Ettepanek: NÕUKOGU OTSUS, millega antakse luba teha tõhustatud koostööd finantstehingute maksu valdkonnas /* COM/2012/0631 final - 2012/0298 (APP) */





SELETUSKIRI 1. SISSEJUHATUS 28. septembril 2011 võttis komisjon vastu ettepaneku[1] nõukogu direktiivi kohta, milles käsitletakse finantstehingute maksu ühist süsteemi ja muudetakse direktiivi 2008/7/EÜ[2]. Nõukogu direktiivi ettepaneku õiguslik alus oli ELi toimimise lepingu artikkel 113, kuna komisjon tegi selliste sätete ettepaneku, millega ühtlustada õigusaktid seoses finantstehingute maksustamisega sel määral, mis on vajalik finantsinstrumentidega tehtavate tehingute siseturu nõuetekohase toimimise tagamiseks ja konkurentsi moonutamise vältimiseks. Õigusliku alusega on ette nähtud, et nõukogu võtab pärast Euroopa Parlamendi ja majandus- ja sotsiaalkomiteega konsulteerimist seadusandliku erimenetluse kohaselt sätted vastu ühehäälselt. Ettepaneku eesmärk on järgmine: – ühtlustada finantstehingute kaudset maksustamist käsitlevaid õigusakte. Seda on vaja, et tagada finantsinstrumentidega tehtavate tehingute jaoks siseturu nõuetekohane toimimine ning vältida finantsinstrumentide, turuosaliste ja kauplemiskohtade vahelisi konkurentsimoonutusi kogu Euroopa Liidus; ning samal ajal – tagada finantseerimisasutuste õiglane ja suur panus hiljutise kriisi kulude katmisesse ja luua maksustamise seisukohast teiste sektoritega võrdsed konkurentsitingimused,[3] ning – luua sobivad stiimulid, mis piiraks finantsturgude tõhusust kahjustavate tehingute tegemist, täiendades nii tulevaste kriiside ärahoidmiseks reguleerivaid meetmeid. Kui juba enne finants- ja majanduskriisi puhkemist olid mõnel liikmesriigil kehtestatud maksud üksnes teatavatele finantstehingutele, on mitu teist liikmesriiki otsustanud või andnud teada kavatsusest kas kehtestada selline maks, laiendada kehtiva finantstehingute maksu kohaldamisala ja/või tõsta maksumäära nii, et tagatakse, et finantseerimisasutused annavad õiglase ja suure panuse praeguse kriisi kulude katmisesse ja riigieelarvete konsolideerimisse. Sellega seoses on siseturu (sisuliselt finantsteenused) tõhusaks toimimiseks vaja meetmeid, mille eesmärk on vältida piiriüleseid ning toodete ja turuosaliste vahelisi konkurentsimoonutusi. Sellise positiivse mõju ja maksuneutraalsuse saavutamiseks on vaja laiaulatuslikku ühtlustamist, et katta ka väga mobiilsed tooted nagu tuletisinstrumendid, samuti mobiilsed turuosalised ja turud. Seepärast esitas komisjon 2011. aastal eespool nimetatud ettepaneku direktiivi kohta, mis käsitleb finantstehingute maksu ühist süsteemi. Kõnealuses ettepanekus sätestati sellise ELi laiaulatusliku finantstehingute maksu ühise süsteemi olulised tunnused, millega tuleks nimetatud eesmärgid saavutada. See oli kavandatud nii, et minimeerida turu ümberpaigutamise riski. Euroopa Parlament esitas pooldava arvamuse 23. mail 2012[4] ja majandus- ja sotsiaalkomitee 29. märtsil 2012[5]. Peale selle võttis Regioonide Komitee vastu pooldava arvamuse 15. veebruaril 2012[6]. Ettepanekut ja selle variante arutati põhjalikult nõukogu istungitel, kusjuures arutelu alguses oli eesistujaks Poola [7]. Arutelud jätkusid kiiremas tempos Taani eesistumisel, kuid ühehäälset toetust ei õnnestunud saada, kuna liikmesriikide vahel esines põhimõttelisi ja ületamatuid erinevusi. Nõukogu 22. juuni ja 10. juuli 2012. aasta istungitel veenduti, et püsivad olulised erinevused arvamuses, kas ELi tasandil on vaja luua finantstehingute maksu ühine süsteem, ning selles, et finantstehingute ühtlustatud maksustamise põhimõte ei saa lähitulevikus nõukogus ühehäälset toetust. Eespool öeldu põhjal on selge, et EL tervikuna ei saa mõistliku aja jooksul saavutada eesmärki luua finantstehingute maksu ühine süsteem, nagu oli nõukogus arutusel komisjoni algse ettepaneku alusel. Sellistel