Kokku reguleeritakse ELi HKSiga üle 10 400 soojuselektrijaama ning tootmiskäitise heitkoguseid ning nende ligikaudu 350 õhusõidukikäitaja heitkoguseid, kes teenindavad lende Euroopa Majanduspiirkonna (EMP) lennujaamade vahel ning EMPst Šveitsi ja Ühendkuningriiki. Kuigi 3. etapi alguses oli ELi HKSiga hõlmatud ligikaudu pool ELi kasvuhoonegaaside koguheitest, on sellega praegu hõlmatud ligikaudu 36 % ELi kasvuhoonegaaside heitest. Üksikasjalik ülevaade ELi HKSi kohaldamisalast 3. etapis on esitatud käesolevale aruandele lisatud komisjoni talituste töödokumendi 1. liites.

Kui ei ole märgitud teisiti, kasutati käesoleva aruande koostamisel andmeid, mis olid 2021. aasta juuni lõpuks kas avalikult või komisjonile kättesaadavad. Aruanne sisaldab (ÜK) 2020. aasta andmeid Ühendkuningriigi kohta, et kajastada ELi HKSi kohaldamisala kuni 31. detsembrini 2020. ELi HKSi iseloomustav tehniline ja kirjeldav teave on esitatud käesolevale aruandele lisatud komisjoni talituste töödokumendi liidetes.

Aruandes uuritakse heitkoguste märkimisväärset vähenemist 3. etapis ja selle vähenemise põhjuseid (punkt 3.2.1) ning analüüsitakse turustabiilsusreservi rolli ELi HKSis tekkinud LHÜde ülejäägi vähendamisel (punkt 3.2.2). Samuti tuuakse selles välja 3. etapi olulised arengusuunad järgmistes valdkondades: lennundus (punkt 4), tasuta eraldamine (punkt 3.1.2), LHÜde enampakkumine, enampakkumisest saadav tulu ja selle kasutamine (punkt 3.1.3), ELi HKSi rahastamisvahendid (punktid 3.1.4–3.1.8), turujärelevalve (punkt 5) ning ELi HKSi rakendamise tulemuslikkus osalevates riikides (punkt 6). Aruandes on kaks uut punkti: punktis 7 kirjeldatakse ELi HKSi ja Šveitsi HKSi seotust ning uuritakse, millist mõju süsteemide sidumine on kahele CO2-turule avaldanud; 8. peatükis uuritakse direktiivi 2012/27/EL (mida on muudetud direktiiviga (EL) 2018/2002 (energiatõhususe direktiiv)) ning 2019. aasta lõimitud riiklike energia- ja kliimakavade rakendamise mõju ELi HKSile.

Käesolev Euroopa CO2-turu toimimist käsitlev aruanne esitatakse kooskõlas direktiivi 2003/87/EÜ (ELi HKSi direktiiv) artikli 10 lõikega 5 ja artikli 21 lõikega 2. See hõlmab teavet 2020. aasta ja 2021. aasta esimese poole kohta (kuni 30. juuni 2021) ning kuna 2020. aasta on ELi HKSi 3. etapi (2013–2020) viimane aasta, antakse selles ülevaade ka kõnealuse perioodi peamistest arengusuundadest.

Juulikuise paketi kahe lisaettepaneku kohaselt tugevdatakse lennunduse ELi HKSi, tagamaks, et sektor panustab ELi heitkoguste vähendamise eesmärgi saavutamisse, ning rakendamaks rahvusvahelise lennunduse süsinikdioksiidiheite kompenseerimise ja vähendamise süsteemi (CORSIA) ELi õiguses viisil, mis on kooskõlas ELi 2030. aasta kliimaeesmärkidega.

