aastast) Euroopa Pangandusjärelevalvega (EBA). Nende seisukohad aitasid kaasa käesoleva ettepaneku ja sellele lisatud mõjuhinnangu koostamisele. 2.1.1. Euroopa Pangandusjärelevalve Komitee Euroopa Pangandusjärelevalve Komitee viis läbi põhjaliku kvantitatiivse mõju-uuringu käesoleva õigusakti ettepaneku mõju kohta ELi pangandussektorile. Kõnealuses uuringus osales 246 krediidiasutust. Samuti viis Euroopa Pangandusjärelevalve Komitee läbi laiaulatusliku avaliku konsultatsiooni ja esitas 2008. aasta oktoobris tehnilised nõuanded siseriiklike valikuvõimaluste ja kaalutlusõiguse valdkonnas. 2.1.2. Kapitalinõuete direktiivi töörühm Komisjoni talitused pidasid aastatel 2008–2011 siseriiklike valikuvõimaluste ja kaalutlusõiguse küsimuses kuus koosolekut kapitalinõuete direktiivi töörühma raames, kelle liikmed määrab Euroopa panganduskomitee. Lisaks on kapitalinõuete direktiivi töörühma alarühmad teinud veelgi tehnilisemal tasandil tööd likviidsuse, kapitali määratluse, finantsvõimenduse määra ja vastaspoole krediidiriski valdkonnas. 2.1.3. Muud avalikud konsultatsioonid Komisjon viis aastatel 2009–2011 läbi neli avalikku konsultatsiooni, mis hõlmasid kõiki käesoleva ettepaneku elemente. Komisjoni talitused korraldasid 2010. aasta aprillis käesolevat ettepanekut käsitleva avaliku arutelu, millel osalesid kõik sidusrühmad. Avaliku konsultatsiooni raames saadud vastuseid ja avaliku arutelu käigus esitatud seisukohti on kajastatud käesolevale ettepanekule lisatud mõju hindamise aruandes. Vastused on tutvumiseks kättesaadavad komisjoni veebilehel. Lisaks pidas komisjon eraldi konsultatsioone sektori esindajatega, sealhulgas komisjoni loodud pangandusalase eksperdirühmaga (GEBI) ning ELi eri pangaliitude ja üksikute asutustega. 2.2. Mõju hindamine Eri küsimuste lahendamiseks hinnati ja võrreldi kokku 27 poliitikavalikut[3]. Allpool tabelis on loetletud iga poliitika puhul kaalutud võimalused ja reastatud need asjakohaste pikaajaliste poliitikaeesmärkide saavutamise suhtelise tulemuslikkuse[4] ja tõhususe[5] järgi. Kõnealuse pingerea alusel tuvastatud eelistatud valikuvõimalused on toonitatud taustal esile tõstetud ja neid käsitletakse allpool käesolevas jaos. Poliitikavalikute valdkond || Poliitikavalikud || Poliitikavalikute võrdluskriteeriumid Tulemuslikkus || Tõhusus Omavahendite nõuete adekvaatsuse parandamine || Pankade riskijuhtimise parandamine || Õigusliku arbitraaži võimaluste ennetamine || Õigusliku selguse suurendamine || Nõuete täitmise koormuse vähendamine || Võrdsete tingimuste edendamine || Järelevalvealase koostöö ja lähendamise suurendamine || Süsteemselt oluliste finantseerimisasutuste suhtes kohaldatavate usaldatavusnõuete vastavusse viimine kõnealuste asutustega seotud riskiga || Eraldiste moodustamise ja omavahendite nõuete tsüklilisuse vähendamine Likviidsus- likviidsuskattekordaja || Säilitada praegune lähenemisviis || 3 || 3 || || || || || || || || 3 Kehtestada likvidsuskattekordaja, nagu on ette nähtud 2010. aasta veebruari avaliku konsultatsiooni raames || 2 || 2 || || || || || || || || 1 Kehtestada Baseli pangandusjärelevalve komitee vastu võetud likvidsuskattekordaja ja näha ette vaatlusperiood || 1 || 1 || || || || || || || || 2 Likviidsus- stabiilse netorahastamise kordaja || Säilitada praegune lähenemisviis || 3 || 3 || || || || || || || || 3 Kehtestada stabiilse netorahastamise kordaja, nagu on ette nähtud 2010. aasta veebruari avaliku konsultatsiooni raames || 2 || 2 || || || || || || || || 2 Kehtestada Baseli pangandusjärelevalve komitee vastu võetud stabiilse netorahastamise kordaja ja näha ette vaatlusperiood || 1 || 1 || || || || || || || || 1 Kapitaliinstrumentide aktsepteeritavus ja regulatiivsete korrigeerimiste kohaldamine || Säilitada praegune lähenemisviis || 5 || 5 || 5 || || || 5 || || 5 || 5 || 5 Kohandada ainult aktsepteeritavuse kriteeriume, nagu on ette nähtud 2010. aasta veebruari avaliku konsultatsiooni raames || 4 || 4 || 4 || || || 4 || || 4 || 4 || 4 Kohandada aktsepteeritavuse kriteeriume ja regulatiivseid korrigeerimisi, nagu on ette nähtud 2010. aasta veebruari avaliku konsultatsiooni raames || 1-3 || 1-3 || 1-3 || || || 2-3 || || 1 || 1-3 || 3 Kohandada aktsepteeritavuse kriteeriume ja regulatiivseid korrigeerimisi Baseli lähenemisviisi alusel || 1-3 || 1-3 || 1-3 || || || 2-3 || || 2-3 || 1-3 || 2 Kohandada aktsepteeritavuse kriteeriume ja regulatiivseid korrigeerimisi Baseli lähenemisviisi alusel, tehes mõned muudatused ELi eripärade arvessevõtmiseks || 1-3 || 1-3 || 1-3 || || || 1 || || 2-3 || 1-3 || 1 Vastaspoole krediidirisk || Säilitada praegune lähenemisviis || 3 || 3 || || || || || || 3 || 3 || 3 Karmistada vastaspoole krediidiriskiga seotud nõuet || 2 || 2 || || || || || || 2 || 2 || 2 Karmistada vastaspoole krediidiriskiga seotud nõuet ja näha ette erikäsitlus keskse vastaspoole vastu olevate nõuete puhul || 1 || 1 || || || || || || 1 || 1 || 1 Finantsvõimenduse määr || Säilitada praegune lähenemisviis || 3 || 3 || || || || || || || 3 || 3 Kehtestada finantsvõimenduse määr, nagu on ette nähtud 2010. aasta veebruari avaliku konsultatsiooni raames || 2 || 2 || || || || || || || 2 || 2 Viia läbi finantsvõimenduse määra ulatuslik seire || 1 || 1 || || || || || || || 1 || 1 Kapitalipuhvrid || Säilitada praegune lähenemisviis || 4 || 4 || || || || || || || 4 || 4 Kapitali säilitamise puhver || 1-2 || 1-3 || || || || || || || 3 || 2-3 Vastutsükliline kapitalipuhver || 3 || 1-3 || || || || || || || 1-2 || 2-3 Kombineeritud kapitalipuhver || 1-2 || 1-3 || || || || || || || 1-2 || 1 Ühtne eeskirjade kogumik || Säilitada praegune lähenemisviis || || || 4 || 4 || 4 || 4 || 4 || || || 4 Minimaalne ühtlustamine || || || 3 || 3 || 1-3 || 3 || 3 || || || 1-3 Maksimaalne ühtlustamine || || || 1-2 || 1 || 1-3 || 1 || 1 || || || 1-3 Maksimaalne ühtlustamine koos mõne erandiga || || || 1-2 || 2 || 1-3 || 2 || 2 || || || 1-3 Poliitikavahendi valik || Muuta kapitalinõuete direktiivi || || || 2 || 2 || 2 || || 2 || || || 2 Piirata kapitalinõuete direktiivi reguleerimisala ja teha määruse ettepanek || || || 1 || 1 || 1 || || 1 || || || 1 Valikuvõimaluste skaala: 1=kõige tulemuslikum / tõhusam, 5=vähim tulemuslik / tõhus 2.2.1. Konkreetsed poliitikameetmed Likviidsusriski juhtimine (VI osa): Finantseerimisasutuste likviidsusriskiprofiili lühiajalise vastupanuvõime parandamiseks võetakse 2015. aastal pärast vaatlus- ja läbivaatamisperioodi kasutusele likviidsuskattekordaja. Likviidsuskattekordaja järgimise kohustuse kohaselt peavad krediidiasutused ja investeerimisühingud tagama, et likviidsete vahendite netoväljavool 30 päeva jooksul vastaks kõrgekvaliteediliste likviidsete varade puhvrile. Kaetud väljavool (nimetaja) kajastaks nii asutusepõhist riski kui ka süsteemset riski, mis põhineks ülemaailmse finantskriisi jooksul kogetud tegelikel asjaoludel. Sellise väljavoolu katmiseks kasutatavaid kõrgekvaliteedilisi likviidseid varasid (lugeja) käsitlevad sätted peaksid tagama selliste varade kõrge likviidsuse ja krediidikvaliteedi. Basel III raamistikuga ette nähtud likviidsuskattekordaja määratluse põhjal peaks kõnealuse nõude täitmine ELis suurendama SKPd igal aastal 0,1–0,5 %, kuna väheneks süsteemsete kriiside prognoositav sagedus. Varade ja kohustuste lõpptähtaegade mittevastavusest tingitud rahastamisprobleemide lahendamiseks kaalub komisjon pärast seire- ja läbivaatamisperioodi 2018. aastal stabiilse netorahastamise kordaja kohta ettepaneku tegemist. Stabiilse netorahastamise kordaja puhul peavad krediidiasutused ja investeerimisühingud säilitama usaldusväärse rahastamisstruktuuri ühe aasta jooksul laiendatud asutusepõhise stressistsenaariumi korral, nagu kasumlikkuse või maksevõime märkimisväärne langus. Selleks peaksid praegu rahastatavad varad ja rahastamisega seotud tingimuslikud kohustused olema teataval määral vastavuses stabiilse rahastamise allikatega. Kapitali määratlus (II osa): Ettepanek tugineb teise kapitalinõuete direktiivi muudatustele, mille eesmärk on karmistada kapitaliinstrumentide aktsepteeritavuse kriteeriume. Lisaks ühtlustatakse sellega märkimisväärselt muudatusi seoses omavahendite kajastamisega raamatupidamises, et määrata kindlaks regulatiivse kapitali maht, mida võib järelevalve eesmärgil usaldusväärselt aktsepteerida. Kõnealune uus ühtlustatud määratlus suurendaks märkimisväärselt regulatiivset kapitali, mis krediidiasutustel ja investeerimisühingutel peab olema. Uued tegevuse jätkuvuse kohase regulatiivse kapitali (esimese taseme põhiomavahendid ja esimese taseme omavahendid) nõuded rakendataks järk-järgult aastatel 2013–2015. Ka uued usaldatavusnõuete kohased korrigeerimised kehtestataks järk-järgult, st 20 % igal aastal alates 2014. aastast, jõudes seega 100 %-ni 2018. aastaks. Samuti kohaldatakse teatavate kapitaliinstrumentide suhtes ajutiselt 10 aasta jooksul varem kehtinud eeskirju, et tagada sujuv üleminek uutele eeskirjadele. Vastaspoole krediidirisk (III osa II jaotise 6. peatükk): Vastaspoole krediidiriski juhtimise ja kapitaliseerimise nõudeid muudetakse rangemaks. Krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes kohaldataks täiendavat omavahendite nõuet seoses võimaliku kahjuga vastaspoole krediidikvaliteedi halvenemisest. See edendaks kõnealuse riski juhtimise usaldusväärseid tavasid ja võtaks arvesse selle maandamist, mis võimaldaks krediidiasutustel ja investeerimisühingutel kõnealuse omavahendite nõude mõju leevendada. Suurendatakse finantseerimisasutuste vastu olevate nõuete riskikaalusid võrreldes finantssektori väliste ettevõtjate vastu olevate nõuete riskikaaludega. Kõnealune muudatus peaks soodustama vastaspoole riski hajutamist väiksemate krediidiasutuste ja investeerimisühingute vahel ning üldiselt aitama vähendada suurte või süsteemselt oluliste krediidiasutuste ja investeerimisühingute omavahelist seotust. Samuti suurendatakse käesoleva ettepanekuga stiimuleid börsiväliste instrumentide kliirimiseks keskse vastaspoole kaudu. Kõnealused ettepanekud peaksid mõjutama eelkõige suurimaid ELi krediidiasutusi ja investeerimisühinguid, kuna vastaspoole krediidirisk on märkimisväärne ainult pankade puhul, kelle börsiväliste tuletisinstrumentidega tehtavate tehingutega ja väärtpaberite kaudu finantseerimise tehingutega seonduva tegevuse mahud on suured. Finantsvõimenduse määr (VII osa): Selleks et vähendada ülemäärast finantsvõimendust krediidiasutuste ja investeerimisühingute bilansis ja seega piirata laenamise protsüklilisust, teeb komisjon ettepaneku kehtestada riskil mitte põhinev finantsvõimenduse määr. Vastavalt Baseli pangajärelevalve komitees kokkulepitule kehtestatakse see krediidiasutuste ja investeerimisühingute üle teostatava järelevalve vahendina. Finantsvõimenduse määra mõju jälgitakse, et kaasata see pärast asjakohast läbivaatamist ja kalibreerimist 2018. aastal esimese samba siduvasse meetmesse kooskõlas rahvusvaheliste kokkulepetega. Ühtne eeskirjade kogumik (kogu määrus): Käesoleva ettepanekuga ühtlustatakse erinevaid siseriiklikke järelevalvealaseid lähenemisviise, jättes välja peaaegu kõik valikuvõimalused ja kaalutlusõigused. Erand tehakse mõne konkreetse täpselt määratletud valdkonna puhul, kus erinevused on tingitud riskihindamise kaalutlustest, turu või toodete eripärast ja liikmesriikide õigusraamistikust, võimaldades liikmesriikidel kehtestada rangemad eeskirjad. 