[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 28.1.2009

KOM(2009) 27 lõplik

Ettepanek:

NÕUKOGU OTSUS,

millega kehtestatakse Euroopa Ühenduse nimel vastu võetav seisukoht seoses ettepanekutega muuta Stockholmi konventsiooni A, B ja C lisa konventsiooniosaliste 4. konverentsil 4.–8. maini 2009

(komisjoni esitatud)

SELETUSKIRI

Püsivate orgaaniliste saasteainete Stockholmi konventsioon[1] võeti vastu 2001. aasta mais pärast ÜRO Keskkonnaprogrammi raames kolm aastat kestnud läbirääkimisi. Euroopa Ühendus ja selle liikmesriigid[2] on konventsiooni osalised[3] ning konventsiooni sätted on ELi õigusaktides rakendatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta määrusega (EÜ) nr 850/2004 püsivate orgaaniliste saasteainete kohta ning millega muudetakse direktiivi 79/117/EMÜ[4].

Stockholmi konventsiooni üldeesmärk on kaitsta inimeste tervist ja keskkonda püsivate orgaaniliste saasteainete eest. Eraldi on viidatud 1992. aasta Rio keskkonna- ja arengudeklaratsiooni põhimõttes 15 sätestatud ettevaatuspõhimõttele. Kõnealust põhimõtet rakendatakse artiklis 8, kus sätestatakse eeskirjad kemikaalide lisamiseks konventsiooni lisadesse.

Stockholmi konventsiooni A lisas praegu loetletud üheksa sihipäraselt toodetava kemikaali (aldriin, klordaan, dieldriin, endriin, heptakloor, heksaklorobenseen, mireks, toksafeen ja polüklooritud bifenüülid) tootmine ja kasutamine on keelatud, välja arvatud üldiste või spetsiifiliste erandite puhul. Lisaks on Stockholmi konventsiooni B lisa kohaselt rangelt piiratud DDT (paljudes arengumaades malaaria ja teiste haiguste levitajate tõrjeks endiselt kasutatav pestitsiid) tootmine ja kasutamine. Lisaks sellele on C lisas loetletud kolm ainet (PCDD/PCDF, HCB ja PCB), mille puhul võib esineda juhuslikku moodustumist ja keskkonda laskmist.

UUTE PÜSIVATE ORGAANILISTE SAASTEAINETE LISAMINE KONVENTSIOONI LISADESSE

Konventsiooni artikli 8 kohaselt võivad konventsiooniosalised esitada sekretariaadile ettepaneku kemikaali kandmiseks A, B ja/või C lisasse. Sekretariaat kontrollib, kas ettepanek sisaldab vajalikku teavet. Kui ettepanek sisaldab vajalikku teavet, edastatakse see püsivate orgaaniliste saasteainete hindamise komiteele. Komitee vaatab ettepaneku läbi, võttes arvesse kogu esitatud teavet. Kui komitee otsustab, et ettepanek vastab kriteeriumidele, vaatab ta ettepaneku veel kord läbi ja koostab riskiprofiili projekti.

Kui läbivaatamisel leitakse, et kemikaalil on inimeste tervisele ja/või keskkonnale selle kaugkande tõttu keskkonnas tõenäoliselt oluline kahjulik mõju, nii et ülemaailmsed meetmed on õigustatud, jätkatakse ettepaneku menetlemist ning koostatakse riskijuhtimise hinnang, mis sisaldab võimalike kontrollimeetmete analüüsi. Selle põhjal esitab komitee soovituse, kas konventsiooniosaliste konverents peaks kaaluma kemikaali kandmist A, B ja/või C lisasse. Lõpliku otsuse teeb konventsiooniosaliste konverents.