2021. aasta juulis võttis komisjon vastu ettepanekute paketi Euroopa rohelise kokkuleppe elluviimiseks. Ettepanekute eesmärk on viia ELi kliima-, energia-, maakasutus-, transpordi- ja maksupoliitika kooskõlla ülesandega vähendada kasvuhoonegaaside netoheidet 2030. aastaks 1990. aasta tasemega võrreldes vähemalt 55 %. ELi HKSil on selle eesmärgi saavutamisel väga oluline roll. Pakett hõlmab ettepanekut seada ELi HKSi siht kõrgemale ja võtta uueks eesmärgiks vähendada heidet 2030. aastaks 2005. aasta tasemega võrreldes 61 % (praegune eesmärk on vähendada 43 % võrreldes 2005. aasta tasemega) ning sellega nähakse ette vähendada heitkoguste piirmäära üldiselt ja aastaseid heitkoguseid rohkem: praeguse 2,2 % asemel 4,2 % aastas. ELi HKSi läbivaatamise ettepaneku kohaselt laiendatakse selle kohaldamisala ka meretranspordist tulenevale heitele ning sellega tehakse ettepanek luua uus eraldi heitkogustega kauplemise süsteem, mis hõlmaks maanteetranspordi ja hoonete puhul kasutatavate kütustest tulenevat heidet.

Alates 2005. aastast on Euroopa Liidu heitkogustega kauplemise süsteem (ELi HKS) olnud kasvuhoonegaaside heite vähendamise ELi strateegia põhiaspekt. Alates selle süsteemi käivitamisest 2005. aastal on ELi HKSi kohaldamisalasse kuuluvate elektri- ja soojusenergiatootjate ning energiamahukate tööstussektorite heitkogused vähenenud ligikaudu 43 %. Koos õigusaktidega, mis käsitlevad taastuvenergiat ja energiatõhusust, on see märkimisväärselt aidanud saavutada ELi üldeesmärki vähendada kasvuhoonegaaside heidet 2020. aastaks 1990. aasta tasemega võrreldes 20 %. EL ületas selle eesmärgi ja vähendas kasvuhoonegaaside heidet 2020. aastaks 1990. aasta tasemega võrreldes ligikaudu 31 %.

Allpool (vt joonis 1 ) on tehtud kokkuvõte piirmäära alanemisest, mis tuleneb lineaarse vähendamisteguri suurendamisest 2,2 %ni alates 2021. aastast. See kajastab ka turustabiilsusreservi ühikuvoogude rolli ja edasilükatud panuseid turustabiilsusreservi (vt punkt 3.2.2). Joonisel esitatud katkendjoontega ääristatud tulbad kajastavad ligikaudset mõju, mis tuleneb 2030. aastaks seatud suuremast heite vähendamise eesmärgist, mille kohta komisjon tegi ettepaneku 14. juuli 2021. aasta läbivaatamise paketi raames, et täita Euroopa rohelist kokkulepet.

Piirmäär tähistab nende kasvuhoonegaaside maksimaalset absoluutkogust, mida ELi HKSiga hõlmatud üksused võivad õhku paisata, nii et tagatud oleks HKSi heitkoguste vähendamise eesmärgi saavutamine, ning see vastab kauplemisperioodil ringlusse lastud LHÜde arvule. Kogu ELi HKSi suhtes kohaldatakse ühist kogu ELi hõlmavat piirmäära (üksikasjalikum teave piirmäära kohta on esitatud käesolevale aruandele lisatud komisjoni talituste töödokumendi 2. liites). ELi HKSi 3. etapis (2013–2020) langetati ülemmäära igal aastal lineaarse vähendamisteguri 1,74 % alusel, tagades koguheite vähenemise (vt punkt 3.2.1). ELi HKSi 4. etapis (2021–2030) langetatakse piirmäära nii paiksete käitiste kui ka lennunduse puhul igal aastal vähendamisteguri 2,2 % alusel. Allpool (vt tabel 1) on esitatud paiksete käitiste heite piirmäär ja ringlusse lastud lennunduse LHÜde arv 3. etapi iga aasta kohta.

