EUROOPA KOMISJON Brüssel,12.12.2018 COM(2018) 822 final KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. juuni 2012. aasta määruse (EL) 531/2012 (mis käsitleb rändlusteenust üldkasutatavates mobiilsidevõrkudes liidu piires ning mida on muudetud määrusega (EL) 2015/2120 ja määrusega (EL) 2017/920) rakendamise kohta



1Sissejuhatus 2015. aasta oktoobris võtsid Euroopa Parlament ja nõukogu vastu määruse (EL) 2015/2120, millega nähti ette liidusisese rändlustasu kaotamine alates 15. juunist 2017, tingimusel et kasutamine on mõistlik ja et on võimalus kasutada jätkusuutlikkuse erandit. Uut rändluseeskirja tuntakse ka ingliskeelse nimetuse „Roam-Like-At-Home“ („rändle nagu kodus“ – edaspidi „RLAH“) all. Selleks et rändluseeskirja kohaseid teenuseid saaks osutada jätkusuutlikult kogu liidus, on kaasseadusandjad kokku leppinud järgmiste meetmete võtmises: ·alandada oluliselt rändlusteenuste hulgimüügihindade ülempiire ; ·anda operaatoritele võimalus rakendada mõistliku kasutamise poliitikat, et takistada rändlusteenuste lubamatut või anomaalset kasutamist riigisisese hinnaga, näiteks SIM-kaardi alalist kasutamist muus liikmesriigis kui see, kus SIM-kaart on välja antud; ·kasutada erakorraliste ja ajutiste erandite süsteemi; operaatorid saaksid erandeid kasutada ainult riikliku reguleeriva asutuse loal rangelt piiritletud olukorras, kus rändlustasude kaotamine konkreetsel turul võiks asjaomaste operaatorite klientide jaoks tingida riigisiseste hindade tõusu. 15. detsembril 2016 võttis komisjon kooskõlas talle kaasseadusandjate poolt antud volitustega vastu üksikasjalikud eeskirjad, mis käsitlevad mõistliku kasutamise poliitika rakendamist ning metoodikat, mida tuleb kasutada jätkusuutlikkuse erandi taotluse esitamisel ja hindamisel . Kõnealust õigusnormide paketti on ELis/EMPs kohaldatud alates 15. juunist 2017. ELi rändlusteenuse määruse artikli 19 lõike 3 kohaselt peab komisjon esitama kaasseadusandjatele 15. detsembriks 2018 vahearuande kokkuvõttega jaemüügitasandil osutatavate rändlusteenuste tasude kaotamise mõju kohta . Käesolev aruanne täidabki seda eesmärki. 2ELi rändlusteenuse määruse kohaldamisala ja põhisätted Rändlus ELi rändlusteenuse määruse tähenduses on teenus, mis võimaldab ühe riigi mobiilsideoperaatori või virtuaalse mobiilsidevõrgu operaatori kliendil saada mobiilsideteenust (kõne, SMS või andmeside) teises riigis tegutsevalt mobiilsideoperaatorilt . Teenuseosutaja (mobiilsideoperaator) tagab, et kui tema klient viibib välismaal, säilib tal sama mobiiltelefoni (või – andmeside rändlusteenuse puhul – sülearvutit või tahvelarvutit) kasutades ühendus mobiilitelefonivõrguga. Kui teenuseosutaja soovib pakkuda oma klientidele rändlusteenuseid (edaspidi „jae-rändlusteenused“) teatavas riigis, peab ta need ostma külastatava riigi mobiilsideoperaatorilt („hulgi-rändlusteenused“). Sel eesmärgil peavad teenuseosutajad sõlmima omavahel rändlusteenuste hulgimüügilepingud. Kui klient välismaal viibides helistab või mobiilandmesidet kasutab, osutab teenust tegelikult külastatava riigi mobiilsideoperaator. Rändluskliendi koduriigi operaator peab külastatud riigi operaatorile selle teenuse eest tasuma. Seda tasu nimetatakse rändlusteenuste hulgihinnaks. ELi rändlusteenuse määrusega on kehtestatud nende hindade ülempiir, mis andmeside puhul igal aastal alaneb (vt allpool). Alates 15. juunist 2017 ei tohi mobiilsideoperaatorid võtta oma klientidelt, kes ajutiselt ELis/EMPs viibivad, rändlusteenuste (kõne, SMS ja andmeside) osutamise eest mitte mingisugust riigisisesele hinnale lisanduvat tasu. Mobiilsideoperaatorid võivad rakendada mõistliku kasutamise poliitikat, et vältida rändlusteenuste anomaalset või lubamatut kasutamist (nagu püsiv rändlus riigisisese hinnaga), millel võib olla negatiivne mõju riigi siseturule. Mõistliku kasutamise poliitika eesmärk on takistada rändlusteenuste lubamatut või anomaalset kasutamist riigisisese hinnaga. Ennekõike tahetakse sellega tagada, et riigisisese hinnaga rändlusteenuseid kasutatakse ajutiselt ELis/EMPs viibides. Sel eesmärgil võib operaator nõuda oma klientidelt, et nad tõendaksid oma elamist selles ELi/EMP riigis, kust on ostetud välismaal riigisisese hinnaga kasutamiseks mõeldud SIM-kaart, või püsivaid sidemeid selle riigiga. Operaator võib samuti kontrollida, et SIM-kaarti kasutatakse rohkem selle nn koduriigis kui välismaal. Kui klient on vähemalt nelja kuu pikkuse ajavahemiku jooksul viibinud rohkem ELis kui oma koduriigis ja tarbinud mobiilsideteenuseid rohkem ELis kui oma koduriigis, võib operaator kliendiga ühendust võtta, et seda kontrollida. Sellele järgneb 14 päeva pikkune hoiatusperiood; kui klient jätkab selle lõppedes välismaal rändlusteenuste kasutamist, võib operaator võtta rändlusteenuse eest väikest lisatasu, mis on seotud hulgihindade ülempiiridega. Lisaks sellele võib operaator kohaldada riigisisese hinnaga tarbitud rändlusandmeside suhtes mahupõhiseid kaitsemeetmeid, et võimaldada järjest soodsamate andmesidepakkumiste (näiteks piiramatu mahuga andmeside) väljatöötamist riigi siseturul. Kindla mahu ületamisel võib operaator võtta rändlusteenuse eest väikest lisatasu, mis ei ületa rändluse hulgimüügihindade ülempiiri. Erakorraliste ja eriliste olukordade puhul võib operaator taotleda oma riigi reguleerivalt asutuselt nn jätkusuutlikkuse erandit, et vältida riigisisese hinna tõusu. Selleks peab operaator tõestama riigi reguleerivale asutusele, et operaatori kasutatava riigisisese hinnamudeli raames ei oleks rändlusteenuste osutamine lisatasu kohaldamata jätkusuutlik. Sellisel juhul võib riigi reguleeriv asutus anda operaatorile loa võtta ühe aasta jooksul rändlusteenuste eest väikest lisatasu. Loa pikendamiseks peab operaator esitama igal aastal uue taotluse. ELi rändlusteenuse määrusega alandati 2017. aastal oluliselt hulgihindade ülempiire, eriti andmesidel, mille puhul on ette nähtud piirhindade iga-aastane täiendav alandamine kuni aastani 2022, et tagada turuosalistele sellised hulgimüügihinnad, mis võimaldavad neil osutada rändlusteenuseid oma klientidele, võtmata selle eest riigisisesele hinnale lisanduvat tasu. Samuti on rändlusteenuste hulgimüügihindade ülempiiridega tagatud, et rändlusteenust osutav operaator teenib oma hulgimüügikulud täies ulatuses tagasi. 