Alates konventsiooni jõustumisest on taotletud 12 uue aine lisamist. Euroopa Ühendus ja selle liikmesriigid on taotlenud neist seitsme aine lisamist (kloordekoon, heksabromobifenüül, perfluorooktaansulfonaat(PFOS)-ühendid, okta-bromodifenüüleeter (okta-BDE), pentaklorobenseen, lühikese ahelaga kloroparafiinid (SCCP-d) ja endosulfaan), Norra on taotlenud kahe aine lisamist (penta-bromodifenüüleeter (penta-BDE) ja heksabromotsüklododekaan (HBCDD)) ning Mehhiko kolme uue aine lisamist (lindaan, alfa-heksaklorotsükloheksaan (α-HCH) ja beeta-heksaklorotsükloheksaan (β-HCH)). Püsivate orgaaniliste saasteainete hindamise komitee ei ole veel lõpetanud endosulfaani ja SCCP-de hindamist. Eeldatavasti valmib kahe kõnealuse aine toimik alles konverentsiosaliste viiendaks konverentsiks, mis toimub arvatavasti 2011. aastal. HBCDD kohta esitati taotlus 19. juunil 2008, kuid püsivate orgaaniliste saasteainete hindamise komitee ei ole seda veel ametlikult arutanud, kuna toimik esitati hiljem, nii et juhul, kui kõnealuse aine toimik vastab konventsioonis sätestatud nõuetele, valmib see kõige varem konventsiooniosaliste 6. konverentsiks.

Konventsiooniosaliste järgmine konverents on esimene konverents, kus arutatakse lisade muutmist ja võetakse vastu sellekohased otsused.

A, B JA/VÕI C LISA MUUTMISE EESKIRJAD

Konventsiooni artikli 22 kohaselt võetakse konventsiooni A, B ja C lisa muudatused vastu konventsiooniosaliste konverentsi otsusega ning need jõustuvad ühe aasta möödumisel hoiulevõtja teate edastamisest A, B ja/või C lisa muudatuste vastuvõtmise kohta, välja arvatud nende konventsiooniosaliste puhul, kes on otsustanud lisa muudatusi mitte vastu võtta.

ASJAOMASED AINED JA ÜHENDUSE ÕIGUS

Kemikaale käsitlevaid Euroopa õigusakte reformiti oluliselt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2006. aasta määruse (EÜ) nr 1907/2006 (mis käsitleb kemikaalide registreerimist, hindamist, autoriseerimist ja piiramist (REACH))[5] vastuvõtmisega. Kuigi REACHiga ei ole veel reguleeritud ühtegi konventsiooniosaliste 4. konverentsi päevakorras olevat ainet, on mitu ainet hõlmatud nõukogu direktiivis 76/769/EMÜ[6] sätestatud piirangutega, mis lisatakse REACHi XVII lisasse alates 1. juunist 2009. Konventsiooni lisamiseks esitatavad uued ained on tihtipeale kandidaatainete loetelus, mille Euroopa Kemikaaliamet koostab vastavalt REACHi artikli 59 lõikele 1.

Kõik Stockholmi konventsiooni A, B ja/või C lisas loetletud ained[7] tuleb lisada ka püsivate orgaaniliste saasteainete määrusse, tagamaks, et õigusaktide rakendamine ELis vastab tema rahvusvahelistele kohustustele. Lisaks teatavate ainete tootmise ja kasutamise piiramisele sisaldavad rahvusvahelised juriidilised dokumendid ka aruandlusnõudeid, mis sisalduvad ka määruses. Selleks et saada hallatavat ülevaadet sellest, kuidas ühendus täidab oma rahvusvahelisi kohustusi, ning et tagada järjepidev aruandlus, oleks seepärast kohane lisada kõik ained määruse asjakohastesse lisadesse, isegi juhul, kui nende tootmist ja kasutamist piiratakse juba osaliselt või täielikult muude ühenduse õigusaktidega.

Püsivate orgaaniliste saasteainete hindamise komitee soovitused

Konventsiooni täitevsekretär teavitas 29. oktoobril 2008 konventsiooniosalisi sellest, et püsivate orgaaniliste saasteainete hindamise komitee oli oma kolmandal ja neljandal koosolekul otsustanud soovitada lisada üheksa ainet konventsiooni A, B ja/või C lisasse ning esitada kõnealune soovitus konventsiooni artikli 8 lõike 9 kohaselt arutamiseks konventsiooniosaliste konverentsil 4.–8. maini 2009.

Kloordekoon ja heksabromobifenüül

Püsivate orgaaniliste saasteainete hindamise komitee otsustas oma kolmandal koosolekul (19.–23. novembrini 2007) soovitada lisada kloordekoon ja heksabromobifenüül konventsiooni A lisasse.

Kaks kõnealust ainet on juba ilma eranditeta kantud ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni püsivate orgaaniliste saasteainete protokolli I ja/või II lisasse ning nende kasutamine ja tootmine ELis on seega täielikult keelatud alates püsivate orgaaniliste saasteainete määruse jõustumisest 29. aprillil 2004.

