ET    ET  
 EUROOPA KOMISJON 
Brüssel, 12.10.2011 
SEK(2011) 1154 lõplik 
  
KOMISJONI TALITUSTE TÖÖDOKUMENT 
MÕJUHINNANGU KOKKUVÕTE 
Ühise põllumajanduspoliitika 2020. aasta eesmärkide suunas 
{KOM(2011) 625} 
{KOM(2011) 626} {KOM(2011) 627} 
{KOM(2011) 628} 
{KOM(2011) 629} 
{SEK(2011) 1153} 
  
 
 
ET 2   ET Põllumajandus seisab teelahkmel ja selle tulevik on päevakorras. ELi põllumajandus ja 
selle ühine põllumajanduspoliitika (ÜPP) ei ole seejuures erandid. Kuigi maailma 
mastaabis on probleemid, mõjud ja lahendused  erinevad, iseloomustab neid ühine, esile 
kerkiv säästva arengu temaatika, mis on lahenduste keskmes. Seepärast peaks tulevase ÜPP üldine eesmärk olema jätkusuutlik konku rentsivõime, et saavutada majanduslikult 
elujõuline toidutööstus koos ELi looduslike maismaaressu rsside säästliku haldamisega. 
ÜPP varasemad reformid olid peamiselt tingi tud vajadusest tegeleda probleemidega, mis 
olid põllumajanduses eelkõige sisetekkelised  – alates tohututest ülejääkidest kuni 
kaubanduslepingute või toiduohutuse kriisideni . Need on olnud ELile kasulikud nii liidu 
kui ka rahvusvahelisel tasandil. Kuid mi tmed tänased ELi põllumajanduses esinevad 
probleemid on põhjustatud teguritest, mida põllu majandus ise ei suuda kontrollida ning 
seepärast on vaja laiemat poliitilist käsitust. 
Tulevane ÜPP ei peaks enam olema poliitika,  mis on suunatud ainult väikesele, kuigi 
olulisele ELi majanduse segmendile, vaid poliitika, mis mõjutab rohkem kui poolt ELi 
territooriumi ja kõiki ELi tarbijaid, ning on st rateegilise tähtsu sega toiduohutuse, 
keskkonna, kliimamuutuste ja territoriaalse t aakaalu seisukohalt. Seega saaks ÜPP anda 
olulise panuse Euroopa 2020. aasta strateeg iasse. Käesoleva aruande eesmärk on uurida 
sellise poliitika mõju.  
1. P
ROBLEEMI MÄÄRATLUS  
Viimase kahekümne aastaga on ÜPP teinud läbi  olulise reformiprotsessi, mis kajastab 
muutusi sotsiaalsetes probleemides, mis on seotud eelkõige keskkonna, toidu kvaliteedi 
ja ohutuse ning territoriaalse tasakaaluga, samuti ELi majanduse muutuvate vajadustega. 
Selle protsessi tulemusel moodustab ÜPP üldise raamistiku, mis võimaldab poliitikal tegeleda põllumajanduse ja maaelu arengu konkurentsivõime ja säästlikkuse probleemidega kogu ELis. See raamistik koosneb kahest sambast
1. 
I sammas hõlmab vahendeid, mis on seotud põllumajandusturgude toimimise ja toidu 
tarneahelaga (nõukogu määrus (EÜ) nr 1234 /2007) ja otsetoetus tega (nõukogu määrus 
(EÜ) nr 73/2009), mille saamise tingimuseks on kohustuslike majandamisnõuete ja hea põllumajandus- ja keskkonna seisundi järgimine
2. Need meetmed kokku moodustavad 
ELi põllumajandustootjatele toetuse andmis e põhialuse ja loovad tingimused säästva 
põllumajanduse säilitamiseks kogu ELis. I samba kohased meetmed on liikmesriikidele kohustuslikud ning kaasrahastamist ei toimu, välja arvatud väga vähesed erandid. See 
tagab ühise poliitika kohaldam ise ühtsel turul, mida kontro llitakse ühtse haldus- ja 
kontrollisüsteemi abil. 
II sammas – maaelu arengu poliitika (nõukogu määrus (EÜ) nr 1698/2005) – hõlmab 
meetmeid, mille eesmärk on suurendada põllumajandussektori konkurentsivõimet, pakkuda konkreetseid avalikke keskkonna hüvesid, edendada majandustegevuse 
                                                
 
1 Üksikasjaliku kirjelduse ÜPP vahenditest ja nende arengust leiab põllumajanduse ja maaelu 
arengu peadirektoraadi poliitikaülevaadetest aadressil: 
http://ec.europa.eu/agriculture/analysis/perspec/app-briefs/index_en.htm.  
2 Vastavalt määruse (EÜ) nr 73/2009 II ja III lisale. 
 
