ÜHINE SEISUKOHT (EÜ) nr 3/2005,

mille nõukogu on vastu võtnud 7. oktoobril 2004,

mis on vastu võetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu … direktiivi 2005/…/EÜ, mis käsitleb laevade põhjustatud merereostust ning karistuste kehtestamist merereostusega seotud rikkumiste eest, vastuvõtmiseks

(EMPs kohaldatav tekst)

(2005/C 25E/03)

EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 80 lõiget 2,

võttes arvesse komisjoni ettepanekut,

võttes arvesse Euroopa majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust, (1)

võttes arvesse regioonide komitee arvamust,

toimides asutamislepingu artiklis 251 sätestatud korras (2)

ning arvestades järgmist:

Ühenduse meresõiduohutuse poliitika eesmärk on saavutada kõrge ohutuse ja keskkonnakaitse tase ning põhineb arusaamisel, et kaupade mereveoga tegelevatel osapooltel on kohustus tagada ühenduse vetes kasutatavate laevade vastavus kehtivatele eeskirjadele ja standarditele.

Hoiatavat laadi meetmed moodustavad ühenduse meresõiduohutuspoliitika lahutamatu osa, kuna need tagavad seose iga saastavaid kaupu meritsi vedava osapoole vastutuse ja talle määratavate võimalike karistuste vahel; tõhusa keskkonnakaitse saavutamiseks on vaja tõhusaid, hoiatavaid ja proportsionaalseid karistusi.

Selleks on oluline ühtlustada olemasolevad õigusnormid, eelkõige ühelt poolt kõnealuse rikkumise täpne määratlus ja erandjuhtumid, mille suhtes kohaldatakse käesolevat direktiivi ja teiselt poolt karistuste, vastutuse ja jurisdiktsiooni miinimumeeskirjad, mille suhtes kohaldatakse nõukogu …. raamotsust 2005/…/JSK selleks, et tugevdada kriminaalõiguse raamistikku laevade põhjustatud merereostust käsitleva õiguse jõustamiseks.

Käesoleva direktiivi eesmärk on sätestada merreheitmise määratlus ja muuta seeläbi raamotsuse 2005/…/JSK rakendamine tõhusamaks, et takistada taolise rikkumise toimepanemist.

Naftareostusest ja teiste ohtlike või kahjulike ainete põhjustatud reostusest tuleneva tsiviilvastutuse ja kahjude hüvitamise rahvusvaheline kord ei oma piisavat hoiatavat mõju, et ohtliku lasti mereveoga seotud osapooled hoiduksid tegutsemast nõuetele mittevastavate tavade kohaselt; nõutavat hoiatavat mõju on võimalik saavutada üksnes karistuste kehtestamisega, mida kohaldatakse kõigi isikute suhtes, kes põhjustavad merereostust või aitavad sellele kaasa; karistusi ei peaks kohaldama mitte ainult reederi või laeva kapteni, vaid ka lasti omaniku, klassifikatsiooniühingu ja teiste seotud isikute suhtes.

Saasteainete merreheitmist laevadelt tuleks käsitleda rikkumisena, kui see on toime pandud tahtlikult või kergemeelsuse või tõsise hooletuse tõttu.

On vaja edasist tõhusat koostööd liikmesriikide vahel, et tagada saasteainete laevadelt merreheitmise õigeaegne avastamine ning õiguserikkujate kindlakstegemine.

Käesolev direktiiv on kooskõlas asutamislepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsus- ja proportsionaalsuspõhimõttega. Laevade põhjustatud merereostuse rahvusvaheliste standardite inkorporeerimine ühenduse õigusesse ja karistuste, mille hulka võivad kuuluda ka kriminaal- või halduskaristused, kehtestamine nende sätete rikkumise eest on vajalik meede kõrge ohutuse ja keskkonnakaitse taseme saavutamiseks meretranspordi valdkonnas. Ühendus saab kõnealust eesmärki tulemuslikult saavutada ainult ühtlustatud eeskirjade rakendamise abil. Käesolev direktiiv esitab vaid miinimumnõuded ega reguleeri rohkem, kui on vaja nimetatud eesmärgi saavutamiseks. See ei takista liikmesriikidel võtta rangemaid meetmeid laevade põhjustatud merereostuse vastu kooskõlas rahvusvahelise õigusega.

