[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 16.5.2006

KOM(2006) 223 lõplik

KOMISJONI ARUANNE

2006. AASTA LÄHENEMISARUANNE LEEDU KOHTA

(koostatud asutamislepingu artikli 122 lõike 2 kohaselt Leedu taotlusel) [SEK(2006) 614]

1. ARUANDE EESMÄRK

Asutamislepingu artikli 122 lõige 2 sätestab, et vähemalt kord kahe aasta kohta või selle liikmesriigi taotlusel, kelle suhtes on kehtestatud erand, annavad komisjon ja Euroopa Keskpank (EKP) nõukogule aru liikmesriikide edusammudest nende kohustuste täitmisel, mis on seotud majandus- ja rahaliidu loomisega.

Käesolev aruanne on koostatud Leedu taotlusel, mis esitati 16. märtsil 2006. aastal. Üksikasjalikum hinnang Leedu lähenemise kohta on esitatud käesoleva aruande tehnilises lisas [SEK(2006) 614].

Komisjoni ja EKP koostatavate aruannete sisu on reguleeritud asutamislepingu artikli 121 lõikega 1. Nimetatud artiklis on sätestatud, et aruannetes vaadeldakse liikmesriigi õigusaktide, sealhulgas tema keskpanga põhikirja kooskõla asutamislepingu artiklite 108 ja 109 ning Euroopa Keskpankade Süsteemi (EKPSi) ja EKP põhikirjaga. Aruannetes tuleb vaadelda ka püsiva vastastikuse lähenemise kõrge taseme saavutamist selle alusel, kuidas asjaomane liikmesriik on täitnud lähenemiskriteeriume (hindade stabiilsus, riigi rahanduse stabiilsus, vahetuskursi stabiilsus, pikaajalised intressimäärad) ning võtta arvesse teisi artikli 121 lõike 1 viimases lõigus mainitud tegureid. Nelja nimetatud lähenemiskriteeriumi on üksikasjalikumalt käsitletud asutamislepingule lisatud protokollis (protokoll nr 21 lähenemiskriteeriumide kohta).

2. ÕIGUSAKTIDE KOOSKÕLA

2004. aasta lähenemisaruandes [KOM(2004) 690] järeldas komisjon, et euro kasutuselevõtmise ajal keskpanga EKPSiga lõimumise osas ei olnud Leedu õigusaktid, eelkõige Leedu Panga seadus, Leedu põhiseadus, samuti vääringuseadus ja seadus liti usaldusväärsuse kohta täielikult kooskõlas EÜ asutamislepingu artikliga 109 ja EKPSi/EKP põhikirjaga. Lisaks soovitati parandada mõned puudused eelkõige seoses Leedu Panga eesmärkidega.

Mittevastavusi on käsitletud kolmes seaduses, mis Seim võttis vastu 25. aprillil 2006. aastal ja mis jõustuvad päeval, mil asutamislepingu artikli 122 lõikes 2 sätestatud korras tühistatakse Euroopa Liidu Nõukogu erand Leedu Vabariigi suhtes. Neist esimeses seaduses käsitletakse Leedu Panga seaduse muutmist. Teise seadusega tühistatakse vääringuseadus ja seadus liti usaldusväärsuse kohta, milles samuti oli mitu mittevastavust. Kolmanda seadusega muudetakse Leedu Vabariigi põhiseaduse artiklit 125.

Leedu Panga seadusest on 2004. aasta lähenemisaruandes märgitud mittevastavused kõrvaldatud. Kõnealuste muudatustega tugevdatakse isikusõltumatust ja võetakse arvesse EÜ asutamislepingu nõudeid, eelkõige EKPSi, EKP ja nõukogu osa ning pädevust rahapoliitika valdkonnas, välisvaluutatehingute sooritamisel ja välisvaluutapoliitika määratlemisel, välisvaluutareservide hoidmisel ja haldamisel ning rahamärkide väljaandmisel. Täielikult on arvestatud nõuet, et Leedu Panga osalemiseks rahvusvahelistes rahaasutustes peab EKP eelnevalt andma nõusoleku, ning parlamendilt on võetud võimalus Leedu Panga likvideerimiseks. Lisatud on veel viide EKPSi kõrvaleesmärgile, mis on ülimuslik Leedu Panga lisaeesmärgi, s.o valitsuse majanduspoliitika toetamise suhtes.

