SELETUSKIRI

1.SISSEJUHATUS

COVID-19 pandeemia näol on tegemist ulatusliku ja tõsise rahvatervisekriisiga. See mõjutab oluliselt kodanikke, ühiskondi ja majandust kogu maailmas. Tervisekriisi ulatus ja selle ohjamiseks võetud poliitikameetmed on enneolematud. Seetõttu on kriisi sotsiaal-majanduslikku mõju ulatust äärmiselt keeruline hinnata. Juba praegu on selge, et see tekitab liikmesriikide finants- ja majandussüsteemidele enneolematuid ja teravaid probleeme. Komisjoni kevadiste majandusprognooside kohaselt väheneb ELi SKP käesoleval aastal ligikaudu 7,5 %, mis on palju järsem langus kui ülemaailmse finantskriisi ajal 2009. aastal, ning taastub 2021. aastal vaid 6 %, samal ajal kui töötuse määr jõuab 2020. aastal tõenäoliselt 9 %ni ning suureneb ka vaesuse ja ebavõrdsuse oht.

Kriisile reageerimiseks on liikmesriigid võtnud vastu erandlikud kaalutlusõigusel põhinevad majandus- ja finantsmeetmed. Need meetmed ja nn automaatsed stabilisaatorid ehk maksed, mis on ette nähtud töötuskindlustus- ja sotsiaalkindlustussüsteemide raames, ja maksutulude vähenemine mõjutavad oluliselt liikmesriikide rahandust. Selle tagajärjel kasvab nii euroalal kui ka liidus valitsemissektori eelarvepuudujäägi koondnäitaja 2019. aasta 0,6 %-lt SKPst käesoleval aastal 8,5 %-le SKPst.

Šokk ELi majandusele on sümmeetriline selles mõttes, et pandeemia on tabanud kõiki liikmesriike. Samas on pandeemia mõju liikmesriigiti väga erinev ning ka liikmesriikide suutlikkus majandus- ja eelarvešokiga toime tulla ning sellele reageerida erineb sõltuvalt liikmesriigi konkreetsest majandusstruktuurist ja lähteolukorrast. Seetõttu on oht, et kriis suurendab liidus erinevusi, mis ohustavad kollektiivset majanduslikku ja sotsiaalset vastupidavust. Seda üldpilti kinnitab ka põhjalik vajaduste hinnang.

Liit on tegutsenud kiiresti, et reageerida ühiselt ja koordineeritult kriisi sotsiaalsetele ja majanduslikele tagajärgedele 2020. aastal lõppeva mitmeaastase finantsraamistiku piires. See tegevus täiendab liikmesriikide oma kaalutlusõiguse alusel võetavaid majandus- ja finantsmeetmeid.

Kriis võib püsivalt kahjustada liidu majandusstruktuuri, kui liidu tasandil ei võeta asjakohaseid lühi- ja keskpika perioodi poliitikameetmeid. Selle olukorra lahendamiseks on vaja kiiresti ette näha täiendavad vahendid, mis oleksid kohe kättesaadavad, et toetada kogu liidus taastumist ja suurendada vastupanuvõimet.

Kriisile reageerimine peab olema kõikehõlmav, julge ja kestlik. Terviklik Euroopa majanduse taastamise kava eeldab Euroopa tasandi suuremahulisi avaliku ja erasektori investeeringuid, et liit saaks kindlalt liikuda kestliku ja vastupidavama taastumise suunas, luua kvaliteetseid töökohti ja likvideerida COVID-19 pandeemia tekitatud vahetut kahju ning toetada samal ajal liidu rohe- ja digiprioriteete. Peamine vahend selleks saab olema ELi pikaajaline eelarve, mida toetab uus Euroopa Liidu taasterahastu.

Erandlik majanduslik ja sotsiaalne olukord eeldab erandlikke meetmeid, et toetada majanduse taastamist ja suurendada vastupanuvõimet. Nende eesmärkide saavutamiseks peab liit varustama end vajalike vahenditega ja võtma asjakohased meetmed, et tegeleda COVID-19 pandeemiast tulenevate probleemidega. Seepärast on asjakohane, et osa vajalikust rahastusest oleks võimalik kaasata kapitaliturgudelt võetud laenude abil. Need laenud makstakse tagasi, kui liit on tagasi majanduskasvu teel.