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:

Artikkel 1

Eesmärk

1. Käesoleva direktiivi eesmärk on tagada asjakohaste karistuste kohaldamine laevade põhjustatud merereostuse eest vastutavate isikute suhtes, eesmärgiga tõhustada meresõiduohutust ja merekeskkonna kaitset laevade põhjustatud merereostuse eest.

2. Käesolev direktiiv ei takista liikmesriikidel võtta rangemaid meetmeid laevade põhjustatud merereostuse vastu kooskõlas rahvusvahelise õigusega.

Artikkel 2

Mõisted

Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:

Artikkel 3

Kohaldamisala

1. Käesolevat direktiivi kohaldatakse rahvusvahelise õiguse kohaselt saasteainete merreheitmise suhtes:

2. Käesolevat direktiivi kohaldatakse laevadelt, olenemata lipuriigist, pärinevate saasteainete heitmete suhtes, välja arvatud sõjalaevad, mereväe abilaevad või muud laevad, mille omanik või haldaja on riik ning mida kasutatakse ainult mitteärilistel avalikel eesmärkidel.

Artikkel 4

Rikkumised

Liikmesriigid tagavad, et laevadelt pärinevate saasteainete merre heitmist artikli 3 lõikes 1 osutatud aladel käsitletakse rikkumisena, kui see toimub tahtlikult või kergemeelsuse või tõsise hooletuse tõttu.

Artikkel 5

Erandid

1. Saasteainete merre heitmist artikli 3 lõikes 1 osutatud aladel ei käsitleta rikkumisena, kui see vastab Marpol 73/78 I lisa 11. reegli punktides a või c ning II lisa 6. reegli punktides a või c sätestatud tingimustele.

2. Saasteainete merre heitmist artikli 3 lõike 1 punktides c, d ja e osutatud aladel ei käsitleta reederi, kapteni ega kapteni vastutusel tegutseva laevapere poolse rikkumisena, kui see vastab Marpol 73/78 I lisa 11. reegli punktis b või II lisa 6. reegli punktis b sätestatud tingimustele.

3. Saasteainete merre heitmist artikli 3 lõikes 1 osutatud aladel ei käsitleta rikkumisena, kui see vastab Marpol 73/78 I lisa 9. või 10. reegliga või II lisa 5. reegliga sätestatud tingimustele.

Artikkel 6

Liikmesriigi sadamas olevate laevade suhtes kohaldatavad nõuete täitmise tagamise meetmed

1. Kui eiramiste või saadud informatsiooni põhjal võib kahtlustada, et vabatahtlikult liikmesriigi sadamas või avamereterminalis viibiv laev on saasteaineid merre heitnud või heitmas artikli 3 lõikes 1 osutatud aladel, tagab nimetatud liikmesriik, et kooskõlas siseriiklike õigusaktidega viiakse läbi asjakohane kontroll, võttes arvesse Rahvusvahelises Mereorganisatsioonis (IMO) vastu võetud vastavaid suuniseid.

2. Kui lõikes 1 nimetatud kontrolli käigus selguvad asjaolud, mis osutavad rikkumisele artikli 4 tähenduses, teavitatakse sellest asjaomase liikmesriigi ja lipuriigi pädevaid ametiasutusi.

Artikkel 7

Läbisõitvate laevade suhtes rannikuäärsete riikide võetavad meetmed nõuete täitmise tagamiseks

1. Kui saasteainete arvatav merreheitmine toimub artikli 3 lõike 1 punktides b, c, d või e osutatud aladel ning merreheitmises kahtlustatav laev ei külasta sellise liikmesriigi sadamat, kes omab teavet arvatava merreheitmise kohta, kohaldatakse järgmist:

kui järgmine külastatav sadam on ühendusevälise riigi sadam, võtab liikmesriik kõik vajalikud meetmed, et tagada järgmise külastatava sadama teavitamine arvatavast merreheitmisest, ning taotleb, et selle sadama riik võtaks asjakohased meetmed sellise merreheitmise suhtes.