2020. aastal ja 2021. aasta esimesel poolel lõpetati ELi registriga seoses mitu olulist arendustööd. Esiteks hakati alates 1. jaanuarist 2021 ajutiselt kohaldama ELi ja Ühendkuningriigi vahelist kaubandus- ja koostöölepingut, mis jõustus 1. mail 2021. Lepinguga võtavad EL ja Ühendkuningriik kohustuse säilitada oma kliima- ja keskkonnapoliitika eesmärgid 2020. aasta lõpu tasemel ning kohandada neid poliitikasuundi kooskõlas rahvusvaheliste kohustustega. Lepingu artiklis 392 on sätestatud, et alates 1. jaanuarist 2021 on mõlemal lepinguosalisel kehtestatud CO2 hinnastamise süsteem, mida kohaldatakse elektri- ja soojusenergia tootmisest, tööstusest ja lennundusest tulenevate kasvuhoonegaaside heitkoguste suhtes. Põhja-Iirimaa elektritootjad ja EMPst Ühendkuningriiki suunduvad lennud jäävad ELi HKSi kohaldamisalasse, Ühendkuningriigist EMPsse suunduvad lennud aga Ühendkuningriigi CO2 hinnastamise süsteemi kohaldamisalasse (vt punkt 4). Seetõttu jäid Põhja-Iirimaa elektritootjad ELi registrisse ning ELi HKSi direktiivi muudeti, et võtta arvesse muudatusi lendudega seotud kohaldamisalas.

ELi registri ja Euroopa Liidu tehingulogi (ELi tehingulogi) abil jälgitakse üldiste ja lennunduse LHÜde kuuluvust, registreerides kontodel hoitavad kogused ja kontodevahelised tehingud. Nende süsteemidega registreeritakse ka paiksete käitiste (soojuselektrijaamad ning tootmiskäitised) ja õhusõiduki käitajate heitkogused ning kõnealustest heitkogustest tulenevate kohustuste täitmine. Mõlemat süsteemi käitab ja haldab komisjon ning kontode omanike ja esindajate (äriühingud ja füüsilised isikud) kontaktisikute rollis on süsteemis osalevate riikide riiklikud registrihaldajad. ELi register sisaldab kontosid ja selles registreeritakse kohustuste täitmist käsitlev teave ning ELi tehingulogis kontrollitakse automaatselt kõiki kontodevahelisi tehinguid, registreeritakse need ja antakse nende tegemiseks luba, tagades seega, et kõik ülekanded vastavad ELi HKSi eeskirjadele.

Alates 3. etapist on ELi HKSis peamine LHÜde eraldamise meetod enampakkumisel müümine, mille maht moodustab 57 % eraldatavate LHÜde kogumahust. Enampakkumisel müümist reguleeritakse komisjoni määrusega (EL) nr 1031/2010 (enampakkumismäärus), milles on sätestatud enampakkumiste ajastamine, haldamine ja muud asjaolud, millest lähtudes enampakkumisi korraldada, et tagada avatud, läbipaistev, ühtne ja mittediskrimineeriv protsess.

Et vältida kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohtu, jätkub tasuta eraldamine 4. etapis vastavalt ajakohastatud võrdlusväärtustele, mis tuletatakse ELi 10 % kõige tõhusamate käitiste tulemustest. 2017. aasta novembris jõuti poliitilisele kokkuleppele ELi HKSi muudetud direktiivi suhtes, misjärel võttis komisjon vastu õigusaktid tööstusele LHÜde tasuta eraldamise rakendamiseks 4. etapis. Vastuvõetud õigusaktid on loetletud lisatud komisjoni talituste töödokumendi 4. liite tabelis 4.1.

Kuigi osalevad riigid said esitada 3. etapi viimase aasta LHÜde tasuta eraldamise muudatuste kohta teateid ka veel 2021. aastal, on suuremast osast muudatustest juba teatatud. Seega võib järeldada, et 3. etapi lõpu seisuga oli ligikaudu:

2021. aasta juuni seisuga on 3. etapi jaoks algselt heaks kiidetud LHÜde tasuta eraldamise mahtu – 6,5 miljardit – vähendatud ligikaudu 585 miljoni võrra käitiste sulgemise või nende tootmismahu või -võimsuse vähendamise tõttu. Allpool (vt t ab e l 2 ) on esitatud kokkuvõte 3. etapis tasuta eraldatud LHÜdest.