2.MUUDETUD ETTEPANEKU TAUST

Liidul on vaja end varustada oma eesmärgi saavutamiseks vajalike vahenditega.

Muudetud ettepaneku järgi on komisjonil lubatud laenata kapitaliturgudelt liidu nimel rahalisi vahendeid kuni summas 750 miljardit eurot (2018. aasta hindades). Tulu eraldatakse kooskõlas Euroopa Liidu taasterahastuga liidu programmidele. Arvestades, et Euroopa Liidu taasterahastu on erakorraline moodus selle ajutise, kuid äärmusliku olukorra lahendamiseks, on komisjonile käesoleva otsusega antud laenuvõtmisvolitused selgelt piiratud nii oma ulatuse, kestuse kui ka kasutuseesmärgi poolest. See välistab võimaluse kasutada käesoleva ettepaneku kohaseid erakorralisi volitusi muul eesmärgil kui COVID-19 pandeemia otseste majanduslike ja sotsiaalsete tagajärgedega tegelemiseks.

Kapitaliturgudelt laenatud vahendite tagasimakseid hakatakse ELi eelarvest tegema alates 2028. aastast. Kõik liidu kohustused, mis tulenevad kavandatavast õigusaktist, makstakse täielikult tagasi 2058. aastaks. Tagasimaksete tegemisel järgitakse usaldusväärse finantsjuhtimise põhimõtet, et saavutada kohustuste pidev ja prognoositav vähenemine kogu perioodi jooksul.

Omavahendite ülemmäära suurendamine

Omavahendite otsuses kindlaks määratud ülemmääradega on fikseeritud omavahendite maksimumsumma, mida liit võib nõuda, et liikmesriigid teeksid liidule asjaomasel aastal selle kulude rahastamiseks kättesaadavaks.

2. mail 2018 tegi komisjon ettepaneku kehtestada iga-aastaste kulukohustuste assigneeringute ja iga-aastaste maksete assigneeringute katmise ülemmääraks vastavalt 1,35 % ja 1,29 % ELi kogurahvatulust. Mitmeaastase finantsraamistiku kehtestamist käsitlevas määruse eelnõus kindlaks määratud ülemmäärades, mis on väljendatud eurodes, on sätestatud maksimaalne summa, mida võib perioodil 2021–2027 kulukohustustega siduda või kulutada. Varu omavahendite otsuses kehtestatud ülemmäärade ja mitmeaastases finantsraamistikus kehtestatud ülemmäärade vahel peab olema piisav, et täita kõik finantskohustused ja tingimuslikud kohustused asjaomasel aastal ja igas olukorras, isegi majanduslanguse ajal.

Komisjoni 2020. aasta kevadprognoosi järgi kahaneb euroala majandus 2020. aastal rekordiliselt 7,75 % ja ELi majandus 2020. aastal 7,5 %. Võrreldes 2019. aasta sügisese majandusprognoosiga on ELi ja euroala kasvuprognoose allapoole korrigeeritud umbes üheksa protsendi võrra. Kuigi kevadprognoosi varjutab tavalisest suurem ebakindlus, on väljaspool kahtlust, et omavahendite otsuse ülemmäärad, mis on määratletud protsendina ELi kogurahvatulust, absoluutsummas vähenevad.

Selleks et liidul säiliks omavahendite otsuse ülemmäärade piires piisav varu kõigi asjaomasel aastal tasumisele kuuluvate finantskohustuste ja tingimuslike kohustuste täitmiseks, tuleks omavahendite ülemmäära, mis on määratletud protsendina liikmesriikide summaarsest kogurahvatulust, suurendada.

Selleks tuleb muuta komisjoni 2. mai 2018. aasta ettepanekut, et nii kulukohustuste assigneeringute kui ka maksete assigneeringute ülemmäära oleks võimalik täiendavalt suurendada 0,11 protsendipunkti võrra. See täiendab juba kavandatud kohandusi, et võtta arvesse omavahendite otsuse kohaste ülemmäärade absoluutsumma automaatset vähenemist, mis tuleneb Ühendkuningriigi EList väljaastumisest ja vastavast liidu kogurahvatulu vähenemisest. Seega on iga-aastaste maksete assigneeringute katmiseks ette nähtud ülemmäär 1,40 % ELi kogurahvatulust ja iga-aastaste kulukohustuste assigneeringute katmiseks ette nähtud ülemmäär 1,46 % ELi kogurahvatulust.