Kahe kõnealuse aine hindamise ajal püsivate orgaaniliste saasteainete hindamise komitees saatis Stockholmi konventsiooni sekretariaat konventsiooniosalistele ja vaatlejatele mitu taotlust ülejäänud kasutus- ja/või tootmisvaldkondade kindlakstegemiseks. Konventsiooniosaliste ja vaatlejate saadetud teabest nähtub, et kahel kõnealusel ainel puuduvad ülejäänud kasutus- ja/või tootmisvaldkonnad. Seepärast on alust arvata, et kõnealuste ainete lisamine A lisasse (Kõrvaldamine) ilma eranditeta peaks olema kõikidele konventsiooniosalistele vastuvõetav.

α-HCH, β-HCH ja γ-HCH (lindaan)

Püsivate orgaaniliste saasteainete hindamise komitee otsustas oma kolmandal koosolekul soovitada lisada lindaan (γ-HCH) A lisasse ning neljandal koosolekul (13.–17. oktoobrini 2007) soovitada lisada α-HCH ja β-HCH samasse lisasse.

Püsivate orgaaniliste saasteainete määruses on heksaklorotsükloheksaanid (HCH) hõlmatud ühe kirje (HCH, sh lindaan) ja kahe CASi numbriga (608-73-1 ja 58-89-9). Lindaan (CASi nr 58-89-9) on HCH γ-isomeeri tavanimetus. Tehniline HCH (CASi nr 608-73-1) on isomeeride segu, mis sisaldab peamiselt viit HCH vormi. Viis peamist isomeeri esinevad segus järgmisel määral: α-HCH (53 %–70 %), β-HCH (3 %–14 %), γ-HCH (11 %–18 %), δ-HCH (6 %–10 %) ja ε-HCH (3 %–5 %). Selgete insektitsiidiomadustega on neist ainult γ-isomeer.

Pärast peaaegu 40 aasta pikkust laialdast kasutamist kogu maailmas on tehniline HCH järk-järgult asendumas lindaaniga. Pärast 2000. aastat ei ole kuskil maailmas teatatud tehnilise HCH märkimisväärsest kasutamisest.

Lindaani puhul oli liikmesriikidel püsivate orgaaniliste saasteainete määruse kohaselt õigus lubada erandkorras HCH (sh lindaani) kasutamist kuni 1. septembrini 2006 saematerjali, puidu ja palkide professionaalse korrektiivimmutuse ja tööstuslike töötlemise puhul ning tööstusliku ja koduse siseruumides kasutamise puhul. Teine rühm erandeid, mis kehtis kuni 31. detsembrini 2007, võimaldas kasutada tehnilist HCHd vaheproduktina keemiatoodete valmistamisel ning selliseid tooteid, milles vähemalt 99 % HCH isomeeridest on lindaan, paikse insektitsiidina rahvatervishoius ja veterinaarias. Praeguseks on nii lindaan kui ka tehniline HCH ELis täielikult keelatud.

Siiski toodavad ja kasutavad mõned konventsiooniosalised lindaani praegu paikse insektitsiidina rahvatervishoius (sügelised, täid). On alust arvata, et lindaani lisamine A lisasse (Kõrvaldamine) peaks olema kõikidele konventsiooniosalistele vastuvõetav, kui kehtestatakse erand rahvatervishoiuga seotud eesmärgil.

α-HCH ja β-HCH on lindaani tootmise keemilised vaheproduktid. Lindaani tootmisel on tekkinud hiigelsuur kogus HCH-jääke, mis tuleb kõrvaldada või mida tuleb muul viisil käidelda. Täpsed andmed küll puuduvad, kuid hinnangute kohaselt on üleilmse lindaanitootmise käigus tekkinud 1,9–4,8 miljonit tonni HCH-jääke. Peamine probleem seoses α-HCH ja β-HCH lisamisega on nende varude käitlemine. Siiski peaks kõnealuste ainete A lisasse lisamine olema vastuvõetav kõikidele konventsiooniosalistele, kui kehtestatakse erand kõnealuste ainete kasutamiseks lindaani tootmise vaheproduktina.

Kaubanduslik pentabromodifenüüleeter ja kaubanduslik oktabromodifenüüleeter

Püsivate orgaaniliste saasteainete hindamise komitee otsustas oma kolmandal koosolekul soovitada lisada konventsiooni A lisasse 2,2',4,4'-tetra-BDE (BDE-47, CASi nr 40088-47-9) ja 2,2',4,4',5-penta-BDE (BD-99, CASi nr 32534-81-9) ning muud kaubanduslikus penta-BDEs leiduvad tetra- ja penta-BDEd.