3. etapi alguses loodi ELi HKSis uute osalejate reserv, et uutele tööstuskäitistele ja tootmisvõimsust oluliselt suurendavatele käitistele saaks tasuta eraldada täiendavaid LHÜsid. Reservi maht moodustab 5 % selle ajavahemiku LHÜde kogumahust. Sektorid ja allsektorid, mille puhul loetakse kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohtu märkimisväärseks ja millele seega eraldatakse tasuta LHÜsid rohkem, lisati kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohuga sektorite loetellu. Kuna tasuta eraldatavate LHÜde nõudlus ületas saadaolevat pakkumist, vähendati eraldatavat kogust kõigi käitiste jaoks sama protsendimäära alusel, kohaldades sektoriülest paranduskoefitsienti, mis vaadati läbi 2017. aastal. Sektoriülese paranduskoefitsiendi väärtused on esitatud lisatud komisjoni talituste töödokumendi 3. liite tabelis 3.1.

Kuigi alates 3. etapist eraldatakse põhimõtteliselt 57 % LHÜde kogumahust enampakkumisel, eraldatakse märkimisväärne kogus LHÜsid tasuta, et vähendada kasvuhoonegaaside heite ülekandumise (tegevus viiakse üle kolmandatesse riikidesse, kus kliimapoliitika pole kasvuhoonegaaside heite suhtes nii range, millega võib kaasneda heite üldine suurenemine) ohtu. Elektritootmisele LHÜde tasuta eraldamist ei võimaldatud ning tööstusele tasuta eraldamine põhines tulemuslikkuse võrdlusalustel, et veelgi rohkem stimuleerida kasvuhoonegaaside heitkoguste vähendamist ja innovatsiooni edendamist.

3. etapi enampakkumiste tulu liikmesriikide, Ühendkuningriigi, Islandi, Liechtensteini ja Norra peale kokku oli üle 68 miljardi euro (vt lisatud komisjoni talituste töödokumendi tabelid 5.1, 5.2 ja 5.3). Ainuüksi 2020. aastal oli enampakkumiste kogutulu üle 19 miljardi euro ja 2021. aasta esimesel poolel 13,9 miljardit eurot. ELi HKSi direktiiviga on ette nähtud, et liikmesriigid peaksid kasutama vähemalt 50 % oma enampakkumistulust – sealhulgas kogu tulu, mis on saadud solidaarsuse ja majanduskasvu edendamise huvides eraldatud LHÜdest, ning kogu tulu, mis on saadud lennundussektorile eraldatud LHÜdest – kliima- ja energiaeesmärkidel.

Üldiste LHÜde enampakkumistel 3. etapis osalenute arv on esitatud käesolevale aruandele lisatud komisjoni talituste töödokumendi 5. liites. Enampakkumisplatvormid avaldavad iga enampakkumise üksikasjalikud tulemused aegsasti selleks ette nähtud veebisaitidel. Lisateave enampakkumiste tulemuste, sealhulgas osalejate, enampakkumisele pandud ja müüdud LHÜde suhtarvu ning hindade kohta on esitatud komisjoni veebisaidil avaldatud osalevate riikide aruannetes .

3. etapis tühistati enam kui 1 800 enampakkumisest kokku 15 enampakkumist vastavalt enampakkumismääruse eeskirjadele kas seetõttu, et baashinna nõue ei olnud täidetud, või et pakkumiste kogumaht oli enampakkumistele pandud LHÜde mahust väiksem. Joonis 2 annab ülevaate ELi CO2-turu enampakkumishindadest alates 2013. aastast.

