Vastavalt keskkonnakvaliteedi standardite direktiivile hinnatakse käesolevas aruandes, kuidas on rakendatud nõudeid seoses 12 uue ainega, mis lisati kokkuleppe kohaselt pinnavees esinevate prioriteetsete ainete hulka 2013. aastal. Konkreetselt nõutakse direktiivi 2008/105/EÜ (muudetud direktiiviga 2013/39/EL) artikli 3 lõike 1a punktis ii, et liikmesriigid koostaksid ja esitaksid komisjonile täiendavad seireprogrammid ning esialgsed meetmeprogrammid, mis hõlmavad uusi nimistusse lisatud aineid. Kõik liikmesriigid esitasid uute prioriteetsete ainete kohta aruanded.

See sisaldab komisjoni hinnangut viimati esitatud aruannetele, mida liikmesriigid on olnud kohustatud veega seonduvalt esitama. Need aruanded hõlmavad järgmist:

Käesoleva aruande eesmärk on pakkuda täpsemaid teadmisi ning uurida, kuidas on kulgenud õigusaktide üldine rakendamine; aruandega valmistutakse ühtlasi hindama järgmise põlvkonna (2022–2027) veemajanduskavasid ja üleujutusriski maandamise kavasid.

Veepoliitika raamdirektiiviga nähakse ette Euroopa veepoliitika põhiraamistik ja üldeesmärgid ning kõigi pinna- ja põhjavete hea seisundi saavutamine. Keskkonnakvaliteedi standardeid käsitlev direktiiv ja põhjavee direktiiv täiendavad veedirektiivi vastavalt pinnavee ja põhjavee standardite valdkonnas. ELi veealaste õigusaktide 2019. aasta toimivuskontrollis, mis hõlmas neid kolme direktiivi ja üleujutuste direktiivi, järeldati, et olemasolev õigusraamistik on eesmärgi saavutamiseks üldjoontes sobiv, kuid ruumi on ka täiustusteks. Toimivuskontrolli käigus järeldati, et veepoliitika raamdirektiivi ja üleujutuste direktiivi eesmärkideni jõudmine nõuab piisavat rahastust, kiiremat rakendamist ning nende eesmärkide paremat lõimimist valdkondlike õigusaktidega. Õigusaktides leiduvaid vajakajäämisi ja kemikaalidega seotud võimalikke meetmeid käsitletakse pooleliolevas mõjuhindamises, milles hinnatakse loetelusid, kus on esitatud põhja- ja pinnavees leiduvad ained.

2021. aastal oli Euroopa taas kord tunnistajaks veega seotud juhtumite äärmuslikele mõjudele, mida raskendasid kliimamuutuse tagajärjed: tohutud üleujutused Reini ja Maasi vesikondades ning enneolematud kuumalained ja metsapõlengud põhjustasid traagilisi inimelude kaotusi ja miljardite eurode ulatuses kahjusid. Kuigi need juhtumid on vaid osaliselt seotud nõuetekohase veepoliitikaga, juhivad need tähelepanu sellele, kui oluline on täiustada magevee majandamist, seda pikaajaliselt ja ka riigipiiride üleselt.

Euroopa rohelise kokkuleppe vastuvõtmisega on EL astunud otsustavaid samme, et tegeleda üheaegsete ja omavahel seotud kriisidega, nimelt kliimamuutuste, terviseriskide, elurikkuse kadumise ja kogu keskkonna saastumisega. Kriisidele reageerimisel mängib keskset rolli veekvaliteedi ja -kvantiteedi kestlik juhtimine, mis tugineb olemasolevale õigusraamistikule ning Euroopa rohelise kokkuleppe ja sellest tulenevate algatuste nõudlikule rakendamisele. Rahastamisvahendid, mis on nüüd kättesaadavad liikmesriikide taaste- ja vastupidavuskavade rakendamiseks, on lisatoetus, mis aitab neil tegeleda magevee kvaliteeti ja kvantiteeti mõjutavate praeguste koormustega ning seega ergutab ka üleminekut puhtale süsinikuvabale Euroopa ringmajandusele, milles austatakse põhimõtet „ära tekita kahju“.