Järgmisel koosolekul otsustas püsivate orgaaniliste saasteainete hindamise komitee soovitada lisada konventsiooni A lisasse 2,2',4,4',5,5'-heksa-BDE (BDE-153, CASi nr 68631-49-2), 2,2',4,4',5,6'-heksa-BDE (BDE-154, CASi nr 207122-15-4), 2,2',3,3',4,5',6-hepta-BDE (BDE-175, CASi nr 446255-22-7), 2,2',3,4,4',5',6-hepta-BDE (BDE-183, CASi nr 207122-16-5) ning muud kaubanduslikus okta-BDEs leiduvad heksa- ja hepta-BDEd.

Kõnealuseid aineid kasutatakse leegiaeglustajatena, kuid nende kasutamine on olnud ELis piiratud alates 2003. aastast[8]. ELi piirang hõlmab kõiki penta-BDE ja okta-BDE analooge ning selle ulatus on seega laiem kui üksnes kahe kõnealuse aine spetsiifiliste kaubanduslike vormide piiramine. Püsivate orgaaniliste saasteainete hindamise komitee jõudis järeldusele, et kõikidel kaubanduslikus penta-BDEs ja okta-BDEs leiduvatel nelja või viie broomiaatomiga polü-BDEdel (kaubandusliku penta-BDE puhul) ja kuue või seitsme broomiaatomiga polübroomitud difenüüleetritel (kaubandusliku okta-BDE puhul) on nende koostisosade omaduste ja kaugkande tõttu keskkonnas tõenäoliselt oluline kahjulik mõju inimeste tervisele ja/või keskkonnale. Seepärast soovitas püsivate orgaaniliste saasteainete hindamise komitee lisada kõik kõnealused analoogid konventsiooni A lisasse.

Euroopa Ühenduse õigusaktid ei kattu täpselt ettepaneku sisuks olevate eeskirjadega rahvusvahelisel tasandil, kuid komisjoni hinnangul ei muuda nelja kuni seitsme broomiaatomiga polü-BDEde lisamine püsivate orgaaniliste saasteainete määruse I lisasse juba kehtivaid piiranguid. Kehtivaid piiranguid kohaldatakse siiski üksnes turuleviimise suhtes ja need ei hõlma seega kõnealuste ainete tootmist, mis võib toimuda kõnealusete ainete väljapoole ELi eksportimise eesmärgil. Nelja kuni seitsme broomiaatomiga polü-BDEde lisamine konventsiooni A lisasse ilma eranditeta tähendab, et kogu maailmas tuleb tootmine lõpetada, kuna teised konventsiooniosalised ei tohi polü-BDEsid EList importida. Seepärast on EList eksportimise keelustamine vajalik rahvusvaheliste kohustuste täitmiseks, kuid sellel on ka de jure mõju võimalikele ELi tootjatele, kuna neid ei tohi enam eksportida ühelegi konventsiooniosalisele, vaid üksnes riikidele, kes ei ole konventsiooni osalised[9].

Kõnealuse aine hindamise ajal püsivate orgaaniliste saasteainete hindamise komitees saatis Stockholmi konventsiooni sekretariaat konventsiooniosalistele ja vaatlejatele mitu taotlust ülejäänud kasutus- ja/või tootmisvaldkondade kindlakstegemiseks. Konventsiooniosaliste ja vaatlejate saadetud teabest nähtub, et kahel kõnealusel ainel puuduvad ülejäänud kasutus- ja/või tootmisvaldkonnad. Lisaks sellele ei ole püsivate orgaaniliste saasteainete hindamise komitee saanud teateid sellest, et toodetaks kaubanduslikke segusid, mis sisaldavad nelja kuni seitsme broomiaatomiga polü-BDEsid rohkem kui jälgedena. Seepärast on alust arvata, et kõnealuste ainete lisamine A lisasse (Kõrvaldamine) ilma eranditeta, nagu tegi ettepaneku püsivate orgaaniliste saasteainete hindamise komitee, peaks olema kõikidele konventsiooniosalistele vastuvõetav.