ET 3   ET mitmekesistamist ja maapiirkondade el ukvaliteeti. Need meetmed on suuresti 
vabatahtlikud, põhinevad lepingutel, neid kaasra hastatakse ja viiaks e ellu strateegilise 
raamistiku alusel, mis seob poliitilised m eetmed Euroopa, riiklikul, piirkondlikul ja 
kohalikul tasandil. 
Eespool kirjeldatud raamisti kus tegeleti probleemidega, millega ELi põllumajandusel on 
tulnud viimase kahekümne aasta jooksul silmitsi seista. Siiski on poliitika puhul oluline, 
et selle raamistik ise oleks võimeline lahendama ka põhiprobleeme, millega ELi 
põllumajandusel tuleb käesoleva aastaküm ne jooksul tegeleda: majanduslikud ja 
keskkonnaalased probleemid ning kliimamuutustega kaasnev surve, samuti poliitika territoriaalsed aspektid. 
Majanduslikkus mõttes on põllumajandus kauba ndust arvestades üleilmselt halvas 
seisukorras . Eelkõige viimastel aastate l on see veelgi süvenenud. Aastatel 2004–2010 
suurenesid põllumajandustoodete hinnad maailmas 50 % võrreldes aastatega 1986–2003; 
energiahinnad suurenesid 220 % võrra ning väetiste hinnad 150 % võrra, kuigi neid 
iseloomustab samal ajal viimase kolme  kümnendi kõige suurem kõikumine. 
Stabiilsed kõrged hinnad annaksid sektor ile selged turusignaa lid. Suur kõikumine, 
tootmistegurite tootlikkuse aeglustumin e (maa, energia, väetised, tööjõud), 
hinnamuutuste ebaühtlane ülekandumine toidu tarneahelasse ning põllumajanduse 
osakaalu vähenemine tarneahela lis andväärtuses surv estavad veelgi 
põllumajandusettevõtete tasuvust ELis ning nõua vad märkimisväärseid investeeringuid 
produktiivsematesse meetoditesse, mis võima ldavad sektorit s äästvalt kohandada. 
Keskkonna seisukohalt on põllumajanduse kesk konnasäästlikkust mõjutavad põhitegurid 
seotud tootmise intensiivistamisega teatavatel  aladel ning maa mitte- ja alakasutamisega 
muudel aladel, samuti maakasutusviiside ning põllumajandus- ja metsandustavade muutmisega. ÜPP-l on oluline osa sääs tva põllumajanduse säilitamisel kogu ELi 
territooriumil ning kliimat ja keskkonda s äästvate põllumajandustavade edendamisel.  
Põllumajanduse keskkonnasäästlikkus on seotud põllumajandustootjate otsustega selle 
kohta, kas toota ning mida ja kuidas toota,  samal ajal kui turuhinnad ei kajasta 
põllumajandustootmisega seotud välismõj usid ning paljudel juhtudel ei ole 
keskkonnaalaste avalike hüvede pakkumine piis av. See on oluline eelkõige seetõttu, et 
nüüdisaegne põllumajandus mõjutab tugeva sti keskkonda. Seevastu on teatavad 
põllumajandussüsteemid ja -tavad, nt eksten siivne karjakasvatus ja segasüsteemid, 
traditsioonilised püsikultuur ide süsteemid või mahepõllumajandus, eriti soodsad 
keskkonna ja kliimaeesmärkide saavutamiseks. 
ÜPP peaks need probleemid lahendama oma eesmärkide parema integreerimise abil 
muude ELi poliitikatega ja kohandama oma meetmeid vastavalt. ELi bioloogilise 
mitmekesisuse strateegia 2020. aastaks nõua b bioloogilise mitmekesisuse täiendavat 
integreerimist põhisektoritesse, nagu põlluma jandus ja metsandus, selleks et saavutada 
ELi ambitsioonikas peaeesmärk. Euroopa 2020. aasta strateegias on kasvuhoonegaaside 
vähendamine seatud üheks ELi viiest peaeesmärg ist. Kliima- ja energiapaketis on EL 
võtnud kohustuse suurendada taastuvenergia kasutamist, et see moodustaks 20 % kogu 
ELi lõplikust energiatarbimisest 2020. aastal.  
 