2016.–2021. aasta tsükli keskel oli meetmete elluviimine käsil kõigis liikmesriikides, mõnel juhul viivitustega. 2015. aasta meetmeprogrammidega võrreldes teatasid kõik liikmesriigid peamistest meetmetest ning mõned viisid aruandluse lõpule ja nüüd on hõlmatud kõik nende valgalapiirkonnad. Enamik liikmesriike tegi mõningaid edusamme, selgitades iga olulise koormuse puhul välja heast seisundist lahutavad puudujäägid ning mis tasemel meetmeid on vaja rakendada hea seisundi saavutamiseks. Põhjalikumat analüüsi ja võrdlust võimaldavaid andmeid esitanud liikmesriikidest (18) on kolm liikmesriiki saavutanud valgalapiirkondade korral 70–100 % eesmärkidest ja veel nelja liikmesriigi puhul nähtub 30–80 % puhul näitajatest, et liigutakse eesmärgi poole puudujääk kaotada. Veel ühes liikmesriigis on 25st valgalapiirkonna osas seatud eesmärgist täidetud 16. See on julgustav edasiminek, mis võimaldab meetmeid paremini välja selgitada ja tähtsuse järjekorda seada.

Neil liikmesriikidel, kes tuvastasid lisaks olulistele veel muid koormusi, on nendega tegelemiseks meetmed olemas, hea seisundi saavutamist takistavad puudused on enamasti välja selgitatud ning näitajad, mille abil määrata kindlaks nõutava meetme rakendamise tase, on välja töötatud.

Liikmesriik Valgla Kõik meetmed ellu viidud Kõik kavandatud meetmed ellu viidud Mõned meetmed ellu viidud Mõned kavandatud meetmed ellu viidud Ükski meede ei ole ellu viidud AT 3 3 BE 8 1 5 1 1 BG 4 1 3 CY 1 1 CZ 3 3 DE 10 10 DK 4 4 EE 3 3 EL 14 14 ES 25 25 FI 8 8 FR 14 7 7 HR 2 2 HU 1 1 IE 3 3 IT 8 1 3 4 LT 4 4 LU 2 2 LV 4 4 MT 1 1 NL 4 4 PL 10 10 PT 10 9 1 RO 1 1 SE 5 5 SI 2 2 SK 2 2

Tabel 1. Valgalapiirkondade seisund ja edusammud alates teisest veemajanduskavast.

Samuti teatasid liikmesriigid oma meetmeprogrammide elluviimisel tekkinud takistustest. Nagu allpool tabelis 2 osutatud, on kõige olulisemad takistused rahastuse nappus, viivitused ja juhtimine.

Takistused Liikmesriik Valgla Juhtimine Hilinemised Rahastuse nappus Mehhanismi puudumine Meetmete puudumine Ei ole kulutõhus Äärmuslikud nähtused Muu AT 3 BE 8 3 3 2 2 BG 4 4 1 1 CY 1 CZ 3 3 3 3 3 3 3 DE 10 10 4 10 9 7 4 10 DK 4 4 4 EE 3 3 3 3 EL 14 14 ES 25 25 25 25 25 FI 8 8 8 FR 14 14 14 14 14 14 HR 2 2 2 2 HU 1 1 1 1 1 1 1 1 IE 3 3 3 3 3 IT 8 5 5 8 7 1 2 6 LT 4 LU 2 1 2 LV 4 4 4 MT 1 1 NL 4 4 4 4 4 PL 10 3 3 3 3 4 4 2 5 PT 10 8 9 8 8 RO 1 1 1 1 1 1 SE 5 5 SI 2 2 SK 2 2 2 2 2

Tabel 2. Meetmeprogrammide elluviimise takistused valgalapiirkondade kaupa

Tabelis 3 esitatakse kokkuvõtlikult eeldatavad suundumused eri koormustega seotud eesmärkide saavutamiseks ja asjaomased peamised meetmed, mida iga liikmesriik on tsükli teise poole (2018–2021) keskel kavandanud. Tõusev suundumus näitab õigusaktide eesmärkidest eemaldumist ja langev suundumus osutab, et eesmärgile on lähemale jõutud.

Tabel 3. Peamiste meetmete kohta teatatud eeldatavad edusammud aastatel 2018–2021



3.1Reostusküsimuste lahendamine

Euroopa rohelise kokkuleppega on keskseks teemaks muutunud võitlus reostusega. Nullsaaste eesmärk vormistati ulatuslikuks nullsaaste tegevuskavaks ning kestlikkust toetavaks kemikaalistrateegiaks. Strateegia „Talust taldrikule“ (millega muu hulgas keskendutakse toitainete kao ja pestitsiidide kasutuse vähendamisele ning mahepõllumajanduse osa suurendamisele) ja ravimistrateegia (mille eesmärk on muu hulgas vähendada antibiootikumide esinemist keskkonnas) aitavad samuti kiirendada veesaaste vähendamist.

Põllumajandusest pärinev reostus

Põllumajandusest on teatatud kui peamisest põhjusest, miks ei saavutata ELi veekogude head seisundit. See võib põhjustada nitraatide ja pestitsiidide hajureostust nii pinna- kui ka põhjavees. Lisaks hajureostusele on põllumajanduses kasutatava vee võtt samuti suur koormus, mille tõttu ei suudeta saavutada põhjaveekogumite head kvantitatiivset seisundit.