2.2.2. Poliitikavahend Käesoleva ettepanekuga eraldatakse usaldatavusnõuded direktiividega 2006/48/EÜ ja 2006/49/EÜ reguleeritavast kahest ülejäänud valdkonnast, st tegevuslubade andmisest ja pidevast järelevalvest, mida jätkuvalt reguleeritakse direktiiviga, mis koos käesoleva ettepanekuga moodustab paketi. See kajastab erinevat sisu, olemust ja adressaate. 2.2.3. Paketi koondmõju Lisaks Basel III raamistiku mõju omapoolsele hindamisele vaatas komisjon läbi mitmed erasektori ja avaliku sektori koostatud uuringud. Põhitulemused on kokkuvõttes järgmised. Käesolev ettepanek koos kolmanda kapitalinõuete direktiiviga peaks suurendama suurte krediidiasutuste puhul riskiga kaalutud varasid 24,5 % ja väikeste krediidiasutuste puhul kõigest 4,1 %. Uutest nõuetest ja kapitali säilitamise puhvrist tulenevalt oleks vaja kaasata uusi täiendavaid omavahendeid summas 84 miljardit eurot 2015. aastaks ja 460 miljardit eurot 2019. aastaks. Uute nõuetega kaasneb selge pikaajaline majanduslik puhaskasu, mis ELi jaoks tähendab 0,3–2 protsendipunkti võrra suuremat SKP kasvu aastas. See tuleneb tulevaste süsteemsete kriiside prognoositava sageduse ja tõenäosuse vähenemisest. Hinnanguliselt peaks käesolev ettepanek vähendama süsteemsete panganduskriiside tõenäosust seitsmes liikmesriigis vahemikus 29–89 %, kui krediidiasutused rekapitaliseeritaks vähemalt koguomavahendite suhtarvuni 10,5 %. Lisaks aitaksid suurem kapitalitase, sealhulgas vastutsükliline kapitalipuhver, ja likviidsusnõuded samuti vähendada tavapäraste majandustsüklite ulatust. See on eriti oluline väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate puhul, kes sõltuvad krediidiasutuste poolsest rahastamisest kogu majandustsükli jooksul suhteliselt rohkem kui suurettevõtjad. 2.2.4. Halduskoormus Kõige rohkem saaksid kehtivate siseriiklike sätete ühtlustamisest kasu piiriüleselt tegutsevad krediidiasutused ja investeerimisühingud, kuna sellest tulenev halduskoormuse kahanemine peaks vähendama neile Basel III meetmetega pandud koormust. 3. Järelevalve ja hindamine Kavandatud muudatused on seotud käesolevale määrusele eelnenud direktiividega 2006/48/EÜ ja 2006/49/EÜ. See tähendab, et tähelepanelikult jälgitakse nii eelnevate direktiividega kui ka uusi käesoleva määrusega kehtestatud elemente. Käesoleva määruse kohaselt kogutavate statistiliste andmete alusel jälgitakse eriti tähelepanelikult finantsvõimenduse määra ja uute likviidsusnäitajate toimimist. Järelevalvet ja hindamist teostatakse nii ELi (EBA/Euroopa Keskpank) kui ka rahvusvahelisel (Baseli pangajärelevalve komitee) tasandil. 4. Ettepaneku õiguslik külg 4.1. Õiguslik alus ELi toimimise lepingu artikli 114 lõige 1 on õiguslik alus määrusele, millega kehtestatakse ühtsed sätted, mille eesmärk on tagada siseturu tõrgeteta toimimine. Pidades silmas, et direktiivi [lisab OP] ettepanekuga reguleeritakse krediidiasutuste ja investeerimisühingute tegevuse alustamise tingimusi ja see põhineb ELi toimimise lepingu artiklil 53, tuleb kõnealuste eeskirjade eraldamiseks eeskirjadest, mis käsitlevad tegevust ennast, kasutada viimaste puhul uut õiguslikku alust. Usaldatavusnõuetega kehtestatakse kriteeriumid teatavate pangandusalaste tegevustega seotud riskide ning kõnealuste riskide tasakaalustamiseks vajalike vahendite hindamiseks. Seega ei reguleerita nendega hoiuste kaasamise alustamise tingimusi, vaid hoiuste kaasamisega seotud tegevust ennast, et tagada hoiustajate kaitse ja finantsstabiilsus. Kavandatud määrusega koondatakse krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes kohaldatavaid usaldatavusnõuded, mis on praegu sätestatud kahes eri direktiivis (2006/48/EÜ ja 2006/49/EÜ), ühte õigusakti, mis oluliselt lihtsustab kohaldatavat õigusraamistikku. Nagu eespool märgitud (punktid 1.1.1 ja 2.2.1), hõlmavad kehtivad sätted märkimisväärsel hulgal valikuvõimalusi ja kaalutlusõigust ning võimaldavad liikmesriikidel kehtestada rangemad eeskirjad, kui on ette nähtud direktiividega 2006/48/EÜ ja 2006/49/EÜ. Selle tulemuseks on suured erinevused, mis mitte ainult ei tekita probleeme finantsstabiilsuse seisukohast, nagu on märgitud eespool punktis 1.1.1, vaid takistavad ka piiriülest teenuste osutamist ja tegevuse alustamist teises liikmesriigis, kuna iga kord, kui krediidiasutus või investeerimisühing soovib alustada tegevust teises liikmesriigis, peab ta hindama erinevaid eeskirju. See loob ebavõrded tingimused, mis takistab siseturu toimimist, ja pärsib õiguskindlust. Kuna eelmised kodifitseerimised ja uuestisõnastamised ei ole erinevusi vähendanud, tuleb vastu võtta määrus, et kehtestada kõigis liikmesriikides ühtsed eeskirjad, et tagada siseturu tõrgeteta toimimine. Usaldatavusnõuete sätestamine määruse vormis tagaks, et kõnealuseid nõudeid kohaldatakse krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes vahetult. See tagaks võrdsed tingimused ja väldiks erinevaid siseriiklikke nõudeid, mis tulenevad direktiivi ülevõtmisest. Kavandatud määrus näitaks selgelt, et krediidiasutused ja investeerimisühingud järgivad samasid eeskirju kõigil ELi turgudel, mis samuti aitaks suurendada usaldust krediidiasutuste ja investeerimisühingute stabiilsuse osas kogu ELis. Samuti võimaldaks määrus ELil rakendada mis tahes tulevased muudatused kiiremini, kuna neid saab kohaldada peaaegu vahatult pärast vastuvõtmist. See võimaldaks ELil pidada kinni rahvusvahelisel tasandil kokku lepitud rakendamistähtajast ja võtta arvesse olulisi turusuundumusi. 4.2. Subsidiaarsuse põhimõte ELi toimimise lepingu artikliga 5 sätestatud subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei suuda liikmesriigid kavandatavate meetmete eesmärke piisaval määral saavutada ja neid oleks seetõttu parem saavutada Euroopa Liidu tasandil. Kavandatud meetmed piirduvad eesmärkide saavutamiseks vajalikuga. Ainult ELi tasandil võetud meetmetega saab tagada, et mitmes liikmesriigis tegutsevate krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes kohaldataks samasid usaldatavusnõudeid, ja seega tagada võrdsed tingimused, vähendada õiguslikku keerukust, vältida põhjendamatuid nõuete täitmisega seotud kulusid piiriülese tegevuse puhul, edendada ELi turu täiendavat lõimumist ja aidata kaasa õigusliku arbitraaži võimaluste piiramisele. Samuti tagatakse ELi tasandil võetavate meetmega ELi finantsstabiilsuse kõrge tase. Seda kinnitab asjaolu, et käesolevas ettepanekus sätestatud usaldatavusnõudeid on kohaldatud ELi õigusaktidega üle 20 aasta. ELi toimimise lepingu artikliga 228 võimaldatakse kasutada eri õiguslikke vahendeid. Seepärast kohaldatakse määruse puhul subsidiaarsuse põhimõtet samal viisil nagu muude õiguslike vahendite puhul. Subsidiaarsuse põhimõte peab olema tasakaalus muude aluslepingutes sätestatud põhimõtetega, nt põhivabadustega. Direktiivid 2006/48/EÜ ja 2006/49/EÜ on ametlikult suunatud liikmesriikidele, kuid lõppkokkuvõttes adresseeritud ettevõtjatele. Määrusega tagatakse võrdsemad tingimused, kuna see on vahetult kohaldatav ja puudub vajadus hinnata enne teises liikmesriigis tegevuse alustamist asjaomase riigi õigusakte, kuna eeskirjad on täpselt ühesugused. See on krediidiasutuste ja investeerimisühingute jaoks vähem koormav. Samuti saab määruse vastuvõtmisega vältida direktiivi ülevõtmisega kaasnevaid viivitusi. 4.3. EBA roll ja kooskõla ELi toimimise lepingu artiklitega 290 ja 291 Käesoleva ettepaneku enam kui 50 sätet käsitlevad EBA kohustust esitada komisjonile regulatiivsed ja rakenduslikud tehnilised standardid, et täpsustada käesoleva määruse teatavate sätetega ette nähtud kriteeriume ja tagada määruse ühtne kohaldamine. Komisjonile antakse volitused võtta need vastu delegeeritud õigusaktidega ja rakendusaktidega. Komisjon võttis 23. septembril 2009 vastu määruste ettepanekud, millega luuakse Euroopa Pangandusjärelevalve (EBA), Euroopa Kindlustus- ja Tööandjapensionide Järelevalve (EIOPA) ja Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve (ESMA)[6]. Sellega seoses soovib komisjon veel kord rõhutada Euroopa järelevalveasutuste asutamismääruste vastuvõtmisel tehtud avaldust ELi toimimise lepingu artiklite 290 ja 291 kohta: „Seoses regulatiivsete standardite vastuvõtmisega rõhutab komisjon finantsteenuste sektori ainulaadset iseloomu, mis tuleneb Lamfalussy struktuurist ja mida on tunnustatud selgelt ELi toimimise lepingule lisatud deklaratsioonis nr 39. Siiski on komisjonil tõsiseid kahtlusi, kas tema rollile seatud piirangud delegeeritud õigusaktide ja rakendusmeetmete vastuvõtmisel on kooskõlas ELi toimimise lepingu artiklitega 290 ja 291.” 4.4. Meetmepaketi elementide vastasmõju ja kooskõla Käesolev määrus moodustab paketi kavandatud direktiiviga [lisab OP]. Kõnealuse paketiga asendatakse direktiivid 2006/48/EÜ ja 2006/49/EÜ. See tähendab, et nii kõnealune direktiiv kui ka käesolev määrus käsitlevad nii krediidiasutusi kui ka investeerimisühinguid. Praegu on investeerimisühinguid käsitlevad sätted seotud direktiiviga 2006/48/EÜ ainult direktiivi 2006/49/EÜ kaudu. Suur osa kõnealusest direktiivist sisaldab üksnes viiteid direktiivile 2006/48/EÜ. Mõlemat laadi ettevõtjate suhtes kohaldavate sätete ühendamine käesolevas paketis parandaks seega asjaomaste sätete loetavust. Lisaks kaasatakse direktiivide 2006/48/EÜ ja 2006/49/EÜ mahukad lisad uue õigusakti regulatiivossa, lihtsustades seega veelgi nende kohaldamist. Käesolevas määruse ettepanekus on sätestatud usaldatavusnõuded, mida kohaldatakse vahetult krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes. Direktiivi ettepaneku sätetega reguleeritakse krediidiasutustele tegevusloa andmist ning asutamisvabaduse kasutamist ja teenuste vaba liikumist. See ei puuduta investeerimisühinguid, kuna vastavad õigused ja kohustused on ette nähtud direktiiviga 2004/39/EÜ (finantsinstrumentide turgude direktiiv). Samuti nähakse direktiiviga jätkuvalt ette krediidiasutuste ja investeerimisühingute üle teostatava järelevalve üldpõhimõtted, mis on suunatud liikmesriikidele ning mis tuleb üle võtta ja oma äranägemisel rakendada. See hõlmab eelkõige teabevahetust, ülesannete jaotust päritoluliikmesriigi ja vastuvõtva liikmesriigi järelevalveasutuste vahel ning sanktsioonide kehtestamise volituste (kehtestatakse uuesti) kasutamist. Asjaomane direktiiv hõlmaks jätkuvalt sätteid, millega reguleeritakse seda, kuidas liikmesriikide pädevad asutused teostavad järelevalvet krediidiasutuste ja investeerimisühingute üle. Kõnealuste sätetega täiendatakse käesolevas määruses sätestatud üldisi usaldatavusnõudeid individuaalsete nõuetega, mille üle otsustavad pädevad asutused iga üksiku krediidiasutuse ja investeerimisühingu üle teostatava järelevalve tulemusena. Sellise järelevalvenõuete ulatus tuleks kehtestada direktiivis, sest pädevad asutused peaksid saama valida, millised nõuded tuleb kehtestada. See hõlmab ka krediidiasutuse või investeerimisühingu sisemisi protsesse, mis eelkõige on seotud riskide juhtimisega ja äriühingu üldjuhtimise nõuetega, mis on kehtestatud uue elemendina. 