Käesolevas ettepanekus võetakse arvesse muutuvat epidemioloogilist olukorda ja kõiki kättesaadavaid asjakohaseid tõendeid. Nõukogu soovituse (EL) 2020/912 kavandatavate muudatustega vähendatakse halduskoormust, leevendades kehtivaid reisipiiranguid ja jättes edaspidi välja soovituse I lisas esitatud riigipõhise lähenemisviisi. Seepärast on ettepanek kavandatud eesmärgi saavutamiseks sobiv ega lähe kaugemale sellest, mis on vajalik ja proportsionaalne.

Liikmesriikide sisepiirikontrollita ala nõuetekohase toimimise tagamine on ühine ettevõtmine ja jagatud vastutus, mis nõuab sidusat ja koordineeritud lähenemisviisi, sealhulgas eelkõige Euroopa Liitu mittehädavajaliku reisimise piirangute küsimuses. Ettepaneku eesmärki tagada koordineeritud lähenemisviis ei suuda liikmesriigid üksi piisavalt saavutada ning seda on lihtsam saavutada liidu tasandil.

Hoolimata sellest, et vaktsineerimine on kogu maailmas üha hoogustunud ja mitu kolmandat riiki on hakanud oma piire täielikult vaktsineeritud rahvusvahelistele reisijatele järk-järgult uuesti avama (EL on seda võimalust pakkunud alates 20. maist 2021), peab komisjon ideed minna praeguselt hübriidselt riigi-/isikupõhiselt lähenemisviisilt täielikult ja viivitamata üle ainult isikupõhisele lähenemisviisile siiski ennatlikuks, sest sellega karistataks reisijaid, kes on pärit madala vaktsineerituse tasemega kolmandatest riikidest. Seetõttu tuleks I lisa (Kolmandad riigid, erihalduspiirkonnad ning muud üksused ja territoriaalvalitsused, kelle elanike suhtes ei tuleks välispiiridel kohaldada Euroopa Liitu mittehädavajaliku reisimise ajutist piirangut) ja asjaomased sätted välja jätta alles 1. märtsil 2022. See lihtsustab soovituse sisu ja vähendab selle rakendamisest tulenevat halduskoormust.

Arvestades Haiguste Ennetamise ja Tõrje Euroopa Keskuse (ECDC) suuniseid tõhustusdooside manustamise kohta kuus kuud pärast esmase vaktsineerimisseeria lõppu, ning nähes ette veel kolme kuu pikkuse lisaaja, et riigid saaksid oma vaktsineerimiskampaaniaid kohandada ja kodanikel oleks võimalik tõhustusdoos saada, tehakse ettepanek kehtestada vaktsineerimistõendite standardseks kehtivusajaks üheksa kuud pärast esmase vaktsineerimisseeria lõppu. Koordineeritud lähenemisviisi tagamiseks ei tohiks liikmesriigid pärast esmase vaktsineerimisseeria lõppu välja antud vaktsineerimistõendeid aktsepteerida, kui neis osutatud doosi manustamisest on möödunud üle üheksa kuu.

Pärast soovituse (EL) 2020/912 viimast muudatust, mille nõukogu võttis vastu 20. mail 2021, on parlament ja nõukogu vastu võtnud määruse (EL) 2021/953, millega kehtestatakse koostalitlusvõimeliste COVID-19 vaktsineerimis-, testimis- ja läbipõdemistõendite (ELi digitaalne COVID-tõend) väljaandmise, kontrollimise ja aktsepteerimise raamistik, et hõlbustada vaba liikumist COVID-19 pandeemia ajal, ning määruse (EL) 2021/954, millega kehtestatakse koostalitlusvõimeliste COVID-19 vaktsineerimis-, testimis- ja läbipõdemistõendite (ELi digitaalne COVID-tõend) väljaandmise, kontrollimise ja aktsepteerimise raamistik seoses kolmandate riikide kodanikega, kes seaduslikult viibivad või elavad COVID‑19 pandeemia ajal liikmesriikide territooriumil.

Käesoleva ettepaneku eesmärk on muuta nõukogu soovitust (EL) 2020/912. Selle eesmärgi täitmiseks on tarvis uut nõukogu soovitust.

(2)2. veebruaril 2021 muutis nõukogu soovitust (EL) 2020/912 Euroopa Liitu mittehädavajaliku reisimise ajutise piiramise ja sellise piirangu võimaliku kaotamise kohta, et ajakohastada kriteeriume, mille alusel hinnatakse, kas mittehädavajalik reisimine kolmandatest riikidest on ohutu ja kas seda tuleks lubada.

(3)Sama muudatusega kehtestati mehhanism, mille abil piirata viiruse SARS-CoV-2 murettekitavate variantide levikut EL+ alal.