2. Kui on olemas selged ja objektiivsed tõendid, et laev, mis sõidab artikli 3 lõike 1 punktides b või d osutatud aladel, on artikli 3 lõike 1 punktis d osutatud alal toime pannud rikkumise, mis põhjustab ulatuslikku kahju või ulatusliku kahju tekkimise ohu asjaomaste liikmesriikide rannikualadele või seotud huvidele või artikkel 3 lõike 1 punktides b või d osutatud alade ressurssidele, esitab nimetatud liikmesriik, kui tõendid toetavad arvatava rikkumise toimepanemist, ÜRO 1982. aasta mereõiguse konventsiooni XII osa 7. jao alusel asja arutamiseks oma riigi pädevale ametiasutusele, eesmärgiga algatada menetlus, sealhulgas laeva kinnipidamine, vastavalt siseriiklikule õigusele.

3. Igal juhul tuleb teavitada lipuriigi ametiasutusi.

Artikkel 8

Karistused

1. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed, et tagada tõhusate, proportsionaalsete ja hoiatavate karistuste, mille hulka võivad kuuluda ka kriminaal- või halduskaristused, kehtestamine artiklis 4 nimetatud rikkumiste puhul.

2. Iga liikmesriik võtab vajalikud meetmed, et tagada lõikes 1 osutatud karistuste kohaldamine kõikide isikute suhtes, kes tunnistatakse vastutavaks artiklis 4 nimetatud rikkumise eest.

Artikkel 9

Rahvusvahelise õiguse järgimine

Liikmesriigid kohaldavad käesoleva direktiivi sätteid ilma välisriigi laevade vormilise või sisulise diskrimineerimiseta ja kooskõlas kohaldatava rahvusvahelise õigusega, sealhulgas ÜRO 1982. aasta mereõiguse konventsiooni XII osa 7. jaoga, ning nad teavitavad koheselt laeva lipuriiki ja teisi asjaomaseid riike käesoleva direktiivi kohaselt võetud meetmetest.

Artikkel 10

Täiendavad meetmed

Käesoleva direktiivi kohaldamisel teevad liikmesriigid ja komisjon koostööd, vajadusel tihedas koostöös Euroopa Meresõiduohutuse Ametiga ning otsusega nr 2850/2000/EÜ (3) sätestatud juhuslikule või tahtlikule merereostusele reageerimise tegevuskava raames, et:

Artikkel 11

Aruandlus

Iga kolme aasta järel saadavad liikmesriigid komisjonile aruande käesoleva direktiivi kohaldamise kohta pädevate ametiasutuste poolt. Nende aruannete põhjal esitab komisjon ühenduse aruande Euroopa Parlamendile ja nõukogule.

Artikkel 12

Komitee

1. Komisjoni abistab laevade põhjustatud merereostuse vältimise ja meresõiduohutuse komitee (COSS), mis on asutatud laevade põhjustatud merereostuse vältimise ja meresõiduohutuse komitee (COSS) asutamist käsitleva Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. novembri 2002. aasta määruse (EÜ) nr 2099/2002 (4) artikliga 3.

2. Komisjon teavitab komiteed, mis asutati otsusega nr 2850/2000/EÜ, regulaarselt kõigist ettepandud meetmetest ja teistest asjakohastest tegevustest, mis käsitlevad merereostusele reageerimist.

Artikkel 13

Muutmise kord

Artikli 2 punktis 1 nimetatud Marpol 73/78 muudatused võib käesoleva direktiivi reguleerimisalast välja jätta määruse (EÜ) nr 2099/2002 artikli 5 alusel.

Artikkel 14

Rakendamine

Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt …. (5) ning teatavad sellest viivitamata komisjonile.

Kui liikmesriigid need normid vastu võtavad, lisavad nad nendesse normidesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.

Artikkel 15

Jõustumine

Käesolev direktiiv jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.

Artikkel 16

Adressaadid

Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

(1) ELT C 220, 16.9.2003, lk 72.

(2) Euroopa Parlamendi 13. jaanuari 2004. aasta arvamus (ELT C 92 E, 21.4.2004, lk 77).

(3) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. detsembri 2000. aasta otsus nr 2850/2000/EÜ, millega luuakse ühenduse koostööraamistik juhusliku või tahtliku merereostuse valdkonnas (EÜT L 332, 28.12.2000, lk 1.).Otsust on muudetud otsusega nr 787/2004/EÜ (ELT L 138, 30.4.2004, lk 12).