5. Ettepaneku üksikasjalik selgitus ja võrdlus Basel III raamistikuga Selleks et tagada Basel III sätete tasakaalustatud kohaldamine ELi krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes, pidi komisjon tegema mitu õiguslikku valikut, mida käsitletakse üksikasjalikumalt käesolevas peatükis. 5.1. Maksimaalne ühtlustamine (kogu määrus) Tõeliselt ühtse eeskirjade kogumiku saavutamiseks on vajalik maksimaalne ühtlustamine. Üksikute liikmesriikide ebasobivad ja koordineerimata rangemad nõuded võivad kaasa tuua aluspositsioonide ja riskide ülekandmise varipangandussektorisse või ühest ELi liikmesriigist teise. Baseli pangajärelevalve komitee ja Euroopa Komisjoni koostatud mõjuhinnang põhineb vastuvõetud spetsiifilistel omavahendite suhtarvudel. Ühes või mitmes liikmesriigis kehtestatavate kõrgemate omavahendite nõuete võimalik mõju kuludele ja majanduskasvule on ebaselge ning seda võib võimendada nn „võidujooksu” soodustav mehhanism ELis. Juhul kui ELi tasandil on vaja kehtestada rangemad usaldatavusnõuded, peaks olema võimalik ühtsete eeskirjade kogumikku ajutiselt vastavalt kohandada. Komisjon võib vastu võtta delegeeritud õigusakti, millega suurendatakse teatavaks piiratud ajavahemikuks omavahendite nõuete taset ja teatavate varade riskikaalu või kehtestatakse rangemad usaldatavusnõuded kõigi nõuete suhtes või ühe või mitme sektori, piirkonna või liikmesriigi vastu olevate nõuete suhtes, kui see on vajalik selliste mikro- ja makrotasandi usaldatavusriskide muutuste arvesse võtmiseks, mis pärast käesoleva määruse jõustumist tulenevad turusuundumustest, kusjuures eelkõige tuleb seda teha Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu soovituse või arvamuse põhjal. Käesoleva ettepanekuga ja sellega kaasneva direktiivi ettepanekuga on juba ette nähtud kolm võimalust, kuidas pädevad asutused saavad makrotasandi usaldatavusriskidega seotud probleeme käsitleda liikmesriigi tasandil: – liikmesriigid võivad korrigeerida omavahendite nõudeid seoses kinnisvarale seatud hüpoteegiga tagatud laenudega; – liikmesriigid võivad konkreetsete krediidiasutuste või investeerimisühingute või nende konsolideerimisgruppide suhtes kehtestada täiendavad omavahendite nõuded (nn teine sammas), kui see on põhjendatud eriasjaoludega; – liikmesriigid määravad vastutsüklilise kapitalipuhvri taseme, mis kajastab spetsiifilisi makromajanduslikke riske asjaomases liikmesriigis. Sel viisil tegelikult muudetaks omavahendite nõudeid märkimisväärselt. Lisaks sellele lubatakse liikmesriikidel ennetavalt kohaldada teatavaid uusi Basel III põhiseid rangemaid eeskirju üleminekuperioodil, st rakendada neid kiiremini, kui on ette nähtud Basel III ajakavas. 5.2. Kapitali määratlus (II osa) 5.2.1. Kindlustusandjates ja finantskonglomeraatides olevate oluliste osaluste mahaarvamine Basel III kohaselt peavad rahvusvahelisel tasandil tegutsevad pangad arvama oma omavahenditest maha konsolideerimata kindlustusandjatesse tehtud märkimisväärsed investeeringud. Selle eesmärk on tagada, et pangad ei arvestaks omavahendite hulka tütarettevõtjast kindlustusandja kasutuses olevat kapitali. Märkimisväärse pangandus- või investeerimistegevusega ja kindlustustegevusega konsolideerimisgruppide suhtes kohaldatakse vastavalt finantskonglomeraate käsitlevale direktiivile 2002/87/EÜ erieeskirju, et vältida sellist kapitali topeltarvestamist. Direktiiv 2002/87/EÜ põhineb rahvusvahelisel tasandil kokku lepitud põhimõtetel riskide käsitlemise kohta sektoriüleselt. Käesoleva määrusega tugevdatakse kõnealuste finantskonglomeraate käsitlevate eeskirjade kohaldamist pangandus- ja investeerimisühingute konsolideerimisgruppide suhtes, tagades seega kõnealuste eeskirjade kindla ja järjepideva kohaldamise. Muud vajalikud muudatused tehakse direktiivi 2002/87/EÜ läbivaatamise käigus 2012. aastal. 5.2.2. Kõrgeima kvaliteediga omavahendid – kriteeriumid, järkjärguline väljaarvamine ja varasemalt kehtinud nõuete ajutine kohaldamine Basel III kohaselt hõlmavad aktsiaseltsina rahvusvahelisel tasandil tegutsevate pankade kõrgeima kvaliteediga omavahendite instrumendid ainult „lihtaktsiaid”, mis vastavad rangetele kriteeriumidele. Käesoleva ettepanekuga rakendatakse kõnealused Basel III kohased ranged kriteeriumid. See ei tähenda, et aktsiaseltsina tegutsevate krediidiasutuste ja investeerimisühingute välja antud kõrgeima kvaliteediga kapitalielemendid peavad olema tingimata üksnes lihtaktsiate õiguslikus vormis. Lihtaktsiate määratlus on eri liikmesriikide äriühinguõiguses erinev. Käesolevas ettepanekus sätestatud rangete kriteeriumidega tagatakse, et ainult kõrgeima kvaliteediga instrumente aktsepteeritakse kõrgeima kvaliteediga regulatiivse kapitalina. Kõnealuste kriteeriumide kohaselt aktsepteeritakse sellena ainult selliseid instrumente, mis on sama kõrge kvaliteediga kui lihtaktsiad. Selleks et tagada aktsepteeritud instrumentide täielik läbipaistvus, peab EBA käesoleva ettepaneku kohaselt koostama, täiendama ja avaldama aktsepteeritud instrumentide liikide loetelu. Basel III kohaselt on ette nähtud kümne aastane järkjärguline väljaarvamisperiood muude äriühingute kui aktsiaseltside välja antud teatavate instrumentide puhul, mis ei vasta uutele eeskirjadele. Kooskõlas direktiivi 2009/111/EÜ kohaste muudatustega omavahendites ja võttes arvesse vajadust tagada eri õiguslikus vormis äriühingute ühtne kohtlemine, võimaldatakse käesoleva ettepanekuga (X osa I jaotise 2. peatükk) kohaldada varasemalt kehtinud korda ajutiselt ka aktsiaseltside välja antud kõrgeima kvaliteediga instrumentide, mis ei ole lihtaktsiad, ja nendega seotud ülekursi suhtes. Selleks et tagada sujuv üleminek uutele eeskirjadele, lubatakse Basel III kohaselt regulatiivsest kapitalist samuti järk-järgult välja arvata enne 12. septembrit 2010 välja antud instrumendid, mis ei vasta uutele eeskirjadele. Kõnealust kuupäeva käsitatakse üleminekukorra kohaselt „viimase tärminina”. Kõik pärast seda viimast tärminit välja antud instrumendid, mis ei vasta uutele eeskirjadele, arvatakse alates 2013. aastast regulatiivsest kapitalist täielikult välja. Käesoleva ettepanekuga määratakse viimaseks tärminiks kuupäev, mil komisjon võtab vastu käesoleva ettepaneku. Seda on vaja selleks, et vältida ettepaneku kohaste nõuete kohaldamist tagasiulatuvalt, mis ei oleks õiguslikult teostatav. 5.2.3. Vastastikused seltsid, ühistupangad ja samalaadsed asutused Basel III raamistikuga on tagatud, et uusi eeskirju saaks kohaldada muude äriühingute kui aktsiaseltside (nt vastastikused seltsid, ühistupangad ja samalaadsed asutused) kõrgeima kvaliteediga kapitaliinstrumentide suhtes. Käesolevas ettepanekus täpsustatakse üksikasjalikult Basel III kohase kapitali määratluse kohaldamist muude äriühingute kui aktsiaseltside välja antud kõrgeima kvaliteediga kapitaliinstrumentide suhtes. 5.2.4. Vähemusosalused ja teatavad tütarettevõtjate välja antud kapitaliinstrumendid Vähemusosalus on teatavate tütarettevõtjate kapital, mis kuulub grupivälisele vähemusaktsionärile. Basel III kohaselt aktsepteeritakse vähemusosalust (ja teatavat tütarettevõtjate välja antud regulatiivset kapitali) ainult juhul, kui kõnealused tütarettevõtjad on krediidiasutused või investeerimisühingud (või nende suhtes kohaldatakse samasid eeskirju) ning kapitali kasutatakse omavahendite nõuete ja uue kapitali säilitamise puhvri (uus kapitalipolster, millega nähakse ette uued piirangud dividendide, kupongide ja lisatasude maksmisele) järgimiseks. Teine uus kapitalipuhver (vastutsükliline kapitalipuhver) on oluline makrotasandi usaldatavusjärelevalve vahend, mille järelevalveasutused võivad kehtestada, et piirata või soodustada laenamist laenutsükli eri faasides. Käesoleva ettepanekuga kehtestatakse usaldusväärsed ELi menetlused, et koordineerida seda, kuidas liikmesriigid kasutavad vastutsüklilist kapitalipuhvrit. Käesolevas ettepankus esitatud lähenemisviis vähemusosalusele ja tütarettevõtjate välja antud teatavatele muudele kapitaliinstrumentidele võtab arvesse vastutsüklilise kapitalipuhvri kasutamist. Sellega tunnustatakse kõnealuse puhvri ja selle täitmiseks kasutatava kapitali olulisust ning kõrvaldatakse võimalikud tõkked kõnealuse puhvri kehtestamisel. 5.2.5. Teatava edasilükkunud tulumaksu vara mahaarvamine Edasilükkunud tulumaksu vara on bilansis kajastatav vara, mida võib kasutada järgnevate perioodide tulumaksu kulu vähendamiseks. Basel III kohaselt ei pea teatavat edasilükkunud tulumaksu vara kapitalist maha arvama. Käesoleva ettepanekuga täpsustatakse, et selline edasilükkunud tulumaksu vara hõlmab vara, mis automaatselt muutub nõudeks riigi vastu, kui äriühing kahju kannab, ja mida ei pea maha arvama, kui on tagatud, et nendega saab kahju katta. 5.3. Spetsiifiliste riskipositsioonide käsitlemine (III osa II jaotise 2. peatükk) 5.3.1. VKEde vastu olevate nõuete käsitlemine Kehtivate ELi õigusaktide kohaselt võivad pangad kasutada VKEde vastu olevate nõuete suhtes soodusriskikaalu. Sooduskäsitlemine on ette nähtud ka Basel III raamistiku ja käesoleva ettepanekuga. VKEde vastu olevate nõuete suhtes soodsamate omavahendite nõuete kohaldamiseks tuleks esmajoones läbi vaadata rahvusvaheline Baseli raamistik. Kõnealuse küsimusega seoses lisatakse ettepanekusse läbivaatamisklausel. On esmatähtis hoolikalt hinnata VKEdele antud laenude riskikaalu. Seepärast peab EBA analüüsima kehtivaid riskikaalusid ja esitama 1. septembriks 2012 selle kohta aruande, hinnates riskikaalude vähendamise võimalusi ja kaaludes stsenaariumit, mille kohaselt vähendatakse riskikaalu ühe kolmandiku võrra praegusest tasemest. Sellega seoses kavatseb komisjon esitada Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande kõnealuse analüüsi kohta ning vajaduse korral õigusakti ettepanekud VKEde vastu olevate nõuete suhtes kohaldatava riskikaalu läbivaatamiseks. Lisaks esitab komisjon EBAga konsulteerides 24 kuu jooksul pärast käesoleva määruse jõustumist Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande väikestele ja keskmise suurusega ettevõtjatele ja füüsilistele isikutele laenu andmise kohta ning mis tahes asjakohased ettepanekud. 5.3.2. Kaubanduse rahastamisest tulenevate riskipositsioonide käsitlemine Baseli pangajärelevalve komitee peaks esitama oma seisukoha selle kohta, kas kaubanduse rahastamise suhtes tuleks kehtestada soodsamad omavahendite nõuded, alles 2011. aasta lõpuks. Seetõttu ei kajastata kõnealust küsimust käesolevas ettepanekus, kuid kõnealuste riskipositsioonide käsitlemise kohta on lisatud läbivaatamisklausel. 5.4. Vastaspoole krediidirisk (III osa II jaotise 6. peatükk) Basel III kohaselt peab pankadel olema täiendav kapital vastaspoole krediidikvaliteedi halvenemise riski katteks. Käesoleva ettepanekuga kehtestatakse kõnealune uus omavahendite nõue. Samas aktsepteeritakse Basel III kohaselt kahjusid, mille pank arvab juba ette maha ja mis vahetult mõjutavad kasumiaruannet (krediidiväärtuse korrigeerimised), ainult väga piiratud ulatuses. Komisjoni poolt 2011. aasta veebruaris ja märtsis kõnealuses küsimuses läbi viidud konsultatsiooni käigus saadud tagasiside põhjal ning valdava enamuse liikmesriikide toetusel lubatakse käesoleva ettepaneku kohaselt pankadel, kes kasutavad krediidiriski hindamisel täiustatud meetodit, arvestada selliseid kahjusid suuremal määral, kuid konservatiivselt, ja seega paremini kajastada tulevaste kahjude jaoks eraldiste moodustamise tava, mida kasutavad paljud ELi pangad. 