Eelkõige töötavad liikmesriigid põllumajandusest tuleneva toitainereostuse vähendamise (2. peamine meede), põllumajandusest tuleneva pestitsiidireostuse vähendamise (3. peamine meede) ning põllumajanduse nõustamisteenuste rakendamise (12. peamine meede) kallal. Samuti nähtub aruannetest, et kõigil liikmesriikidel on olemas üldeeskirjad põllumajandusest pärineva reostuse kohta.

Kümme liikmesriiki kohaldab neid eeskirju kogu territooriumil, teised kohaldavad aga erinevaid eeskirju olenevalt valgalapiirkonnast või kahel juhul üksnes nitraaditundlikel aladel. Sel määral, mil liikmesriikide aruannetest nähtub, on 2. peamise meetme puhul olukord pigem hea ning andmetühimikke täidetakse, mis tähendab, et meetmed on seisundi parandamisel tulemuslikud ja aitavad kõrvaldada hea seisundi saavutamist takistavaid puudujääke; samas ei järgne aga märgatavat arengut, mis tähendab, et avaldatav surve ei ole veeseisundi parandamisel tõhus ja neil juhtudel on vaja rohkem pingutada. 3. peamise meetme ja 12. peamise meetme puhul on pilt segasem, sest paljud liikmesriigid ei anna nendest aru ega kaardista neid. Kui need on kaardistatud, siis on näha, et enamikku andmetühimikke täidetakse, kuid märkimisväärne arv liikmesriike ei ole märgatavast suundumusest teatanud, mis tähendab, et nende peamiste meetmete surve ei ole veeseisundi parandamisel tõhus ja sellistel juhtudel on vaja rohkem jõupingutusi.

Liikmesriikide meetmeprogrammid hõlmavad nitraadidirektiivist tulenevaid meetmeid; kõnealuse direktiivi rakendamist käsitlevas viimases aruandes soovitatakse tõhustada meetmeid reostatud aladel ning meetmeid uue ühise põllumajanduspoliitika strateegilistes kavades, mis tuleb komisjonile esitada hiljemalt 1. jaanuariks 2022. Äsjases Euroopa Kontrollikoja aruandes analüüsiti, millises ulatuses edendatakse ühise põllumajanduspoliitikaga ja ELi veepoliitikaga vee säästvat majandamist põllumajanduses. Komisjon on seisukohal, et ühine põllumajanduspoliitika aitab sellele eesmärgile eri vahendite ja meetmetega kaasa. Uus ühine põllumajanduspoliitika annab olulise võimaluse suurendada ambitsioonikust ja rahastada uutest I samba ökokavadest ja II samba maaelu arengu programmist lisameetmeid, mis tooksid kasu säästvale veemajandusele põllumajanduses. Uus ühine põllumajanduspoliitika keskendub üheksale komisjoni ettepaneku artiklis 6 määratletud erieesmärgile, millest kolm on keskkonnale kasulikud. Kavade väljatöötamisel tuleb liikmesriikidel silmas pidada, et kavad peavad kõnealuste erieesmärkide saavutamisele kaasa aitama. Samuti kehtib nõue aidata kaasa rohelise kokkuleppe eesmärkide saavutamisele, sealhulgas strateegia „Talust taldrikule“ eesmärgile kahandada toitainete kadu 50 % ja vähendada keemiliste pestitsiidide üldist kasutamist ja riski 50 %, ning need on esitatud liikmesriikidele saadetud muude ühise põllumajanduspoliitika (ÜPP) soovituste seas.

Kodumajapidamisest ja tööstusest pärinev reostus

Aruannetest nähtub positiivne suundumus, eelkõige seoses meetmetega, mis on seotud reoveepuhastite ehitamise või ajakohastamisega (1. peamine meede), prioriteetsete / prioriteetsete ohtlike ainete järkjärgulise kõrvaldamisega (15. peamine meede) ning tööstuslike reoveepuhastite ajakohastamise või täiustamisega (16. peamine meede). Peaaegu kõigil liikmesriikidel on punktreostusallikast pärit reovee keskkonda laskmise kontrollimiseks olemas volituste ja/või lubade andmise süsteem, mis kehtib nii põhja- kui ka pinnavee kohta. Kuid vähemalt pooled liikmesriigid lubavad tänaseni väikesemahulise reovee keskkonda laskmist, olgugi et mõnel juhul nõutakse sellise reovee registreerimist. Liikmesriigid on peaaegu eranditult võtnud meetmeid pinnavette jõudva reostuse kõrvaldamiseks.