asjaoludel on üksteist liikmesriiki (Belgia, Saksamaa, Eesti, Kreeka, Hispaania, Prantsusmaa, Itaalia, Austria, Portugal, Sloveenia ja Slovakkia) saatnud komisjonile taotluse kirjades, mis laekusid 28. septembrist kuni 23. oktoobrini 2012, ning milles märgiti, et nad soovivad algatada finantstehingute maksu ühise süsteemi loomise valdkonnas omavahelise tõhustatud koostöö ning et komisjon peaks esitama selle kohta nõukogule ettepaneku. Kõnealused riigid täpsustasid, et ulatus ja eesmärgid peaksid põhinema komisjoni 2011. aasta septembri ettepanekul nõukogu direktiivi kohta, milles käsitletakse finantstehingute maksu ühist süsteemi. Viidati ka eelkõige vajadusele hoida ära maksudest kõrvalehoidmist võimaldavaid meetmeid, konkurentsimoonutusi ja turu ülekandmist teise jurisdiktsiooni. Käesolev ettepanek nõukogu otsuse kohta, millega antakse luba tõhustatud koostööks finantstehingute maksustamise valdkonnas, on komisjoni vastus tõhustatud koostöö alustamise taotlusele. 2. TÕHUSTATUD KOOSTÖÖ ÕIGUSLIK ALUS Tõhustatud koostöö on reguleeritud Euroopa Liidu lepingu (ELi leping) artikliga 20 ja Euroopa Liidu toimimise lepingu (ELi toimimise leping) artiklitega 326−334. Käesolev komisjoni ettepanek nõukogu otsuse vastuvõtmiseks, millega antakse luba teha tõhustatud koostööd finantstehingute maksustamise valdkonnas, põhineb ELi toimimise lepingu artikli 329 lõikel 1. 3. Tõhustatud koostöö tegemiseks ettenähtud meetmed Käesolevas nõukogu otsuse ettepanekus käsitletakse tõhustatud koostöö lubamist finantstehingute maksustamise valdkonnas. Ettepanek kõnealuse tõhustatud koostöö rakendamise erimeetmete kohta, st direktiivi kohta, milles käsitletakse finantstehingute maksu ühist süsteemi, esitatakse ettenähtud ajal. Ulatuse ja eesmärkide osas põhineb käesolev ettepanek suurel määral komisjoni algsel ettepanekul. 4. TÕHUSTATUD KOOSTÖÖ ÕIGUSLIKE TINGIMUSTE HINDAMINE 4.1. Aluslepinguga hõlmatud valdkond ELi toimimise lepingu artikli 329 lõikes 1 on sätestatud, et tõhustatud koostöö on võimalik sisse seada „mõnes aluslepingutega hõlmatud valdkonnas”. See nõue on täidetud. Esiteks hõlmavad aluslepingud komisjoni ettepanekus ja nõukogu peetud aruteludes osutatud finantstehingute maksu ühist süsteemi, ning mille puhul oleks tegemist ühtlustatud kaudse maksustamisega ELi toimimise lepingu artikli 113 tähenduses. Vastavalt sellele sättele võib nõukogu võtta vastu sätted, mis, nagu ka kavandatud ja kaalutud ühine süsteem, on olulised, et tagada siseturu toimimine ja vältida konkurentsimoonutusi. Teiseks on ühine finantstehingute maksu kava, nagu see kõnealune süsteem, piisavalt laiaulatuslik, et kaaluda selle vastavust aluslepingutes hõlmatud „valdkonnale”, mille korral tõhustatud koostöö võib sisse seada. Raamtingimustega ühtlustataks maksustruktuur ja nähtaks ette miinimummäärad. Sellega jaotataks maksustamisõigused liikmesriikide vahel, et eelkõige vältida topeltmaksustamist või topelt maksustamata jätmist, ühtlustada maksude kogumist ja määrata maksukohustuslased. Peale selle sisaldaks see eri elemente, millega tagataks, et maks kogutakse tõhusalt kõigis liikmesriikides. ELi lepingu artikli 20 lõikes 1 on sätestatud, et tõhustatud koostöö on võimalik sisse seada ainult „valdkonnas, kus liidul ei ole ainupädevust”. ELi toimimise lepingu artikliga 113 antud pädevus on seotud siseturu rajamise ja nõuetekohase toimimisega ning see on jagatud pädevus, st ei ole ainupädevus (ELi toimimise lepingu artikkel 3 ja artikli 4 lõige 2). 