Käesoleva teatise peamine eesmärk on tagada, et ELis lähtutakse jäätmetest energia tootmisel ringmajanduse tegevuskava eesmärkidest ja järgitakse kindlalt Euroopa Liidu jäätmehierarhiat. Teatises arutatakse ka seda, kuidas optimeerida jäätmetest energia tootmist, et toetada energialiidu strateegias ja Pariisi kokkuleppes sätestatud eesmärkide saavutamist. Samal ajal rõhutatakse käesolevas teatises tunnustatud energiatõhusa tehnoloogia tähtsust jäätmetest energia tootmisel ning sellega soovitakse stimuleerida innovatsiooni ja aidata luua kvaliteetseid töökohti.

Käesolevas teatises keskendutakse jäätmetest energia tootmisele ja selle tähtsusele ringmajanduses. Jäätmetest energia tootmine on lai mõiste, mis hõlmab palju enamat kui jäätmete põletamist. See hõlmab mitmesuguseid jäätmetöötlusmeetodeid, mille käigus toodetakse energiat (elektrienergia, soojuse või prügikütuse tootmine), ning igal meetodil on erisugune keskkonnamõju ja kasutamisvõimalused.

Selleks et kasutada seda potentsiaali, edendada innovatsiooni ja vältida kasutuskõlbmatutest varadest tulenevat võimalikku majanduskahju, peab jäätmekäitluse võimsuse suurendamiseks tehtavate investeeringute puhul lähtuma ringmajanduse pikaajalisest raamistikust ning ELi jäätmehierarhiast, milles on jäätmekäitlusmeetodid järjestatud vastavalt nende kestlikkusele ja esikohale on seatud jäätmetekke vältimine ja jäätmete ringlussevõtt. Jäätmeid käsitlevate ELi õigusaktide, sealhulgas hiljutiste ettepanekute puhul olme- ja pakendijäätmete ringlussevõtu eesmärkide suurendamiseks ja jäätmete prügilatesse ladestamise vähendamiseks, on lähtutud jäätmehierarhiast ja soovist viia jäätmekäitlus kõrgemale tasandile – jäätmetekke vältimise ning jäätmete korduskasutuse ja ringlussevõtu suunas.

Selle eesmärgi saavutamine võib luua käegakatsutavaid majanduslikke võimalusi – parandada tööstuse varustatust toorainega, luua kohalikke töökohti ja kinnitada veel kord Euroopa juhtpositsiooni keskkonnahoidlike tehnoloogiate valdkonnas, mille majanduskasvu toetav potentsiaal on leidnud tõendamist ka üleilmsel tasandil. Kümne viimase aasta jooksul on ELis keskkonnakaupade toodang sisemajanduse koguprodukti ühiku kohta kasvanud rohkem kui 50 % ning selle valdkonnaga seotud töökohtade arv ületab 4 miljonit (taandatud täistööajale). Maailmapanga prognooside kohaselt investeeritakse järgmise kümne aasta jooksul üleilmsel tasandil puhtasse tehnoloogiasse arengumaades 6 triljonit eurot, millest umbes 1,6 triljonit eurot on kättesaadavad VKEdele.

Tegevuskavas rõhutatakse, et üleminek ringmajandusele eeldab selliste meetmete võtmist, mis hõlmavad toote kogu olelusringi alates toote valmistamisest kuni teiseste toorainete (nt jäätmed) turgude loomiseni. Jäätmekäitlus on üks peamisi valdkondi, mida on vaja tõhustada ning see peaks olema tehtav. Nii tegevuskava kui ka jäätmeid käsitlevate õigusaktide paketi peamine eesmärk on aidata vältida jäätmete teket ning edendada korduskasutamist ja ringlussevõttu.

Tasub ka meelde tuletada, et liikmesriikidel on teatav paindlikkus jäätmehierarhia rakendamisel, sest lõppeesmärk on julgustada neid kasutama keskkonnale kõige ohutumaid jäätmekäitlusmeetodeid. Teatavate konkreetsete jäätmevoogude puhul võib parima keskkonnaalase tulemuse saavutamine tähendada kõrvalekaldumist jäätmehierarhia tähtsusjärjestusest, nt tehnilise teostatavuse, majandusliku elujõulisuse ja keskkonnakaitsega seotud põhjustel. Kõrvalekaldumine peab olema põhjendatud vastavalt jäätmete raamdirektiivi artikli 4 lõike 2 sätetele. Näiteks võib mõnel konkreetsel ja põhjendatud juhul (nt materjali puhul, mis sisaldab teatavaid väga ohtlikke aineid) eelistada pigem jäätmete kõrvaldamist või jäätmetest energia tootmist kui jäätmete ringlussevõttu .