5.5. Likviidsus (VI osa) 5.5.1. Likviidsuskatte nõue Komisjon on kindlalt kohustunud kehtestama ühtse likviidsuskatte nõude 2015. aastaks. Samas tuleks väga tõsiselt arvese võtta võimalikke soovimatuid tagajärgi ja Basel III vaatlusperioodi. Siduvate nõuete kehtestamine alles pärast asjakohast läbivaatamist on tagatud järgnevaga: – esimese sammuna kohaldatakse pankade suhtes alates 2013. aastast üldnõudeid asjakohase likviidsuskatte tagamiseks; – kehtestatakse kohustus esitada ühtse aruandlusvormi alusel, mille on Basel III kriteeriumide testimiseks välja töötanud Euroopa Pangandusjärelevalve, liikmesriikide ametiasutustele teavet, mida on vaja selleks, et kontrollida asjakohase likviidsuskatte nõude täitmist; – komisjonile antakse volitused täiendavalt täpsustada likviidsuskatte nõuet kooskõlas vaatlusperioodil tehtud järeldustega ja rahvusvaheliste suundumustega. Kauakestva seadusandliku tavamenetluse (kaasostustamismenetlus) vältimine võimaldaks võimalikult hästi kasutada vaatlusperioodi ja lükata kalibreerimine vaatlusperioodi lõpuossa. Põhimõtteliselt kohaldataks likviidsuskatte nõuet krediidiasutusi või investeerimisühinguid või mõlemaid hõlmavate konsolideerimisgruppide raames iga krediidiasutuse või investeerimisühingu tasandil. Erinevalt filiaalidest, kes ei ole juriidilised isikud, on krediidiasutustel või investeerimisühingutel maksekohustused, mis võivad stressiolukorras põhjustada likviidsusprobleeme. Ei tohi eeldada, et krediidiasutused või investeerimisühingud saavad makseraskuste korral likviidsustoetust teistelt samasse konsolideerimisgruppi kuuluvatelt krediidiasutustelt või investeerimisühingutelt. Pädevad asutused võivad rangetel tingimustel siiski loobuda nõuete kohaldamisest üksikute krediidiasutuste või investeerimisühingute tasandil ja kohaldada nende suhtes nõudeid konsolideeritud tasandil. Kõnealused ranged tingimused on sätestatud artikli 7 lõikes 1 ja nendega tagatakse muu hulgas, et krediidiasutustel ja investeerimisühingutel on õiguslikult täitmisele pööratav siduv kohustus üksteist toetada ja et nad peavad olema suutelised seda tegema. Eri liikmesriikides tegutsevate krediidiasutuste ja investeerimisühingute konsolideerimisgrupi puhul peavad individuaalsete nõuete kohaldamisest loobumiseks kõik üksikute krediidiasutuste või investeerimisühingute pädevad asutused jõudma ühiselt kokkuleppele, et kõnealuse erandi tegemise tingimused on täidetud. Sellistel piiriülestel juhtudel tuleb lisaks artikli 7 lõikes 1 sätestatud tingimustele võtta arvesse ka artikli 7 lõikes 2 sätestatud täiendavaid tingimusi. Kõnealuste täiendavate tingimuste kohaselt peavad kõik üksikud pädevad asutused olema rahul likviidsusjuhtimisega konsolideerimisgrupis ja sellega, kui palju likviidust on igal konsolideerimisgruppi kuuluval krediidiasutusel või investeerimisühingul. Lahkarvamuste korral otsustab iga üksiku krediidiasutuse või investeerimisühingu pädev asutus eraldi, kas erandit tuleks kohaldada. Täiendava võimalusena võib pädevate asutuse lahkarvamuste korral EBA tegutseda vahendajana. Vahendamise tulemused on siduvad siiski ainult artikli 7 lõike 1 tingimuste osas. Üksikutele pädevatele asutustele jääb lõplik otsustusõigus seoses artikli 7 lõikes 2 sätestatud tingimustega, st seoses konsolideerimisgrupi likviidsusjuhtimise sobivusega ning üksikute krediidiasutuste ja investeerimisühingute likviidsuse adekvaatsusega. 5.5.2. Stabiilse netorahastamise nõue Komisjon on kindlalt kohustunud kehtestama minimaalse stabiilse netorahastamise nõude 1. jaanuariks 2018. Kuna Basel III raamistikuga on selleks ette nähtud vaatlusperiood, on piisavalt aega selleks, et valmistada ette stabiilse netorahastamise nõuet käsitlev kaasotsustamise teel menetletav ettepanek, mille võtavad Euroopa Parlament ja nõukogu vastu enne vaatlusperioodi lõppu. 5.6. Finantsvõimendus (VII osa) Finantsvõimenduse määr on ELi uus reguleerimisvahend. Kooskõlas Basel III raamistikuga ei kavanda komisjon praeguses etapis finantsvõimenduse määra siduva instrumendina, vaid esialgu täiendava vahendina, mida võivad järelevalveasutused omal äranägemisel kohaldada üksikute pankade suhtes, kusjuures eesmärgiks on minna üle siduvale („esimese samba”) meetmele 2018. aastal asjakohase läbivaatamise ja kalibreerimise alusel. Aruandekohustused võimaldavad vaadata läbi ja teha teadliku otsuse finantsvõimenduse määra kehtestamise kohta siduva nõudena 2018. aastal. Kooskõlas Basel III raamistikuga tehakse ettepanek, et krediidiasutused ja investeerimisühingud hakkavad oma finantsvõimenduse määra avaldama alates 2015. aastast. 5.7. Basel I piirang (XIII osa) Basel II raamistiku kohaselt peab suurema riskiga tegevuse puhul olema rohkem kapitali, kui on ette nähtud Basel I raamistikuga. Samas võib väiksema riskiga tegevuse puhul olla Basel II kohaselt vähem kapitali, kui on ette nähtud Basel I raamistikuga. See on tingitud sellest, et Basel II töötati välja nii, et see oleks riskitundlikum kui Basel I. Selleks et pankade suhtes ei kohaldataks liiga madalaid omavahendite nõudeid, on Basel II raamistikuga ette nähtud, et kapital ei tohi olla väiksem kui 80 % Basel I raamistikuga nõutud kapitalist. Kõnealune nõue kaotas kehtivuse 2009. aasta lõpus, kuid direktiiviga 2010/76/EÜ kehtestati see taas 2011. aasta lõpuni. Võttes arvesse, et Baseli pangajärelevalve komitee pikendas 2009. aasta juulis kõnealuse nõude kehtivusaega, kehtestatakse see käesoleva ettepaneku kohaselt taas 2015. aastani. Pädevad asutused võivad pärast EBAga konsulteerimist loobuda Basel I piirangu kohaldamisest krediidiasutuse või investeerimisühingu suhtes, kui kõik nõuded täiustatud meetodite kasutamiseks krediidi- ja operatsiooniriski puhul on täidetud. 6. Mõju eelarvele EBA-l on käesoleva määruse eesmärkide saavutamisel oluline roll, kuna ettepaneku kohaselt peab ta eri poliitikaküsimustes välja töötama üle 50 siduva tehnilise standardi. Siduvate tehniliste standarditega, mille peab heaks kiitma komisjon, tagatakse äärmiselt tehnilist laadi sätete ühtne rakendamine kogu ELis ja kavandatud poliitika toimimine. Selleks suureks tööks vajab EBA rohkem vahendeid, kui on praegu ette nähtud määruse (EL) 1093/2010 kohaselt. Üksikasjalikum teave on esitatud lisatud finantsselgituses. 2011/0202 (COD) Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes kohaldatavate usaldatavusnõuete kohta (EMPs kohaldatav tekst) EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 114, võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut, olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele, võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust[7], toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt ning arvestades järgmist: (1) G-20 juhtide 2. aprilli 2009. aasta deklaratsioonis[8] finantssüsteemi tugevdamise kohta kutsuti üles võtma rahvusvahelisel tasandil ühtseid meetmeid läbipaistvuse ja vastutuse suurendamiseks ning reguleerimise tõhustamiseks, parandades selleks kapitali kvantiteeti ja kvaliteeti pangandussüsteemis pärast seda, kui majandus on hakanud elavnema. Samuti kutsuti deklaratsioonis üles kehtestama täiendavad riskil mitte põhinevad näitajad ülemäärase finantsvõimenduse vältimiseks pangandussüsteemis ja välja töötama tugevamate likviidsuspuhvrite raamistiku. Vastusena G20-lt saadud mandaadile leppis keskpankade juhatajate ja järelevalveasutuste juhtide rühm 2009. aasta septembris kokku paljudes meetmetes, et tugevdada pangandussektori reguleerimist. Kõnealused meetmed kiideti heaks G-20 juhtide 24.–25. septembri 2009. aasta Pittsburghi tippkohtumisel ja sätestati üksikasjalikult 2009. aasta detsembris. 2010. aasta juulis ja septembris andis keskpankade juhatajate ja järelevalveasutuste juhtide rühm välja kaks täiendavat teatist kõnealuste uute meetmete ülesehituse ja parameetrite kohta ning 2010. aasta detsembris avaldas Baseli pangajärelevalve komitee lõplikud meetmed (nn Basel III). (2) Jacques de Larosière’i juhitav kõrgetasemeline ELi finantsjärelevalve eksperdirühm kutsus ELi üles töötama välja ühtsem finantsvaldkonna reguleerimise raamistik. Samuti rõhutati 18.–19. juuni 2009. aasta Euroopa Ülemkogul Euroopa tulevase järelevalveraamistiku kontekstis vajadust kehtestada ühtne Euroopa eeskirjade kogumik, mida kohaldatakse ühtsel turul kõikide krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes. (3) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. juuni 2006. aasta direktiivi 2006/48/EÜ krediidiasutuste asutamise ja tegevuse kohta[9] ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. juuni 2006. aasta direktiivi 2006/49/EÜ investeerimisühingute ja krediidiasutuste kapitali adekvaatsuse kohta[10] on mitmel korral märkimisväärselt muudetud. Paljusid direktiivide 2006/48/EÜ ja 2006/49/EÜ sätteid kohaldatakse nii krediidiasutuste kui ka investeerimisühingute suhtes. Kõnealuste sätete ühtse kohaldamise tagamiseks oleks asjakohane koondada need uude õigusraamistikku, mida kohaldatakse nii krediidiasutuste kui ka investeerimisühingute suhtes. Selguse huvides tuleks kõnealuste direktiivide lisade sätted integreerida uue õigusraamistiku regulatiivossa. (4) Kõnealune uus õigusraamistik peaks koosnema kahest eri liiki õigusaktist, st direktiivist ja käesolevast määrusest. Kõnealused õigusaktid peaksid moodustama õigusraamistiku, millega nähakse ette krediidiasutuste ja investeerimisühingute tegevuse alustamise tingimused, järelevalveraamistik ja usaldatavusnõuded. Seepärast tuleks käesolevat määrust lugeda koos direktiiviga. (5) ELi toimimise lepingu artikli 53 lõikel 1 põhinev direktiiv [lisab OP] peaks hõlmama sätteid, mis käsitlevad krediidiasutuste ja investeerimisühingute tegevuse alustamise tingimusi, üldjuhtimist ja järelevalveraamistikku (nt sätted, millega reguleeritakse tegevuslubade andmist, olulise osaluse omandamist, asutamisvabaduse ja teenuste osutamise vabaduse kasutamist, sellega seonduvaid päritoluliikmesriigi ja vastuvõtva liikmesriigi järelevalveasutuste volitusi ning krediidiasutuste ja investeerimisühingute algkapitali ja nende üle tehtavat järelevalvet). (6) Käesolev määrus peaks sisaldama krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes kohaldatavaid usaldatavusnõudeid, mis on otseselt seotud pangandusturu ja finantsteenuste turu toimimisega ning mille eesmärk on tagada kõnealustel turgudel tegutsevate ettevõtjate finantsstabiilsus, samuti investorite ja hoiustajate kõrge kaitstuse tase. Käesoleva vahetult kohaldatava õigusakti eesmärk on aidata otsustaval viisil kaasa siseturu tõrgeteta toimimisele ja seega peaks see vastavalt Euroopa Liidu Kohtu praktika tõlgendustele põhinema ELi toimimise lepingu artiklil 114. (7) Kuigi direktiivid 2006/48/EÜ ja 2006/49/EÜ on teataval määral ühtlustanud liikmesriikide eeskirju usaldatavusnõuete täitmise järelevalve valdkonnas, hõlmavad need küllaltki