(4) EÜT L 324, 29.11.2002, lk 1. Määrust on muudetud komisjoni määrusega (EÜ) nr 415/2004 (ELT L 68, 6.3.2004, lk 10).

(5) 18 kuu jooksul pärast käesoleva direktiivi jõustumist.

eeldusel, et pärast vigastuse ilmnemist või merreheitmise avastamist on tarvitusele võetud kõik mõistlikud ettevaatusabinõud merreheitmise vältimiseks või vähendamiseks; ja

Lastijääkide eemaldamiseks mahutist on lubatud kasutada [lipuriigi] administratsiooni heaks kiidetud ventileerimiskorda. Selline kord põhineb [IMO] välja töötatud standarditel. Pärast seda mahutisse lisatud vesi loetakse puhtaks ja see ei kuulu käesoleva reegli lõigete 7, 8 ja 9 kohaldamisalasse.

merreheitmise protseduurid ja korra on [lipuriigi] administratsioon heaks kiitnud. Sellised protseduurid ja kord põhinevad [IMO] välja töötatud standarditel ning tagavad, et heitvee kontsentratsioon ja merreheitmise kiirus on sellised, et aine kontsentratsioon laeva ahtri kiiluvees ei ületa 1 miljondikosa;

Käesoleva lisa 3. reegli lõike 1 punktis c määratletud C-kategooria ainete või ajutiselt nende hulka liigitatud ainete või selliseid aineid sisaldava ballastivee, mahuti pesuvee või muude jääkide või segude merreheitmine on keelatud, kui ei ole täidetud kõik alljärgnevad tingimused:

merreheitmise ja mahuti pesuvee käitlemise protseduurid ja korra on [lipuriigi] administratsioon heaks kiitnud. Sellised protseduurid ja kord põhinevad [IMO] välja töötatud standarditel ning tagavad, et heitvee kontsentratsioon ja merreheitmise kiirus on sellised, et aine kontsentratsioon laeva ahtri kiiluvees ei ületa 1 miljondikosa;

mahuti on eelnevalt pestud vastavalt [lipuriigi] administratsiooni heaks kiidetud korrale, mis põhineb IMO] välja töötatud standarditel, ning selle tulemusena tekkiv mahuti pesuvesi on antud vastuvõtuseadmetesse;

Käesoleva lisa 3. reegli lõike 1 punktis a määratletud A-kategooria ainete või ajutiselt nende hulka liigitatud ainete või selliseid aineid sisaldava ballastivee, mahuti pesuvee või muude jääkide või segude merreheitmine on keelatud. Kui selliseid aineid või segusid sisaldavaid mahuteid on vaja pesta, tuleb selle tulemusena tekkivad jäägid anda vastuvõtuseadmetesse, mille olemasolu tagavad eripiirkonnaga piirnevad riigid kooskõlas käesoleva lisa 7. reegliga, kuni aine sisaldus vastuvõtuseadmesse antavas heitvees on mitte rohkem kui 0,05 % kaalust ning kuni mahuti on tühi, välja arvatud kollase ja valge fosfori puhul, mille korral peab jääkide kontsentratsioon olema 0,005 % kaalust. Pärast pesemist mahutisse lisatud vett võib merre heita, kui on täidetud kõik järgmised tingimused:

Lastijääkide eemaldamiseks mahutist on lubatud kasutada [lipuriigi] administratsiooni heaks kiidetud tuulutamiskorda. Selline kord põhineb [Rahvusvahelise Mereorganisatsiooni (IMO)] välja töötatud standarditel. Pärast seda mahutisse lisatud vesi loetakse puhtaks ja see ei kuulu käesoleva reegli lõigete 1, 2, 3 ja 4 kohaldamisalasse.

merreheitmise protseduurid ja korra on [lipuriigi] administratsioon heaks kiitnud. Sellised protseduurid ja kord põhinevad [IMO] välja töötatud standarditel ning tagavad, et heitvee kontsentratsioon ja merreheitmise kiirus on sellised, et aine kontsentratsioon laeva ahtri kiiluvees ei ületa 10 miljondikosa;