4.2. Lubav otsus kui viimane abinõu ning vähemalt üheksa liikmesriigi osalemine ELi lepingu artikli 20 lõikes 2 on sätestatud, et otsuse tõhustatud koostöö lubamise kohta võib nõukogu vastu võtta üksnes viimase abinõuna, kui ta on kindlaks teinud, et liit tervikuna ei ole võimeline selle koostöö eesmärke mõistliku aja jooksul saavutama, ning et selles koostöös osaleb vähemalt üheksa liikmesriiki. Juba esimesel nõukogu (majandus- ja rahandusküsimused) vastavateemalisel 8. novembri 2011. aasta istungil mõned liikmesriigid deklareerisid, et nad on ELi tasandil finantstehingute maksustamise mis tahes ühise süsteemi vastu, kui just finantstehingute sarnast maksustamist ei kehtestata üle maailma. Selles etapis tegi üks liikmesriik ettepaneku hääletada ettepaneku üle, et hoida aega kokku tulevaste arutelude arvelt, mis käsitlevad finantstehingute ühtlustatud maksustamist Euroopa tasandil. Nõukogu töörühma „Maksuküsimused – kaudne maks (finantstehingute maks)” seitsmel koosolekul, mis alguses toimusid Poola ja hiljem Taani eesistumise ajal, ning kus esitati ja arutati ka mitmeid alternatiivseid võimalusi komisjoni ettepaneku alusel finantstehingute maksustamisele, kinnitati, et finantstehingute maksu ühisele süsteemile, olgu see siis komisjoni ettepaneku alusel või selle mis tahes variant, ei olnud kõigi liikmesriikide tasandil võimalik ühehäälset toetust saada. Nõukogu 22. juuni 2012. aasta istungil kordasid juba varem finantstehingute maksu ühisele süsteemile vastuseisu väljendanud liikmesriigid seda. Asjaolusid arvesse võttes väljendasid mitu teist liikmesriiki kavatsust taotleda luba hakata tegema tõhustatud koostööd vastavalt ELi lepingu artiklile 20 ja ELi toimimise lepingu artiklile 329. Finantstehingute maksu (mis tahes kujul) ühise süsteemi mõned vastased märkisid, et juhul kui kõik vajalikud nõuded on täidetud, ei esitaks nad kõnealuses küsimuses vastuväiteid tõhustatud koostöö menetlusele. Võttes arvesse väljendatud arvamusi, jõudis eesistuja (Taani) samal istungil seisukohale, et toetus finantstehingute sellisele maksustamisele, nagu pani ette komisjon, ei ole ühehäälne. Eesistuja märkis samuti, et arvestatav hulk delegatsioone toetas tõhustatud koostöö kaalumist. 28. juuni 2012. aastal kogunenud Euroopa Ülemkogu märkis omalt poolt: „Nagu märgiti nõukogu 22. juuni 2012. aasta istungil, ei võta nõukogu mõistliku aja jooksul vastu ettepanekut finantstehingute maksu kohta. Seetõttu esitavad mitmed liikmesriigid taotluse tõhustatud koostööks kõnealuses valdkonnas, eesmärgiga võtta see vastu 2012. aasta detsembriks.” Nõukogu 10. juuli 2012. aasta istungil osutas eesistuja (Küpros) aruteludele, mis toimusid nõukogu 22. juuni 2012. aasta istungil, ja Euroopa Ülemkogu eespool nimetatud järeldustele. Ta märkis et puudub ühehäälne toetus finantstehingute maksu ettepanekule, mida arutati Taani eestistumise ajal. Eesistuja jõudis järeldusele, et püsivad olulised erinevused arvamuses, kas ELi tasandil on vaja luua finantstehingute maksu ühine süsteem, ning selles, et finantstehingute ühtlustatud maksu põhimõte ei saa lähitulevikus nõukogus ühehäälset toetust. Lõpetuseks ta märkis, et tõhustatud koostöö kaalumise poolt on märkimisväärne hulk liikmesriike, mis võimaldaks väiksemal arvul liikmesriikidel tõhustada esmalt koostööd selles valdkonnas omavahel. Eespool öeldu põhjal on selge, et EL tervikuna ei saa mõistliku aja jooksul saavutada eesmärki luua finantstehingute maksu ühine süsteem, mille kohta tegi ettepaneku komisjon ja mida arutas nõukogu. Seega oleks viimaseks võimaluseks teha kõnealuses küsimuses aluslepingute raames edusamme tõhustatud koostöö menetlus vastavalt ELi lepingu artiklile 20 ja ELi toimimise lepingu artiklile 329. Sellistel asjaoludel on üksteist liikmesriiki (Belgia, Saksamaa, Eesti, Kreeka, Hispaania, Prantsusmaa, Itaalia, Austria, Portugal, Sloveenia ja Slovakkia) esitanud komisjonile ametliku taotluse, milles märgitakse, et nad soovivad alustada finantstehingute maksu ühise süsteemi loomise alal omavahelist tõhustatud koostööd ning selleks peaks komisjon esitama nõukogule vastava ettepaneku. 