Leedu õigusaktid, eelkõige Leedu Panga seadus ja Leedu põhiseadus on kooskõlas EÜ asutamislepingu ja EKPSi/EKP põhikirjaga.

3. HINDADE STABIILSUS

Kontrollväärtuse muutumine

2004. aasta lähenemisaruandes leiti, et Leedu on täitnud hindade stabiilsuse kriteeriumi. Leedu keskmine inflatsioonimäär 2004. aasta augustile eelnenud 12 kuu jooksul oli -0,2%, mis on kontrollväärtusest (2,4%) madalam.

Lähenemise hindamisel vaadeldav 12 kuu keskmine inflatsioon vähenes 2002. aasta jooksul ja oli 2003. aastal ning suurema osa 2004. aastast negatiivne. Alates 2004. aasta keskpaigast hakkas see tasapisi tõusma ja 2005. aasta aprillist saadik on keskmine inflatsioon ületanud kontrollväärtust. 2006. aasta märtsis oli kontrollväärtus 2,6%, mis arvutati nii, et kolme kõige paremaid tulemusi saavutanud liikmesriigi (Rootsi, Soome ja Poola) 12 kuu keskmisele inflatsioonimäärale liideti 1,5 protsendipunkti. Leedu asjaomane inflatsioonimäär oli 2,7%, pisut üle kontrollväärtuse.

Alustegurid ja jätkusuutlikkus

Esimestel üleminekuaastatel pärast Leedu iseseisvumist oli inflatsioon kolmekohaline. Liti kasutuselevõtuga 1993. aastal suudeti inflatsioon ohjeldada ning vahetuskurss stabiliseerida. 1997. aastal muutus inflatsioonimäär ühekohaliseks ja paari järgneva aasta jooksul kahanes see veelgi. Selleks ajaks oli möödas jäikade hindade järsk tõus, mis kaasnes üleminekuga, ning järgmistel aastatel aitasid inflatsiooni aeglustumisele kaasa ka kiire tootluse kasv ja nominaalse efektiivse vahetuskursi pidev kallinemine asjaomaste põhivaluutade (kõigepealt USA dollari, seejärel euro) kallinemise tõttu.

Üle viie aasta, s.o 1999. aasta aprillist kuni 2004. aasta juulini oli ühtlustatud inflatsioonimäär Leedus alla 2%. 2002. aasta juunist 2004. aasta aprillini tarbijahinnad libiseva aasta arvestuses isegi kahanesid, millele aitas kaasa liti sidumine euroga 2002. aasta alguses, mis pikendas liti nominaalse efektiivse kallinemise perioodi. Edaspidi muutus inflatsioonimäär taas positiivseks ja libiseva aasta tarbijahindade harmoneeritud indeksi (THHI) inflatsioonimäär jõudis 2004. aasta teiseks pooleks umbes 3%-ni. Inflatsioonimäär muutus positiivseks rea tegurite tõttu, mille hulgas olid palgakulude tõus, töötlemata toidu hindade tõus, mis oli osaliselt seotud hinnaarbitraažiga, kuna liitumine Euroopa Liiduga võimaldas toiduhindade lähenemist, kaudsete maksude ja jäikade hindade kasv ning energiahindade kallinemine. Kui THHI inflatsiooni suurenemist alates 2005. aasta suvest seletati suurelt osalt väliste teguritega, nagu energiahindade tõus, siis ka jäiku hindu ja energiahindu kõrvale jättes inflatsioon kasvas, tõustes 1%-lt 2005. aasta suvel 2,7%-le 2006. aasta esimeses kvartalis, eelkõige toidu, transpordi ja mõningate teenuste (nt restoraniteenuste hindade) kallinemise tõttu.

Pärast 1. jaanuari 2006, kui lõppes mitmeaastane leping ühe tähtsama gaasitarnijaga, tõusis imporditava maagaasi hind umbes 40%. Seetõttu tõusis järsult otse kütmiseks ja toiduvalmistamiseks kasutatava gaasi hind, mis lisas 2006. aasta jaanuaris inflatsioonile umbes 0,1 protsendipunkti. Imporditava gaasi hinnatõusu põhiline mõju ilmneb tõenäoliselt siiski alles hiljem, kui kohandatakse kaugkütte reguleeritud hindu.

Ülejäänud 2006. aasta jooksul peaks inflatsioon järkjärgult kasvama, kajastades tööjõu kallinemist (tööjõu erikulu kasv ulatus 2005. aastal 3,8%-ni) ja imporditavate toodete, eelkõige energiatoodete kallinemist, mis osaliselt kajastub tarbijahindades alles hiljem. Eeldatavasti tõuseb 2006. aastal keskmine inflatsioon 2005. aasta 2,7%-lt 3,5%-le.