Käesoleva lisa 3. reegli lõike 1 punktis c määratletud C-kategooria ainete või ajutiselt nende hulka liigitatud ainete või selliseid aineid sisaldava ballastivee, mahuti pesuvee või muude jääkide või segude merreheitmine on keelatud, kui ei ole täidetud kõik alljärgnevad tingimused:

merreheitmise toimingud ja korra on [lipuriigi] administratsioon heaks kiitnud. Sellised toimingud ja kord põhinevad [IMO] välja töötatud standarditel ning tagavad, et heitvee kontsentratsioon ja merreheitmise kiirus on sellised, et aine kontsentratsioon laeva ahtri kiiluvees ei ületa 1 miljondikosa;

Käesoleva lisa 3. reegli lõike 1 punktis a määratletud A-kategooria ainete või ajutiselt nende hulka liigitatud ainete või selliseid aineid sisaldava ballastivee, mahuti pesuvee või muude jääkide või segude merreheitmine on keelatud. Kui selliseid aineid või segusid sisaldavaid mahuteid on vaja pesta, tuleb selle tulemusena tekkivad jäägid anda jääkide vastuvõtuseadmetesse kuni aine sisaldus vastuvõtuseadmesse antavas heitvees on 0,1 % või alla selle kaalust ning kuni mahuti on tühi, välja arvatud kollase ja valge fosfori puhul, mille korral peab jääkide kontsentratsioon olema 0,01 % kaalust. Pärast seda mahutisse lisatud vett võib merre heita, kui on täidetud kõik järgmised tingimused:

eeldusel, et pärast vigastuse ilmnemist või merreheitmise avastamist on tarvitusele võetud kõik mõistlikud ettevaatusabinõud merreheitmise vältimiseks või vähendamiseks; ja

Käesoleva reegli lõike 2 punkti a sätteid ei kohaldata masinaruumi töödeldud pilsivee suhtes eeldusel, et on täidetud kõik järgnevad tingimused:

Kui väiksema kui 400 tonnise kogumahutavusega laev, v.a naftatanker, asub väljaspool eripiirkonda, tagab [lipuriigi] administratsioon, et laev on, niivõrd kui see on otstarbekas ja mõistlik, varustatud seadmetega, mis tagavad naftajääkide pardal hoidmise ja nende andmise vastuvõtuseadmetesse või merreheitmise kooskõlas käesoleva reegli lõike 1 punktis b toodud nõuetega.

Käesoleva lisa 10. ja 11. reegli ning käesoleva reegli lõike 2 kohaselt on keelatud nafta või naftaste segude merreheitmine laevadelt, mille suhtes käesolevat lisa kohaldatakse, välja arvatud juhul, kui on täidetud kõik järgmised tingimused:

NÕUKOGU PÕHJENDUSE EELNÕU

I. SISSEJUHATUS

Kaasotsustamismenetluse raames (EÜ asutamislepingu artikkel 251) jõudis nõukogu 11. juunil 2004 poliitilisele kokkuleppele Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi eelnõu osas, mis käsitleb laevade põhjustatud merereostust ning karistuste kehtestamist merereostusega seotud rikkumiste eest. (1) Pärast jurist-lingvistide poolset läbivaatamist võttis nõukogu vastu ühise seisukoha 7. oktoobril 2004.

Oma seisukoha vastuvõtmisel võttis nõukogu arvesse Euroopa Parlamendi arvamust esimesel lugemisel 13. jaanuaril 2004 (2) ja majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust. (3) (4)

Direktiivi eesmärk on ühenduse õigusesse üle võtta MARPOL konventsiooni laevade põhjustatud merereostust käsitlevad rahvusvahelised eeskirjad sätestades, et merreheitmise eeskirjade eiramisi käsitletakse rikkumistena, ning kehtestades ühtlustatud eeskirjad nende nõuete täitmise tagamiseks. Samuti on eesmärk eeskirju laiendada, ühest küljest selleks, et need hõlmaksid nafta merreheitmist, mis on põhjustatud vigastustest, kui see on toime pandud tahtlikult või kergemeelsuse või tõsise hooletuse tõttu, ja teisest küljest selleks, et tagada nende eeskirjade võimalikult ulatuslik jõustamine Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni mereõiguse konventsiooni (UNCLOS) alusel.