ET 4   ET Sotsiaalprobleemide vallas moodustab primaar sektor 4,9 % lisandväärtusest (ja rohkem, 
kui sellega seotud (toiduain ete) tööstus on ka hõlmat ud) ning 15,7 % peamiselt 
maapiirkondade tööhõivest. Siinkohal on põllumajanduse roll eriti oluline, mitte ainult otseselt vaid ka kaudselt, kui luuaks e täiendavad majandustegevused, millel on 
mitmekordistav mõju, eelkõige valdkondades nagu toiduainete töötlemine, hotellid ja 
toitlustamine ning kaubandussektor. Kõnealused  sektorid on omakorda seotud ülejäänud 
maapiirkondade majandusega, aidates seega mu id kaugeid maapiirkondi, kus juurdepääs 
üldistele teenustele, nagu koolid, esma ne arstiabi, pangad, on raskendatud. 
1.1. ÜPP ELi lisandväärtus 
ÜPP lisandväärtus on tema võimekus: 
– ühiste eeskirjade, põhimõtete ja eesmärkide  kaudu tegeleda tõhusa lt riikidevaheliste 
eesmärkide ja piiriüleste probleemidega, nt kliimamuutuste leevendamine, bioloogilise mitmekesisuse suurendami ne ning majandusliku ja sotsiaalse 
ühtekuuluvuse toetamine, ühtse turu  ja ELi kaubanduspoliitika areng; 
– kasutada liikmesriikide eelarvevahendeid tõhusamalt kui üheaegselt mitme riikliku 
poliitika olemasolu seda suudab (nt ühise poliitika puudumisel läheksid 27 erinevat 
riiklikku poliitikat märksa kallimaks ja oleksid vähem tulemuslikud, tuues kaasa 
erinevad sekkumistasemed ning olulise konkurentsi moonutamise ohu); 
– toetada keskkonna ja territoriaalsest  seisukohast konkurentsivõimelise ja 
tasakaalustatud Euroopa põllumajanduse arenda mist, mis aitab positiivselt kaasa toidu 
tarneahela ja kaubanduse konkurentsi võimele Euroopas, ning suurendab 
maapiirkondade ühtekuuluvust, edendades majanduskasvu ja sotsiaalset arengut. 
2. ÜPP
 REFORMI PEAMISED POLIITILISED EESMÄRGID  
Selleks et ÜPP saaks lahendada maja nduse, keskkonna, kliimamuutuste ja 
territooriumiga seotud probleeme, tuleks praegust ÜPP raamistikku kohandada järgmiselt. 
(1) Suunata ÜPP meetmeid põllumajandusse ktori tootlikkuse ja konkurentsivõime 
suurendamise suunas:  
- parandades nõustamissüsteemi toimimist ja moodustades võrgustikke 
(põllumajandustootjate, nõustajate, tead laste, toidutöötlejate, tarbijate jne 
jaoks) teadmiste loomiseks ja ed asiandmiseks ning innovatiivsete 
lähenemisviiside soodustamiseks, toetades maaelu arengu meetmete projekte; 
- innustades konkurentsi soodustavaid ühismeetmeid põllumajandustootjate 
seas, et edendada ressurs side tõhusat kasutust, to otearendust ja turustust; 
- soodustada riskijuhtimise vahendite ja aktiivsete en netusstrateegiate 
kasutamist. 
(2) Parandada ÜPP tegevust seoses keskkonna- ja kliimakaitsega: 
 