3RLAHi rakendamine: nõuete üldine täitmine ELi rändlusteenuse määrus on otsekohaldatav kõigis ELi liikmesriikides ja EMP riikides . Sellega on liikmesriikides rändluseeskirja kontrollimise, järelevalve ja täitmise tagamise ülesanne antud riikide reguleerivatele asutustele. Selleks et riikide reguleerivad asutused kasutaksid ühtset lähenemisviisi, andis Elektroonilise Side Euroopa Reguleerivate Asutuste Ühendatud Amet (edaspidi „BEREC“) 2017. aasta märtsis välja rändlusteenuse jaemüügi suunised ja 2017. aasta juunis rändlusteenuse hulgimüügi suunised ; suunised koostati tihedas koostöös komisjoniga ja eelnevalt konsulteeriti sidusrühmadega. Ehkki BERECi suunised ei ole iseenesest siduvad, aitavad need riikide reguleerivatel asutustel uut rändluseeskirja praktikas kontrollida, selle üle järelevalvet teha ja selle täitmist tagada. Samuti on BERECi suunised mobiilsideoperaatorite jaoks üksikasjalik juhend selle kohta, kuidas uut rändluseeskirja oma erinevates pakkumistes rakendada. Vastusena komisjoni üleskutsele tagada RLAHi nõuetekohane rakendamine kohe esimesest päevast (15. juuni 2017), võtsid kõik riikide reguleerivad asutused 2017. aasta esimeses pooles ühendust oma mobiilsideoperaatoritega, et tagada täielik kooskõla uue eeskirjaga. Kogu selle aja jooksul olid riikide reguleerivad asutused pidevalt tihedas kontaktis komisjoniga, et vastata enne rakendamistähtpäeva mobiilioperaatorite praktilistele küsimustele.

Selle eeltöö tulemusena on täheldatud, et mobiilsideoperaatorid täidavad üldiselt uue rändluseeskirja nõudeid. Kui liikmesriigis avastati potentsiaalne nõuete rikkumine, lahendas riigi reguleeriv asutus probleemi asjaomase operaatoriga kiiresti, sageli veel enne ametliku menetluse alustamist või siis, kui selline menetlus alles kestis. Üksikutel juhtudel tuli määrata trahvid. Vastavalt ELi rändlusteenuse määruse nõuetele tuleb kõigi liikmesriikide reguleerivatele asutustele anda asjakohased volitused kehtestada karistusi rändluseeskirja täitmata jätmise eest. Kui seoses uut liiki pakkumistega on pärast 15. juunit 2017 tekkinud uued rakendamist puudutavad küsimused, mida BERECi suunistes konkreetselt ei käsitleta, on riikide reguleerivad asutused koordineerinud oma lähenemisviisi koostöös komisjoniga BERECi spetsiaalse rahvusvahelise rändlusspetsialistide töörühma raames . Riikide reguleerivad asutused on teinud jätkusuutlikkuse erandeid operaatoritele, kelle puhul eeldati, et tulenevalt oma eriolukorrast on nad tõenäolised kandidaadid erandi saamiseks; nende hulgas on mõned virtuaalse mobiilsidevõrgu operaatorid mõnedes liikmesriikides ja mõned mobiilsideoperaatorid mõnedes väga madalate andmesidehindadega liikmesriikides, kus rändlus on väga tasakaalustamata ja/või sissetulek kasutaja kohta väike (Eesti, Leedu, Poola, Soome). Erandist hoolimata pakuvad paljud mobiilsideoperaatorid ja virtuaalse mobiilsidevõrgu operaatorid oma abonentidele olulises mahus rändlusteenuseid lisatasuta, et püsida oma siseriiklikul turul konkurentsis. Kui nad kohaldavad rändlusteenuste suhtes lubatud lisatasu, on see oluliselt madalam kui enne 15. juunit 2017 (andmeside puhul enam kui 90 %), nii et kliendid, keda see puudutab, saavad uuest eeskirjast märkimisväärselt kasu isegi neil juhtudel (vt 4. peatükk). Lisatasud, mille kasutamist riikide reguleerivad asutused on lubanud ja mida operaatorid kohaldavad, on kõigil juhtudel madalamad ja sageli tunduvalt madalamad kui rändlusteenuste hulgihindade ülempiir; see on kooskõlas sättega, mille kohaselt igasugust lisatasu tohib kohaldada üksnes sellises ulatuses, mis on vajalik jaemüügitasandil osutatavate reguleeritud rändlusteenuste osutamise kulude katmiseks, kuna vastasel juhul võiks see tingida riigisiseste hindade tõusu. 4RLAHi mõju lõppkasutajatele Ehkki järjestikused rändlusteenuse määrused on alates 2007. aastast toonud klientidele tuntavat kasu, alandades häälkõnede, SMSide ja rändlusandmeside hindu, vältisid või piirasid paljud eurooplased väljaspool oma koduliikmesriiki endiselt mobiiltelefonide ja andmesideteenuste kasutamist, et vältida rändlustasusid. 