II. ÜHISE SEISUKOHA ANALÜÜS

Pärast naftatankeriga “Prestige” juhtunud õnnetust rõhutas nõukogu mitte üksnes meresõiduohutuse poliitika olulisust, vaid ka vajadust tagada raske hooletuse tõttu reostusjuhtumi põhjustanud või sellele kaasa aidanud kõikide isikute asjakohane karistamine. Kõnealuse komisjoni ettepaneku osas vastu võetud nõukogu lähenemisviisi, mis esitati

2003. aasta märtsis ning mida toetasid samal kuul esitatud asjakohase õigusliku aluse valikut rõhutavad Euroopa Ülemkogu järeldused, aluseks on põhimõte, mille kohaselt tuleb täies ulatuses kasutada Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni mereõiguse konventsioonist (UNCLOS) tulenevaid ühenduse õigusi, täites samal ajal liikmesriikide kohustusi vastavalt rahvusvahelisele konventsioonile laevade põhjustatud merereostuse vältimise kohta (MARPOL). Nõukogu leiab, et laevade põhjustatud merereostusega seotud MARPOLi eeskirjade ülevõtmine ühenduse õigusesse tagab nende rangema ja ühtlustatuma rakendamise ja täitmise tagamise liikmesriikides. Nõukogu jagab seisukohta, et vaja on kehtestada, et igasugust saasteainete merreheitmist käsitletakse rikkumisena, kui see toimub tahtlikult või kergemeelsuse või tõsise hooletuse tõttu.

Järgides põhimõtet austada MARPOL sätteid, on inimeste elude või laeva päästmiseks teostatud merreheitmise puhul ette nähtud erandid. MARPOL konventsioonis toodud erandit reederi ja kapteni kohta õnnetusest põhjustatud merreheitmise korral kohaldatakse rahvusvahelistes merepiirkondades ja liikmesriikide majandusvööndis või sellega võrdväärses vööndis. Sellistel juhtudel tuleneb MARPOL sätetest loogiliselt, et kapteni vastutusel tegutsev laevapere on kaitstud. Teiselt poolt peab nõukogu asjakohaseks liikmesriikide sisevetes ja territoriaalmeres kasutada ühenduse õigusi UNCLOS artikli 211 lõike 4 alusel, et tõhustada ranniku kaitset ning tunnistada kehtetuks õnnetustest põhjustatud merreheitmise korral ette nähtud erand.

Nõukogu leiab, et karistused laevade põhjustatud merereostusega seotud rikkumiste eest peavad olema tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad ning võivad hõlmata kriminaal- või halduskaristusi. Samuti nõustub nõukogu, et nimetatud karistusi tuleb kohaldada kõikide merereostuse eest vastutavate isikute suhtes, st need peavad hõlmama kogu vastutusliini. Kuigi rikkumised on määratletud direktiivis, on nõukogu seisukohal, et karistuste, vastutuse ja jurisdiktsiooni miinimumeeskirjad tuleb kehtestada komisjoni ette pandud ning justiits- ja siseküsimuste nõukogus läbi vaadatud paralleelses raamotsuses.

Nõukogu tervitab rangete nõuete täitmise tagamise meetmete tõhustamist liikmesriigi sadamaid külastavate laevade suhtes kooskõlas vastavate rahvusvaheliste suunistega. Nõukogu toetab arvatavaid merreheitmisi käsitleva teabe vahetamise tõhustamist liikmesriikide ja kolmandate riikide vahel, kes on kas sadama- või lipuriigid, et hõlbustada asjakohaste meetmete jõustamist.

Nõukogu on seisukohal, et kasutada tuleb kõiki UNCLOS konventsiooni võimalusi rannikuala ja selle ressursside kaitseks, sealhulgas rannikuäärsete riikide võetud nõuete täitmise tagamise meetmeid läbisõitvate laevade suhtes, mis vastavalt UNCLOS artikli 220 lõikele 6 sõidavad territoriaalmeres, majandusvööndis või nendega võrdväärses vööndis, kui on olemas selged ja objektiivsed tõendid merreheitmise kohta, mis põhjustab suurt kahju või suure kahju tekkimise ohu territoriaalmere, majandusvööndi või võrdväärse vööndi rannikualadele või selle ressurssidele. Sellisel juhul esitab asjaomane liikmesriik asja arutamiseks oma riigi pädevale ametiasutusele eesmärgiga algatada menetlus, sealhulgas laeva kinnipidamine, vastavalt siseriiklikule õigusele.