ET 5   ET - suurendades põllumajanduslikke maa-alasid, mille puhul järgitakse kliimat 
ja keskkonda säästv aid põllumajandustavasi d ning innustatakse 
liikmesriike ja põllumajandustootjaid kasutama täiustatumaid põllumajanduse keskkonnameetmeid. 
(3) Suurendada poliitika tulemuslikkust ja tõhusust: 
- tasakaalustades otsetoetused, et pa remini kajastada sissetulekutoetuse 
eesmärki ja keskkonnatoimet; 
- vähendades erinevusi otsetoetuste tasemetes nii liikmesriikide kui ka 
põllumajandustootjate vahel. 
3. P
OLIITIKAVALIKUD  
Pärast laiaulatuslikke avalikke arutelusid ja mitmeid ELi institutsioonide ning eelkõige 
liikmesriikide omaalgatuslikke seisukohtade esitamist koostati kolm ühtset poliitika stsenaariumi (kohandamine, integratsi oon ja ümbersuunamine), et toetada 
otsustusprotsessi, uurides võimalikke polii tikasuundumusi terviklikus lähenemisviisis, 
milles arvestatakse võimalikke vastastikmõjusid ja sünergiaid poliitilise sekkumise põhisuundade vahel, hinnates iga elem enti eraldi vastavates lisades. 
• Kohandamisstsenaariumis keskendutakse  ÜPP kohandamisele piiratud määral, 
rõhutades neid elemente, mis toimivad pr aeguse ÜPP puhul hästi, ja tegeletakse 
kehtiva poliitilise raamistiku peamiste puudus tega ilma poliitikasse fundamentaalseid 
muudatusi tegemata. 
• Integratsioonistsen aariumi eesmärk on parandada ÜPP kohase toetuse sihipärasem 
suunatus poliitilisi ees märke arvestades, eelkõige eri poliitikameetmete tõhusama 
kaasamise kaudu. See hõlmab uute elementide kasutuselevõttu poliitilises raamistikus ning olulisi muudatusi poliitikastruktuuris. 
• Ümbersuunamisstsenaariumi puhul piirdub  ÜPP poliitilise sekkumise raskuspunkt 
keskkonna ja kliimamuutuste aspektidel, samal ajal kui eeldatakse, et tootmisvõimsust 
saab säilitada ka toetusteta üksnes turu signaalidele toetudes ning maapiirkondade 
elujõulisuse ja territoriaalse tasakaalu tagamise eesmärke saaks saavutada muude ühenduse poliitikatega. 
Need stsenaariumid on valdkondadeva helised lähenemised, mille puhul kõik 
keskenduvad tulevase ÜPP kolme ulatusliku poliitikaeesmärgile, mida on kirjeldatud 
eelmises punktis. Siiski on kõigi kolme eesmä rgi puhul rõhutatud eri aspekte ja need 
põhinevad teataval määral eri lähenemisviis idel poliitilise sekkumise vajadust silmas 
pidades. 
Stsenaariumides käsitletakse eri moel ka olulisi riske: turupr obleeme, mis tulenevad 
poliitilise sekkumise puudumisest, sellega kaasnevat poliitika ebaõnnestumist, mis 
tuleneb valesti suunatud poli itilisest sekkumisest. Viimati ni metatud risk oli ka põhjus, 
miks muud avalike arutelude käigus esitatud pol iitikastsenaariumid  kõrvale jäeti. 
 
ET 6   ET Kõnealuste stsenaariumide mõjuanalüüsid es on võetud aluseks praegune olukord, kus 
probleemi määratluses tuvastatud pol iitikapuudustega ei  tegeleta ning 
võrdlusstsenaarium, kus midagi ei võeta ette, mis tekitab märkimisväärseid sissetuleku ja 
keskkonnaga seotud probleeme3. 
Stsenaariumid on esitatud poliitilise sekkum ise kolme põhisuuna muutmiste põhjal, 
nimelt turumeetmed (nõukogu määrus (EÜ) nr 1234/2007), otsetoetused (nõukogu 
määrus (EÜ) nr 73/2009) ja maaelu ar engu poliitika (nõukogu määrus (EÜ) nr 
1698/2005). 
Tabel 1: Peamised poliiti kavalikud stsenaariumide ja poliitikavahendite kaupa  
 Turuinstrumendid 
(Nõukogu määrus 
(EÜ) nr 1234/2007)  Otsetoetused 
(Nõukogu määrus (EÜ) 
nr 73/2009)  Maaelu areng 
(Nõukogu määrus (EÜ) nr 
1698/2005)  
Kohandamine: 
Pöörata rõhku 
ÜPP saavutustele ja tegeleda peamiste 
puudustega
 Olemasolevate 
vahendite tõhustamine ja lihtsustamine 
Põllumajandustootjate 
vahelise koostöö 
parandamine konkurentsieeskirjade alusel
 Ümberjaotamine; parem nõuetele vastavus
 Eelarve mõõdukas suurenemine; kasutatakse konkurentsi/innovatsiooni või keskkonna heaks
 
Integratsioon: 
Parandada ÜPP 
suunatust selle eesmärkidele
 Olemasolevate vahendite tõhustamine ja lihtsustamine 
Rõhk toiduahelale ja 
põllumajandustootjate läbirääkimisjõu parandamine (3. variant)
 Ümberjaotamine; uus otsetoetuste süsteem; keskkonnasäästlikkus
 
Parem nõuetele 
vastavus; toetuse 
piiramine; väikepõllumajandustootjate kava; noorte põllumajandustootjate 
kava
 Ümberjaotamine 
liikmesriikide vahel 
Juhtpõhimõteteks on 
innovatsioon, 
kliimamuutused ja keskkond 
Tugevdatud strateegiline 
suunatus ja ühtne strateegiline raamistik muude fondidega
 