2014. aastal lülitas andmeside rändlusteenuse ELis reisides välja üle poole eurooplastest ja ainult üks kümnest eurooplasest helistas või võttis kõnesid vastu sama sageli kui oma koduriigis . RLAH annab lõpuks ometi võimaluse seda olukorda radikaalselt muuta ja reageerida seni kasutamata mobiilsideteenuste nõudlusele ELis reisijate hulgas. Allpool punktides 4.1, 4.2 ja 4.3 tsiteeritud arvnäitajad pärinevad viimastest BERECi võrdlusaruannetest rahvusvaheliste rändlusteenuste kohta . RLAHi tulemusena suurenes rändlusteenuste kasutamine olulisel määral ja kiiresti Euroopa tarbijad hakkasid kohe ja ulatuslikult ära kasutama asjaolu, et 15. juunist 2017 kadusid ELis/EMPs rändlustasud. Juba 2017. aasta suvel kasutati mobiilandmesideteenuseid ELis/EMPs välismaise võrgu kaudu 5,35 korda (435 %) rohkem kui 2016. aasta suvel ja rändlusega telefonikõnesid tehti 2,45 korda (145 %) rohkem. Järgmise kahe kvartali jooksul (2017. aasta 4. kvartal ja 2018. aasta 1. kvartal) kasutati rändlusandmesidet endiselt peaaegu 5 korda rohkem kui samal ajal aasta varem ( joonis 1 ). Nende kahe kvartali jooksul on rändlusega häälkõnede koguhulk püsinud ligi kaks korda suuremana kui enne RLAHi. Nagu BEREC oma 21. aruandes nentis, näitavad need arvud selgelt, kuidas RLAH on ELis/EMPs andnud märkimisväärse panuse rändlusteenuste nõudluse suurendamisse ja rahvusvaheliste rändlusteenuste turu arengusse. Allikas: BERECi 21. võrdlusaruanne rahvusvaheliste rändlusteenuste kohta, oktoober 2017 – märts 2018 Praegu kasutavad reisil olijad välismaise võrgu kaudu andmesidet keskmiselt neli korda rohkem kui enne RLAHi (vt joonis 2 ) . Samuti helistavad nad välismaise võrgu kaudu keskmiselt umbes 1,7 korda sagedamini kui enne RLAHi rakendumist . Allikas: BERECi 21. võrdlusaruanne rahvusvaheliste rändlusteenuste kohta, oktoober 2017 – märts 2018 Rändlusteenuste kasutamine on kõigis liikmesriikides alates 2017. juunist märkimisväärselt kasvanud. Eriti suurt ELi/EMP-siseste rändlusteenuste kasutamise mahu suurenemist on oma klientide hulgas tõdenud Poola, Rumeenia, Bulgaaria, Horvaatia ja Hispaania operaatorid (enam kui kolm korda) häälkõnede vallas ning Bulgaaria, Horvaatia, Tšehhi, Poola, Hispaania ja Läti operaatorid (kuni kümme korda ja rohkem) andmeside vallas . Ka neis kolmes liikmesriigis, kus kõigile mobiilsideoperaatoritele kehtivad alates 15. juunist 2017 erandid (Soome, Leedu ja Eesti, vt 3. peatükk), on kasutajad hakanud ELis/EMPs piiri taga märkimisväärselt rohkem mobiilsideteenuseid tarbima ja tarbimise maht on suurenenud samavõrd kui paljudes muudes liikmesriikides. Selle on tinginud asjaolu, et erandi saanud operaatorid osutasid teatavat hulka rändlusteenuseid sellest hoolimata lisatasusid kohaldamata (punkt 4.2), ja kui riikide reguleeriva asutuse lubatud lisatasu võeti, oli see oluliselt väiksem kui enne 15. juunit 2017 kehtinud lisatasud. Seega on uuest rändluseeskirjast märkimisväärset kasu saanud ka nende operaatorite kliendid, vastates sellele suurenenud nõudlusega. RLAH on ELis/EMPs laialdaselt kasutusel Juba 2017. aasta suvel võisid peaaegu kõik eurooplased kasutada RLAHi kohaseid rändlusteenuseid sisaldavat mobiilsidelepingut: 1,8 % ELi/EMP abonentidest maksid rändlusteenuste eest lisatasu tulenevalt riikliku reguleeriva asutuse tehtud erandist ja 1,6 % seetõttu, et nad ei olnud operaatori asukohariigi alalised elanikud või neil ei olnud selle riigiga püsivaid sidemeid. Kõik ülejäänud abonendid kasutasid RLAHi antavaid eeliseid või valisid spetsiaalselt alternatiivse rändlustariifi, et rahuldada oma konkreetseid rändlusteenustega seotud vajadusi ELi mittekuuluvates riikides. Selle tulemusena oli 2018. aasta 1. kvartalis RLAHiga hõlmatud enam kui 90 % ELis/EMPs reisivate ELi/EMP abonentide häälkõnede ja andmesidega seotud rändlusliiklusest . Isegi Soomes, Leedus ja Eestis, kus kõigil mobiilsideoperaatoritel oli alates 15. juunist 2017 õigus kasutada erandit RLAHist, osutasid need mobiilsideoperaatorid tegelikkuses suures mahus rändlusteenuseid lisatasu võtmata (vähemal määral Leedus). Selle tulemusena saab valdav osa Soome ja Eesti abonente rändlust kasutades osa RLAHi hüvedest .

Üldiselt on ainult riigisisesest kasutust võimaldavaid mobiilsideteenuste pakkumisi vähe ja peamiselt eksisteerivad need ettemaksuga teenuste turusegmendis BERECi viimaste võrdlusaruannete kohaselt ei ole rändlust võimaldavat SIM-kaarti omavate ELi/EMP abonentide arv 2017. aasta suvest muutunud (umbes 96 %). Ainult riigisisest kasutamist võimaldavad SIM-kaardid (st SIM-kaardid, millega ei ole võimalik välismaises võrgus rändlusteenust kasutada) on enamasti ettemaksuga kaardid, mida kasutatakse kohalikuks sideks ja/või andmesidekavade või traadita side paiksete võrkude raames pakutavate toodete tarbimiseks, mida saab kasutada ainult konkreetses asukohas. Seega on ainult riigisisest kasutamist võimaldavad tariifikavad erandlikud, välja arvatud Rumeenias, Eestis, Lätis ja Bulgaarias, kus üle 10 % kasutajatest on valinud ainult riigisisest kasutamist võimaldavad pakkumised. 2017. aasta suvest on see näitaja Bulgaarias ja Lätis vähenenud, ent Rumeenias oluliselt suurenenud . Ülejäänud liikmesriikidest on Austria ainus, kus ainult riigisisese kasutamise valinud abonentide osakaal on märkimisväärselt suurenenud (2017. aasta suve ja 2018. aasta esimese kvartali vahel 4 %-lt 9 %-le, peamiselt virtuaalse mobiilsidevõrgu operaatorite abonendid). Üldiselt on virtuaalse mobiilsidevõrgu operaatoritel rohkem (ja mõnikord oluliselt rohkem) ainult riigisisese kasutamise valinud abonente kui mobiilsideoperaatoritel, mis on tõenäoliselt osaliselt selgitatav tarbijasegmentidega, millele need operaatorid üldjuhul keskenduvad. Ent kõigis ELi/EMP riikides on ainult riigisisesed mobiilsideteenused valinud abonentide osakaal palju väiksem kui nende elanike osakaal, kes ei ole viimase aasta jooksul välismaal käinud. Komisjon jälgib arenguid ainult riigisiseseks kasutamiseks mõeldud tariifikavade vallas, kuna andmeside rändlusteenuste hulgihinna ülempiir järjest alaneb. Tarbijad on väga rahul 2017. aastal võtsid komisjon, Euroopa Parlament ja partnerid liikmesriikides (riikide reguleerivad asutused, tarbijaorganisatsioonid jne) kasutusele märkimisväärse hulga vahendeid ja kanaleid, et teavitada ELi kodanikke nagu kord ja kohus sellest, millised on nende uued rändlusega seotud õigused ELis/EMPs reisides. Eurooplased tunnustavad RLAHi toodud uuendusi ja hindavalt neid kõrgelt. Aasta pärast RLAHi kasutuselevõttu näitas Eurobaromeetri uuring, et 62 % eurooplastest olid rändlustasude kaotamisest ELis/EMPs teadlikud ja 69 % arvas, et see on olnud või on tulevikus kasulik kas neile endile või mõnele nende tuttavale. Sellele eelneva 12 kuu jooksul reisinute puhul tõuseb uuest eeskirjast teadlike inimeste hulk 81 %-le . Soomes, Leedus ja Eestis, kus kõigile mobiilsideoperaatoritele kehtivad alates 15. juunist 2017 jätkusuutlikkuse erandid, ei muutnud operaatorite poolt suhteliselt tagasihoidlikult rakendatud erandi olemasolu tarbijate tunnustust reformi hüvedele – neis riikides on see ELi keskmisest isegi suurem. Samuti näitab uuring, et rändluskäitumine on pärast RLAHi kehtimahakkamist märkimisväärselt muutunud. Tõenäosus, et reisija piirab ELis oma mobiiltelefonikasutust (53 %), on alates 2017. aasta juunist olnud väiksem kui enne 2017. aasta 15. juunit (66 %). Nende reisijate osakaal, kes enda kinnitusel kasutavad mobiilandmesidet välismaise võrgu kaudu sama palju kui koduriigis, tõusis 2017. aasta 15. juuni eelse aja 15 %-lt 34 %-le. Seevastu nende reisijate määr, kes ei kasutanud välismaal kordagi mobiilandmesidet, vähenes 2017. aasta 15. juuni eelse aja 42 %-lt 19 %-le (2014. aastal oli määr 52 %). Mis puudutab tehtud kõnesid, siis nende reisijate osakaal, kes kasutasid oma mobiiltelefoni välismaise võrgu kaudu helistamiseks sama palju kui koduriigis, tõusis 2017. aasta 15. juuni eelse aja 11 %-lt 26 %-le. BELTUGi hiljutine uuring kinnitab, et RLAH on toonud märkimisväärset kasu ka ettevõtetele ja nende töötajatele, kuna see on aidanud tõsta väljaspool oma riiki viibivate ärireisijate tootlikkust ja vähendanud nende kulusid. Üks uuringu järeldusi on, et RLAHi kehtestamine on muutnud seda, kuidas ärireisil viibivad töötajad kasutavad mobiilsidet. See on üleskutse ettevõtetele nende muutuvate mustritega kohaneda, et saada RLAHist täit kasu. 5RLAHi mõju operaatoritele Sissejuhatus RLAHi kehtestamine on ELi tarbijate jaoks oluliselt lihtsustanud liidus reisides mobiilteenuste tarbimist, nagu võib näha 4. peatükis. Käesolev peatükk keskendub mõjule, mis on rändlusteenuste lisatasude kaotamisel liidu mobiilsideoperaatoritele (sh virtuaalsete mobiilsidevõrkude operaatoritele) . Rändlusteenuste puhul on vaja kahepoolset lepingut kahe eri riigi mobiilsideoperaatori vahel, et nende kliendid saaksid vastavas riigis viibides kasutada teise operaatori võrku. Sellega seoses võib RLAH-il olla eri operaatorite puhul sõltuvalt nende kliendibaasi mobiilsidekasutusest väga erinev mõju. Operaatori saab tema andmeliikluse põhjal liigitada kas vastuvõtvaks või väljasaatvaks operaatoriks. Väljasaatva operaatori kliendibaas kasutab mobiilsideteenuseid välismaal, st tema muudes ELi riikides asuvate partneroperaatorite võrkude kaudu rohkem, kui partneroperaatori kliendibaas tema võrgu kaudu. Seevastu vastuvõtva operaatori kliendibaas kasutab mobiilsideteenuseid välismaal vähem, kui partneroperaatori kliendibaas tema võrgu kaudu. Alltoodud analüüs vaeb mõju, mis on RLAHi kehtestamisel vastuvõtvate ja väljasaatvate operaatorite riikides. Turismivoogudest tulenevalt kuuluvad Põhja-Euroopa riikide operaatorid tavaliselt neoväljasaatjatest operaatorite hulka, Lõuna-Euroopa riikide operaatorid aga on tavaliselt vastuvõtjad, ehkki sellest on mõningaid erandeid. Selle peatüki arvnäitajad põhinevad andmetel, mille riikide reguleerivad asutused on kogunud mobiilsideoperaatoritelt BERECi 19. , 20. ja 21. rahvusvaheliste rändlusteenuste võrdlusaruande (mis katavad ajavahemikku 4. kvartal 2016 – 1. kvartal 2018) jaoks, ning komisjoni poolt riigi reguleerivate asutuste seas 2018. aasta maist juunini korraldatud küsitlusel. Andmeid analüüsis komisjoni Teadusuuringute Ühiskeskus . Määrusest tingitud konkurentsidünaamika tulemusena on hulgihinnad oluliselt langenud, millest on kasu saanud netoväljasaatjatest operaatorid Kui ühe operaatori klient kasutab teises ELi riigis asuva rändluspartneri võrku, peab esimene operaator maksma võrgule juurdepääsu eest teisele operaatorile tasu, nn rändlusteenuste hulgihinda. Koos RLAHi kehtestamisega alandati oluliselt rändlusteenuste maksimaalset hulgihinda ja tundub, et sellest tingitult on tegelikud hulgimüügihinnad veelgi langenud. 2016. aasta 3. kvartalis oli EMP keskmine rändlusteenuste hulgihind häälkõneteenuste eest 2,93 eurosenti minutis, 2017. aasta 3. kvartalis 2,41 eurosenti minutis ja 2018. aasta 1. kvartalis 2,06 eurosenti minutis . Samamoodi oli EMP keskmine andmesideteenuste hulgihind 2016. aasta 3. kvartalis 9,9 eurot, 2017. aasta 3. kvartalis 4 eurot ja 2018. aasta 1. kvartalis 2,7 eurot GB eest . Hulgihinnad väljuva rändlusliikluse netohulga (tasaarvestamata) puhul, mis on see osa rändlusliiklusest, mille alusel üks operaator teeb teisele netomakseid, on veelgi madalamad (2018. aasta 1. kvartalis keskmiselt 1,84 eurosenti minutis häälkõnede ja 2,6 eurot GB eest). 