Alates turustabiilsusreservi kasutuselevõtmisest 2019. aasta jaanuaris on see märgatavalt vähendanud enampakkumistele pandavate LHÜde hulka. Enampakkumised kulgesid üldjuhul sujuvalt ja enampakkumishinnad olid heas kooskõlas järelturu hindadega.

3. etapis korraldati üle 1 800 enampakkumise ja 30. juuniks 2021 küündis see arv oluliselt üle 1 900. Allpool (vt t ab e l 3 ) on antud ülevaade LHÜde kogustest, mis müüdi kuni 30. juunini 2021 EEXi ja ICE enampakkumisplatvormidel, sealhulgas üldiste LHÜde varajastel enampakkumistel .

2017. aastal lubati programmi „NER300“ käsitleva otsusega esimese projektikonkursi raames tühistatud projektidest vabanenud vahendeid (708,7 miljonit eurot) reinvesteerida projektidesse, mida toetatakse olemasolevatest rahastamisvahenditest – InnovFini energiavaldkonna näidisprojektide rahastamisvahendist ja Euroopa ühendamise rahastu võlainstrumendist, mida mõlemat haldab Euroopa Investeerimispank. Need projektid ja nendega seotud kavad näitavad selgelt, et kehtestatud segarahastamismehhanism toimib tõhusalt. Programmi „NER300“ raames välja maksmata jäänud vahendid eraldatakse täielikult eeldatavasti 2022. aasta lõpuks.

Pärast teist projektikonkurssi välja valitud nelja lisaprojekti puhul on käimas ettevalmistustööd. COVID-19 pandeemia tõttu on nende käivitamise kuupäevi aga muudetud. Tulenevalt raskustest programmi „NER300“ nõuetele vastava kaasrahastamise leidmisel ning keerulisest majanduslikust ja poliitilisest olukorrast ei suudetud 23 projekti jaoks piisavalt koguda täiendavaid rahalisi vahendeid ja need jäeti programmist välja, millega seoses vabanes kokku peaaegu 1,5 miljardit eurot.

Kokku eraldati programmi „NER 300“ raames 2,1 miljardit eurot 20 liikmesriigi 38 taastuvenergiaprojekti ning süsinikdioksiidi kogumise ja säilitamise ühe projekti toetuseks. 30. juuniks 2021 oli käivitunud kaheksa projekti: bioenergiaprojekt Verbiostraw Saksamaal, maismaa tuulepargi projekt Windpark Handalm Austrias, avamere tuulepargi projektid Veja Mate ja Nordsee One Saksamaal, aruka võrgu projekt Puglia Active Network Itaalias, avamere ujuvtuulepargi projektid Vertimed Prantsusmaal ja Windfloat Portugalis ning kontsentreeritud päikeseenergia projekt Minos Kreekas. Kaks projekti – Itaalia bioenergiaprojekt BEST ja Rootsi maismaa tuulepargi projekt Windpark Blaiken – loetakse lõpetatuks.

ELi HKSi direktiivi artikli 10c kohane LHÜde tasuta eraldamine on üleminekuperioodil võimalik ka 4. etapis, ent siis kohaldatakse rangemaid läbipaistvussätteid ning abikõlblikel liikmesriikidel on võimalus kasutada neile artikli 10c alusel eraldatud LHÜsid täielikult või osaliselt moderniseerimisfondi raames tehtavate investeeringute toetamiseks. Bulgaaria, Rumeenia ja Ungari otsustasid jätkata artikli 10c kohase erandi kasutamist 4. etapis ning töötavad praegu välja selle sätte rakendamiseks vajalikke riiklikke raamistikke. Komisjon peab need riigiabieeskirjade kohaselt heaks kiitma. Teised abikõlblikud liikmesriigid otsustasid müüa oma 4. etapi LHÜd enampakkumisel või kanda need üle moderniseerimisfondi. Artikli 10c kohase erandi alusel kasutatavate moderniseerimisfondi üle kantavate või enampakkumisel müüdavate 4. etapi LHÜde arv on esitatud käesolevale aruandele lisatud komisjoni talituste töödokumendi 6. liite tabelis 6.4.