Ümbersuunamine: 
ÜPP raames 
keskkonnaaspektidega seotud sekkumiste ulatuse piiramine
 Kaotatud  Lõpetatud  Suurendatakse oluliselt 
rahastamist; keskendutakse 
kliimamuutustele ja keskkonnale
 
 
                                                 
3 http://ec.europa.eu/agriculture/analysis/external/scenar2020ii/index_en.htm 
 
ET 7   ET 4. ALTERNATIIVSETE POLIITIKAVALIKUTE MÕJU HINDAMINE  
Kohandamis stsenaariumi kohaselt jä tkub kehtiva po liitilise raamistiku põhimõtete 
kohaldamine, mille puhul tuginetakse turule suunatusele. Põllumajandustootjad saavad turusignaalidest ajendatuna paremini kasu tada olemasolevaid poliitikavahendeid oma 
konkurentsivõime suurendamiseks ning samal ajal kui liikmesriikide ümberjaotatud otsetoetused kaitseksid neid  sissetulekute ülemäärase kõikumise eest tõhusamalt ja 
võrdsemalt kogu ELis. Otsetoetuste ümberjaota mine liikmesriikides (piirkondlik mudel) 
võimaldaks suuremat toetust keskkonnasääst likult kasutatava põllumajandusmaa puhul ja 
see piiraks maa kasutamata jätmist, kusjuures  suurenev majanduslik surve intensiivistaks 
tõenäoliselt tootmist kõige viljakama tes piirkondades. Maaelu arengu meetmeid 
kasutataks jätkuvalt maapiirkondade laiemate probleemide lahendamiseks, kuid põllumajanduse roll majanduses, tööhõive s või maapiirkondade majanduskasvus 
väheneks. 
Integratsiooni stsenaariumi puhul soovitatakse t õhusamat poliitilist raamistikku, mis 
suurendab konkurentsivõimet ning toetab säästvat arengut ja  innovatsiooni sektoris ja 
mille eesmärk on parandada tingimusi, milles põllumajandustootjad suudaksid kas eraldi või kollektiivselt paremini tegeleda ma janduslike ja keskkonnaalaste probleemidega. 
Otsetoetused tagaksid stabiilse sissetuleku ning lisaks tasakaalustatumale, 
tulemuslikumale ja võrdsemale jaotamisele olek sid need sihipäraselt  suunatud teatavatele 
toetusesaajatele (väikeettevõtted, põllumaja ndustootjad looduslikus t eripärast tingitud 
piirangutega aladel, riskisektorid, uued turu le sisenejad jne). Keskkonnasäästlikkuse 
komponent edendaks ka teatavaid peamis i keskkonnatavasid kogu ELis, pöörates rõhku 
põhiliselt sellistele põllumajandusettevõtetele – sageli kõige konkurentsivõimelisemad –, 
mis ei järgi selliseid tavasid või mis praegus t majandussurvet arvestad es kaaluvad selliste 
tavade hülgamist. 
Ümbersuunamis stsenaariumi puhul tekiks otse toetuste kaotamisega tugev 
ümberkorraldus sektoris ning põllumajandus ettevõtted oleksid palju suuremad ja 
kapitalimahukamad. Tootmise intensiivistamine  kõige viljakamates piirkondades ja maa 
kasutamata jätmine vähem soodsatel aladel t ooks kaasa negatiivsed tagajärjed keskkonna 
seisukohast. Poliitika suunamine maaelu arengu-tüüpi keskkonnameetmetele teravdaks neid probleeme, kuid aitaks suurenda da põllumajanduse säästlikkust kogu ELis. 
Otsetoetuste kaotamise tõttu lõpetaksid pa ljud põllumajandusettevõtted tegevuse ning see 
ohustaks täiendavalt maapiirkondade elujõulis ust ning suurendaks tööpuudust ja rännet. 
4.1. Halduskoormus  
Otsetoetuste uue mudeli teatavad kompone ndid, nt toetuse piiramine, aktiivse 
põllumajandustootja määratluse ja kes kkonnasäästlikumaks muutmine võiksid koos 
täiendavate kontrollinõuetega olla koo rmavad. Teisest küljest vähendaks 
väikepõllumajandustootjate kava olulisel t halduskoormust, mis tulenes selliste 
toetusesaajatele ettenähtud otsetoetuste taotlemisest ja andmisest. 
Lihtsustamisele aitaks k aasa see, kui kaotataks pr agune kattuvus põllumajanduse 
keskkonnameetmete vahel, millele antakse eritoetust nii I samba kui ka maaeluarengu meetmete raames, ja kehtestaks ühetaoline lahendus tootmiskohustusega seotud toetuse 
puhul. Kuid võimaliku heakskiitmismenetluse kasutuselvõtt oleks eelkõige komisjoni 
talituste jaoks mõnevõrra koormavam. 
 