palju valikuvõimalusi ja kaalutlusõigust, kusjuures liikmesriikidel on ikka veel lubatud kehtestada rangemad eeskirjad, kui on sätestatud kõnealustes direktiivides. Seetõttu on siseriiklikud eeskirjad erinevad, mis võib piirata põhivabadusi ja seega otseselt mõjutada siseturu toimimist ja põhjustada märkimisväärseid konkurentsimoonutusi. Eelkõige võivad sellised erinevused takistada teenuste piiriülest osutamist ja tegevuse alustamist teises liikmesriigis, kuna ettevõtja peab teises liikmesriigis tegutsema asudes iga kord hindama ja järgima erinevaid eeskirju. Lisaks kohaldatakse eri liikmesriikides tegevusloa saanud krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes sageli erinevaid nõudeid, mis põhjustab märkimisväärseid konkurentsimoonutusi. Siseriikliku õiguse erinevad suundumused põhjustavad võimalikke ja tegelikke tõkkeid siseturu tõrgeteta toimimisele ebavõrdsete tegutsemistingimuste ja raskuste tõttu, millega liidu eri õigussüsteemides tegutsevad krediidiasutused ja investeerimisühingud silmitsi seisavad. (8) Selleks et kõrvaldada olemasolevad siseriiklike õigusaktide erinevustest tingitud kaubandustõkked ja märkimisväärsed konkurentsimoonutused ning takistada uute selliste tõkete ja moonutuste teket, tuleb võtta vastu määrus, millega kehtestatakse ühtsed eeskirjad, mida kohaldatakse kõigis liikmesriikides. (9) Usaldatavusnõuete sätestamine määruse vormis tagaks, et kõnealuseid nõudeid kohaldatakse krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes vahetult. See tagaks ühtsed tingimused ja väldiks siseriiklike nõuete erinevust, mis tuleneb direktiivi ülevõtmisest. Käesoleva määrusega tagatakse, et krediidiasutused ja investeerimisühingud järgivad samasid eeskirju kogu ELis, mis aitab suurendada ka usaldust krediidiasutuste ja investeerimisühingute stabiilsuse vastu, seda eriti stressiolukordades. Samuti vähendaks määrus õiguslikku keerukust ja ettevõtete (eelkõige piiriüleselt tegutsevad krediidiasutused ja investeerimisühingud) nõuete täitmisega seotud kulusid ning aitaks kõrvaldada konkurentsimoonutusi. Seoses kinnisvaraturgude eripäraga, mida iseloomustab eri liikmesriikide, regioonide või kohalike piirkondade erinev majanduslik areng ja jurisdiktsioon, peaks pädevatel asutustel olema makseviivitusjuhtude andmetele ja prognoositavatele turusuundumustele tuginedes õigus kehtestada kõrgemad riskikaalud või kohaldada rangemaid kriteeriume riskipositsioonide puhul, mis tulenevad teatavates piirkondades asuvale kinnisvarale seatud hüpoteegiga tagatud nõuetest. (10) Liikmesriikidel peaks olema õigus säilitada või kehtestada siseriiklikud sätted küsimustes, mille kohta käesoleva määrusega ei ole ühtseid eeskirjasid ette nähtud, tingimusel et kõnealused siseriiklikud sätted ei ole vastuolus liidu õigusaktidega ega takistada nende kohaldamist. (11) Kui liikmesriigid võtavad vastu üldised suunised, eelkõige valdkondades, kus komisjon ei ole tehniliste standardite eelnõusid veel vastu võtnud, ei tohi kõnealused suunised olla vastuolus liidu õigusaktidega ega takistada nende kohaldamist. (12) Käesolev määrus ei takista liikmesriikidel kehtestamast samaväärseid nõudeid ettevõtjate suhtes, kes ei kuulu määruse reguleerimisalasse. (13) Käesolevas määruses sätestatud üldisi usaldatavusnõudeid täiendatakse individuaalsete nõuetega, mille üle otsustavad pädevad asutused iga üksiku krediidiasutuse ja investeerimisühingu üle teostatava järelevalve tulemusena. Selliste järelevalvenõuete ulatus tuleks kehtestada direktiivis, sest pädevad asutused peaksid saama ise otsustada, millised nõuded tuleb kehtestada. (14) Käesolev määrus ei tohiks mõjutada pädevate asutuste õigust kehtestada direktiivi [lisab OP] kohase järelevalve ja hindamise põhjal erinõuded, mis vastavad krediidiasutuse või investeerimisühingu riskiprofiilile. (15) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. novembri 2010. aasta määrusega (EL) nr 1093/2010, millega asutatakse Euroopa Järelevalveasutus (Euroopa Pangandusjärelevalve),[11] on asutatud Euroopa Pangandusjärelevalve (EBA). Kõnealuse määruse eesmärk on siseriikliku järelevalve kvaliteedi ja järjepidevuse parandamine ning piiriüleste konsolideerimisgruppide järelevalve tõhustamine. (16) Määrusega (EL) nr 1093/2010 on ette nähtud, et EBA tegutseb direktiivide 2006/48/EÜ ja 2006/49/EÜ reguleerimisala piires. Samuti on ette nähtud, et EBA tegutseb krediidiasutuste ja investeerimisühingute muudes tegevusvaldkondades seoses küsimustega, mis ei ole otseselt hõlmatud kõnealuste direktiividega, tingimusel, et selline tegevus on vajalik kõnealuste õigusaktide tõhusa ja ühtse kohaldamise tagamiseks. Käesolevas määruses tuleks arvesse võtta EBA rolli ja ülesandeid ning sellega tuleks lihtsustada kõnealuse määruse kohaste EBA volituste rakendamist. (17) Krediidiasutustele ja investeerimisühingutele esitatavad samaväärsed finantsnõuded on vajalikud selleks, et tagada hoiustajatele sarnane kaitse ning samalaadsetele krediidiasutuste ja investeerimisühingute konsolideerimisgruppidele õiglased konkurentsitingimused. (18) Kuna krediidiasutused ja investeerimisühingud siseturul otseselt konkureerivad, peaksid järelevalvenõuded olema liidu kõigis osades ühesugused. (19) Kui järelevalve teostamise käigus on vaja kindlaks määrata krediidiasutuste ja investeerimisühingute konsolideerimisgrupi konsolideeritud omavahendite hulk, tuleks arvutused teostada vastavalt käesolevale määrusele. (20) Käesoleva määruse kohaselt kohaldatakse omavahendite nõudeid individuaalselt ja konsolideeritud alusel, välja arvatud juhul, kui pädevad asutused peavad vajalikuks loobuda individuaalse järelevalve teostamisest. Individuaalne, konsolideeritud ja piiriülene konsolideeritud järelevalve on kasulikud krediidiasutuste ja investeerimisühingute järelevalve vahendid. (21) Et tagada konsolideerimisgruppi kuuluvate krediidiasutuste ja investeerimisühingute piisav maksevõime, on väga oluline, et omavahendite nõudeid kohaldatakse konsolideerimisgruppi kuuluvate krediidiasutuste ja investeerimisühingute konsolideeritud olukorra alusel. Tagamaks et omavahendid on konsolideerimisgrupis asjakohaselt jaotatud ja et vajaduse korral on võimalik nendega hoiuseid kaitsta, tuleks omavahendite nõudeid kohaldada kõikide konsolideerimisgruppi kuuluvate krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes individuaalselt, kui seda eesmärki ei ole võimalik muul viisil tõhusalt saavutada. (22) Omavahendite ja nende piisavuse arvutamiseks krediidiasutuse ja investeerimisühingu tegevusega seotud riskide seisukohast ning riskide kontsentreerumise hindamiseks kasutatav täpne arvestusmeetod peaks võtma arvesse nõukogu 8. detsembri 1986. aasta direktiivi 86/635/EMÜ (pankade ja muude rahaasutuste raamatupidamise aastaaruannete ja konsolideeritud aruannete kohta),[12] mis sisaldab teatavaid nõukogu 13. juuni 1983. aasta seitsmenda direktiivi 83/349/EMÜ (mis käsitleb konsolideeritud aastaaruandeid)[13] sätete kohandusi, või Euroopa Parlamendi ja nõukogu 19. juuli 2002. aasta määrust (EÜ) nr 1606/2002 (rahvusvaheliste raamatupidamisstandardite kohaldamise kohta),[14] olenevalt sellest, kummaga reguleeritakse siseriiklikus õiguses krediidiasutuste ja investeerimisühingute raamatupidamist. (23) Piisava maksevõime tagamiseks on oluline näha ette omavahendite nõuded, mille kohaselt kaalutakse varasid ja bilansiväliseid kirjeid vastavalt nende riskiastmele. (24) Baseli pangajärelevalve komitee võttis 26. juunil 2004 vastu raamkokkuleppe kapitali mõõtmise ja omavahendite nõuete rahvusvahelise lähendamise kohta („Basel II raamistik”). Direktiivide 2006/48/EÜ ja 2006/49/EÜ sätted, mis on üle võetud käesoleva määrusega, on samaväärsed Basel II raamkokkuleppe sätetega. Kaasates Basel III raamistiku täiendavad elemendid, on käesoleva määruse sätted seega samaväärsed Basel II ja Basel III kokkulepete sätetega. (25) Esmatähtis on võtta arvesse liidus tegutsevate krediidiasutuste ja investeerimisühingute mitmekesisust, nähes krediidiriski omavahendite nõuete arvutamiseks ette eri meetodid, mille riskitundlikkuse ja keerukuse tase on erinev. Asjaolu, et kasutatakse välisreitinguid ning krediidiasutuste ja investeerimisühingute sisehinnangul põhinevat lähenemist teatavatele krediidiriski parameetritele, viitab krediidiriski eeskirjade riskitundlikkuse ja usaldusväärsuse märkimisväärsele kasvule. Krediidiasutustele ja investeerimisühingutele tuleks pakkuda asjakohaseid stiimuleid riskitundlikumate meetodite kasutamiseks. Käesoleva määruse kohaste krediidiriski meetodite kohaldamiseks vajalike hinnangute koostamiseks peaksid krediidiasutused ja investeerimisühingud tõhustama oma krediidiriski mõõtmise ja juhtimise protsesse, et teha enda regulatiivsete omavahendite nõuete kindlaks määramiseks kättesaadavaks sellised meetodid, mis kajastaksid konkreetse krediidiasutuse või investeerimisühingu protsesside keerukust. Sellega seoses peaks klientidega seotud riskide võtmise ja juhtimisega seonduvate andmete töötlus hõlmama krediidiriski juhtimise ja mõõtmise süsteemide väljatöötamist ja valideerimist. See ei teeni mitte ainult krediidiasutuste ja investeerimisühingute õiguspäraseid huve, vaid ka käesoleva määruse eesmärki kasutada paremaid riski mõõtmise ja juhtimise meetodeid ning rakendada neid ühtlasi regulatiivsete omavahendite eesmärgil. (26) Omavahendite nõuded peaksid olema asjaomaste riskidega proportsionaalsed. Eelkõige tuleks nõuete puhul arvesse võtta riskitasemete vähendamist, mis tuleneb suhteliselt väikeste riskipositsioonide suurest arvust. (27) Vastavalt Baseli pangajärelevalve komitee otsusele, mille keskpankade juhatajate ja järelevalveasutuste juhtide rühm 10. jaanuaril 2011 heaks kiitis, tuleb kõik krediidiasutuse või investeerimisühingu täiendavad esimese taseme omavahendite ja teise taseme omavahendite instrumendid täielikult ja alaliselt alla hinnata või konverteerida täielikult esimese taseme põhiomavahenditeks, kui krediidiasutus või investeerimisühing ei ole enam elujõuline. (28) Käesoleva määruse sätted vastavad proportsionaalsuse põhimõttele, võttes eelkõige arvesse krediidiasutuste ja investeerimisühingute erinevusi suuruse, tegevuse mahu ja tegevusvaldkondade osas. Proportsionaalsuse põhimõttest kinnipidamine tähendab ühtlasi seda, et jaenõuete osas võetakse arvesse kõige lihtsamaid võimalikke reitinguprotseduure, isegi sisereitingute meetodi kasutamisel. (29) Käesoleva määruse „arenev olemus” võimaldab krediidiasutustel ja investeerimisühingutel valida kolme erineva keerukusastmega meetodi vahel. Selleks et eelkõige väikesed krediidiasutused ja investeerimisühingud saaksid kasutada riskitundlikumat sisereitingute meetodit, tuleks asjaomaseid sätteid tõlgendada selliselt, et riskipositsiooni klassid hõlmavad kõiki riskipositsioone, mida on käesolevas määruses nendega – otseselt või kaudselt – võrdselt käsitletud. Üldjuhul ei tohiks pädevad asutused järelevalveprotsessi käigus kolme meetodi hulgast valitud meetodist lähtuvalt kedagi diskrimineerida, s.t standardmeetodite sätteid rakendavate krediidiasutuste ja investeerimisühingute tegevust ei kontrollita ainuüksi selle tõttu rangemalt. (30) Krediidiriski