Pikemas perspektiivis suurendavad kasvav sisenõudlus ja teatavate aktsiisimaksude kasv inflatsiooniohtu. Keskpikas perspektiivis on madala inflatsioonitaseme saavutamiseks ja säilitamiseks vaja, et palga tõus vastaks tootlikkuse tõusule.

Leedu 12 kuu keskmine inflatsioonimäär on ületanud kontrollväärtust alates 2005. aasta aprillist ja tõenäoliselt jääb kontrollväärtusest suuremaks ka eelolevatel kuudel. Leedu ei täida hindade stabiilsuse kriteeriumi.

4. RIIGI RAHANDUSE STABIILSUS

2004. aasta lähenemisaruandes kinnitas komisjon, et Leedu kohta ei ole nõukogu otsust ülemäärase eelarvepuudujäägi olemasolu kohta ja et Leedu on täitnud riigi rahanduse stabiilsuse kriteeriumi.

Valitsemissektori eelarve puudujääk vähenes 3,6%-lt SKTst 2000. aastal 1,2%-le SKTst 2003. aastal. 2004. aastal puudujääk veidi suurenes, tõustes 1,5%-le SKTst; selle põhjuseks oli ka kogumispensionisüsteemi kasutuselevõtt. 2005. aastal vähenes puudujääk 0,5%-le SKTst. Erinevalt eelnenud aastatest olid 2005. aasta eelarve korrigeerimise põhjuseks tulud. Suur tulude kasv kajastas hoogsat majandustegevust ning maksukogumise ja maksustamise paranemist. Kuludest kinnipidamine oli üldjoontes rahuldav, kuna varasemast erinevalt välditi teisel poolaastal lisaeelarvest täiendavate kulutuste tegemist. Konjunktuuri paranemine on alates 2003. aastast toetanud eelarve tasakaalustamist, kuid koos esmase puudujäägi olulise suurenemisega suurenes 2003. ja 2004. aastal ka struktuurne puudujääk. 2005. aastal paranes nii esmase puudujäägi kui ka struktuurse puudujäägi olukord. Seega on Leedu eelarve puudujääk endiselt allpool läviväärtust, 3% SKTst. Oodatavalt jääb 2006. aasta puudujääk üldjoontes stabiilseks, kuigi on teatavaid ebamäärasusi, mis on seotud ELi fondide kasutamisega ja maksureformiga, mille käigus vähendatakse üksikisiku tulumaksu ja suurendatakse ettevõtte tulumaksu.

Valitsemissektori koguvõla suhe SKTsse on pidevalt vähenenud, langedes 23,6%-lt 2000. aasta lõpus vähem kui 19%-le 2005. aastal. Oluliselt aitasid võlga vähendada valitsemissektori finantstehingud, mis kajastasid peamiselt erastamistulusid, ja liti nominaalse kallinemise soodne mõju välisvõla hindamisele. Võla suhe on jäänud kaugele allapoole läviväärtust, 60% SKTst, ning eeldatavalt jääb see stabiilseks ka keskpikas perspektiivis.

2005. aasta detsembri lähenemisprogrammis eeldati, et 2008. aastaks langeb valitsemissektori puudujääk SKT kiire kasvu tõttu järk-järgult 1,5%-lt SKTst 2005. aastal (tegelik 2005. aasta puudujääk oli 0,5 protsendipunkti madalam) 1%-le SKTst. Kavandatud tasakaalustamise aluseks on kulude kärpimine, peamiselt SKT protsendina väljendatud kollektiivse tarbimise ja sotsiaalsiirete kulude kärpimine; samas planeeriti valitsuse investeeringute olulist kasvu. Ajakohastatud lähenemisprogrammis on hinnatud, et võla suhe jääb kogu ülejäänud programmiperioodi jooksul ligikaudu 19–20%-le SKTst.

Nõukogu vaatas ajakohastatud lähenemisprogrammi läbi 14. märtsil 2006. aastal. Ta leidis, et programmi eelarve strateegia on veenev ja tegureid, mis võiksid programmi eelarveprognoose ohustada, on üldiselt piisavalt arvesse võetud. Ent kuna majanduskonjunktuuri arvestava puudujäägi keskpika perioodi eesmärgini (1% või vähem SKTst) ei pruugita programmi jooksul jõuda, soovitas nõukogu Leedul tõhustada jõupingutusi eelarve struktuuriliseks kohandamiseks. Elanikkonna vananemisest tingitud eelarvekulude prognoosi arvestades ei peaks Leedu riigi rahanduse jätkusuutlikkus ohus olema.