2018. aasta 1. kvartalis langes operaatorite lõikes viie kõige madalama hulgihinnaga väljuva rändlusliikluse netohulga (tasaarvestamata) keskmine hind 1,39 eurosendile minutis häälkõnede ja 1,1 eurole GB eest. Rändlusteenuste hulgihinna alanemise tingisid peamiselt kaks asjaolu. Esiteks on RLAHi kehtestamise tulemusena rändlusliikluse maht oluliselt suurenenud (vt punkt 4.1), mis on õhutanud rändlusteenuste hulgihindade konkurentsi. Teiseks on reguleeritud rändlusteenuste maksimaalsed hulgihinnad toiminud vastavalt ELi rändlusteenuse määruse eesmärgile ülempiirina, tingides omavahelisel konkurentsil põhineva turudünaamika selliste operaatorite puhul, kes pakuvad juurdepääsu rändlusteenuste hulgiturule alla selle piiri jääva hinnaga. Rändlusteenuste hulgihindade selline alanemine on tervitatav kolmel põhjusel. Esiteks on rändlusteenuste madalamad hulgihinnad suuresti leevendanud RLAHi kehtestamise võimalikku mõju väljasaatvatele operaatoritele, kuna sellest tulenevalt on alanenud tasu, mida nad väljuva rändlusliikluse eest maksavad. Teiseks on alanenud hinnad ja asjaolu, et keskmised hinnad hulgiturul on olnud madalamad kui reguleeritud maksimaalsed hulgihinnad, veenev tõend selle kohta, et netovastuvõtjatest operaatorid on suutnud rahuldada kasvavat rändlusteenuste nõudlust ja samas katta oma võrguinvesteeringute kulud, sealhulgas kapitalikulu. Kolmandaks on rändlusteenuste hulgihindade selline alanemine märk paremini toimivast jaemüügi siseturust, vähemalt mis puudutab olulist osa operaatoritevahelistest kahepoolsetest suhetest. Näib, et sellega seoses on positiivne mõju olnud asjaolul, et eri riikide siseturul on olnud võimatu hoida rändlusteenuste jaehindu liiga kõrgel, ja samal ajal on RLAHi kohaldamine jaemüügitasandil enne tagasi hoitud nõudluse paisu tagant vallandanud. Netovastuvõtjatest operaatorid on saanud kasu rändlusteenuste suurenenud nõudlusest Netovastuvõtjariikide operaatorite kohta näitavad BERECi rahvusvaheliste rändlusteenuste võrdlusaruannete andmed, et teabe esitanud 29 riigist (st ELi 28 liikmesriiki ja Norra) 13 riigis on ülekaalus sissetulev rändlusandmeside . Neis riikides on sissetuleva rändlusandmeside maht pärast RLAHi kehtestamist kasvanud mõnevõrra erinevalt. Mõnedes riikides, nagu Hispaania, Küpros ja Itaalia, on väljuva rändlusandmeside maht, mis on alguses olnud sissetuleva rändlusandmeside mahuga võrreldes väike, kasvanud suhteliselt rohkem kui sissetuleva rändlusliikluse maht. Sarnast arengut võib täheldada häälkõnede rändlusliikluse puhul. Sissetuleva rändlusliikluse netomaht on vastuvõtjariikides tavaliselt 1 % kuni 8 % riigisisesest andmesideliiklusest. Andmete vallas moodustas see 2017. aasta suvel Horvaatias, Maltal ja Portugalis üle 10 % ning Küprosel ja Kreekas umbes 20 % riigisisesest andmesideliiklusest. Kõigis vastuvõtvates riikides on operaatorid saanud kasu kasvanud nõudlusest turuhindadega hulgi-rändlusteenuste järele, mis on võimaldanud netovastuvõtjariikide operaatoritel teenida tagasi kulud, mis on seotud juurdepääsu pakkumisega rändlusteenuste hulgiturule, sealhulgas õiglase tulu oma investeeringutelt (nagu kirjeldatud punktis 5.2).

Ehkki väljuva rändlusliikluse netomaht on oluliselt kasvanud, moodustab see endiselt väga väikese osa sisenõudlusest Hinnates rändlusteenuste suureneva nõudluse mõju netoväljasaatjatest operaatoritele, on otstarbekas analüüsida väljuva andmeliikluse netomahtu neist riikides. Teisiti öeldes on tõenäoline, et väljuva ja siseneva rändlusliikluse mahu erinevuse põhjal saab aimu sellest, kui suured võivad olla nende operaatorite (neto)maksed hulgi-rändlusteenuste eest. BERECi rahvusvaheliste rändlusteenuste võrdlusaruannete põhjal ilmneb, et hoolimata rändlusandmeside mahu olulisest suurenemisest on väljuva rändlusandmeside netomaht (väljuv rändlusandmeside, millest on lahutatud sissetulev rändlusandmeside) ainult väike osa nende operaatorite riigisisesest andmesideliiklusest – harilikult jääb see alla 3 % ja ei ületa ühegi riigi puhul 6 % riigisiseselt tarbitavast andmesideliiklusest. Olukord on sarnane rändluse häälkõneteenuste vallas: ehkki Poola, Rumeenia ja Bulgaaria abonendid tarbivad ELis/EMPs keskmiselt neli kuni viis korda rohkem rändluskõnesid kui keskmine ELi/EMP abonent, moodustab rändluse häälkõneteenuste netomaht neis riikides alla 5 % sealsete operaatorite riigisisesest andmesideliiklusest. Enamik mobiilsideoperaatoreid rakendab mõistliku kasutamise poliitikat Komisjoni rakendusmääruses (EL) 2016/2286 on sätestatud üksikasjalikud eeskirjad, et tagada mõistliku kasutamise poliitika järjepidev rakendamine, mida rändlusteenuse osutajad võivad kohaldada selleks, et hoida ära reguleeritud jae-rändlusteenuste anomaalset või lubamatut kasutamist RLAHi alusel, millel võib olla negatiivne mõju riigi siseturule. Sellega seoses küsitles komisjon 2018. aasta maist juunini riikide reguleerivaid asutusi selle kohta, millises ulatuses rakendavad nende riigi operaatorid mõistliku kasutamise poliitikat. Nagu nähtub tabelist 1 , rakendab suurem osa operaatoreid mõistliku kasutamise poliitikat, eriti väljasaatvates riikides. Ei Jah Vastuvõtvad riigid 20 % 80 % Väljasaatvad riigid 6 % 94 % Allikas: komisjoni küsitlus riikide reguleerivate asutuste seas (juuni 2018). Virtuaalse mobiilsidevõrgu operaatorite puhul on mõistliku kasutamise poliitika rakendajate osakaal olnud keskmisest suhteliselt madalam (väljasaatjariikides 67 % virtuaalse mobiilsidevõrgu operaatoritest ja vastuvõtjariikides 87 % virtuaalse mobiilsidevõrgu operaatoritest). See näitab, et virtuaalse mobiilsidevõrgu operaatorid on olnud altimad kui mobiilsideoperaatorid esmalt vaatama, kuidas nende kliendid RLAHi kasutavad, et otsustada, kas investeerida mõistliku kasutamise poliitika meetmetesse või