Tuleks märkida, et polü-BDEsid sisaldavate toodete (näiteks elektri- ja elektroonikaseadmete) käitlemine pärast nende jäätmeteks muutumist tekitab teatavatele arengumaadest konentsiooniosalistele tõenäoliselt probleeme, kuna kõnealuseid jäätmeid tuleb käidelda konventsiooni artikli 6 punkti d kohaselt. Sellest tulenevalt võib olla vaja kehtestada üleminekueeskirjad ja/või pakkuda rahalist ja tehnilist abi.

Perfluorooktaansulfoonhape (PFOS, CASi nr 1763-23-1), selle soolad ja perfluorooktaansulfonüülfluoriid (PFOSF, CASi nr 307-35-7)

Püsivate orgaaniliste saasteainete hindamise komitee otsustas oma kolmandal koosolekul soovitada lisada konventsiooni A või B lisasse PFOSi (CASi nr 1763-23-1), selle soolad ja PFOSFi (CASi nr 307-35-7) ning täpsustada kõnealuste ainetega seotud kontrollimeetmed.

PFOS ja selle ühendid on konventsiooniosaliste konverentsil eeldatavasti kõige enam vaidlusi tekitavad ained, kuna neid toodetakse ja kasutatakse kogu maailmas jätkuvalt märkimisväärses koguses. Teatavad arengumaad taotlevad tõenäoliselt rahalist ja tehnilist abi, et asendada PFOSi ühendid ohutumate alternatiividega.

Soovitades kanda lisasse PFOSi ühendite tootmisel tavapärase vaheproduktina kasutatav PFOSF, soovib püsivate orgaaniliste saasteainete hindamise komitee piirata kõnealuse vaheprodukti kasutamist ja seega lõpetada igasuguste PFOSi ühendite tootmine.

PFOSi ja selle ühendite kasutamist ja turuleviimist on ELis piiratud alates 2006. aastast[10]. ELi direktiivis määratletakse PFOSid kui „C8F17SO2X (X = OH, metallisool (O-M+), halogeniid, amiid ja muud derivaadid, sealhulgas polümeerid“, mis tähendab kõiki võimalike PFOSe, mille tootmisel on vaheproduktiks olnud PFOSF või mis tahes muu aine. Seadusandjad tõdesid, et teatavate kasutusviiside puhul ei olnud veel alternatiive, ja seega kehtestati spetsiifilised erandid, mõned neist ilma ajalise piiranguta. Komisjon on kohustatud jälgima ohutumate alternatiivainete kättesaadavust ning tegema ettepanekuid kindlakstehtud riskide vähendamise meetmete kohta, kui kõnealused alternatiivid on kättesaadavad. ELi määratluse ulatus on teatavas mõttes veidi laiem kui püsivate orgaaniliste saasteainete hindamise komitee pakutud määratlus ning seda tuleb läbirääkimistel arvesse võtta.

Seepärast on alust arvata, et teatavatele konventsiooniosalistele on PFOSi ja selle ühendite lisamine B lisasse vastuvõetav üksnes eranditega.

Pentaklorobenseen

Püsivate orgaaniliste saasteainete hindamise komitee otsustas oma neljandal koosolekul soovitada lisada konventsiooni A ja C lisasse pentaklorobenseen.

Pentaklorobenseeni tootmise või kasutamise kohta teated puuduvad, kuid tegemist on prioriteetse ohtliku ainega veepoliitika raamdirektiivis (2000/60/EÜ)[11]. Kõnealuse ainet turustamine ega kasutamine ei ole ühenduse tasandil piiratud. Pentaklorobenseeni hindamise ajal püsivate orgaaniliste saasteainete hindamise komitees saatis Stockholmi konventsiooni sekretariaat konventsiooniosalistele ja vaatlejatele mitu taotlust ülejäänud kasutus- ja/või tootmisvaldkondade kindlakstegemiseks. Konventsiooniosaliste ja vaatlejate saadetud teabest nähtub, et pentaklorobenseenil muid kasutus- ja/või tootmisvaldkondi ei ole. Seepärast on alust arvata, et pentaklorobenseeni lisamine A lisasse ilma eranditeta peaks olema kõikidele konventsiooniosalistele vastuvõetav.