Tuleb rõhutada, et üldjoontes kajastab jäätmehierarhia ka keskkonna ja kliima seisukohast eelistatud valikut. Jäätmete prügilatesse ladestamine või põletamine nii, et jäätmete energiat võetakse kasutusele vähe või üldse mitte, on üldiselt kõige ebasobivam variant kasvuhoonegaaside heitkoguste vähendamiseks. Jäätmetekke vältimine ning jäätmete korduskasutamine ja ringlussevõtt on samas väga tõhusad meetodid kasvuhoonegaaside heitkoguste vähendamiseks.

Need meetodid on erineva keskkonnamõjuga ja erinev on ka meetodite koht jäätmehierarhias. Jäätmetest saab energiat toota väga mitmesuguste meetoditega, mis hõlmavad nii kõrvaldamist, taaskasutamist kui ka ringlussevõttu. Näiteks on anaeroobne kääritamine, mille käigus saadakse biogaasi ja kääritussaadust, ELi jäätmealaste õigusaktide kohaselt ringlussevõtutoiming. Samas käsitletakse jäätmete põletamist energia vähese taaskasutamisega jäätmete kõrvaldamisena. Joonisel 1 on esitatud mitmesuguste jäätmetest energia tootmise meetodite koht ELi jäätmehierarhias.

Jäätmehierarhia on ELi jäätmepoliitika ja jäätmealaste õigusaktide nurgakivi ning oluline vahend üleminekul ringmajandusele. Jäätmehierarhia peamine eesmärk on meetodite järjestamine, et vähendada kahjulikku mõju keskkonnale ning optimeerida ressursikasutust jäätmetekke vältimisel ja jäätmete käitlemisel.

Selleks et toetada üleminekut ringmajandusele, peab jäätmekäitluse rahastamine avaliku sektori vahenditest olema nii riigi kui ka ELi tasandil kooskõlas eesmärgiga liikuda ELi jäätmehierarhia rakendamisel kestlikumate lahenduste suunas.

ELi tasandil antakse rahalist toetust üleminekuks säästvamatele jäätmekäitlussüsteemidele eelkõige ühtekuuluvuspoliitika fondidest. Kaasrahastamise saamiseks nendest fondidest peavad olema täidetud teatavad eeltingimused, et tagada jäätmesektoris tehtavate uute investeeringute vastavus liikmesriikide jäätmekavadele, mis on koostatud korduskasutamise ja ringlussevõtu eesmärkide saavutamiseks. Ringmajanduse tegevuskava kohaselt tähendab see, et jäätmejääkide käitlemise rajatisi (nt täiendava põletamisvõimsuse loomiseks) on lubatud rahastada ainult piiratud ja piisavalt põhjendatud juhtudel, kui ei ole ohtu liigse võimsuse tekkeks ning tagatakse täielik kooskõla jäätmehierarhia eesmärkidega.

Oluline roll on ka ELi muude rahastamismehhanismide, näiteks Euroopa Strateegiliste Investeeringute Fondi (EFSI), kaudu tehtavatel investeeringutel. Eesmärk on meelitada laenude, tagatiste, omakapitali ja muude riskimehhanismide rahastamise kaudu ligi erainvesteeringuid, et võtta jäätmekäitluses kasutusele parimad ja ringmajandust enim toetavad lahendused. Lisaks aitab jäätmetest energia tootmise tehnoloogia valdkonnas ELi liidrirolli tagada ja täiustatud energiatõhusat tehnoloogiat turule viia ka ELi rahaline toetus teadusuuringutele ja innovatsioonile (nt programmi „Horisont 2020“ või ühtekuuluvuspoliitika vahenditest).

Riiklikul tasandil on avaliku sektori rahalisel toetusel sageli oluline roll, et luua jäätmekäitluses kestlikumaid lahendusi ning edendada taastuvenergiat ja energiatõhusust. Kui arutatakse avaliku sektori rahalise toetuse andmist jäätmetest energia tootmiseks, on eriti oluline järgida jäätmehierarhiat, et julgustada selliste jäätmekäitlusmeetodite kasutuselevõttu, millel on ringmajanduse seisukohast suurem potentsiaal. Seda seisukohta toetatakse selgelt ka keskkonna- ja energiaalase riigiabi suunistes, milles on öeldud, et jäätmetest taastuvenergia tootmiseks või jäätmeid kasutavatele koostootmis- ja kaugküttejaamadele antav riigiabi võib keskkonna kaitsmisele kaasa aidata, tingimusel et järgitakse jäätmehierarhiat. Riiklikest vahenditest rahastamise puhul peaks vältima liigse võimsuse loomist ringlusse mittevõetavate jäätmete töötlemisel (nt jäätmepõletustehastes). Sellega seoses tuleb meeles pidada, et jäätmete eraldi kogumise kohustuse ja ELis seatud kõrgemate ringlussevõtu eesmärkide tulemusena peaks jäätmetest energia tootmisel lähteainena kasutatavate segajäätmete kogus edaspidi vähenema. Seepärast soovitatakse liikmesriikidel järk-järgult loobuda avaliku sektori toetusest energia tootmisele segajäätmetest.

