1Sissejuhatus

Euroopa Komisjon on seadnud endale lennuka eesmärgi tugevdada liidu finantshuvide kaitset ning aastal 2017 on selles jõutud tähtsate verstapostideni. Juulis võtsid parlament ja nõukogu vastu direktiivi, mis käsitleb liidu finantshuvide kaitset kriminaalõiguse abil („finantshuvide kaitse direktiiv“). Lisaks oodatakse, et nõukogu võtab 20 liikmesriigi tõhustatud koostöö tulemusena peatselt vastu määruse, millega asutatakse Euroopa Prokuratuur.

Need meetmed täiendavad liidu eelarve kaitsmise institutsioonilist ja õiguskeskkonda, mis praegu tugineb ELi tasandil Euroopa Pettustevastase Ameti (OLAF), Euroopa Kontrollikoja, muude liidu institutsioonide, organite, ametite ja asutuste ning – liikmesriikide tasandil – mitmesuguste riiklike haldus- ja kohtuasutuste tööle. Nad kõik teevad vajalikke toiminguid, et kaitsta liidu eelarvet vastavalt oma kohustustele, mis tulenevad ELi toimimise lepingu artiklist 325. OLAFi moodustas komisjon 1999. aastal, et viia läbi haldusjuurdlusi pettuste, korruptsiooni ja muu ebaseadusliku tegevuse suhtes, mis kahjustab ELi finantshuve, ning aidata liikmesriike pettusevastases võitluses .

Kõik need aspektid on liidu jaoks seda olulisemad, arvestades, et tulemas on järgmine mitmeaastane finantsraamistik. Praegu on komisjonil käimas arupidamine küsimuses, missugust eelarvet on tuleviku Euroopa jaoks vaja. Liidu eelarvevahendite tõhus ja nõuetekohane kulutamine on üks põhielemente, et saavutada ELi kodanike usaldus, tugevdada Euroopa-projekti ja suurendada selle lisaväärtust. Pettused ja korruptsioon vähendavad ELi kodanike hüvanguks saadaolevaid vahendeid ja võivad omakorda olla kuritegevuse (nt terrorismi ja organiseeritud kuritegevuse) lätteks; seetõttu tuleb nende vastu võidelda jõuliselt ja mõjusalt. Lõppeesmärk on, et ELi eelarve oleks üheväärselt tugevalt kaitstud kogu ELi territooriumil.

Sel taustal esitatakse käesolevas aruandes OLAFi juurdlusi käsitleva määruse nr 883/2013 (edaspidi „määrus“) kohaldamise hindamise tulemused, nagu on nõutud nimetatud määruse artiklis 19. Lisaks on selles kirjeldatud võimalusi, kuidas vajadusel kohandada ja tugevdada OLAFi juurdluste õigusraamistikku, arvestades Euroopa Prokuratuuri asutamist käsitleva nõukogu määruse eelseisvat vastuvõtmist ja arvestades ka hindamise peamisi järeldusi.

Käesolevale aruandele on lisatud määruse artikli 19 kohaselt vastu võetud OLAFi järelevalvekomitee arvamus OLAFi määruse kohaldamise kohta. Komisjoni hindamisaruanne ja järelevalvekomitee arvamus on teineteisest sõltumatud dokumendid ja need koostati paralleelselt.

2Määruse 883/2013 hindamine

Hindamisel olid tähelepanu keskmes neli põhiteemat: tulemuslikkus, tõhusus, sidusus ja asjakohasus. ELi lisaväärtust hindamisel ei vaadeldud, sest OLAF tagab ELi toimimise lepingu artiklite 317 ja 325 raames ELi finantshuvide kaitse, täites ELi tasandil eriülesandeid, mida ei saa täita liikmesriigi tasandil. Käsitletud on ka seda, millised on väljavaated, et määrus täidab ka tulevikus oma eesmärke, arvestades arenevat pettusevastase võitluse poliitikat ja pettuste arengusuundumusi.

Hindamise aluseks on laiaulatuslik konsultatsioon arvukate sidusrühmadega. Hindamisprotsessi osana korraldas OLAF 1.–2. märtsil 2017 määruse hindamise teemalise konverentsi , mis tõi kokku ligi 250 osalejat liikmesriikide pettusevastase tegevuse koordineerimise talitustest, ELi rahade haldamise eest vastutavatest asutustest, õiguskaitseasutustest, prokuratuuridest ja kohtutest, liidu institutsioonidest, organitest, ametitest ja asutustest, rahvusvahelistest organisatsioonidest, akadeemilistest ringkondadest ja valitsusvälistest organisatsioonidest. Nende sidusrühmadega ning ka OLAFi töötajatega konsulteeriti intervjuude ja küsitluste kaudu.

Hindamisel vaadeldud ajavahemik on 1. oktoobrist 2013 (mil määrus jõustus) kuni detsembrini 2016.

Hindamise üksikasjalikke tulemusi ja kasutatud meetodeid on kirjeldatud käesolevale aruandele lisatud komisjoni talituste töödokumendis. Komisjoni talituste töödokumendi koostamisel tugineti välistöövõtja koostatud uuringule.

3Hindamise peamised järeldused

Määrusel 883/2013 on keskne roll õigusraamistikus, mis reguleerib OLAFi volitust viia läbi haldusjuurdlusi pettuse, korruptsiooni ja mis tahes muu ELi finantshuve kahjustava ebaseadusliku tegevuse suhtes. See võeti vastu pärast ulatuslikke institutsioonidevahelisi arutelusid ja sellega asendati kaks 1999. aasta määrust, et:

-parandada OLAFi tulemuslikkust, tõhusust ja vastutust ning samas säilitada tema sõltumatus;

-tugevdada juurdlusaluste isikute menetluslikke tagatisi ja põhiõigusi;

-tugevdada koostööd liikmesriikide, ELi institutsioonide, organite, ametite ja asutuste, kolmandate riikide ja rahvusvaheliste organisatsioonidega; ning

-tugevdada OLAFi juhtimist.

Hindamine on näidanud, et need erieesmärgid on liidu finantshuvide kaitse üldisema eesmärgi saavutamiseks endiselt asjakohased. Selleks täidab OLAF ELi tasandil eriülesandeid, mida ei saa täita ainuüksi riiklikul tasandil. Liikmesriikide ja liidu sidusrühmadega peetud konsultatsiooni käigus leidis OLAFi juurdluste lisaväärtus kinnitust. Samuti leidis hindamisel kinnitust see, et need eesmärgid on endiselt asjakohased ka Euroopa Prokuratuuri asutamise kontekstis.

Määrus on võimaldanud OLAFil oma ülesandeid täites saavutada konkreetseid tulemusi. Hindamine näitas juurdluste tulemusliku läbiviimise alal selget paranemist tänu määruse mitmele konkreetsele sättele. Koostöö ja teabevahetus OLAFi ja tema partnerite vahel on tugevnenud tänu struktureeritud koostööd võimaldavate sätete sisseviimisele. Näiteks leiti, et pettusevastase tegevuse koordineerimise talituste loomine liikmesriikides on märkimisväärne areng, mis tugevdab sidemeid OLAFi ja liikmesriikide vahel.