Pentaklorobenseen võib esineda ka juhusliku kõrvalsaadusena hajureostusallikatest, nagu toodetes (lahustites, pestitsiidides, puidusäilitusvahendites) leiduvad lisandid; prügi põletamine tünnides; avatud kaminad; tulekahjud; metsapõletus põllumajanduslikul otstarbel. Püsivate orgaaniliste saasteainete hindamise komitee jõudis järeldusele, et enamik PCDD ja PCDFi heite vähendamiseks võetud meetmeid, mis on sätesatud konventsiooni parima võimaliku tehnika ja parimate keskkonnatavade rakendamise suunistes põletusseadiste ja muude termiliste protsesside jaoks, aitavad oluliselt vähendada pentaklorobenseeni heiteid. Vaatamata sellele soovitas püsivate orgaaniliste saasteainete hindamise komitee lisada pentaklorobenseen C lisasse. PCDD ja PCDFi juhuslikke heiteid ELis juba reguleeritakse[12]. Pentaklorobenseeni C lisasse kandmisega konventsiooniosalistele tekkiva võimaliku täiendava halduskoormuse tõttu ning lisasse kandmise madala lisandväärtuse tõttu võivad mõned konventsiooniosalised olla vastu kõnealuse aine C lisasse kandmisele.

KOKKUVÕTE

Eespool nimetatut silmas pidades peaks ühendus Stockholmi konventsiooni osaliste 4. konverentsil 4.–8. maini 2009 toetama kõnealuse konventsiooni A, B ja/või C lisa muudatuste vastuvõtmist, nagu need on esitatud nõukogu otsuse ettepanekus.

Ettepanek:

NÕUKOGU OTSUS,

millega kehtestatakse Euroopa Ühenduse nimel vastu võetav seisukoht seoses ettepanekutega muuta Stockholmi konventsiooni A, B ja C lisa konventsiooniosaliste 4. konverentsil 4.–8. maini 2009

EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 175 lõiget 1 koostoimes artikli 300 lõike 2 teise lõiguga,

võttes arvesse komisjoni ettepanekut[13]

ning arvestades järgmist:

1. Vastavalt asutamislepingu artiklile 174 on üleilmsete keskkonnaprobleemide lahendamiseks meetmete edendamine rahvusvahelisel tasandil üks ühenduse keskkonnapoliitika eesmärkidest.

2. Ühendus ratifitseeris 16. novembril 2004 püsivate orgaaniliste saasteainete Stockholmi konventsiooni (edaspidi „konventsioon“), tuginedes nõukogu 14. oktoobri 2004. aasta otsusele 2006/507/EÜ, mis käsitleb püsivate orgaaniliste saasteainete Stockholmi konventsiooni sõlmimist Euroopa Ühenduse nimel[14].

3. Ühendus on rakendanud konventsioonist tulenevad kohustused ühenduse õiguses Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta määrusega (EÜ) nr 850/2004 püsivate orgaaniliste saasteainete kohta ning millega muudetakse direktiivi 79/117/EMÜ[15] (edaspidi „püsivate orgaaniliste saasteainete määrus“).

4. Ühendus omistab suurt tähtsust vajadusele ettevaatuspõhimõtet arvesse võttes laiendada konventsiooni A, B ja/või C lisa järk-järgult uute ainetega, mis vastavad püsivate orgaaniliste saasteainete määratlusele, selleks et saavutada konventsiooni eesmärk ning kõikide valitsuste poolt 2002. aastal Johannesburgi tippkohtumisel võetud kohustust minimeerida kemikaalide kahjulik mõju 2020. aastaks.

5. Konventsiooni artikli 22 kohaselt võetakse konventsiooni A, B ja C lisa muudatused vastu konventsiooniosaliste konverentsi otsusega ning need jõustuvad ühe aasta möödumisel hoiulevõtja teate edastamisest lisa muudatuse vastuvõtmise kohta, välja arvatud nende konventsiooniosaliste puhul, kes on otsustanud muudatust mitte vastu võtta.

6. Pärast Euroopa Ühenduse ja tema liikmesriikide,[16] Norra[17] ja Mehhiko[18] esitatud taotlusi ainete lisamiseks on konventsiooni alusel loodud püsivate orgaaniliste saasteainete hindamise komitee lõpetanud taotluste aluseks olnud üheksa aine hindamise ning leidnud, et need vastavad konventsiooni kriteeriumidele. Lähiajal toimuval konventsiooniosaliste konverentsil tehakse eeldatavasti otsus kõnealuste ainete konventsiooni lisadesse lisamise kohta.

7. Kõik üheksa ainet on juba hõlmatud ühenduse õigusaktidega ning viie puhul neist (α-heksaklorotsükloheksaan, β-heksaklorotsükloheksaan, kloordekoon, heksabromobifenüül ja lindaan) on tootmine ja kasutamine täielikult keelatud, kuna need olid kantud püsivate orgaaniliste saasteainete protokolli I ja/või II lisasse ja on seepärast kantud ka püsivate orgaaniliste saasteainete määruse I lisa B osasse.