Käesolevale aruandele lisatud komisjoni talituste töödokumendi 6. liite tabelis 6.1 on märgitud abikõlblikes liikmesriikides elektrienergia tootjatele 3. etapis tasuta eraldatud LHÜde arv. 6. liite tabelis 6.2 on esitatud artikli 10c alusel aastas eraldatavate LHÜde maksimaalne arv.

3.1.6. Innovatsioonifond

ELi HKSi innovatsioonifond koondab 450 miljoni LHÜ enampakkumistel müümise kaudu ajavahemikul 2020–2030 vähemalt 20 miljardit eurot. Nii on see üks maailma suurimaid programme, mille eesmärk on rahastada uuenduslike vähese CO2-heitega tehnoloogia- ja tööstuslahenduste kaubanduslikku tutvustamist, et vähendada Euroopa energiamahukate tööstusharude, uuenduslike taastuvate energiaallikate, energia salvestamise ning süsinikdioksiidi kogumise ja säilitamise CO2-heidet.

2020. aastal kuulutas komisjon koos Euroopa Kliima, Taristu ja Keskkonna Rakendusametiga välja esimesed innovatsioonifondi projektikonkursid. Projektikonkursid äratasid suurt huvi uuenduslikele keskkonnasäästliku tehnoloogia projektidele rahastust otsivate igas suuruses ettevõtjate seas eri sektorites ning kõigis liikmesriikides, samuti Islandil ja Norras. Suurprojektidele mõeldud projektikonkursi raames paluti 70 parima projekti (taotlusi oli kokku 311) esitajatel esitada 23. juuniks 2021 täielik ettepanek teise etapi tarvis. Laekus 66 täielikku ettepanekut, millega taotleti toetust ligikaudu 6 miljardi eurot. Selle projektikonkursi raames on saadaolevate vahendite summa kokku 1 miljard eurot. Hindamistulemused tehakse kättesaadavaks 2021. aasta neljandas kvartalis.

Väikeprojektidele mõeldud projektikonkurss lõppes 10. märtsil 2021 ja sinna esitati 232 taotlust. Rahastamiseks valiti välja 32 väikeprojekti, mis kutsuti osalema toetuse andmise ettevalmistamise etappi 2021. aasta juulis, ja rahastuse kogusummaks kujunes 118 miljonit eurot. Edukaid projekte viiakse ellu 12 liikmesriigis, samuti Islandil ja Norras, ning need vähendavad kasvuhoonegaaside heidet nii energeetika- kui ka tööstussektoris.

Innovatsioonifondi raames projektiarendusabi andmiseks valiti välja 15 suurprojekti, mille toetuse kogusumma on 4 miljonit eurot.

3.1.7. Moderniseerimisfond

Moderniseerimisfond on ELi HKSi peamine rahastamisvahend, mis loodi eesmärgiga toetada CO2-heite vähendamist Kesk- ja Ida-Euroopa liikmesriikides. See koondab ligikaudu 25 miljardit eurot, mis saadakse enam kui 643 miljoni LHÜ enampakkumistel müümisest 4. etapis.

Moderniseerimisfond võeti kasutusele 2021. aasta jaanuaris. Esimese kaks korda aastas toimuva väljamaksetsükli käigus kinnitati Ungaris, Poolas ja Tšehhis kuus mitmeaastast kava, mille rahaline kogumaht on 304 miljonit eurot. Kavadega nähakse muu hulgas ette investeeringud taastuvenergia valdkonda, energiatõhususse ja arukatesse võrkudesse ning elektrivõrkude ja energiakogukondade arendamisse.

LHÜde koguarv toetust saava liikmesriigi kohta 4. etapis on esitatud lisatud komisjoni talituste töödokumendi 7. liite tabelis 7.3.