maandamise tehnikaid tuleks rohkem arvesse võtta, tagades samas asjaomaste eeskirjadega, et põhjendamatu arvessevõtmine ei kahjustaks maksevõimet. Võimaluste piires tuleb standardmeetodi, aga ka muude meetodite puhul arvesse võtta asjaomaste liikmesriikide praegust tavapärast krediidiriski maandamiseks kasutatavat pangatagatist. (31) Tagamaks et omavahendite nõuete puhul võetakse asjakohaselt arvesse krediidiasutuste ja investeerimisühingute väärtpaberistamise tehingutest ja investeeringutest tulenevaid riske ja riskide vähendamist, tuleb näha ette eeskirjad, milles sätestatakse selliste tehingute ja investeeringute riskitundlik ja usaldusväärne käsitlemine. (32) Operatsioonirisk on krediidiasutuste ja investeerimisühingute jaoks märkimisväärne risk, mis tuleb katta omavahenditest. Esmatähtis on võtta arvesse liidus tegutsevate krediidiasutuste ja investeerimisühingute mitmekesisust, nähes operatsiooniriski omavahendite nõuete arvutamiseks ette eri meetodid, mille riskitundlikkuse ja keerukuse tase on erinev. Krediidiasutustele ja investeerimisühingutele tuleks pakkuda asjakohaseid stiimuleid riskitundlikumate meetodite kasutamiseks. Pidades silmas, et operatsiooniriski mõõtmise ja juhtimise metoodika on alles arengufaasis, tuleks eeskirju vastavalt vajadusele läbi vaadata ja ajakohastada, sealhulgas seoses eri äriliinide puhul kohaldatavate omavahendite nõuetega ja riski maandamise tehnikate aktsepteerimisega. Sellest lähtuvalt tuleks operatsiooniriski omavahendite nõuete lihtsate arvutusmeetodite kohaldamisel pöörata erilist tähelepanu kindlustuse arvessevõtmisele. (33) Krediidiasutuse riskpositsioonide seire ja kontroll peaksid moodustama lahutamatu osa tema üle teostatavast järelevalvest. Seepärast võib riskide liigse kontsentreerumisega ühele kliendile või omavahel seotud klientide rühmale kaasneda aktsepteerimatu kahjurisk. Sellist olukorda võib pidada krediidiasutuse maksevõimet kahjustavaks. (34) Selle kindlaks tegemisel, kas tegemist on omavahel seotud klientide rühmaga ja kas riskipositsioonide puhul on seega tegemist ühe riskiga, on ühtlasi oluline arvesse võtta riske, mis tulenevad krediidiasutuse või investeerimisühingu, selle konsolideerimisgrupi või sellega seotud isikute pakutava märkimisväärse rahastamise ühisest allikast. (35) Kuigi riskipositsiooni väärtus tuleks soovitatavalt arvutada lähtuvalt väärtusest, mida kohaldatakse omakapitali nõuete puhul, on asjakohane kehtestada suure riskide kontsentreerumise seireks eeskirjad, mis ei näe ette riskikaalude või riskiastmete kohaldamist. Lisaks sellele olid maksevõimekorras kasutatavad krediidiriski maandamise tehnikad töötatud välja eeldusega, et krediidirisk on hästi hajutatud. Kui suure riskide kontsentreerumise puhul on tegemist ühest allikast lähtuva kontsentratsiooniriskiga, ei ole krediidirisk hästi hajutatud. Seetõttu tuleks selliste tehnikate mõju suhtes kohaldada usaldatavusnõuete kohaseid kaitsemeetmeid. Suure riskikontsentratsiooni tarvis on seega oluline näha ette krediidiriski kaitse tõhusa sissenõudmise võimalus. (36) Kuna krediidiasutuse või investeerimisühingu vastu olevast nõudest tulenev kahju võib olla sama oluline kui igast teisest riskipositsioonist tulenev kahju, tuleks kõnealuseid nõudeid käsitada ja neist aru anda sarnaselt kõigi teiste riskipositsioonidega. Siiski on kehtestatud alternatiivne kvantitatiivne piirmäär, et leevendada selle lähenemisviisi ebaproportsionaalselt suurt mõju väiksematele krediidiasutustele ja investeerimisühingutele. Ühtlasi jäetakse finantsturgude ja nendega seotud infrastruktuuri sujuva toimimise tagamiseks välja väga lühiajalised riskipositsioonid, mis on seotud maksevahendusega, sealhulgas makse-, kliiringu-, arveldus- ja hoiuteenuste osutamisega klientidele. Need teenused hõlmavad näiteks kliiringut ja arveldamist ning samalaadseid arveldamist hõlbustavaid tegevusi. Nendega kaasnevaid riske ei pruugita ette näha, mistõttu need ei ole krediidiasutuse täieliku kontrolli all, muu hulgas klientide maksetest tulenevad pankade poolt teistes pankades avatud kontode saldod, sealhulgas debiteeritud või krediteeritud teenustasud ja intressid, ning muud klientidele osutatavate teenustega seotud maksed ja antud või saadud tagatised. (37) Oluline on kõrvaldada vastuolud nende ettevõtjate huvide vahel, kes „pakivad” laenu kaubeldavatesse väärtpaberitesse ja muudesse finantsinstrumentidesse (väärtpaberistamise tehingu algatajad või sponsorid), ja nende ettevõtjate huvide vahel, kes investeerivad kõnealustesse väärtpaberitesse või instrumentidesse (investorid). Samuti on oluline, et väärtpaberistamise tehingu algataja või sponsori ja investorite huvid langeksid kokku. Selle saavutamiseks peaks väärtpaberistamise tehingu algataja või sponsor säilitama märkimisväärse majandusliku huvi seoses alusvaraga. Seetõttu on oluline, et väärtpaberistamise tehingu algataja või sponsor säilitab kõnealuse laenu puhul riskipositsiooni. Üldisemalt ei peaks väärtpaberistamise tehingud olema struktureeritud nii, et välditakse säilitamisnõude kohaldamist, eelkõige mis tahes teenustasu või preemia struktuuri või mõlema kaudu. Sellist säilitamist tuleks kohaldada igas olukorras, mil kohaldatakse väärtpaberistamise majandusliku sisu määratlust, olenemata kõnealuse majandusliku sisu saavutamiseks kasutatud õiguslikust struktuurist või instrumentidest. Eelkõige juhul, kui krediidirisk kantakse üle väärtpaberistamise teel, peaksid investorid tegema otsuseid üksnes pärast piisavalt hoolikat analüüsi, milleks neil on vaja asjakohast teavet väärtpaberistamise kohta. (38) Säilitamisnõuet ei tuleks kohaldada mitmekordselt. Mis tahes väärtpaberistamise korral on piisav, kui nõuet kohaldatakse üksnes ühe väärtpaberistamise tehingu algataja, sponsori või algse laenuandja suhtes. Samamoodi tuleks niisuguste väärtpaberistamise tehingute korral, mille aluseks on muud väärtpaberistamised, kohaldada säilitamisnõuet üksnes investeeringu objektiks oleva väärtpaberistamise suhtes. Säilitamisnõuet ei tuleks kohaldata ostetud nõuete suhtes, kui need tulenevad äriühingute tegevusest, mille raames need antakse üle või müüakse allahinnatuna niisuguse tegevuse rahastamiseks. Pädevad asutused peaksid kohaldama riskikaalu seoses väärtpaberistamisega seotud hoolsuskohustuste ja riskijuhtimise kohustuste mittetäitmisega selliste põhimõtete ja protseduuride oluliste rikkumiste puhul, mis on olulised alusriskide analüüsimiseks. (39) Selleks et hinnata nõuetekohaselt riske, mis tulenevad väärtpaberistamise positsioonidest nii kauplemisportfellile kui ka kauplemisportfellivälise tegevusele, tuleks rakendada hoolsuskohustust. Lisaks peavad hoolsuskohustused olema proportsionaalsed. Hoolsuskohustuse rakendamise kord peaks aitama suurendada usaldust väärtpaberistamise tehingu algatajate, sponsorite ja investorite vahel. Seetõttu on soovitatav, et asjaomane hoolsuskohustuse rakendamise korda käsitlev teave avalikustataks nõuetekohaselt. (40) Eriti ettevaatlik tuleb olla siis, kui krediidiasutusel või investeerimisühingul on nõue oma emaettevõtja või oma emaettevõtja teiste tütarettevõtjate vastu. Krediidiasutuste ja investeerimisühingute riskipositsioone tuleks hallata täiesti sõltumatult, kooskõlas heade juhtimistavadega ja arvestamata mingeid muid kaalutlusi. Suure riskide kontsentreerumise vallas tuleks nõuetele, mis krediidiasutusel on oma konsolideerimisgrupi vastu, kehtestada erieeskirjad, sealhulgas rangemad piirangud. Selliseid eeskirju ei ole siiski vaja kohaldada siis, kui emaettevõtja on finantsvaldusettevõtja või krediidiasutus või kui teised tütarettevõtjad on kas krediidi- või finantseerimisasutused või krediidiasutuse abiettevõtjad, tingimusel et kõigi selliste ettevõtjate üle teostatakse järelevalvet konsolideeritud alusel. (41) Pidades silmas omavahendite nõuetega seotud eeskirjade riskitundlikkust, on soovitav jälgida, kas neil on majandustsüklile oluline mõju. Komisjon peaks arvesse võtma Euroopa Keskpanga seisukohti ja andma nendes küsimustes aru Euroopa Parlamendile ja nõukogule. (42) Kaubadiilerite, sealhulgas praegu direktiivi 2004/39/EÜ nõuete täitmisest vabastatud kaubadiilerite omavahendite nõuded tuleks läbi vaadata. (43) Gaasi- ja elektrituru liberaliseerimine on liidu jaoks nii majanduslikult kui ka poliitiliselt oluline eesmärk. Seda silmas pidades peaksid kõnealustel turgudel tegutsevate äriühingute suhtes kohaldatavad omavahendite nõuded ja muud usaldatavusnõuded olema proportsionaalsed ning need ei tohiks liigselt takistada liberaliseerimise eesmärgi saavutamist. Eelkõige tuleks seda eesmärki silmas pidada käesoleva määruse läbivaatamiste käigus. (44) Edasiväärtpaberistamise tehingutesse investeerivad krediidiasutused ja investeerimisühingud peaksid täitma hoolsuskohustust ka edasiväärtpaberistamise aluseks olevate väärtpaberistamise positsioonide ja omakorda nende positsioonide aluseks olevate muude riskipositsioonide suhtes. Krediidiasutused ja investeerimisühingud peaksid hindama, kas varaga tagatud kommertsväärtpaberite programmi kontekstis kujutavad riskipositsioonid endast edasiväärtpaberistamisest tulenevaid riskipositsioone, sealhulgas selliste programmide kontekstis, mille raames omandatakse erinevate hulgilaenude (whole loans) kogumite kõrgema nõudeõiguse järguga väärtpaberistamise seeriad, kui ükski selline laen ei ole väärtpaberistamise ega edasiväärtpaberistamise positsioon, ning kui laenude müüja tagab iga investeeringu esimese järjekoha kahju kaitse. Viimasel juhul ei peaks kogumipõhist likviidsuse tagamise tehingut üldiselt lugema edasiväärtpaberistamisest tulenevaks riskipositsiooniks, kuna see esindab üheainsa varakogumi (st asjaomane hulgilaenude kogum) ühte väärtpaberistamise seeriat, mis ei sisalda väärtpaberistamise positsioone. Seevastu kogu programmi ulatuses krediidikvaliteedi parandamine, mis hõlmaks ainult mõningaid müüja antud krediidiriski kaitset ületavaid kahjusid eri kogumites, kujutaks endast üldiselt sellisest erinevaid varasid sisaldavast kogumist tuleneva riski erineva nõudeõiguse järguga väärtpaberistamise seeriatele üle kandmist, mis sisaldaks vähemalt ühte väärtpaberistamise -positsiooni, ja oleks seega edasiväärtpaberistamisest tulenev riskipositsioon. Kui selline programm siiski rahastab end täielikult vaid üht liiki kommertsväärtpaberitega ning kui kogu programmi hõlmav krediidikvaliteedi parandamine ei ole edasiväärtpaberistamine või kommertsväärtpaberit toetab täielikult sponsorina tegutsev krediidiasutus või investeerimisühing, jättes kommertsväärtpaberi investori kanda aluskogumite või -varade asemel hoopis sponsori makseviivituse riski, ei tohiks sellist kommertsväärtpaberit üldiselt käsitada edasiväärtpaberistamise positsioonina. (45) Kauplemisportfelli usaldusväärse hindamise sätteid tuleks kohaldada kõikide õiglases väärtuses mõõdetavate instrumentide suhtes, olenemata sellest, kas need on krediidiasutuste ja investeerimisühingute kauplemisportfellis või kauplemisportfelli välised. Tuleks täpsustada, et kui usaldusväärse hindamise kohaldamine tooks kaasa raamatupidamises tegelikult kajastatuga võrreldes madalama bilansilise väärtuse, tuleks