4.3. Liidu eesmärkide edendamine, liidu huvide kaitsmine ja liidu integreerumise protsessi tõhustamine Siseturu loomine on üks liidu aluseesmärkidest, nagu sätestatud ELi lepingu artikli 3 lõikes 3. Selle eesmärgi poole liikumist toetaks finantstehingute maksu ühine süsteem, kuna kapitaliturgudele on nüüd iseloomulik rahvusvahelisus ja suured erinevused maksustamisel selles valdkonnas moonutaks oluliselt konkurentsi ja takistaks tõelise siseturu loomist maksustamisega hõlmatud toodete jaoks. Kaudset maksustamist käsitlevate õigusaktide ühtlustamine vastavalt ELi toimimise lepingu artiklile 113 aitab „rajada siseturgu ja sellel toimida” ning „vältida konkurentsi moonutamist”. Finantstehingute maksu praegu kehtivate või lähitulevikus tõenäoliselt kehtestatavate erinevate siseriiklike vormide kooseksisteerimine paljudes liikmesriikides killustab turgu. See omakorda tähendab maksuarbitraažist tingitud konkurentsimoonutusi, kauplemise nihkumist nii toodete kui ka geograafiliste piirkondade osas, stiimulit ettevõtetele vältida maksustamist väikese majandusliku väärtusega operatsioonide kaudu, samuti sellisele olukorrale omasest keerukusest tingitud lisakulusid. Sellist stsenaariumi näeb juba praegu ja see süveneb veelgi, kui ühtlustama ei asuta. See on lisaks maksutulu vähendavale mõjule vastuolus liidu nõuetekohaselt toimiva siseturu eesmärgiga. See on eriti oluline finantssektoris, kus maksubaas on oma olemuselt väga mobiilne ja valikud sõltuvad sageli tehingukulude (mis sisaldab makse) tasemest ning kus kuludest tingitud turu ümberpaigutamise oht on väga suur. Komisjoni algne ettepanek põhines ELi toimimise lepingu artiklil 113 ja selle eesmärk oli lahendada eespool nimetatud küsimused. Eesmärk luua tõeline siseturg ja parandada selle toimimist on olemuselt sama asjakohane taotletud tõhustatud koostöö ulatuse seisukohast, st väiksema arvu liikmesriikide hulgas. Tõhustatud koostöö alguses ilmneks vahetu kasu siseturule paratamatult üksnes kõnealuse koostöö geograafilises piirkonnas, kuna kõik liikmesriigid selles ei osale. Kuna kõnealune koostöö peab „jääma igal ajal avatuks kõikidele liikmesriikidele” (ELi toimimise lepingu artikli 20 lõike 1 teise lõigu teine lause), laieneb selle geograafiline ulatus vastavalt selle, kas ja millal liituvad teised liikmesriigid. Peale selle saavad siseturu eelistest seoses keerukusest tingitud kulude vähendamisega kasu ka algselt mitteosalevate liikmesriikide asutused. Nende tõhustatud koostöö alla kuuluvate finantstehingute suhtes kehtib üks ühine süsteem, mitte aga arvukad siseriiklikud eeskirjad. Kokkuvõttes edendaks taotletud tõhustatud koostöö liidu eesmärkide saavutamist, kaitseks tema huve ja tugevdaks integratsiooniprotsessi. 4.4. Vastavus aluslepingutele ja liidu õigusele Vastavalt ELi toimimise lepingu artikli 326 lõikele 1 peab mis tahes tõhustatud koostöö vorm olema kooskõlas liidu aluslepingute ja õigusega. Seega peab finantstehingute maksu ühise ühtlustatud süsteemi loomisel tõhustatud koostöö käigus järgima kõnealuses valdkonnas kehtivat õigustikku. Praeguse seisuga on ainult üks liidu õigusakt, milles käsitletakse finantstehingute maksustamist, nimelt nõukogu direktiiv 2008/7/EÜ[8]. Kõnealuse direktiivi artikli 5 lõikega 2 on välistatud teatavat tüüpi väärtpaberite emiteerimise mis tahes viisil kaudne maksustamine (kõnealuste väärtpaberitega esmasturul tehtud tehingud). Teiselt poolt, olenemata kõnealusest erandist on kõnealuse direktiivi artikli 6 lõike 1 punktiga a antud ELi liikmesriikidele võimalus maksustada väärtpaberiülekandeid (järelturu tehingud). Seega, kuigi väärtpaberiülekandeid võib maksustada, ei või maksustada direktiivi 2008/7/EÜ[9] artikli 5 lõikega 2 hõlmatud finantsinstrumentide emiteerimist ja omandamist esimese valdaja poolt. Nõukogu mis tahes võimalik direktiiv, mille alusel tehakse tõhustatud koostööd finantstehingute maksustamise valdkonnas, peab järgima nõukogu direktiivi 2008/7/EÜ sätteid, et vältida võimalikke vastuolusid kahe direktiivi vahel. 