mitte. Mis puudutab seda, millist mõistliku kasutamise poliitikat on rakendatud, siis umbes pooled operaatoritest on kehtestanud elukoha või püsivate sidemete kriteeriumi. Alltoodud tabelist 2 nähtub, et valdav osa operaatoritest on kasutanud piiramatu mahuga andmepaketi piiramist (virtuaalse mobiilsidevõrgu operaatorite puhul küll vähem). See mõistliku kasutamise poliitika lubab operaatoritel kehtestada piirangud nende klientide poolt välismaa võrgu kaudu riigisisese hinnaga tarbitud mobiilandmeside mahule, tuginedes korraga oma pakettide hindadele ja parajasti kehtivale reguleeritud rändlusteenuste maksimaalsele hulgihinnale . Ei Jah a. Nelja kuu pikkune periood Nelja kuu pikkune periood, et hinnata, kas kliendil on ülekaalus riigisisene või rändlustarbimine või kas ülekaalus on riigisisene kohalolek või kohalolek liidu muudes liikmesriikides Vastuvõtvad riigid 74 % 26 % Väljasaatvad riigid 55 % 45 % b. Piirangud piiramatu mahuga andmepakettidele Rändluskliendil on võimalik tarbida andmeside rändlusteenuste mahtu vähemalt kaks korda nii suures mahus, kui saadakse, jagades riigisisese jaehinna rändlusteenuste maksimaalse hulgihinnaga Vastuvõtvad riigid 21 %* 79 %* Väljasaatvad riigid 13 %* 87 %* c. Ettemaksuga kavade piirangud Rändluskliendil on võimalik tarbida andmeside rändlusteenuste mahtu vähemalt kaks korda nii suures mahus, kui saadakse, jagades kättesaadava krediidi rändlusteenuste maksimaalse hulgihinnaga Vastuvõtvad riigid 75 %** 25 %** Väljasaatvad riigid 62 %** 38 %** d. Muud mehhanismid Muud objektiivsed näitajad, nagu pikalt jõude seisnud SIM-kaardi kasutamine peamiselt välismaise võrgu kaudu või lepingu sõlmimine mitme SIM-kaardi peale ja nende järjestikune kasutamine sama rändlusteenuste kasutaja poolt Vastuvõtvad riigid 91 % 9 % Väljasaatvad riigid 70 % 30 % Allikas: komisjoni küsitlus riikide reguleerivate asutuste seas (juuni 2018). * % vastanud operaatoritest, kes pakuvad piiramatu mahuga andmepakette (75 % vastanuist). ** % vastanud operaatoritest, kes pakuvad ettemaksuga tariifikavasid (53 % vastanuist). Seevastu on operaatorid praktikas suhteliselt tagasihoidlikul määral kasutanud muud neile kättesaadavaid mõistliku kasutamise poliitika liike, nagu nelja kuu pikkune tarbimine peamiselt koduriigis, ettemaksuga SIM-kaartide andmeside piiramine või muud kontrollimehhanismid, mis on seotud komisjoni rakendusmääruses osutatud objektiivsete näitajatega. Peamine põhjus, miks operaatorid neid mõistliku kasutamise poliitika meetmeid ei ole kasutanud, on asjaolu, et nende arvates ei ole need piisavalt tõhusad, nagu nähtub tabelist 3 . Tõhus / Osaliselt tõhus Ei ole tõhus Tarbetu Nelja kuu pikkune periood 43,6 % 46,4 % 10 % Piirangud piiramatu mahuga pakettidele 74,6 % 15,5 % 9,9 % Ettemaksuga kavade piirangud 49,2 % 24,8 % 26,0 % Muud mehhanismid 43,1 % 33,7 % 23,2 % Allikas: komisjoni küsitlus riikide reguleerivate asutuste seas (juuni 2018).

Lisaks sellele mainis oluline osa küsitletud operaatoritest neljakuise perioodi kohta, et nad peavad seda liiga keerukaks (63 % operaatoritest) või liiga kalliks (23 % operaatoritest). Sellest hoolimata rakendab nelja kuu pikkuse perioodi mehhanismi väljasaatvates riikides veidi üle poole (54 %) mobiilsideoperaatoritest. Peale selle teatas mitu operaatorit, et nad on äraootaval seisukohal ja et nad võiksid tulevikus kaaluda niisuguse mõistliku kasutamise poliitika rakendamist, sõltuvalt sellest, kui mitu klienti ületab neljakuise perioodi jooksul lubatud rändlustarbimise või ei täida kohaloleku reegleid. Rändluskliente teavitatakse mõistliku kasutamise poliitikast läbipaistval viisil. Peaaegu kõik operaatorid, kes kohaldavad piiramatu mahuga andmepakettide suhtes piiranguid, teavitavad oma kliente mahu tegelikust ülempiirist (gigabaitides) ja veel tarbimata mahust. Samuti teavitavad nad kliente selle ülempiirini jõudmisest. Nelja kuu pikkuse perioodi kohaldamise korral on see sätestatud kliendilepingus. Umbes kaks kolmandikku operaatoritest annavad oma klientidele teavet nende rändlus- ja riigisisese kasutamise mahu kohta kas kliendi isikliku lehekülje vahendusel (93 %) või kõnekeskuse kaudu (100 %). Ent valdav enamik rändluskliente viibib välismaal siiski tunduvalt lühemat aega ega pea seega kontrollimehhanismi pärast muretsema – 71 % puhul operaatoritest, kes nelja kuu pikkuse perioodi mehhanismi tegelikkuses kasutavad, sai hoiatusteate ülekaaluka välismaises võrgus viibimise või rändlustarbimise kasutamise kohta 0 kuni 1 % nende klientidest . Neid kliente, kelle puhul kohaldati pärast hoiatusteate saatmist rändlusteenuste lisatasu, oli veelgi vähem. Tuleb märkida, et juba kontrollimehhanismi olemasolu on asjaolu, mis takistab klientidel nelja kuu pikkuse perioodi ületamist; sellega on võib-olla seletatav ka tegelikult hoiatusteate saanud klientide väike osakaal. Kui kontrollimehhanismi ei rakendata, võib ülekaalukalt välismaises võrgus viibivate või rändlustarbimist kasutavate klientide osakaal olla suurem kui juhul, kui kontrollimehhanismi kasutatakse. Kokkuvõttes on virtuaalse mobiilsidevõrgu operaatorid säilitanud oma turupositsiooni Komisjon on analüüsinud võrdlusaruannete jaoks kogutud andmeid virtuaalse mobiilsidevõrgu operaatorite kohta. Kahjuks on virtuaalse mobiilsidevõrgu operaatorite vastamismäär madalam kui mobiilsideoperaatorite puhul ja ei ole püsinud aja jooksul muutumatu, nii et igale võrdlusaruande küsitlusele vastas erinev arv virtuaalse mobiilsidevõrgu operaatoreid. See tähendab, et virtuaalse