ET 8   ET Aktiivsetele põllumajandustootja tele antavate toetuste si hipärasem jaotamine nõuaks 
mõistete täpsemat kooskõlastamist liikmesriikidega ja liikmesriikide tasandil kriteeriumide valimist, mis integreeritakse ühtsesse haldus- ja kontrollisüsteemi. See 
tekitaks neile märkimisväärset halduskoormust, samuti põllumajandustootjatele, et tõendada toetuskõlblikkust, kuna nad peaksid koos oma taotlusega esitama täiendavalt 
üksikasjalikku teavet ja lisadokumente. 
4.2. Rahvusvaheline mõõde 
ÜPP edukad reformid on oluliselt vähendanud poliitika moonutavat mõju 
rahvusvahelistele turgudele. Analüüsitud stsenaariumidel on minimaalne mõju 
ülemaailmsetele turgudele (sealhulgas are nguriigid). See on seotud ÜPP varasemate 
reformidega ning praeguse ja tulevase eeld atava maailmaturu hindade tasemega, mis on 
EList teinud hinnaseadja  põllumajandusturgudel. 
4.3. Valikute võrdlus 
Kõigi kolme valiku eesmärk on konkurentsi võimelisem, säästev ja jätkusuutlik 
põllumajandus elujõulistes maapiirkondades ning viia ÜPP vastavusse Euroopa 2020. strateegiaga, eelkõige ressursitõhususe seisukoh alt. Sellega seoses on oluline parandada 
põllumajanduse tootlikkust teadusuuringut e, teadmussiire ja koostööalaste 
lähenemisviiside üldise edendamise abil. Jä relikult on innovatsiooni olulisus, sealhulgas 
põllumajanduse tootlikkuse ja säästvusega tegelev Euroopa innovatsioonipartnerlus, 
poliitikavalikute eeltingimuseks. Valdkondadeva heline element on esindatud kõigi kolme 
valiku puhul ning seega ei käsitleta neid allpool esitatud võrdluses. 
Eelarve seisukohalt seaks ümbersuunamis valik selgelt kõige madalamad nõudmised 
ELi eelarvele, kuna otsetoetused  kaotatakse. Kõnealune valik seaks prioriteediks turule 
orienteerituse ning sektori strukturaalse koh andamise kiirendamise ettevõtete suurema 
kasumlikkuse saavutamiseks. Kõnealune va lik seab sektori ette suuremad ohud 
turustaabilisuse seisukohalt, kui puuduksid sobivad turvav õrgustikud ja riskijuhtimise 
vahendid. Lisaks on oht, et põllumajandusette võtete sissetulekutel e avalduv surve tingib 
väiksemad kulutused innovatsioonile. Str ukturaalne kohandamine ümbersuunamisvaliku 
raames põhjustaks sotsiaalse te ja keskkonnakulude olulis t suurenemist. Sissetulek 
väheneks 25 % ning tootmine koonduks kõige tu lemuslikumatele aladele ja sektoritesse. 
Isegi kui kulud seoses paremini suunatud keskkonnameetmetega maaelu arengu raames 
kahekordistuvad, ei ole võimalik saavut ada säästvat maakorraldust kogu ELi 
territooriumil, kuna kõnealuse poliitika järg i kaoks otsetoetuste võimendav mõju, mis on 
seotud nõuetele vastavuse tingimustega. Lisaks oleksid negatiivsed sotsiaalsed tagajärjed, 
eelkõige aladel ja sektorites (n t suurpõllud ja piimakarjakasv atajad, veiste, lammaste ja 
kitsede ekstensiivse kasvatusega tegelevad ettevõtted) sellised, et 1. telje meetmete ajutine kasutamisega ümberkorraldamise toetamiseks ei saaks korvata otsetoetuste kaotamisest tulenevaid kahjusid. 3. telje meetmete kaotamine ähvardaks maapiirkondade 
struktuuri, eelkõige mitmekülgses maamaj anduses, seades nii ohtu territoriaalse 
tasakaalu. Need tulemused ei ole uued, vaid kattuvad kahe 2020. aasta tulevikuuuringu 
stsenaariumiga. 
Teisest küljest võimaldaks kohandamis valik kõige paremini praegust poliitikat jätkata, 
millega kaasneks küll piiratud, kuid tuntav paranemine nii põllumajanduse 
 