8. PFOSi,[19] pentabromodifenüüleetri ja oktabromodifenüüleetri[20] turustamist ja kasutamist on ühenduses piiratud direktiivi 76/769/EMÜ[21] muudatuste abil. Pentaklorobenseen on veepoliitika raamdirektiivis (2000/60/EÜ)[22] määratletud prioriteetse ohtliku ainena.

9. Konventsiooni A, B ja/või C lisa muutmine, mille käigus lisatakse üheksa uut ainet, tingib vajaduse muuta püsivate orgaaniliste saasteainete määrust. Vastavalt määruse artikli 14 lõikele 1 saab uute ainete konventsiooni lisamise korral muuta määruse lisasid kooskõlas otsuse 1999/468/EÜ artiklites 5 ja 7 kehtestatud tavapäraste komiteemenetlustega, võttes arvesse kõnealuse otsuse artikli 8 sätteid.

10. Stockholmi konventsiooni osaliste neljandal konverentsil peaksid ühendus ja liikmesriigid tegema tihedat koostööd tagamaks, et kõik lisade muudatused oleksid kooskõlas ühenduse õiguse ja/või tegevuspõhimõtetega,

ON TEINUD JÄRGMISE OTSUSE:

Ainus artikkel

Püsivate orgaaniliste saasteainete Stockholmi konventsiooni osaliste 4. konverentsil esitab komisjon ühenduse järgmise seisukoha ettepanekute kohta lisada aineid kõnealuse konventsiooni A, B ja /või C lisasse:

1) lisada konventsiooni A lisasse ilma tootmis- ja kasutuseranditeta järgmised kemikaalid:

- 2,2',4,4'-tetrabromodifenüüleeter (BDE-47, CASi nr 40088-47-9) ja 2,2',4,4',5-pentabromodifenüüleeter (BD-99, CASi nr 32534-81-9) ning muud kaubanduslikus pentabromodifenüüleetris leiduvad tetra- ja pentabromodifenüüleetrid;

- 2,2',4,4',5,5'-heksabromodifenüüleeter (BDE-153, CASi nr 68631-49-2), 2,2',4,4',5,6'-heksabromodifenüüleeter (BDE-154, CASi nr 207122-15-4), 2,2',3,3',4,5',6-heptabromodifenüüleeter (BDE-175, CASi nr 446255-22-7), 2,2',3,4,4',5',6-heptabromodifenüüleeter (BDE-183, CASi nr 207122-16-5) ning muud kaubanduslikus oktabromodifenüüleetris leiduvad heksa- ja heptabromodifenüüleetrid;

- kloordekoon;

- heksabromobifenüül;

- α-heksaklorotsükloheksaan;

- β-heksaklorotsükloheksaan;

- lindaan;

2) lisada konventsiooni A lisasse järgmised kemikaalid ja sätestada nendega seotud kontrollimeetmed:

- perfluorooktaansulfoonhape (CASi nr 1763-23-1), selle soolad ja perfluorooktaansulfonüülfluoriid (CASi nr 307-35-7) järgmiste kasutuseranditega:

- valguskindlad või peegeldusvastased kattekihid fotolitograafia protsessides;

- filmide, paberi või trükiplaatide puhul kasutatavate fotograafilised kattekihid;

- pihustusudu vähendajad mittedekoratiivsel kõvakroomimisel (VI) ja märgavad toimeained, mida kasutatakse kontrollitava galvaanilise katmise süsteemides;

- hüdraulilised vedelikud lennunduses;

- tuletõrje vahtkustuteid, mis on turule viidud enne keelu kehtestamist, võib kasutada kuni kaks aastat pärast konventsiooni raames vastuvõetud otsuse jõustumist;

3) lisada konventsiooni A ja C lisasse ilma tootmis- ja kasutuseranditeta järgmised kemikaalid:

- pentaklorobenseen.

Brüssel,

Nõukogu nimel

eesistuja

[1] http://www.pops.int/documents/convtext/convtext_en.pdf

[2] Kolm ELi liikmesriiki (Iirimaa, Itaalia ja Malta) ei ole konventsiooni veel ratifitseerinud.

[3] ELT L 209, 31.7.2006, lk 1.