mobiilsidevõrgu operaatoreid puudutavate andmete analüüsi järeldustesse tuleks suhtuda teatavate reservatsioonidega. Võrdlusaruannete andmed virtuaalse mobiilsidevõrgu operaatorite kohta tunduvad viitavat sellele, et enamikus neist riikidest, mille kohta käivad andmed on olemas, on virtuaalse mobiilsidevõrgu operaatorid oma siseriikliku turuosa säilitanud (abonentide arvu poolest) ja näib, et mõnedes riikides on nad suutnud seda vaadeldud perioodi jooksul suurendada. Virtuaalse mobiilsidevõrgu operaatorite keskmine ARRPU (sellistes võrdlustes kasutatav standardühik) suurenes 2017. aasta 4. kvartali ja 2018. aasta 1. kvartali vahel, samas kui mobiilsideoperaatorite puhul jäi see samaks . Valdav enamus küsitletud virtuaalse mobiilsidevõrgu operaatoreid saavad rändlusteenuste hulgiturule juurdepääsu oma koduriigi vastuvõtvalt mobiilsideoperaatorilt (71 %); ainult 5 % peab mobiilsideoperaatoritega otse kahepoolseid läbirääkimisi ja 7 % kasutab jaoturkeskust . Mis puudutab virtuaalse mobiilsidevõrgu operaatorite seisukohti seoses võimalike teguritega, mis takistavad neid mobiilsideoperaatoritega konkureerimast, pidasid mõned neist kõige olulisemaks hulgimüügitegevuse puudumist (st puudub sissetulek sissetuleva rändluse eest) ja reguleeritud hulgimüügihindade ülempiiriga samal tasemel olevaid hulgimüügihindu (vastavalt 35 % ja 40 % küsitletud virtuaalse mobiilsidevõrgu operaatoritest). Selle kohta on joonisel 3 (häälkõned) ja joonisel 4 (andmeside) esitatud kõige madalamad rändlusteenuste hulgihinnad, mida maksavad iga riigi mobiilsideoperaatorid ja virtuaalse mobiilsidevõrgu operaatorid vastavalt kummagi teenuse eest, ja neid on kõrvutatud reguleeritud rändlusteenuste maksimaalsete hulgihindadega . See ei anna küll täielikku ülevaadet kõigist riikidest, kuna paljud operaatorid ei esitanud üldse andmeid, ent võimaldab siiski teha järgmised esialgsed järeldused. Esiteks, ehkki virtuaalse mobiilsidevõrgu operaatorid maksavad rändlusteenuste eest tavaliselt tõesti kõrgemaid hulgitasusid kui mobiilsideoperaatorid ja mõnede puhul neist on makstud hind enam-vähem samal tasemel kui rändluse hulgimüügihindade ülempiir, võib enamikus ELi riikides leida palju näited selliste virtuaalse mobiilsidevõrgu operaatorite kohta, kes maksavad rändlusteenuste eest tunduvalt vähem kui on reguleeritud tariif. Seega ei saa selle põhjal järeldada, et kõik virtuaalse mobiilsidevõrgu operaatorid maksavad ilmtingimata rändluse hulgimüügihindade reguleeritud ülempiiriga samal tasemel olevaid hindu. Teiseks on näiteid mobiilsideoperaatorite kohta, kes maksavad samasuguseid rändlusteenuste hulgitasusid nagu virtuaalse mobiilsidevõrgu operaatorid. Allikas: BERECi 21. võrdlusaruanne rahvusvaheliste rändlusteenuste kohta (oktoober 2018) ja komisjoni küsitlus riigi reguleerivate asutuste seas (juuni 2018). Graafiku koostamisel on aluseks võetud mobiilsideoperaatorite makstud viie madalaima hinna keskmine ja virtuaalse mobiilsidevõrgu operaatorite makstud keskmine hind. Teadusuuringute Ühiskeskuse arvutused. Allikas: BERECi 21. võrdlusaruanne rahvusvaheliste rändlusteenuste kohta (oktoober 2018) ja komisjoni küsitlus riigi reguleerivate asutuste seas (juuni 2018). Graafiku koostamisel on aluseks võetud mobiilsideoperaatorite makstud viie madalaima hinna keskmine ja virtuaalse mobiilsidevõrgu operaatorite makstud keskmine hind. Teadusuuringute Ühiskeskuse arvutused. Joonise 3 ja joonise 4 põhjal võiks järeldada, et virtuaalse mobiilsidevõrgu operaatorite makstavad hinnad võivad suuresti varieeruda, sõltuvalt muudest asjaoludest kui see, et nad käitavad virtuaalvõrku. Näiteks võib virtuaalse mobiilsidevõrgu operaator sõltuvalt oma suurusest või läbirääkimisstrateegiast jõuda oma vastuvõtva mobiilsideoperaatoriga kokkuleppele erinevate hindade suhtes. Sellega seoses võib selline virtuaalse mobiilsidevõrgu operaator, kes paneb rohkem rõhku rändlusteenustele, sõlmida mobiilsideoperaatoriga paremate tingimustega kokkuleppe juurdepääsuks rändlusteenuste hulgiturule kui selline virtuaalse mobiilsidevõrgu operaator, kes ei pane rändlusteenustele nii suurt rõhku ja eelistab suunata oma strateegia riigisisestele teenustele. Tähtsuselt teine tegur, mille virtuaalse mobiilsidevõrgu operaatorid välja tõid (35,3 % vastanuist), näib olevat asjaolu, et neil ei ole oma võrku ja seega puudub neil sellega seonduv tulu sissetuleva rändlusliikluse eest. See ja (mõnede) virtuaalse mobiilsidevõrgu operaatorite tarbitav suhteliselt väike maht (probleem, millele juhtis tähelepanu 11,8 % küsitlusele vastanuist) võib olla vastus küsimusele, miks virtuaalse mobiilsidevõrgu operaatorid maksavad mobiilsideoperaatoritega võrreldes suhteliselt kõrgemat hinda. Need tegurid on virtuaalse mobiilsidevõrgu operaatorite ärimudeli lahutamatu osa. Erandid on piirdunud mõnede riikide operaatoritega ja peaksid järk-järgult kaduma Kui mobiilsideoperaator on tõestanud, et ta ei suuda katta reguleeritud rändlusteenuste osutamise tegelikke ja prognoositavaid kulusid rändlusteenuste osutamise riigisiseseid hindu tõstmata, on vastava riigi reguleeriv asutus teinud talle jätkusuutlikkuse erandi. Erandid on tehtud rangelt selleks, et operaator saaks katta oma klientidele rändlusteenuste osutamisega seotud kulud ja vältida riigisiseste hindade tõusu (vt jagu 2). Järgnevas tabelis 4 on esitatud RLAHi esimese kehtivusaasta jooksul tehtud erandite arv riikide kaupa operaatorite liikide (mobiilsideoperaatorid (MSO) ja virtuaalse mobiilsidevõrgu operaatorid (VMO)) lõikes.