III. MUUDATUSED

Võttes arvesse eespool märgitud asjaolu, et nõukogu on võtnud kõnealuse direktiivi eelnõu suhtes algselt ette pandud tekstist märkimisväärselt erineva lähenemise, ei olnud ühises seisukohas võimalik kajastada suuremat osa Euroopa Parlamendi poolt esimesel lugemisel ette pandud muudatusi.

— Euroopa rannavalve loomise ideed (muudatused 6 ja 22) algses komisjoni ettepanekus ei olnud. Kuigi nõukogu peab oluliseks Euroopa rannajoone kaitse tõhustamise vahendite käsitlemist, ei soovi ta mõjutada komisjoni sellesisulisi algatusi, mis võivad eraldi õigusaktini viia ning mida nõukogu kaalub huviga.

— Kuigi nõukogu jagab Euroopa Parlamendi muret seoses meresõiduohutust käsitlevate ühenduse õigusaktide rakendamisega (muudatused 3, 19, 20 ja 31), on nõukogu seisukohal, et kehtivate õigusaktide, nagu näiteks direktiivi 2000/59/EÜ laevaheitmete ja lastijäätmete vastuvõtmise seadmete kohta sadamates, täitmise tagamine on liikmesriikide pädevuses ning selle seire üks asutamislepingust tulenevaid komisjoni ülesandeid.

— Kuna käesoleva direktiivi eesmärk on selgelt määratleda saasteainete laevalt merreheitmine rikkumisena ühenduse õigusaktide alusel, on nõukogu seisukohal, et teised tehnilised sätted, mis käsitlevad näiteks pardal olevaid seireseadmeid või naftaraamatud (muudatused 30 ja 32), jäävad väljapoole käesoleva ettepaneku reguleerimisala.

— Vastavalt eespool nimetatud nõukogu lähenemise aluspõhimõttele kohaldatakse rahvusvahelistes merepiirkondades ja liikmesriikide majandusvööndis või võrdväärses vööndis MARPOLi merreheitmist käsitlevaid sätteid, sealhulgas erandit reederi ja kapteni kohta õnnetustest põhjustatud merreheitmise korral (muudatus 10). Sellistel juhtudel on kapteni vastutusel tegutsev laevapere samuti vastutusest selgesõnaliselt vabastatud. Seevastu liikmesriikide sisevetes ja territoriaalmeres nimetatud erandit ei anta vastavalt UNCLOS artikli 211 lõikes 4 sätestatud võimalustele.

— Direktiivi reguleerimisala osas peab nõukogu kohaseks kohelda kõiki laevu, olenemata nende lipuriigist, teatud merepiirkonnas võrdselt, et vältida liikmesriigi lipu all sõitvate laevade asetamist ebasoodsasse olukorda (muudatused 11 ja 13).

— Kuigi ühine seisukoht ei sisalda üksikasjalikke sätteid karistuse olemuse kohta (vt artikli 8 lõigete 4–6 väljajätmine / muudatused 17 ja 18) arvestades, et kriminaalkaristuste ühtlustamiseks kehtestatavad miinimumeeskirjad sätestatakse paralleelses raamotsuses, viitab artikli 7 lõige 2 rannikuäärsete riikide poolt nõuete täitmise tagamiseks võetavatele UNCLOS artikli 220 lõike 6 kohastele meetmetele, sealhulgas laeva kinnipidamisele, kõnealuses artiklis viidatud juhtudel.

Ühine seisukoht sisaldab mõningaid väiksemaid muudatusi ja selgitusi komisjoni ettepanekule. Õigusakti teksti ühtsuse tagamiseks integreeriti Euroopa Parlamendi ette pandud muudatused mõnedes punktides osaliselt või täielikult.

(1) Komisjon esitas oma ettepaneku 7. märtsil 2003 (ELT C 76, 25.3.2004, lk 5) pealkirja all “Ettepanek Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi kohta, mis käsitleb laevade põhjustatud merereostust ning karistuste, sealhulgas kriminaalkaristuste, kehtestamist merereostusega seotud rikkumiste eest”.

(2) Dokument 5181/04 CODEC 24 MAR 2 ENV 8 DROIPEN 1 (ELTs seni avaldamata).

(3) ELT C 220, 16.9.2003, lk 72.

(4) Regioonide komitee otsustas arvamust mitte esitada.