ET 9   ET konkurentsivõime kui ka keskkonnasääs tlikkuse seisukohalt otsetoetuste 
ümberjaotamise, parema nõuetele vastavuse,  turuinstrumentide täiustamise ning koostöö 
lähenemisviisi toetuse kaudu, samuti lisar essursside suunamise kaudu uute probleemide 
lahendamiseks maaelu arengu raames. Põhiel ement kohandamisvalikus on otsetoetuste 
tasakaalustamine liikmesriikides ja nende va hel, mille kohta on analüüsitud mitmeid eri 
valikuid. Küsimus on kuidas tagada toetuse võrdsem jaotamine ja parem suunatus 
kooskõlas poliitika eesmärkidega, vältides samal ajal olulisi häireid. Lähenemine 
kindlasummalisema toetuse suunas oleks kasulik um eelkõige liikmesriikidele, kes saavad 
praegu ELi keskmisest oluliselt vähem toetusi. 
Piirkondliku mudeli suunas liikumine (lis ades omanikuta toetuskõlbliku maa) 
tasakaalustaks toetust ettevõ ttetüüpide vahel, eelkõige liikmesriikides, kes kasutavad 
ajaloolist mudelit, ekstens iivsemate tootmissüsteemide kasutamise suunas. Tegelikult 
saaksid kasu sellised valdkonna d nagu rohusööjad kariloomad, vein ja aiandus, samal ajal 
kui põllukultuurid , sega- ja piimatoomisette võtted kaotaksid sellis est ümberjaotamisest. 
Siiski on tõsiseid kahtlusi, ka s kohandamisstsenaariumi puhul te geletaks piisavalt oluliste 
tulevaste kliima- ja keskkonnaprobleemide lahendamisega, mis iseenesest toetaks ka põllumajanduse pikaajalist säästvust. 
Integratsiooni valikus minnakse vajadusega m uuta ÜPP keskkonnasäästlikumaks 
kaugemale ja võetakse kasutusele otseto etuste keskkonnasäästlikumaks muutmise 
komponent. Sellise keskkonnasäästlikkuse loomise eesmärk on tuua keskkonna- ja kliimamuutustega seotud märkimisväärset kasu ja kindlustada loodusressursside säästev kasutamine, kahjustamata territoriaalse t tasakaalu kogu ELis ja põllumajandusekori 
pikaajalist konkurentsivõimet ning vältida  otsetoetuste haldamise muutmist 
põhjendamatult keeruliseks. 
Analüüs näitab, et see on võimalik, kuid m õningane halduskoormus on siiski vältimatu. 
Tuludele avalduv negatiivne mõju jääb ke skmiselt mõõdukaks (kuid varieerub oluliselt 
liikmeriigiti, piirkonniti ja põllumajandussüsteemide vahel); need turumõjust tingituna negatiivsed tagajärjed teravneksid põllukul tuuride mitmekesistamise ambitsioonikate 
meetmete tõttu, kuid leeveneksid ökoloogilise kasutuseesmärgiga maa-alade ambitsioonikate sätete puhul. 
Keskkonnasäästlikumaks muutmise komponent  vabastaks rahalised vahendid maaelu 
arengus, mida saaks kasutada keeruka mate põllumajanduse keskkonnakaitse- ja 
kliimameetmete puhul. Keskkonnameetmete ja vähem soodsate piirkondade meetmete ühismõju mõlemas sambas suurendaks se ega oluliselt ÜPP panust avalike hüvede 
pakkumisse, kuid selle hinnaks on täiendav halduskoormus, et hallata keerukamaid 
struktuure ja vältida meetmete dubleerimist. Tingimusel et õige tasakaal on meetmete 
kavandamisel ja nende rakendamisel liikmesr iikides saavutatud, oleks see valik kõige 
asjakohasem territoriaalse tasakaalu hoi dmisel põllumajanduse ja maapiirkondade 
pikaajalise säästvuse seisukohalt. 
Integratsioonivalikuga on ette nähtud ka oluline muutus maaelu arengu poliitikas. Selle 
tulemuseks oleks tõhusam poliitika, mis annab tulemusi kooskõlas Euroopa 2020. aasta prioriteetidega ühises raamistikus koos ELi muude vahenditega, tingimusel et 
liikmesriigid ja piirkonnad kasutavad hästi võimalusi oma programmides ja et tihedam 
 