Leedu kohta ei ole nõukogu otsust ülemäärase eelarvepuudujäägi olemasolu kohta ja Leedu on täitnud riigi rahanduse stabiilsuse kriteeriumi.

5. VAHETUSKURSI STABIILSUS

2004. aasta lähenemisaruandes leiti, et Leedu ei täida vahetuskursi stabiilsuse kriteeriumi. Kontrolli läbiviimise ajaks oli Leedu osalenud II vahetuskursimehhanismis kaks kuud.

Vahetuskursi stabiilsuse hindamisel vaadeldav kaheaastane ajavahemik kestab 2004. aasta maist 2006. aasta aprillini. Leedu on osalenud II vahetuskursimehhanismis 22 kuud, alates 28. juunist 2004, ning on selle raames ühepoolse kohustusena säilitanud oma kauaaegse valuutakomitee süsteemi. Kahe kuu jooksul enne II vahetuskursimehhanismiga liitumist oli liti-euro vahetuskurss stabiilne, kaldudes keskkursist kõrvale ainult vähesel määral. Liti osalemise ajal II vahetuskursimehhanismis ei ole olnud kõrvalekaldumisi keskkursist.

Kodanike ja turu usaldus II vahetuskursimehhanismis osalemise ja valuutakomitee vastu on endiselt tugev ning lisanäitajate väljatöötamine ei avalda liti vahetuskursile mingit erilist survet. Ametlike reservvarade suhe baasrahasse on ületanud 100% ja jõudnud 2005. aastal 127,5%-ni. Likviidsuse mõjutamiseks ei ole olulisel määral ega aktiivselt kasutatud suvavahendeid.

Lühiajalised intressimäärad on peaaegu täielikult ühtlustunud euroala intressimääradega, mis näitab, et finantsturud ei pea valuutariski oluliseks. 3 kuu VILIBORi ja EURIBORi vahe on tugevasti vähenenud, ligi 65 baaspunktilt 2004. aasta aprillis umbkaudu 3 baaspunktile ajavahemikus jaanuar–märts 2006.

Käesolevas hinnangus vaadeldud kahe aasta jooksul on litt püsinud II vahetuskursimehhanismis keskkursi juures. Leedu algatusel ei ole litti II vahetuskursimehhanismi keskmise pariteedi suhtes devalveeritud. Nõukogu võimaliku otsuse tegemise ajaks 2006. aasta juulis on litt osalenud II vahetuskursimehhanismis rohkem kui 24 kuud. Leedu on täitnud vahetuskursi kriteeriumi.

6. PIKAAJALISED INTRESSIMÄÄRAD

2004. aasta lähenemisaruandes leiti, et Leedu on täitnud intressimäärade lähenemise kriteeriumi. Leedu keskmine pikaajaline intressimäär 2004. aasta augustis oli 4,7%, mis on allpool kontrollväärtust (6,4%).

Kursivahe võrreldes euroala keskmiste pikaajaliste intressimääradega vähenes oluliselt enne II vahetuskursimehhanismiga liitumist 2004. aasta juunis. Hiljem on kursivahe veelgi vähenenud: umbes 55 baaspunktilt II vahetuskursimehhanismiga liitumise paiku umbes 25 baaspunktile 2006. aasta märtsis; koos muude teguritega näitab see Leedu makromajanduspoliitika usaldusväärsust. Kuna Leedu pikaajalised intressimäärad kajastavad esmaseid turumäärasid, on kursivahe lühiajalised kõikumised peegeldanud peamiselt euroala pikaajaliste intressimäärade volatiilsust.

12 kuu libisev keskmine pikaajaline intressimäär, mis on oluline asutamislepingu kriteeriumide täitmise hindamiseks, on kogu vaadeldava ajavahemiku vältel langenud. 2006. aasta märtsis (kuu, mille kohta on viimased andmed) oli kontrollväärtuseks 5,9%, mille leidmiseks on Rootsi, Soome ja Poola keskmisele pikaajalisele intressimäärale liidetud 2 protsendipunkti. Kümneaastase tähtajaga Leedu võlakirjadest saadava tulu 12 kuu libisev keskmine oli 3,7%, mis jääb allapoole kontrollväärtust. Leedu on täitnud pikaajalise intressimäära lähenemise kriteeriumi.