RLAHi esimese kehtivusaasta jooksul tehtud erandid MSO VMO AT 0 2 BE 0 1 DK 0 1 EE 3 0 ES 0 1 FI 3 1 FR 0 11 IT 0 4 LT 3 1 PL 4 7 RO 1 0 SI 0 1 Kokku 14 30 Allikas: komisjoni küsitlus riigi reguleerivate asutuste seas (juuni 2018). Ootuspäraselt kasutavad jätkusuutlikkuse erandit peamiselt virtuaalse mobiilsidevõrgu operaatorid, kellel on rändluse hulgiturul eriline seisund (vt punkt 5.6). RLAHi esimese kehtivusaasta jooksul tehti umbes kaks kolmandikku eranditest virtuaalse mobiilsidevõrgu operaatoritele (suhe on 30–14). Ent see on ikkagi ainult väike osa liidus olevast enam kui 330st virtuaalse mobiilsidevõrgu operaatorist. Enamik erandi saanud operaatoritest omab oma asukohariigis väikest turuosa. Mis puudutab mobiilsideoperaatoreid, siis neljas liikmesriigis on jätkusuutlikkuse erand tehtud kõigile mobiilsideoperaatoritele. Need riigid on Eesti, Soome, Leedu ja Poola (viimane alles alates 2018. aastast). Samuti tehti jätkusuutlikkuse erand kõige väiksemale Rumeenia mobiilsideoperaatorile. Neid riike iseloomustavad mobiilandmeside eriliselt madalad hinnad ja väljuva rändlusliikluse suur maht. Nende riikide operaatorite puhul oli seega kõige tõenäolisem, et nad peavad kasutama ELi rändlusteenuse määrusega ettenähtud erandit, et mitte mõjutada riigisiseseid hindu oma turgudel. Teisalt, nagu oligi oodata, ei ole ühtegi erandit tehtud siseneva rändlusliikluse netovastuvõtjatest liikmesriikide mobiilsideoperaatoritele. Kõigil eespool nimetatud juhtudel on operaatorid olnud erandite kasutamisel tagasihoidlikud ja kehtestanud lisatasud ainult ühe oma tariifikavade kategooria puhul, nii et suurema osa puhul nende riikide väljuvast liiklusest kohaldatakse siiski RLAHi (vt punkt 4.2). Pealegi on riikide reguleerivate asutuste heaks kiidetud maksimaalsed lisatasud paljudel juhtudel madalamad kui rändluse hulgimüügihindade ülempiirid. RLAHi teise kehtivusaasta jooksul ei ole tehtud ühtegi uut erandit – ainsana on pikendatud juba tehtud erandeid. Uuendatud ei ole mõnesid Prantsusmaal kehtinud erandeid ja Taani ainsat erandit. Muudes liikmesriikides on riikide reguleerivad asutused pärast operaatorite esitatud uute taotluste läbivaatamist kehtivuse kaotanud erandeid pikendanud. Enamikul juhtudest on riikide reguleerivate asutuste lubatud uued maksimaalsed lisatasud väiksemad kui esimeste erandite puhul. Komisjon jälgib tähelepanelikult riikide reguleerivate asutuste tehtud ja pikendatud erandeid, et tagada komisjoni rakendusmääruse (EL) 2016/2286 ühetaoline rakendamine kogu liidus. Komisjon on kutsunud riikide reguleerivaid asutusi üles kontrollima erandite saamise pikendamistaotlusi samavõrd põhjalikult. Riikide reguleerivatel asutustel on volitused oma otsust tehtud erandi kehtivusaja jooksul muuta, kui operaatori olukorras toimuvad uued arengud ja/või ilmneb sellekohane uus teave. Komisjon eeldab, et erandid kaovad järk-järgult, eriti alates 2019. aastast, kui jõustuvad mobiilandmesideteenuste reguleeritud hulgimüügihindade veelgi madalamad piirmäärad, mis suurendavad RLAHi jätkusuutlikkust asjaomastes riikides. 6RLAHi mõju riigisisestele turgudele Üldiselt püsib ELis/EMPs riigisiseste hindade langustendents Vastavalt uuringule „Mobile Broadband Prices in Europe 2018“ ei ole riigisiseste hindade puhul 2017. aasta veebruarist 2018. aasta veebruarini (st ajavahemikul, mis algab kolm kuud enne RLAHi kehtestamist ja lõpeb üheksa kuud pärast seda) tõusutendentsi märgata. Vastupidi, nende kahe kuupäeva vahel on ELi keskmine hind langenud kõigi häälkõnesid ja andmesidet sisaldavate pakettide ning samuti ainult andmesidepakettide puhul, nagu nähtub järgmistest tabelitest. 100 MB, 30 kõnet 500 MB, 100 kõnet 1 GB,

300 kõnet 2 GB,

900 kõnet 2 GB,

100 kõnet 5 GB,

100 kõnet Häälkõnesid ja andmesidet sisaldavate pakettide keskmise hinna muutus ELis –14 % –6 % –6 % –5 % –16 % –20 % 256 MB 512 MB 1 GB 2 GB 5 GB 10 GB 20 GB Ainult andmesidet sisaldavate pakettide keskmise hinna muutus ELis –10 % –14 % –5 % –12 % –4 % –6 % –16 % Selle uurimuse kohaselt on häälkõnesid ja andmesidet hõlmavate pakettide hinna puhul kasvutendentsi märgata ainult viies liikmesriigis (BG, IE, LV, MT, SE), samas kui hinnad on languses kaheteistkümnes liikmesriigis (AT, BE, FR, DE, HU, IT, NL, PL, PT, RO, ES, UK). Hinnad ülejäänud liikmesriikides kas püsivad samal tasemel või järgivad erinevaid tendentse, st teatavate pakettide puhul langevad ja teiste puhul tõusevad. Olukord on suhteliselt sarnane ka ainult andmesidet sisaldavate pakettide puhul. Viies liikmesriigis (HR, DK, EE, LT, MT) on hinnad pigem tõusuteel, kaheksas liikmesriigis (FI, FR, IE, IT, NL, PL, SE, UK) aga pigem langevad. Need suundumused ei kujuta endast olulist kõrvalekallet eelmiste aastate omadest, võttes samuti arvesse andmesideteenuste muutuvat arengujärku. Mobiilse lairibaühenduse kasutuselevõtt ja 4G leviala laienemine jätkub Tundub, et RLAHi kehtestamine ei ole mõjutanud mobiilse lairibaühenduse kasutuselevõttu ei positiivselt ega ka negatiivselt ja et sellel ei ole olnud mõju investeeringutele, mida mobiilsideoperaatorid teevad oma 4G-võrkude laiendamiseks. DESI uuringu kohaselt jätkub mobiilse lairibaühenduse kasutuselevõtt kogu liidus, jõudes 2017. aasta lõpuks 90,2 %-le (2016. aasta lõpus oli sama näitaja 83,8 %) ja kasvades eelmiste aastatega võrreldes jõudsalt .