4.5. Kooskõla siseturu ning majandusliku, sotsiaalse ja territoriaalse sidususega; tõkete ja diskrimineerimise puudumine kaubanduses, konkurentsimoonutuste puudumine 4.5.1. Tõhustatud koostöö ei tohi ohustada siseturgu ega majanduslikku, sotsiaalset või territoriaalset sidusust ELi toimimise lepingu artikli 326 lõikes 2 on nõutud, et tõhustatud koostöö ei tohi ohustada siseturgu ega majanduslikku, sotsiaalset või territoriaalset sidusust. Tõhustatud koostöö praeguses kontekstis ei oleks vastuolus nõudega, et selline koostöö ei tohi ohustada siseturgu. Finantstehingute maksustamise ühtlustamine rühma liikmesriikide territooriumil (finantstehingute maksu jurisdiktsioon) toetaks siseturu paremat toimimist, kuigi kasu ei ilmneks kohe ega tervikuna kõigis 27 liikmesriigis[10]. Siseturu killustumise ja konkurentsimoonutuste ohtu vähendataks ja/või välditaks esmalt tõhustatud koostööga hõlmatud finantstehingute maksu jurisdiktsioonis. Võrreldes olukorraga, kus sellist koostööd ei tehtaks, 27 liikmesriigi tasandil siseturu toimimine pigem paraneks, mitte ei halveneks. Ka finantstehingute maksu jurisdiktsioonist väljaspool asuvad rahandusettevõtjad saavad kasu lihtsustamisest, mis kaasneb kõigis osalevates liikmesriikides kohaldatava ühtlustatud korraga, mis oleks vastandiks finantstehingute maksu erinevate ühtlustamata kordade stsenaariumile. Sarnastel põhjustel ei kahjustaks soovitud tõhustatud koostöö majanduslikku, sotsiaalset ja territoriaalset sidusust. Puuduvad märgid, et tõhustatud koostöö, mille eesmärk on võtta vastu finantstehingute maksu ühtlustavad sätted, tekitaks osalevate ja mitteosalevate liikmesriikide vahel erinevusi majanduslikus või sotsiaalses arengus. Samuti puuduks sel negatiivne mõju majanduslikule või sotsiaalsele arengule Euroopa Liidu majanduslikult vaesemates või geograafiliselt kaugemates piirkondades. Sellega seoses võiks veel märkida, et tõhustatud koostööd taotlevad liikmesriigid esindavad liidus märgatavaid erinevusi nii majandustulemuste kui ka geograafilise asendi poolest. 4.5.2. Tõhustatud koostöö ei tohi kujuneda takistuseks ega diskrimineerivaks teguriks osalevate liikmesriikide vahelises kaubanduses ega moonutada nendevahelist konkurentsi ELi toimimise lepingu artikli 326 lõikes 2 on samuti nõutud, et tõhustatud koostöö ei tohi kujuneda takistuseks ega diskrimineerivaks teguriks liikmesriikide vahelises kaubanduses ega moonutada nendevahelist konkurentsi. Komisjon on seisukohal, et kõnealune nõue on täidetud järgmistel põhjustel. Finantstehingute maksu mis tahes ühtlustatud kord, mida kasutatakse tõhustatud koostöö alusel, kehtiks järjekindlalt kõigi finantseerimisasutuste ja asjaomaste tehingute suhtes vastavalt objektiivsetele kriteeriumidele ja eelkõige osutatud geograafilistele ühendavatele teguritele. Peale selle ei saa ühelt poolt osalevates liikmesriikides kohalduva finantstehingute ühtlustatud maksu õigussüsteemi ja teiselt poolt mitteosalevate liikmesriikide õigussüsteemide kooseksisteerimist pidada iseenesest takistavaks, diskrimineerivaks ega konkurentsi moonutavaks. Tõhustatud koostöö puudumisel eksisteeriks koos isegi veel suurem hulk õigussüsteeme. Sellest vaatenurgast kärbib soovitud tõhustatud kostöö konkurentsimoonutuste võimalikkust, nimelt kui see on seotud moonutustega, mis tulenevad maksustama jätmisest või topeltmaksustamisest. 