7. LISATEGURID

Leedu edasiminek lõimumisel finants- ja kaubaturu mitmesse valdkonda on olnud paljutõotav. Leedu rahandussüsteem on suuresti juba lõimitud ELi üldisse rahandussüsteemi. Lõimimisele on palju kaasa aidanud suur välisosalus finantsvahendusettevõtetes koos suurte välislaenude võtmisega. Rahandussüsteemi ulatus SKTga võrreldes on endiselt suhteliselt väike, kuid finantsturu raskused paranevad kiiresti vastavalt majanduse arenemisele. Kõrge kontsentratsioon ja välisomandus rõhutavad piiriülese koostöö tähtsust nõuetekohase järelevalvestruktuuri loomisel ja finantsstabiilsuse kindlustamisel.

Nagu teisteski uutes ELi liikmesriikides, on ka Leedu majandusstruktuuris viimase 15 aasta jooksul toimunud olulised muutused. Andmed kaubanduse ja välismaiste otseinvesteeringute kohta näitavad, et Leedu on üha ulatuslikumalt lõimunud ELi majandusse. Välisettevõtete kohalolek on aidanud edendada tehnosiiret, stimuleerinud organiseerimis- ja juhtimisoskuste arendamist ning soodustanud konkurentsi tekkimist. Leedu tootmise ja ekspordi valdkondade struktuur erineb ikka veel oluliselt euroala omast ja tarbijahinnad Leedus on endiselt märgatavalt madalamad ELi keskmistest (54,6% aastal 2004). Suur on olnud edasiminek siseturu õigustiku ülevõtmises ja kohaldamises ning majanduskeskkonna parandamises.

Leedul on palju aastaid olnud küllalt suur jooksevkonto puudujääk; selle põhjuseks on suur kaubavahetuse puudujääk, mida aga osaliselt korvab jooksvate ülekannete ja teenustekaubanduse bilansi positiivne saldo. Jooksevkonto puudujääk suurenes Leedus 4,7%-lt SKTst 2003. aastal 7,7%-le SKTst 2004. aastal peamiselt tugeva sisenõudluse tõttu. 2005. aastal see tendents peatus ning jooksevkonto puudujääk vähenes mõnevõrra, langedes 7,0%-le SKTst. Jooksevkonto puudujäägi mõningane vähenemine oli tingitud sellest, et paranes teenuste bilanss ja ülekannete bilanss (mis on viimasel paaril aastal suurenenud peamiselt seoses ELi fondide juurdevooluga); kaubavahetuse puudujääk samal ajal suurenes ja jõudis 11,2%-ni SKTst, kuna importi toetas reaalse SKT kiire kasv. Jooksva tulu jääk oli sarnaselt eelnevale kahele aastale negatiivne (2,4% SKTst), peamiselt seetõttu, et välisettevõtted on suure osa tuludest repatrieerinud (mis näitab, et senised välismaised otseinvesteeringud on olnud arukad ja toodavad kasumit).

Suur reaalse SKT kasvumäär koos suhteliselt suure jooksevkonto puudujäägiga näitab, et majandus on kiiresti järele võtmas, kusjuures investeeringuid rahastatakse väljastpoolt välismaiste säästude kaasamisega. Seni pole jooksevkonto puudujäägi rahastamine raskusi tekitanud, kuid välismajanduslik seisund näitab olulisi rahastamisvajadusi keskpikas perspektiivis. Leedu põhiülesanne on tagada, et maksebilansi puudujääk oluliselt ei suureneks ja et majanduskasv säiliks tulevikus ilma konkurentsivõimet ohustamata. Edaspidi loodetakse ELi fondidest saada tegusat toetust siseinvesteeringutele, mis toetab välisrahastamist ilma välisvõlga suurendamata.

* * *

Leedu on palju edasi liikunud vastastikuse lähenemise kõrge taseme saavutamise poole, kuna ta on täitnud riigi rahanduse stabiilsuse, vahetuskursi stabiilsuse ja pikaajaliste intressimäärade kriteeriumid. Seni ei ole Leedu aga veel täitnud hindade stabiilsuse kriteeriumi.

Käesoleva hinnangu põhjal järeldab komisjon, et Leedu kui liikmesriigi, kelle suhtes on kehtestatud erand, staatust ei ole vaja muuta.