vahe absoluutväärtus omavahenditest maha arvata. (46) Krediidiasutused ja investeerimisühingud peaksid saama valida, kas kohaldada käesoleva määruse alusel 1250 % riskikaaluga kaalutavate väärtpaberistamise positsioonide suhtes omavahendite nõuet või arvata need esimese taseme põhiomavahenditest maha, olenemata sellest, kas tegemist on kauplemisportfelli või kauplemisportfelli väliste positsioonidega. (47) Väärtpaberistamise tehingu algatajast või sponsorist krediidiasutusel või investeerimisühingul ei tohiks olla võimalik minna mööda kaudse toetuse pakkumise keelust, kasutades sellise toetuse pakkumiseks oma kauplemisportfelli. (48) Direktiiviga 2006/48/EÜ on standardmeetodi puhul ette nähtud soodusriskikaal nõuetele väikeste või keskmise suurusega ettevõtjate vastu või füüsiliste isikute vastu ning krediidiasutustele ja investeerimisühingutele antakse sellega võimalus kohaldada sisereitingutel põhinevaid meetodeid, mille puhul nad ise hindavad riskikaalu, milles kajastub nende endi laenude väljastamise kriteeriumide usaldusväärsus. Soodusriskikaalu kohaldamist tuleks jätkata ka käesoleva määruse kohaselt. Võimalikud argumendid riskikaalude vähendamiseks või nende kohaldamise laiendamiseks täiendavatele riskipositsioonidele tuleks siiski läbi vaadata 24 kuu jooksul pärast käesoleva määruse jõustumist. Selline läbivaatamine peaks põhinema tõenditel ja võtma arvesse usaldusväärseid andmeid krediidikahjude kohta, mis on kogu majandustsükli jooksul saadud seoses nõuetega väikeste või keskmise suurusega ettevõtjate vastu või füüsiliste isikute vastu. Sellise läbivaatamise käigus tuleks erilist tähelepanu pöörata sellele, kuidas see mõjutab laenamist tarbijatele. (49) Kui käesolevas määruses selgesõnaliselt sätestatud avalikustamisnõuetest ei tulene teisiti, peaks avalikustamisnõuete eesmärk olema turuosalistele täpse ja põhjaliku teabe edastamises krediidiasutuste ja investeerimisühingute riskiprofiili kohta. Seepärast peaksid krediidiasutused ja investeerimisühingud olema kohustatud avalikustama lisateavet, mis ei ole käesolevas määruses selgesõnaliselt loetletud, kui selline avalikustamine on vajalik kõnealuse eesmärgi saavutamiseks. (50) Kui väärtpaberistamise positsioonile antud välises krediidikvaliteedi hinnangus on arvesse võetud investeeringu tegijast krediidiasutuse või investeerimisühingu enda antud krediidiriski kaitse mõju, ei tohiks see krediidiasutus või investeerimisühing saada kasu sellise kaitse tõttu madalamast riskikaalust. See ei tohiks kaasa tuua väärtpaberistamise mahaarvamist kapitalist, kui asjaomase positsiooni tegelikule riskile vastava riskikaalu kindlakstegemiseks leidub muid võimalusi, mille puhul ei võeta sellist krediidiriski kaitset arvesse. (51) Arvestades tururiski omavahendite nõuete arvutamisel kasutatavate sisemudelite halba toimimist viimastel aegadel, tuleks neile esitatavaid nõudeid tugevdada. Eelkõige tuleks täiendada nende suutlikkust võtta arvesse kauplemisportfelli krediidiriske. Selleks et tugevdada omavahendite nõudeid halvenevaid turutingimusi silmas pidades ja vähendada võimalikku protsüklilisust, peaksid omavahendite nõuded sisaldama lisaks ka stressitingimusteks piisavat komponenti. Samuti peaksid krediidiasutused ja investeerimisühingud läbi viima vastupidised stressitestid, et uurida, millised stsenaariumid võiksid proovile panna krediidiasutuse või investeerimisühingu elujõulisuse, välja arvatud juhul, kui nad suudavad tõestada, et selline test ei ole vajalik. Arvestades, et väärtpaberistamise positsioonide käsitlemisel sisemudelitel põhinevate meetoditega on viimasel ajal ilmnenud erilisi raskusi, tuleks krediidiasutuste ja investeerimisühingute võimalusi kauplemisportfelliga seotud väärtpaberistamise riskide modelleerimisel piirata ja kauplemisportfellis sisalduvate väärtpaberistamise positsioonide suhtes tuleks üldjuhul kohaldada standardset omavahendite nõuet. (52) Käesolevas määruses sätestatakse teatavat tüüpi korrelatsioonil põhinevale kauplemisele piiratud erandid, mille kohaselt võib järelevalveasutus lubada krediidiasutusel või investeerimisühingul arvutada koguriski omavahendite nõude lähtuvalt rangest nõuetest. Sellistel juhtudel peaks krediidiasutus või investeerimisühing olema kohustatud kohaldama kõnealuse kauplemise suhtes omavahendite nõuet, mis võrdub kas kõnealuse asutusesiseselt väljatöötatud meetodile vastava omavahendite nõudega või 8 %-ga standardse mõõtmismeetodi alusel saadud spetsiifilise riski omavahendite nõudest, olenevalt sellest, kumb on suurem. Nende riskide suhtes ei peaks krediidiasutus või investeerimisühing olema kohustatud kohaldama täiendavate riskide omavahendite nõuet, kuid need peaksid olema kaasatud nii VaR meetodiga saadud riskihinnangutesse kui ka VaR meetodiga saadud stressiolukorra riskihinnangutesse. (53) Finants- ja majanduskriisi ajal krediidiasutuste ja investeerimisühingute saadud ettenägematu kahju laadi ja ulatust silmas pidades tuleks veelgi parandada krediidiasutuste ja investeerimisühingute kohustuslike omavahendite kvaliteeti ja ühtlustada neid. See peaks hõlmama kapitali selliste põhielementide uut määratlemist, mida saab kasutada ettenägematute kahjude jooksvaks katmiseks, samuti hübriidkapitali määratluse laiendamist ja omavahendite ühtset usaldatavusnõuete kohast korrigeerimist. Samuti tuleks märkimisväärselt suurendada omavahendite taset, sealhulgas uusi omavahendite suhtarvusid, mis kajastavad omavahendite põhielemente, mida saab kasutada jooksvalt võimalike kahjude katteks. (54) Turudistsipliini tugevdamiseks ja finantsstabiilsuse edendamiseks tuleks kehtestada üksikasjalikumad nõuded regulatiivse kapitali laadi ja olemuse ning tehtud usaldatavusnõuete kohaste korrigeerimiste avalikustamise kohta, tagamaks, et investoritel ja hoiustajatel on piisavalt teavet krediidiasutuste ja investeerimisühingute maksevõime kohta. (55) Uus kapitali määratlus ja regulatiivsed omavahendite nõuded tuleks kehtestada nii, et võetaks arvesse liikmesriikide erinevaid lähtekohti ja asjaolusid. See tähendab, et alguses võib esineda teatavaid erinevusi uutest nõuetest, kuid need erinevused peaksid üleminekuperioodi jooksul vähenema. Omavahendite taseme asjakohase järjepidevuse tagamiseks jäävad olemasolevad avaliku sektori tehtud kapitalisüstid üleminekuperioodil kehtima. (56) Direktiivi 2006/48/EÜ kohaselt peavad krediidiasutused kuni 31. detsembrini 2011 tagama omavahendid, mille maht on võrdne vähemalt kindlaksmääratud miinimumsummaga. Pidades silmas finantskriisi jätkuvaid mõjusid pangandussektoris ja Baseli pangajärelevalve komitee vastuvõetud omavahendite nõuete üleminekukorra kehtivuse pikendamist, on asjakohane taaskehtestada madalam piirmäär piiratud ajaks, kuni on kehtestatud piisavad omavahendid vastavalt käesoleva määruse kohasele omavahendite üleminekukorrale, mida rakendatakse järk-järgult aastatel 2013–3019. Märkimisväärse pangandus- või investeerimistegevusega ja kindlustustegevusega konsolideerimisgruppide suhtes kohaldatakse vastavalt finantskonglomeraate käsitlevale direktiivile 2002/87/EÜ erieeskirju, et vältida sellist kapitali topeltarvestamist. Direktiiv 2002/87/EÜ põhineb rahvusvahelisel tasandil kokku lepitud põhimõtetel riskide käsitlemise kohta sektoriüleselt. Käesoleva määrusega tugevdatakse kõnealuste finantskonglomeraate käsitlevate eeskirjade kohaldamist pangandus- ja investeerimisühingute konsolideerimisgruppide suhtes, tagades seega kõnealuste eeskirjade kindla ja järjepideva kohaldamise. Muud vajalikud muudatused tehakse direktiivi 2002/87/EÜ läbivaatamise käigus 2012. aastal. (57) Finantskriisi puhkedes tuli ilmsiks, et krediidiasutused ja investeerimisühingud alahindasid tugevasti börsiväliste tuletisinstrumentidega seotud vastaspoole krediidiriski. Seetõttu kutsusid G-20 juhid 2009. aasta septembris üles kliirima börsiväliseid tuletisinstrumente rohkem keskse vastaspoole kaudu. Lisaks kutsusid nad üles kehtestama kõrgemad omavahendite nõuded sellistele börsivälistele tuletisinstrumentidele, mida ei saa kliirida keskse vastaspoole kaudu, et nõuetekohaselt kajastada selliste tuletisinstrumentidega seotud suuremaid riske. (58) G-20 juhtide üleskutset silmas pidades muutis Baseli pangajärelevalve komitee Basel III raames oluliselt vastaspoole krediidiriski arvessevõtmise korda. Basel III peaks märkimisväärselt suurendama omavahendite nõudeid seoses krediidiasutuste ja investeerimisühingute börsiväliste tuletisinstrumentide tehingutega ja väärtpaberite kaudu finantseerimise tehingutega ning looma krediidiasutustele ja investeerimisühingutele suuremad stiimulid kesksete vastaspoolte kasutamiseks. Samuti peaks Basel III looma täiendavad stiimulid vastaspoole krediidiriski positsioonide riskijuhtimise tugevdamiseks ja keskse vastaspoole suhtes olevate vastaspoole krediidiriski positsioonide käsitlemise praeguse korra läbivaatamiseks. (59) Krediidiasutustel ja investeerimisühingutel peaksid olema täiendavad omavahendid seoses börsivälistest tuletisinstrumentidest tuleneva krediidiväärtuse korrigeerimise riskiga. Samuti peaksid krediidiasutused ja investeerimisühingud kohaldama kõrgemat vara väärtuse korrelatsiooni selliste omavahendite nõuete arvutamiseks, mis on seotud vastaspoole krediidiriski positsioonidega, mis tulenevad börsivälistest tuletisinstrumentide ja väärtpaberite finantseerimise tehingutest teatavate finantseerimisasutuste puhul. Samuti peaksid krediidiasutused ja investeerimisühingud märkimisväärselt parandama vastaspoole krediidiriski mõõtmist ja juhtimist, käsitledes paremini korrelatsiooniriski, suure finantsvõimendusega vastaspooli ja tagatist ning vastavalt tõhustades järeltestimist ja stressitestimist. (60) Keskse vastaspoolega seotud kauplemisriski positsioonid saavad tavaliselt kasu keskse vastaspoole pakutavast mitmepoolse tasaarvestuse ja kahju jagamise mehhanismist. Seepärast hõlmavad need väga väikest vastaspoole krediidiriski ja seega tuleks nende suhtes kohaldada väga madalaid omakapitali nõudeid. Samas on kõnealune nõue väga vajalik selle tagamiseks, et krediidiasutused ja investeerimisühingud hea riskijuhtimistava osana jälgiksid oma riskipositsioone seoses keskse vastaspoolega, ning selle kajastamiseks, et isegi keskse vastaspoolega seotud kauplemisriski positsioonid ei ole riskivabad. (61) Keskse vastaspoole tagatisfond on mehhanism, mis võimaldab jagada (jaotada) kahju keskse vastaspoole kliirivate liikmete vahel. Seda kasutatakse juhul, kui kliiriva liikme makseviivitusest tingitud keskse vastaspoole kahju ületab kõnealuse liikme antud võimendustagatist ja tema poolt tagatisfondi tehtud makseid, samuti mis tahes muud kaitset, mida keskne vastaspool võib kasutada enne ülejäänud kliirivate liikmete poolt tagatisfondi tehtud maksete kasutamist. Seda silmas pidades on tagatisfondi maksetest tuleneva riskipositsiooniga seotud kahjurisk suurem kauplemisriski positsiooniga seotud riskist. Seepärast tuleb sellist liiki riskipositsioonide suhtes kohaldada suuremaid omakapitali nõudeid. (62) Keskse vastaspoole „hüpoteetiline kapital” peaks olema see näitaja, mille alusel määratakse kindlaks omavahendite nõuded seoses kliiriva