3.Õige tasakaalu leidmine jäätmejääkide kasutamisel energia tootmiseks

Üleminek ringmajandusele nõuab, et tuleb leida optimaalne tootmisvõimsus ringlusse mittevõetavate jäätmete kasutamisel energia tootmiseks. See on oluline, et vältida võimalikku majanduslikku kahju ning infrastruktuuriga seotud takistuste loomist, mis segavad ringlussevõtu määra suurendamist. Varasemad kogemused mõnes liikmesriigis on näidanud, et kasutuskõlbmatute varade raiskamise oht on reaalselt olemas.

Euroopa Keskkonnaagentuuri tellitud hiljutises uuringus on kaardistatud olemasolev olmejäätmete põletusvõimsus ELi 28 liikmesriigis ning olmejäätmete voogude ja prügikütuse liikumine liikmesriikide vahel. Uuring näitab, et ajavahemikus 2010–2014 suurenes ELi 28 liikmesriigi ning Šveitsi ja Norra jäätmepõletusvõimsus 6 % (81 miljoni tonnini) ning põletamiseks ette nähtud olmejäätmete ja prügikütuse voog teatavate liikmesriikide vahel oli kohati märkimisväärne. 2013. aastal kasutati energia tootmiseks ligikaudu 2,5 miljonit tonni jäätmeid (peamiselt prügikütus).

Uuring kinnitas ka seda, et olmejäätmete põletusvõimsus on ELis ebaühtlaselt jaotunud. Saksamaa, Prantsusmaa, Itaalia, Madalmaade, Rootsi ja Ühendkuningriigi arvele langeb kolm neljandikku ELi jäätmepõletusvõimsusest. Põletusvõimsus ühe elaniku kohta on suurim Rootsis ja Taanis (vastavalt 591 kg ja 587 kg), neile järgnevad Madalmaad, Austria, Soome ja Belgia. Seevastu ELi lõuna- ja idaosas jäätmepõletusvõimsus praktiliselt puudub ja väga palju kasutatakse prügilaid. Need andmed on kooskõlas Eurostati andmetega olmejäätmete põletamise määra kohta, mis samuti on liikmesriigiti väga erinevad.

Olenevalt konkreetsest olukorrast, on liikmesriikidel mitmeid valikuvõimalusi tagamaks, et jäätmetest energia tootmise võimsus, eelkõige põletusvõimsus, on tasakaalus.

Liikmesriigid, kus põletusvõimsus on väike või puudub ja sõltuvus prügilatest on suur.

Need liikmesriigid peaksid seadma prioriteediks jäätmete liigiti kogumise ja ringlussevõtu taristu arendamise kooskõlas ELi õigusaktidega. Jäätmete prügilasse ladestamisest saab järk-järgult loobuda kui suureneb ringlussevõtu suutlikkus. Kliima seisukohast on eriti pakiline biolagunevate jäätmete prügilasse ladestamise vähendamine, et vähendada metaaniheidet. Selliste jäätmete puhul võimaldaks anaeroobne kääritamine energiakasutust ja materjalide ringlussevõttu kombineerida ning oleks atraktiivne jäätmekäitlusmeetod.

Jäätmekava läbivaatamisel ja hinnates vajadust täiendava jäätmetest energia tootmise võimsuse järele ringlussevõtmiseks sobimatute jäätmete käitlemiseks (nt põletamiseks), peaksid liikmesriigid lähtuma pikaajalisest perspektiivist, ning arutama hoolikalt järgmisi küsimusi:

−kuidas mõjutavad jäätmete eraldi kogumise kehtivad ja kavandatud kohustused ning ringlussevõtu eesmärgid lähteaine kättesaadavust uute jäätmepõletustehaste jaoks kogu nende kasutusaja jooksul (20–30 aastat),

−milline on põletustehastes, tsemendi- ja lubjaahjudes ning muudes asjakohastes tööstusprotsessides kasutada olev koospõletusvõimsus ning

−milline on naaberriikide kavandatud või olemasolev võimsus.