ET 10   ET koostöö muude vahenditega ei kaotaks sünergiat I sambaga. Maaelu arengu toetuse 
jaotamine kajastab paremini poliitikaeesmärke, võttes arvesse praegust jaotamist.  
Toetuse sihipärasem eraldamine otsetoetus te eri komponentide (toetuse piiramine, 
väikepõllumajandustootjate kava ja akti ivse põllumajandustootja mõiste parem 
määratlus) kaudu, aitab saavutada suuremat tõhusust sissetulekutoe tuse ning avalike 
hüvede pakkumise seisukohalt. Toiduainete ta rneahela puhul tuleb saavutada tasakaal 
põllumajandustootjate läbirääkimisjõu paranda mise ning kogu ahela konkurentsivõime ja 
parema tulemuslikkuse tagamise vahel.  
Integratsioonivalik maksim eeriks ELi lisandväärtust,  säilitades kõige paremini ELi 
tasandil säästva põllumajanduse ni ng tegeledes oluliste piiriüleste probleemidega, näiteks 
kliimamuutused ja liikmesriikide seas solidaarsuse suurendamine; see oleks võimalik kohandamis- ja seejärel ümbersuunamisvalikuga.  
Kulutõhususe
 seisukohalt kasutaks inte gratsioonivalik eelarvet kõige paremini ära, 
maksimeerides ELi lisandväärtust. Teisest küljest esitaks kohandamisvalik samasuuri 
nõudmisi ELi eelarvele, kuid seejuures ilma samasugused tulemusi saavutada püüdes, 
samal ajal kui ümbersuunamisvalik looks eelarvesääste, kuid samal ajal vähendaks oluliselt ELi meetmete ulatust ja lisandväärtust.  
Tabel 1: Valikute võrdlus eesmärkide, ELi lisandväärtuse ja kulutõhususe järgi  
 
Kohandamine  Integratsioon  Ümbersuunamine  
Elujõuline toidutööstus ++ +++ + 
Loodusvarade säästev 
majandamine ja kliimameetmed + +++ ++ 
Tasakaalustatud territoriaalne 
areng ++ +++ + 
ELi lisandväärtus ++ +++ + 
Kulutõhusus + ++ + 
Eespool esitatud võrdluse põhjal eelistatak se integratsioonivalikut, millele järgneb 
kohandamisvalik ja lõpuks ümbersuunamisv alik. Kõnealune hinnang langeb kokku 
avalikus arvamuses väljendatud eelistustega (vt lisa 9). Samas kui kohandamisvalik ei 
oleks piisavalt suunatud ning ümbersuunamisv alik oleks liiga riskantne, leidub 
integratsioonivalikus õige tasakaal, juhtides ÜPPd järk-järgult Euroopa 2020. aasta 
eesmärkide suunas ning seda tasakaalu on vaja ka eri elementide rakendamisel. 
5. KULUDE , KASU JA SOOVITUD MÕJUDE JÄRELEVALVE JA HINDAMINE  
Tulevikus on oluline tugevdada ÜPP, sealhulgas I sambasse lisatud poliitika 
kavandamise uute elementide, nagu keskkonnas äästlikumaks muutmise järelevalvet ja 
hindamist. Maaelu arengu tulevane järelevalve- ja hindamissüsteem kajastaks paremini 
 
ET 11   ET ka tugevdatud strateegil ist lähenemist koos ühiste näitaj atega, mis põhinevad eesmärkidel 
ja prioriteetidel ning lihtsustavad hinda mise kui juhtimisvahendi kasutamist kogu 
programmiperioodi jooksul. 
Lisaks tuleks järelevalv e ja hindamine mõlema samba puhul viia koos ühisesse 
raamistikku, et mõõta ÜPP tulemuslikkust tervikuna Euroopa 2020. aasta strateegias. 
Selleks töötatakse välja poliitikaeesmärk idega seotud näitajate ühine kogum, mis 
koosneks:  
– üldeesmärkidega seotud mõjunäitajatest; 
– üldeesmärkidega seotud tulemusnäitajatest; 
– eri vahenditest rahastatavate kul udega seotud väljundinäitajatest. 
Lisaks kavandatakse puuduvate andmete, näiteks  säästvuse näitajate saamiseks käivitada 
katseprojekt, milles luuakse protsess puuduvate andmete saamiseks ettevõtete tasandil, mis võimaldaks rakendatud reformide t õhusamat järelevalvet ja hindamist.