4.6. Mitteosalevate liikmesriikide õiguste, pädevuse ja kohustuste austamine ELi toimimise lepingu artikliga 327 on nõutud, et mis tahes tõhustatud koostöö austab nende liikmesriikide pädevust, õigusi ja kohustusi, kes selles ei osale. Tõhustatud koostöö finantstehingute maksu ühise süsteemi valdkonnas vastaks ka sellele nõudele. Selline süsteem ei kahjustaks mingil viisil mitteosalevate liikmesriikide võimalust säilitada või kehtestada finantstehingute maks ühtlustamata siseriiklike eeskirjade alusel, täites üksnes tingimust, et need vastavad liidu õigusest tulenevatele kohustustele, mida nagunii kohaldatakse. Peale selle antaks finantstehingute maksu ühise süsteemiga maksustamisõigus osalevatele liikmesriikidele üksnes asjakohaste ühendavate tegurite alusel. 5. Üldised järeldused Eespool nimetatu alusel on komisjon seisukohal, et kõik aluslepingutes sätestatud tõhustatud koostöö tingimused on täidetud, tingimusel et õigusakt, millega alustatakse kõnealust tõhustatud koostööd, vastab täielikult nõukogu direktiivi 2008/7/EÜ asjakohasele sättele. Komisjon on ka seisukohal, et on asjakohane ja sobiv aeg anda luba tõhustatud koostöö tegemiseks. Hiljutine üleilmne majandus- ja finantskriis mõjutas tõsiselt ELi majandust ja riikide rahandust. Finantssektoril oli majanduskriisi puhkemisel märkimisväärne osa, samal ajal kui valitsused ja Euroopa kodanikud on katnud sellega seotud kulud. Viimasel kahel aastakümnel oli finantssektorile omane suur kasumlikkus, mis võis osaliselt tuleneda valitsuste loodud (otsesest või kaudsest) turvavõrgustikust kombineerituna panganduse reguleerimise ja käibemaksuvabastusega. Nendel asjaoludel hakkas mõni liikmesriik rakendama finantssektori maksustamise lisavorme, samas kui teistes liikmesriikides juba kehtis finantstehingute maksustamise erikord. Praegusel olukorral on järgmised soovimatud mõjud: – finantsteenuste siseturul maksustamise killustumine – pidades silmas üha suurenevat arvu siseriiklikult kehtestatud koordineerimata maksumeetmeid, mis võivad moonutada finantsinstrumentide, turuosaliste ja turgude vahelist konkurentsi kogu Euroopa Liidus ning tekitada topeltmaksustamist või topelt maksustamata jätmist; – finantseerimisasutused ei anna õiglast ja suurt panust, et katta hiljutise kriisi kulud, samuti ei tagata maksustamise seisukohast teiste sektoritega võrdseid konkurentsitingimusi; ning – maksupoliitika ei toeta selliste stiimulite loomist, mis vähendaks tehinguid, mis ei toeta finantsturgude tõhusust, ega täienda tulevaste kriiside vältimiseks kehtestatud õigusmeetmeid, kuid mis võiksid üksnes suunata tulu majanduse mittefinantssektorist finantseerimisasutustesse, ja seega käivitavad üleinvesteerimise tegevustesse, mis ei soodusta heaolu. Finantstehingute maksu ühise süsteemi rakendamine piisavas arvus liikmesriikides annaks seoses tõhustatud koostööga hõlmatud finantstehingutega kohe materiaalseid eeliseid kõigis eespool nimetatud kolmes punktis. Seoses nende punktidega paraneks osalevate liikmesriikide olukord seoses turu ümberpaigutamise ohuga, maksutuluga ja finantsturgude tõhususega ning topeltmaksustamise või maksustamata jätmise vältimisega. Teiste liikmesriikide õigusakte ja kõnealuse valdkonna poliitikat ei kahjustataks, samas kui selliste teiste liikmesriikide ettevõtjad võivad samuti saada kasu siseturu väiksemast killustatusest (vt eespool). Komisjoni algsele ettepanekule vastava korraga oleks võimalik lahendada maksudest kõrvalehoidmist, häireid ja ülekandmist teistesse jurisdiktsioonidesse. 2012/0298 (APP) Ettepanek: NÕUKOGU OTSUS, millega antakse luba teha tõhustatud koostööd finantstehingute maksu valdkonnas EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 329 lõiget 1, võttes arvesse Belgia, Saksamaa, Eesti, Kreeka, Hispaania, Prantsusmaa, Itaalia, Austria, Portugali, Sloveenia ja Slovakkia esitatud taotlusi, võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut, võttes arvesse Euroopa Parlamendi nõusolekut[11] ning arvestades järgmist: (1) Vastavalt Euroopa Liidu lepingu artikli 3 lõikele 3 rajab liit siseturu. (2) Vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklile 113 võtab nõukogu vastu sätted käibemaksu, aktsiisi ja teisi kaudseid makse käsitlevate õigusaktide ühtlustamiseks sel määral, mis on vajalik, siseturu rajamise ja toimimise tagamiseks ja konkurentsi moonutamise vältimiseks. (3) 2011. aastal pani komisjon tähele kõigil tasanditel käivat väitlust finantssektori lisamaksustamise teemal. See väitlus tuleneb soovist tagada, et finantssektor annab õiglase ja suure panuse kriisi kulude kandmisesse ja et finantssektorit maksustatakse tulevikus teiste sektoritega võrdselt, et vähendada finantseerimisasutuste soovi tegeleda liiga riskialdiste tegevustega, et täiendada õigusmeetmeid, mille eesmärk on vältida tulevasi kriise ja luua lisatulu üldeelarves või teatavate poliitiliste eesmärkide jaoks. (4) Selle taustal võttis komisjon vastu ettepaneku nõukogu direktiivi kohta, milles käsitletakse finantstehingute maksu ühist süsteemi ja muudetakse direktiivi 2008/7/EÜ[12]. Selle ettepaneku peaeesmärk oli tagada siseturu nõuetekohane toimimine ja vältida konkurentsimoonutusi. (5) Nõukogu 22. juuni 2012. aasta istungil veenduti, et sellisel finantstehingute maksu ühisel süsteemil, mille kohta tegi komisjon ettepaneku, puudub ühehäälne toetus. Euroopa Ülemkogu jõudis 29. juunil 2012. aastal seisukohale, et kavandatud direktiivi ei võtaks nõukogu vastu mõistliku aja jooksul. Nõukogu 10. juuli 2012. aasta istungil osutati püsivatele ja olemuslikele erinevustele arvamuses selle kohta, kas liidu tasandil on vaja luua finantstehingute maksu ühine süsteem, ning kinnitati, et finantstehingute ühtlustatud maksustamise põhimõte ei saa lähitulevikus nõukogus ühehäälset toetust. (6) Sellistel asjaoludel esitasid 11 liikmesriiki, nimelt Belgia, Saksamaa, Eesti, Kreeka, Hispaania, Prantsusmaa, Itaalia, Austria, Portugal, Sloveenia ja Slovakkia komisjonile taotluse kirjades, mis laekusid 28. septembrist kuni 23. oktoobrini 2012, ning milles märgiti, et nad soovivad hakata omavahel tegema finantstehingute maksustamise valdkonnas tõhustatud koostööd. Kõnealused liikmesriigid taotlesid, et tõhustatud koostöö ulatus ja eesmärgid põhineksid komisjoni poolt 28. septembril 2011 esitatud direktiivi ettepanekul. Viidati ka eelkõige vajadusele hoida ära maksudest kõrvalehoidmist, konkurentsimoonutusi ja turu ülekandmist teise jurisdiktsiooni. (7) Tõhustatud koostöö peaks pakkuma vajalikku õigusraamistikku osalevates liikmesriikides finantstehingute maksu ühise süsteemi loomiseks ja tagama, et maksu põhitunnused ühtlustatakse. See peaks võimalikul määral kõrvaldama maksuarbitraaži stiimulid ja finantsturgudel maksude jaotumise moonutused, samuti topeltmaksustamise või maksustamata jätmise võimalused ning maksudest kõrvalehoidmise. (8) ELi lepingu artiklis 20 ning ELi toimimise lepingu artiklites 326 ja 329 sätestatud tingimused on täidetud. (9) Nõukogu 29. juuni 2012. aasta istungil märgiti ja 10. juuli 2012. aasta istungil kinnitati, et finantstehingute maksu ühise süsteemi vastuvõtmise eesmärki ei ole kogu liidus võimalik täita mõistliku aja jooksul. Seepärast on täidetud ELi lepingu artikli 20 lõikes 2 sätestatud nõue, et otsus tõhustatud koostöö lubamise kohta võetakse vastu üksnes viimase abinõuna. (10) Põhivaldkond, kus tõhustatud koostööd tehtaks, on liidus finantstehingute maksu ühise süsteemi loomine; see valdkond on hõlmatud Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 113 ja seega aluslepingutega. (11) Finantstehingute maksustamise ühtse süsteemi valdkonnas tehtava tõhustatud koostöö eesmärk on tagada siseturu nõuetekohane toimimine. Sellise koostööga välditakse erinevate siseriiklike kordade kooseksisteerimist ja seega turu asjatut killustumist, samuti selle tulemusena tekkinud konkurentsimoonutuste probleeme, kauplemishäireid nii toodete, turuosaliste kui ka geograafiliste piirkondade vahel ning ettevõtete