(4)20. mail 2021 muutis nõukogu soovitust (EL) 2020/912, et võtta arvesse vaktsineerimiskampaaniate käivitumist ja nende positiivset mõju viiruse leviku piiramisele, ning selleks, et piirata veelgi uurimisaluste ja murettekitavate uute variantide sissetoomist ELi ja nende levikut ELis.

(5)14. juunil 2021 võtsid parlament ja nõukogu vastu määrused (EL) 2021/953 ja (EL) 2021/954 ELi digitaalse COVID-tõendi kohta. ELi digitaalne COVID-tõend on osutunud peamiseks vahendiks reisimise taastamisel ELis.

(6)Pärast määruse (EL) 2021/953 vastuvõtmist on komisjon vastu võtnud mitu rakendusakti, milles on sätestatud, et teatava kolmanda riigi välja antud COVID-19 tõendeid tuleb käsitada samaväärsena tõenditega, mille on kõnealuse määruse kohaselt välja andnud liikmesriigid. Selliste rakendusaktidega hõlmatud vaktsineerimis-, läbipõdemis- ja testimistõendeid saab seega turvaliselt ja usaldusväärselt autentida. ELi digitaalne COVID-tõend ja iseäranis selle alusel vastu võetud rakendusotsused on hõlbustanud ka kolmandatest riikidest ELi reisimise turvalist taasalustamist.

(7)Arvestades pandeemia arengut, vaktsineerimise hoogustumist ja reisipiirangute järkjärgulist kaotamist kogu maailmas, tuleks soovituses (EL) 2020/912 sätestatud lähenemisviisi ajakohastada, et võtta arvesse ELi digitaalse COVID-tõendi kasutuselevõttu.

(8)22. oktoobril 2021 kutsus Euroopa Ülemkogu oma järeldustes epidemioloogilise olukorra arengut silmas pidades üles jätkama koordineerimist, et hõlbustada vaba liikumist ELis ja ELi reisimist, ning vaatama läbi kaks asjaomast nõukogu soovitust, sealhulgas nõukogu soovituse (EL) 2020/912.

(9)Pärast esmase vaktsineerimisseeria lõppu välja antud vaktsineerimistõendite standardseks kehtivusajaks tuleks määrata üheksa kuud. Sellega võetakse arvesse Haiguste Ennetamise ja Tõrje Euroopa Keskuse (ECDC) suuniseid tõhustusdooside manustamise kohta kuus kuud pärast esmase vaktsineerimisseeria lõppu ning nähakse ette veel kolme kuu pikkune lisaaeg, et riigid saaksid oma vaktsineerimiskampaaniaid kohandada ja kodanikel oleks võimalik tõhustusdoos saada. Koordineeritud lähenemisviisi tagamiseks ei tohiks liikmesriigid pärast esmase vaktsineerimisseeria lõppu välja antud vaktsineerimistõendeid aktsepteerida, kui neis osutatud doosi manustamisest on möödunud üle üheksa kuu.

(10)Selleks et ohutut reisimist Euroopa Liitu veelgi lihtsustada, tuleks 14 päeva kumulatiivse teatatud COVID-19 juhtumite suhtarvu piirmäära tõsta 75-lt 100-le 100 000 elaniku kohta. Samal ajal ja selleks, et võtta arvesse paremat testimissuutlikkust peaaegu kaks aastat pärast viiruse esmakordset ilmnemist, tuleks ka nõutavat minimaalset iganädalase testimise suhtarvu suurendada 300-st 600-ni 100 000 elaniku kohta. See peaks aitama veelgi suurendada nende andmete usaldusväärsust, mida kasutatakse selleks, et teha kindlaks, mil määral tuleks võimaldada mittehädavajalikku reisimist teatavast kolmandast riigist.

(11)Mittehädavajaliku Euroopa Liitu reisimise paremaks võimaldamiseks ja prognoositavuse suurendamiseks kolmandatest riikidest pärit reisijate jaoks peaksid liikmesriigid lisaks selliste COVID-19 vaktsiinide aktsepteerimisele, millele on antud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 726/2004 kohane müügiluba, aktsepteerima ka neid vaktsiine, mis on saanud Maailma Terviseorganisatsiooni (WHO) erakorralise kasutusloa.

(12)Peale selle peaksid liikmesriigid lubama vaktsineerimise alternatiivina teha mittehädavajalikke reise veel isikutel, kes on 180 päeva jooksul enne ELi reisimist COVID-19-st tervenenud ja kellel on kas ELi digitaalne COVID-tõend või sellega samaväärseks tunnistatud tõend.