[4] ELT L 158, 30.4.2004, lk 7.

[5] ELT L 136, 25.5.2007, lk 3.

[6] EÜT L 262, 27.9.1976, lk 201.

[7] Sama kehtib ka ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni püsivate orgaaniliste saasteainete protokolli I, II ja/või III lisasse lisatavate ainete puhul.

[8] EÜT L 136, 6.7.2002, lk 21. Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2003/11/EÜ, 6. veebruar 2003, millega muudetakse 24. korda nõukogu direktiivi 76/769/EMÜ seoses teatavate ohtlike kemikaalide ja preparaatide (pentabromodifenüüleeter, oktabromodifenüüleeter) turustamise ja kasutamise piiramisega.

[9] 1. detsembri 2008. aasta seisuga oli registreeritud 162 konventsiooniosalist.

[10] ELT L 372, 27.12.2006, lk 32. Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2006/122/EÜ, 12. detsember 2006, millega muudetakse 30. korda nõukogu direktiivi 76/769/EMÜ liikmesriikide õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta seoses teatavate ohtlike ainete ja valmististe turustamise ja kasutamise piirangutega (perfluorooktaansulfonaadid)

[11] EÜT L 327, 22.12.2000, lk 1. Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2000/60/EÜ, 23. oktoober 2000, millega kehtestatakse ühenduse veepoliitika alane tegevusraamistik.

[12] EÜT L 332, 28.12.2000, lk 91. Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2000/76/EÜ, 4. detsember 2000, jäätmete põletamise kohta.

[13] ELT C […], […], lk […].

[14] ELT L 209, 31.7.2006, lk 1.

[15] ELT L 158, 30.4.2004, lk 7.

[16] Kloordekoon, heksabromobifenüül, taotlus esitatud 5. mail 2005, vt

http://www.pops.int/documents/meetings/poprc/chem_review/Chlordecone/Chlordecone_Letter.pdf. PFOS, taotlus esitatud 14. juunil 2005, vt

http://www.pops.int/documents/meetings/poprc/chem_review/PFOS/PFOS_Letter.pdf. oktabromodifenüüleeter, pentaklorobenseen (ja SCCP, mis ei ole konventsiooniosaliste 4. konverentsi päevakorras), taotlus esitatud 29. juunil 2006, vt

[17]*GHIghijD Z ¡ ¢ ./IJ+,_ët—€?56m-n-ò þ º"Å"è6ô6w:x:}@„@ A!AF F"J#http://www.pops.int/documents/meetings/poprc/chem_review/OctaBDE/OctaBDE_Letter.pdf.

[18] Pentabromodifenüüleeter, taotlus esitatud 28. jaanuaril 2005, vt

http://www.pops.int/documents/meetings/poprc/chem_review/PentaBDE/PentaBDE_Letter.pdf.

[19] Lindaan, taotlus esitatud 29. juunil 2005, vt

http://www.pops.int/documents/meetings/poprc/chem_review/Lindane/Lindane_Letter_e.pdf.

α- ja β-heksaklorotsükloheksaan, taotlus esitatud 25. juulil 2006, vt

http://www.pops.int/documents/meetings/poprc/chem_review/AlphaHCH/AlphaHCH_Letter_e.PDF.

[20] ELT L 372, 27.12.2006, lk 32. Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2006/122/EÜ, 12. detsember 2006, millega muudetakse 30. korda nõukogu direktiivi 76/769/EMÜ liikmesriikide õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta seoses teatavate ohtlike ainete ja valmististe turustamise ja kasutamise piirangutega (perfluorooktaansulfonaadid).

[21] EÜT L 136, 6.7.2002, lk 21. Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2003/11/EÜ, 6. veebruar 2003, millega muudetakse 24. korda nõukogu direktiivi 76/769/EMÜ seoses teatavate ohtlike kemikaalide ja preparaatide (pentabromodifenüüleeter, oktabromodifenüüleeter) turustamise ja kasutamise piiramisega.

[22] EÜT L 262, 27.9.1976, lk 201. Nõukogu direktiiv 76/769/EMÜ, 27. juuli 1976, liikmesriikide õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta seoses teatavate ohtlike ainete ja valmististe turustamise ja kasutamise piirangutega.

[23] EÜT L 327, 22.12.2000, lk 1. Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2000/60/EÜ, 23. oktoober 2000, millega kehtestatakse ühenduse veepoliitika alane tegevusraamistik.