stiimuleid vältida maksustamist läbi tehingute, millel on väike majanduslik väärtus. Nimetatud teemad on eriti päevakohased asjaomases valdkonnas, millele on omane väga mobiilne maksubaas. Seega edendab kõnealune koostöö liidu eesmärke, kaitseb tema huve ja tugevdab tema integratsiooniprotsessi vastavalt ELi lepingu artikli 20 lõikele 1. (12) Finantstehingute maksu ühise ühtlustatud süsteemi loomine ei sisaldu ELi toimimise lepingu artikli 3 lõikes 1 sätestatud liidu ainupädevuste loetelus. Kuna see vastavalt ELi toimimise lepingu artiklile 113 toetab siseturu toimimist, kuulub see ELi toimimise lepingu artikli 4 tähenduses liidu jagatud vastutuse alla ja seega ei ole liidu ainupädevuses. (13) Vastavalt ELi toimimise lepingu artikli 326 lõikele 1 on tõhustatud koostöö kõnealuses valdkonnas kooskõlas liidu aluslepingute ja liidu õigusega. Kooskõlas ELi toimimise lepingu artikli 326 lõikega 2 ei kahjusta see siseturgu ega majanduslikku, sotsiaalset või territoriaalset sidusust ega takista liikmesriikidevahelist kaubandust, ei ole selles diskrimineerivaks teguriks ega moonuta liikmesriikide vahelist konkurentsi. (14) Tõhustatud koostöö kõnealuses valdkonnas austab vastavalt ELi toimimise lepingu artiklile 327 mitteosalevate liikmesriikide pädevusi, õigusi ja kohustusi. Kõnealune süsteem ei kärbiks mitteosalevate liikmesriikide võimalust säilitada finantstehingute maks või kehtestada see siseriiklike ühtlustamata eeskirjade alusel. Finantstehingute maksu ühise süsteemiga antaks maksustamisõigus osalevatele liikmesriikidele üksnes asjakohaste ühendavate tegurite alusel. (15) Käesolevas otsuses osutatud tõhustatud koostöö on vastavalt ELi toimimise lepingu artiklile 328 edaspidi igal ajal avatud kõigile liikmesriikidele, kes on valmis järgima koostöö raames juba vastuvõetud õigusakte, tingimusel et nad vastavad käesolevas otsuses sätestatud osalemistingimustele, ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE: Artikkel 1 Käesolevaga antakse Belgiale, Saksamaale, Eesti, Kreekale, Hispaaniale, Prantsusmaale, Itaaliale, Austriale, Portugalile, Sloveeniale ja Slovakkiale luba seada sisse omavaheline tõhustatud koostöö finantstehingute maksu ühise süsteemi loomise valdkonnas, kohaldades asjakohaseid aluslepingute sätteid. Artikkel 2 Käesolev otsus jõustub selle vastuvõtmise päeval. Brüssel, Nõukogu nimel eesistuja [1] KOM(2011) 594. [2] Nõukogu direktiiv 2008/7/EÜ, 12. veebruar 2008, kapitali suurendamise kaudse maksustamise kohta. [3] Finantseerimisasutused kas otse või kaudselt said suurel määral kasu pääste- ja tagatisoperatsioonidest, mida 2008–2012 (eel)rahastasid Euroopa maksumaksjad. Kõnealused operatsioonid koos takerdunud majandustegevusega, mis oli tingitud kogu majandus- ja finantssüsteemi stabiilsuse küsimuses ebakindluse levikust, on käivitanud riigi rahanduste positsiooni halvenemise kogu Euroopas. Samuti on enamik finants- ja kindlustusteenuseid käibemaksust vabastatud. [4] P7_TA(2012)0217. [5] ECO/321 – CESE 818/2012 (ELT C 181, 21.6.2012, lk 55). [6] CDR 332/2011 (ELT C 113, 18.4.2012, lk 7). [7] Finantstehingute maksustamine oli esimest korda päevakorras nõukogu (majandus- ja rahandusküsimused) 8. novembri 2011. aasta istungil ning seejärel kolmel järjestikusel istungil 2012. aasta märtsis, juunis ja juulis. 2011. aasta detsembrist kuni 2012. aasta juunini pühendati teemale nõukogu töörühma „Maksuküsimused – kaudne maksustamine (finantstehingute maks)” seitse koosolekut. [8] Nõukogu direktiiv 2008/7/EÜ kapitali suurendamise kaudse maksustamise kohta (ELT L 46, 21.2.2008, lk 11). [9] Vt Euroopa Kohtu otsus, 1. oktoober 2009, kohtuasi C-569/07, punktid 32–35, kus viidatakse kohtuasjale C-415/02 (ELT C 282, 21.11.2009, lk 6). [10] Vt jaotis 4.3 eespool. [11] ELT C., lk.. [12] KOM(2011) 594 (lõplik), 28. september 2011.