(13)Samal ajal peaksid liikmesriigid SARS-CoV-2 viiruse leviku ohu edasiseks vähendamiseks nõudma kehtivat tõendit selle kohta, et reisija on teinud enne reisile asumist reaalajas jälgitava polümeraasi ahelreaktsiooni (RT-PCR) testi ja saanud negatiivse tulemuse, juhul kui i) talle on manustatud COVID-19 vaktsiini, mis on saanud WHO erakorralise kasutusloa, kuid ei ole kantud loetellu, mis sisaldab määruse (EÜ) nr 726/2004 kohaselt ELis lubatud vaktsiine, või ii) ta on 180 päeva jooksul enne ELi reisimist COVID-19-st tervenenud.

(14)Üle 6-aastastel ja alla 18-aastastel lastel peaks olema võimalik reisida tingimusel, et nad on enne reisile asumist saanud negatiivse RT-PCR-testitulemuse. Neil juhtudel võiksid liikmesriigid nõuda pärast saabumist täiendavat testimist või karantiini või eneseisolatsiooni jäämist.

(15)Arvestades vaktsineerimise hoogustumist kogu maailmas, võib pidada asjakohaseks minna järk-järgult üle praeguselt hübriidselt riigi-/isikupõhiselt lähenemisviisilt puht isikupõhisele lähenemisviisile ning jätta välja I lisa ja võtta reisipiirangute kaotamise aluseks üksnes vaktsineerimisstaatus või reisijate täidetav funktsioon/vajadus. Praegu leidub siiski veel kolmandaid riike, mille juurdepääs vaktsiinile on piiratud või mille elanike vaktsineerituse tase on madal. Seepärast tuleks anda kolmandatele riikidele aega oma elanike vaktsineerituse taset tõsta ning jätta soovituse (EL) 2020/912 I lisa ja asjaomased sätted välja 1. märtsil 2022, tuginedes kolmandate riikide vaktsineerimisolukorra eelnevale üldisele hindamisele muu hulgas ELi delegatsioonide esitatud andmete alusel. I lisa väljajätmine peaks soovitust (EL) 2020/912 lihtsustama ja selle rakendamisest tulenevat halduskoormust vähendama.

(16)Euroopa Liidu lepingule ja ELi toimimise lepingule lisatud protokolli nr 22 (Taani seisukoha kohta) artiklite 1 ja 2 kohaselt ei osale Taani käesoleva soovituse vastuvõtmisel ning see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav. Arvestades et käesolev soovitus põhineb Schengeni acquis’l, peaks Taani kõnealuse protokolli artikli 4 kohaselt otsustama kuue kuu jooksul pärast seda, kui nõukogu on teinud käesoleva soovituse kohta otsuse, kas ta rakendab seda soovitust.

(17)Käesolev soovitus kujutab endast nende Schengeni acquis’ sätete edasiarendamist, milles Iirimaa vastavalt nõukogu otsusele 2002/192/EÜ ei osale; seetõttu ei osale Iirimaa soovituse vastuvõtmisel ning see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav.

(18)Islandi ja Norra puhul kujutab käesolev soovitus endast nende Schengeni acquis’ sätete edasiarendamist Euroopa Liidu Nõukogu ning Islandi Vabariigi ja Norra Kuningriigi vahelise lepingu (viimase kahe riigi osalemiseks Schengeni acquis’ sätete rakendamises, kohaldamises ja edasiarendamises) tähenduses, mis kuuluvad nõukogu otsuse 1999/437/EÜ artikli 1 punktis A osutatud valdkonda.

(19)Šveitsi puhul kujutab käesolev soovitus endast nende Schengeni acquis’ sätete edasiarendamist Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vahelise lepingu (Šveitsi Konföderatsiooni ühinemise kohta Schengeni acquis’ rakendamise, kohaldamise ja edasiarendamisega) tähenduses, mis kuuluvad otsuse 1999/437/EÜ artikli 1 punktis A osutatud valdkonda, kusjuures nimetatud otsuse vastavat punkti tõlgendatakse koostoimes nõukogu otsuse 2008/146/EÜ artikliga 3.

(20)Liechtensteini puhul kujutab käesolev soovitus endast nende Schengeni acquis’ sätete edasiarendamist Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse, Šveitsi Konföderatsiooni ja Liechtensteini Vürstiriigi vahel allakirjutatud protokolli (mis käsitleb Liechtensteini Vürstiriigi ühinemist Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vahelise lepinguga Šveitsi Konföderatsiooni ühinemise kohta Schengeni acquis’ rakendamise, kohaldamise ja edasiarendamisega) tähenduses, mis kuuluvad otsuse 1999/437/EÜ artikli 1 punktis A osutatud valdkonda, kusjuures nimetatud otsuse vastavat punkti tõlgendatakse koostoimes otsuse 2011/350/EL artikliga 3.

(21)Olenemata käesoleva soovituse õiguslikust seisundist, mida on kirjeldatud põhjendustes 15–19, on Schengeni ala nõuetekohase toimimise huvides vajalik, et kõik liikmesriigid otsustaksid liitu mittehädavajaliku reisimise piirangute kaotamise üle koordineeritult,