3.1.8. CO2-ga seotud kaudsete kulude hüvitamine

Peale otseheitega seoses tasuta eraldatavate LHÜde võivad liikmesriigid anda riigiabi, et hüvitada teatavatele elektrimahukatele tööstusharudele kaudsest heitest tulenevad CO2-ga seotud kulud, st kulud, mille on põhjustanud elektrienergiatootjate LHÜ-ostude kulude tarbijatele ülekandmisest tingitud elektri hinnatõus. Selleks et tagada CO2-ga seotud kaudsete kulude ühtlustatud hüvitamine liikmesriikides ja vähendada siseturul konkurentsimoonutusi, võttis komisjon vastu ELi HKSi riigiabi suunised. Nende suuniste esimest väljaannet kohaldati aastatel 2013–2020 tekkinud kaudsete kulude suhtes. Seejärel vaadati see läbi, et hõlmata ajavahemik 2021–2030.

Käesolevas aruandes esitatakse üksikasjalikult liikmesriikide 2020. aastal tehtud kulutused, mis on seotud 2019. aastal tekkinud kaudsete kuludega, mille suhtes kohaldati suuniste esimest väljaannet. Andmed 2020. aastal tekkinud kaudsete kulude hüvitamise kohta ei ole veel kättesaadavad. Liikmesriigid, kes otsustavad alustada või jätkata hüvitamist, et hüvitada 2021. aastal ja hiljem tekkinud või tekkivad kaudsed kulud, peavad läbivaadatud suuniste kohaselt teatama oma kavadest komisjonile.

Kaudseid kulusid on hakanud hüvitama üha rohkem liikmesriike. Praeguseks on komisjon heaks kiitnud 16 kava 15 liikmesriigis. 2020. aastal hakkasid esimest korda kaudseid kulusid hüvitama Poola ja Rumeenia. Komisjon kiitis Tšehhi uue kava heaks 2020. aasta novembris ja Itaalia uue kava heaks 2021. aasta juulis. Nii Tšehhi kui ka Itaalia alustavad (2020. aastal tekkinud) kaudsete kulude hüvitamist 2021. aastal.

ELi HKSi direktiivis on sätestatud, et liikmesriigid, kes on kehtestanud kaudsete kulude hüvitamise kava, peaksid tegema kolme kuu jooksul alates iga aasta lõpust üldsusele kergesti juurdepääsetavas vormis kättesaadavaks teabe, mis kajastab makstud hüvitise kogusummat ning jaotumist saajate sektorite ja allsektorite kaupa. Allpool (vt t ab e l 4 ) on esitatud kokkuvõte andmetest, mille liikmesriigid avaldasid 2019. aastal tekkinud kaudsete kulude kompenseerimiseks 2020. aastal välja makstud hüvitise kohta. Neid on võrreldud 2019. aasta enampakkumistuluga.

Liikmesriik 2019. aastal tekkinud kaudsete kulude kompenseerimiseks 2020. aastal makstud hüvitis (miljonites eurodes) Hüvitise saajate (käitiste) arv Enampakkumistulu 2019. aastal (v.a lennunduse LHÜd, miljonites eurodes) Kaudsete kulude hüvitamiseks kasutatud tulu osatähtsus enampakkumistulus DE 546 902 3146,1 17,4 % BE (FL) 89,4 108 353,5 30,9 % BE (WL) 20 31 NL 110,1 93 435,6 25,3 % EL 42,2 48 503,3 8,3 % LT 0,66 1 83,7 0,7 % SK 4 10 244,4 4,1 % FR 266,4 302 711,6 37,4 % FI 74,6 61 217,4 34,3 % ES 61 204 1225,2 5,0 % LU 10,6 4 16,8 63,0 % PL 76,6 (340,9 PLN) 25 2545,9 3 % RO – 44 747,9 – GP 57,25 (50,9 GBP) 61 – –