liikme riskipositsioonidega, mis tulenevad tema maksetest keskse vastaspoole tagatisfondi. Seda ei tuleks käsitada kuidagi teisiti. Eelkõige ei tuleks seda käsitada kapitalina, mis peab pädevate asutuste nõudel kesksel vastaspoolel olema. (63) Vastaspoole krediidiriski käsitlemise läbivaatamine ja eelkõige suuremate omavahendite nõuete kehtestamine kahepoolsete tuletislepingute puhul, et kajastada selliste lepingutega finantssüsteemile kaasnevat suuremat riski, on lahutamatu osa komisjoni jõupingutustest tõhusate, turvaliste ja usaldusväärsete tuletisinstrumentide turgude tagamisel. Seega täiendatakse käesoleva määrusega komisjoni 15. septembri 2010. aasta määruse ettepanekut börsiväliste tuletisinstrumentide, kesksete vastaspoolte ja kauplemisteabehoidlate kohta[15]. (64) Finantskriisile eelnenud aastaid iseloomustas krediidiasutuste ja investeerimisühingute riskipositsioonide ülemäärane suurenemine võrreldes nende omavahenditega (finantsvõimendus). Finantskriisi ajal olid krediidiasutused ja investeerimisühingud kahjude ja rahastamisprobleemide tõttu sunnitud finantsvõimendust lühikese aja jooksul märkimisväärselt vähendama. See võimendas survet varade väärtuse languseks, põhjustades nii krediidiasutustele kui ka investeerimisühingutele täiendavaid kahjusid, mis omakorda veelgi vähendasid nende omavahendeid. Sellise allakäiguspiraali lõpptulemusel halvenes krediidi kättesaadavus reaalmajandusele, mis pikendas kriisi kestvust ja süvendas kriisi. (65) Riskipõhised omavahendite nõuded on esmatähtsad, et tagada piisavalt omavahendeid ettenägematute kahjude katteks. Samas tuli kriisi tulemusel ilmsiks, et ainult kõnealustest nõuetest ei piisa selleks, et takistada krediidiasutustel ja investeerimisühingutel ülemäärase ja jätkusuutmatu finantsvõimenduse riski võtmist. (66) G-20 juhid kohustusid 2009. aasta septembris välja töötama rahvusvahelisel tasandil kokkulepitavad eeskirjad ülemäärase finantsvõimenduse piiramiseks. Selleks pandi ette kehtestada Basel II raamistiku täiendava näitajana finantsvõimenduse määr. (67) Baseli pangajärelevalve komitee avaldas 2010. aasta detsembris suunised finantsvõimenduse määra arvutamise meetodite kohta. Kõnealuste eeskirjadega nähakse ette 1. jaanuarist 2013 kuni 1. jaanuarini 2017 kestev vaatlusperiood, mille jooksul jälgitakse finantsvõimenduse määra ja selle komponente ning nende mõju võrreldes riskipõhiste nõuetega. Vaatlusperioodi tulemuste põhjal kavatseb Baseli pangajärelevalve komitee teha 2017. aasta esimesel poolel mis tahes lõplikud kohandused finantsvõimenduse määra määratluses ja parameetrites, et minna asjakohase läbivaatamise ja kalibreerimise põhjal üle siduvatele nõuetele 1. jaanuaril 2018. Samuti nähti Baseli pangajärelevalve komitee suunistega ette finantsvõimenduse määra ja selle komponentide avalikustamine alates 1. jaanuarist 2015. (68) Finantsvõimenduse määr on liidu uus reguleerimis- ja järelevalvevahend. Kooskõlas rahvusvaheliste kokkulepetega tuleks see esialgu kehtestada täiendava näitajana, mida järelevalveasutused võivad omal äranägemisel kohaldada konkreetsete krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes. Krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes kohaldatavad aruandekohustused võimaldavad finantsvõimenduse määra asjakohaselt läbi vaadata ja kalibreerida, et hakata seda siduva meetmena kasutama alates 2018. aastal. (69) Finantsvõimendus määra poolt eri ärimudelitele avalduva mõju läbivaatamisel tuleks erilist tähelepanu pöörata ärimudelitele, millega seotud riske hinnatakse väikseks, nt hüpoteeklaenud ja eriotstarbelised laenud piirkondlikele ja kohalikele omavalitsustele või avaliku sektori asutustele. (70) Läbivaatamise hõlbustamiseks peaksid krediidiasutused ja investeerimisühingud osana sisemise kapitali adekvaatsuse hindamisest jälgima vaatlusperioodi jooksul finantsvõimenduse määra taset ja muutusi, samuti finantsvõimenduse riski. Selline seire peaks hõlmama järelevalveprotsessi. (71) Muutuvtasu piirangud on oluline element tagamaks, et krediidiasutused ja investeerimisühingud taastavad oma kapitalitaseme, tegutsedes kapitalipuhvi raames. Krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes juba kohaldatakse põhimõtet, et hüvitised ja vabatahtlikud muutuvtasu maksed töötajatele, kelle ametialasel tegevusel on oluline mõju krediidiasutuse või investeerimisühingu riskiprofiilile, peavad olema jätkusuutlikult vastavuses asjaomase krediidiasutuse või investeerimisühingu finantsseisundiga. Selleks et krediidiasutus või investeerimisühing taastaks omavahendite taseme õigeaegselt, on asjakohane viia muutuvtasu maksmine ja vabatahtlikud pensionihüvitised vastavusse krediidiasutuse või investeerimisühingu kasumlikkusega mis tahes ajavahemikul, mil kombineeritud puhvri nõue ei ole täidetud. (72) Usaldusväärsete tasustamispõhimõtete hädavajalikuks eelduseks on hea juhtimisstruktuur, läbipaistvus ja avalikustamine. Selleks et tagada turu jaoks tasustamissüsteemide ja nendega seotud riskide piisav läbipaistvus, peaksid krediidiasutused ja investeerimisühingud avalikustama üksikasjaliku teabe oma tasustamispõhimõtete ja -tavade ning konfidentsiaalsuse kaalutlusel kogusummade kohta, mida rakendatakse töötajate puhul, kelle ametialane tegevus oluliselt mõjutab asjaomase krediidiasutuse või investeerimisühingu riskiprofiili. See teave tuleks teha kättesaadavaks kõigile sidusrühmadele. (73) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. oktoobri 1995. aasta direktiivi 95/46/EÜ üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta[16] ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2000. aasta määrust (EÜ) nr 45/2001 üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ELi institutsioonides ja asutustes ning selliste andmete vaba liikumise kohta[17] tuleks täies ulatuses kohaldada isikuandmete töötlemise suhtes käesoleva määruse kohaldamisel. (74) Krediidiasutustel ja investeerimisühingutel peaks olema likviidsete varade varu, mida saab kasutada likviidsusvajaduste rahuldamiseks lühiajaliste likviidsusprobleemide korral. Kõnealuse varu kasutamisel tuleks koostada likviidsete varade mahu taastamise kava, mille asjakohasuse ja rakendamise peaksid tagama pädevad asutused. (75) Likviidsete varade varu peaks olema kasutatav kogu aeg likviidsete vahendite väljavoolu katmiseks. Likviidsusvajadused lühiajaliste likviidsusprobleemide korral tuleks kindlaks määrata ühtsel viisil, et tagada ühtsed usaldatavuskriteeriumid ja võrdsed tingimused. Tuleks tagada, et sellisel ühtsel kindlaksmääramisel ei ole soovimatuid tagajärgi finantsturgudele, laenuandmisele ja majanduskasvule, võttes samuti arvesse krediidiasutuste ja investeerimisühingute eri ärimudeleid ja rahastamisolusid ELis. Selleks tuleb likviidsuskatte nõude puhul kohaldada vaatlusperioodi. Vaatlustulemuste põhjal ja EBA toetusel peaks komisjon delegeeritud õigusaktiga likviidsuskatte nõude kinnitama või seda korrigeerima. (76) Lisaks lühiajalistele likviidsusvajadustele peaksid krediidiasutused ja investeerimisühingud töötama välja rahastamisskeemid, mis on stabiilsed pikaajalisemas perspektiivis. Baseli pangajärelevalve komitee leppis 2010. aasta detsembris kokku, et stabiilse netorahastamise kordajat hakatakse miinimumnõudena kasutama alates 1. jaanuarist 2018 ning et Baseli pangajärelevalve komitee näeb ette range aruandluskorra kõnealuse määra seireks üleminekuperioodil ja hindab jätkuvalt kõnealuse nõude mõju finantsturgudele, laenuandmisele ja majanduskasvule, võttes vajaduse korral meetmeid soovimatute tagajärgede vältimiseks. Seega leppis Baseli pangajärelevalve komitee kokku, et stabiilse netorahastamise kordaja puhul kohaldatakse vaatlusperioodi ja et kõnealust määra käsitlevatesse sätetesse lisatakse läbivaatamisklausel. Sellega seoses peaks EBA käesoleva määrusega ette nähtud aruandluse alusel hindama, kuidas stabiilse rahastamise nõue tuleks välja töötada. Kõnealuse hinnangu alusel peaks komisjon esitama nõukogule ja Euroopa Parlamendile aruande koos asjakohaste ettepanekutega, et kehtestada selline nõue 2018. aastaks. (77) Puudused paljude krediidiasutuste ja investeerimisühingute üldjuhtimises on soodustanud pangandussektoris ülemäärast ja hooletut riskide võtmist, mis on viinud mitmete asutuste maksejõuetuks muutumiseni ja põhjustanud süsteemseid probleeme. (78) Krediidiasutuste ja investeerimisühingute üldjuhtimistavade seire hõlbustamiseks ja turudistsipliini parandamiseks peaksid krediidiasutused ja investeerimisühingud avalikustama oma üldjuhtimiskorra. Nende juhtorganid peaksid heaks kiitma ja avalikustama avalduse, milles kinnitatakse, et kõnealune kord on nõuetekohane ja tõhus. (79) Liidus omavahendite määratluse ja käesoleva määruse kohase omavahendite määratluse kohaselt kohaldatavate omavahendite taseme ning usaldatavusnõuete kohaste korrigeerimiste järkjärguliseks lähendamiseks üleminekuperioodi jooksul peaks käesoleva määruse kohaste omavahendite nõuete kehtestamine toimuma järk-järgult. Esmatähtis on tagada, et nende selline järkjärguline kehtestamine oleks kooskõlas liikmesriikide hiljuti tehtud omavahendite nõuete suurendamisega ja liikmesriikides kohaldatava omavahendite määratlusega. Selleks peaksid pädevad asutused üleminekuperioodi jooksul määrama ettenähtud ülem- ja alampiiri vahemikus kindlaks selle, kui kiiresti kehtestatakse käesoleva määruse kohane omavahendite tase ja usaldatavusnõuete kohased korrigeerimised. (80) Selleks et hõlbustada sujuvat üleminekut praegu liikmesriikides kohaldatavatelt erinevatelt usaldatavusnõuete kohastelt korrigeerimistelt käesoleva määrusega ette nähtud usaldatavusnõuete kohasele korrigeerimisele, peaks pädevatel asutustel olema õigus jätkata üleminekuperioodil krediidiasutustelt ja investeerimisühingutelt selliste omavahendites tehtavate usaldatavusnõuete kohaste korrigeerimiste nõudmist, mis erinevad käesolevast määrusest. (81) Selleks et krediidiasutustel ja investeerimisühingutel oleks piisavalt aega enda uue nõutava omavahendite taseme ja määratlusega vastavusseviimiseks, tuleks 1. jaanuarist 2013 kuni 31. detsembrini 2021 järk-järgult arvata omavahenditest välja teatavad kapitaliinstrumendid, mis ei vasta käesoleva määruse kohasele omavahendite määratlusele. Lisaks tuleks piiratud ajavahemiku jooksul täielikult aktsepteerida omavahenditena teatavaid riigi poolse kapitalisüstiga seotud instrumente. (82) Selleks et tagada järkjärguline üleminek krediidiasutuste ja investeerimisühingute ühtsetele avalikustamisnõuetele, mille eesmärk on anda turuosalistele täpset ja põhjalikku teavet iga krediidiasutuse ja investeerimisühingu riskiprofiili kohta, tuleks avalikustamisnõuded kehtestada järk-järgult. (83) Selleks et võtta arvesse turusuundumusi ja kogemusi käesoleva määruse kohaldamisel, peaks komisjon esitama Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruanded (vajaduse korral koos õigusaktide ettepanekutega) omavahendite nõuete võimaliku mõju kohta majandustsüklile, tagatud võlakirjadest tulenevate riskipositsioonidega seotud omavahendite nõuetele, suurtele riskide kontsentreerumistele, likviidsusnõuetele, finantsvõimendusele, ülekantud krediidirisk