Kaudsete kulude hüvitise kogusumma, mille 13 liikmesriiki 2019. aastal tekkinud kulude kompenseerimiseks 2020. aastal välja maksis, oli vähemalt 1,358 miljonit eurot, mis on üle kahe korra suurem 2019. aastal (2018. aastal tekkinud kulude kompenseerimiseks) välja makstud summast. See märkimisväärne tõus oli peamiselt seotud CO2 hinna tõusuga. Enamikul kavadest ei ole kindlaksmääratud eelarvet, vaid nende alusel kompenseerimine põhineb tekkivatel tegelikel kaudsetel kuludel. Lisaks on riigiabisuunistes sätestatud hüvitise arvutamise valemiga ette nähtud, et liikmesriigid peavad väljamakstava hüvitise arvutamisel kasutama aasta t-1 keskmist LHÜde forvardhinda. See tähendab, et 2019. aastal tekkinud kaudsete kulude hüvitise arvutamiseks kasutatakse 2018. aasta forvardhindu. Aastatel 2018–2019 tõusis CO2 hind, millele hüvitise arvutamisel tugineti, 6 eurolt ligikaudu 16 eurole.

ELi HKSi direktiivi ühe läbipaistvussättega on ette nähtud, et liikmesriigid, kes kulutavad mis tahes aastal kaudsete kulude hüvitamiseks üle 25 % oma enampakkumistulust, peavad avaldama aruande, milles põhjendatakse selle määra ületamist. 2020. aastal ületasid 25 % piirmäära vähemalt viis liikmesriiki, 2019. aastal ei olnud seda aga ületanud ükski liikmesriik. Lisaks suurenes märgatavalt koguhüvitise keskmine osatähtsus enampakkumistulus: 2020. aastal oli see 13,7 %, 2019. aastal aga 7,9 %.

CO2 hinna tõusu tõttu suureneb nii enampakkumistest saadav tulu kui ka kaudsete kulude hüvitis; seega peaks suhteline osatähtsus jääma sarnaseks. 2019. aastal aga ei kaasnenud kõrgemate CO2 hindadega suurem enampakkumistulu, kuna see oli esimene aasta, mil turustabiilsusreserv vähendas enampakkumisel müüdavate LHÜde mahtu. 2019. aastal müüdi enampakkumistel ligikaudu 30 % vähem LHÜsid kui 2018. aastal. 2019. ja 2018. aastal tekkinud kaudsete kulude (vastavalt 2020. ja 2019. aastal makstud hüvitiste) võrdlemisel on seega oluline võtta arvesse asjaolu, et hüvitissummade kindlaksmääramiseks kasutatakse tulevasi CO2 hindu. Kuna aasta t-1 keskmine hind tõusis rohkem kui enampakkumistulu, suurenes ka hüvitise suhteline osatähtsus enampakkumistulus.

Enampakkumistulu vähenemine on peamine põhjus, mille liikmesriigid välja tõid, selgitamaks 2020. aastal CO2-ga seotud kaudsete kulude hüvitamiseks tehtud kulutuste suuremat osatähtsust enampakkumistulus. Kui võrrelda 2019. ja 2020. aastal (vastavalt 2018. ja 2019. aastal tekkinud kulude kompenseerimiseks) hüvitist maksnud kümne liikmesriigi enampakkumistulu, siis selgub, et tulu vähenes ligikaudu 4,2 %, kuna turustabiilsusreserv vähendas enampakkumistel müüdavaid koguseid. Teine põhjus on see, et mõnes liikmesriigis on elektrimahukate tööstusharude osakaal suhteliselt suur ja seega kaudsete kulude hüvitise summa samuti suhteliselt suur. Kuna need tööstusharud ei ole otseselt CO2-heite tekitajad, ei mõjuta need liikmesriikidevahelist enampakkumistulu jagunemist, mis põhineb varasematel heitkogustel. Lisaks on liikmesriikide puhul, kelle varasemad heitkogused on suhteliselt vähese CO2-heitega energiaallikate kogumi tõttu väikesed, tavaliselt kaudsete kulude hüvitamiseks kasutatava tulu osatähtsus enampakkumistulus suhteliselt suur.