ET Euroopa Liidu Teataja C 335/22

Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1151/2012 (põllumajandustoodete ja toidu kvaliteedikavade kohta) artikli 50 lõike 2 punkti a kohase taotluse avaldamine

2013/C 335/06

Käesoleva dokumendi avaldamine annab õiguse esitada taotluse kohta vastuväiteid vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1151/2012 (1) artiklile 51.

KOONDDOKUMENT

NÕUKOGU MÄÄRUS (EÜ) nr 510/2006

põllumajandustoodete ja toidu geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste kaitse kohta (2)

„BEURRE DE BRESSE”

EÜ nr: FR-PDO-0005-01045-18.10.2012

KGT ( ) KPN ( X )

1. Nimetus

„Beurre de Bresse”

2. Liikmesriik või kolmas riik

Prantsusmaa

3. Põllumajandustoote või toidu kirjeldus

3.1. Toote liik

Klass 1.5. Õlid ja rasvad (või, margariin, õli jne)

3.2. Toote kirjeldus, mida punktis 1 esitatud nimetus tähistab

„Beurre de Bresse” on võimasina abil valmistatud pehme või, millel on järgmised iseloomulikud tunnused:

— mõõdukalt kollane värvus, mis võib talveperioodil olla heledam;

— pehme ja õhuline tekstuur, mis on tingitud traditsioonilise võimasina abil valmistatud võis olevatest väga väikestest veetilkadest ja mikropooridest. Või ei ole tihke ja selle konsistents on väga kergelt teraline;

— või lõhna iseloomustavad märksõnad on „piimane”, „õielõhnaline”, aga teatud määral ka „magus”;

— või on suus sulav, mis annab tunnistust selle võimest lahustuda suus;

— maitses valitsevad piimatootele iseloomulikud noodid „värskus suus” ja „kuivatatud puuvili” (maitsebuketis on kreeka pähkel ja sarapuupähkel), maitse on püsiv.

Või on hõlpsalt leivale määritav ja küpsetamisel püsiva konsistentsiga.

Kõnealuse või valmistamisel on keelatud taastatud, jahutatud või külmutatud või kasutamine, samuti ei ole lubatud mis tahes tehnoloogia, mille puhul suurendatakse võis rasvavaba kuivaine sisaldust, eeskätt on keelatud piimahappebakterite lisamine segamise käigus.

3.3. Tooraine (üksnes töödeldud toodete puhul)

Toortäispiim tuleb koorida 36 tunni jooksul pärast kogumist.

Kogutava piima pH peab jääma vahemikku 6,4–6,9 ja selle maksimaalne lubatav lipolüüsi indeksi väärtus on 0,80 mEq 100 grammi rasva kohta.

Või valmistamiseks on lubatud kasutada üksnes bioloogiliselt hapendatud toorkoort või pastöriseeritud koort, mille rasvasisaldus on vähemalt 36 grammi 100 grammi toote kohta, mis on toodetud määratletud geograafilises piirkonnas.

Koor peab olema töötlemiseks valmis hiljemalt 36 tundi pärast piima kogumist ja hiljemalt 48 tundi pärast piima koorimist.

Koore homogeniseerimine ei ole lubatud. Keelatud on kasutada taastatud, jahutatud või külmutatud koort, värvaineid, antioksüdante ja happelisust vähendavaid aineid, mis peavad alandama piima või koore hapusust.

Kasutatavad fermendid peavad olema seotud hapendavate ja aromatiseerivate piimhappebakteritega. Keelatud on kasutada paksendavaid või lõhna tekitavaid lisandaineid. Valmimine kestab 18–24 tundi temperatuuril 12–18 °C. Võimasinas töödeldakse piima, mille happesus on vähemalt 20 °D.

3.4. Sööt (üksnes loomse päritoluga toodete puhul)

Vähemalt 80 % karja aastasest söödaratsioonist (kuivaines väljendatuna) peab pärinema määratletud geograafilisest piirkonnast.

Karja sööt põhineb rohusöödal, mis peab moodustama (kuivaines väljendatuna) vähemalt 75 % lehmade aastasest söödaratsioonist.

Rohusööda hulka kuulub

— karjamaal kasvav rohi või söödanõusse ette antav rohi;

— mis tahes kujul konserveeritud rohi ja söödamais;

— roheline või kuivatatud lutsern;

— põhk;

— taimejuured;

— muud värskel või konserveeritud kujul antavad teraviljad.

Karja söödaks ei ole lubatud kasutada värsket rapsi, sinepitaimi, kapsast, mädarõigast, naerist, õlinaerist, kaalikat ja redist.

Söödaks võib kasutada ainult mittetransgeensetest taimedest pärinevat söödamaisi, tõlvikuid või teri.

Söödalisandite hulk ei või ületada 1 800 kg ühe lehma kohta aastas.

Söödalisandid on järgmised:

— energeetilised söödalisandid: teraviljade terad ja neist valmistatud tooted, mugulad ja neist valmistatud tooted ja taimede juurtest valmistatud tooted;

— lämmastikühenditest söödalisandid: valgutaimede ja õli- ja valgutaimede terad ja neist valmistatud tooted, kuivatatud lutsern ja muud sekundaarsed tooted;

— kombineeritud söödalisandid: energeetiliste ja lämmastikühenditest söödalisandite segud;

— mineraalid, vitamiinid ja mikroelemendid;

— fermenteerimise kõrvalsaadused (praak);

— parkained.

Palmiõli ja selle isomeeride kasutamine ei ole lubatud.

a) Karjatamisperiood

Karja tuleb pidada karjamaal ühe või mitme perioodina vähemalt 150 päeva aastas.

Karjamaal pidamise perioodil peab iga lüpstava lehma kohta olema vähemalt 10 aari lüpsipaigast vabalt juurdepääsetavat karjamaad.

Lehmade karjamaal pidamise ajal on lubatud anda neile täiendavalt rohusööta. Söödaks antav niidetud rohi tuleb ära tarbida 24 tunni jooksul, söödanõudesse kauem kui 24 tunniks jäänud rohi tuleb eemaldada.

Lehmadele antav maisikogus peab kuivaines väljendatuna moodustama vähemalt 10 % lehmade päevaratsioonist või kuivatatud maisiterade ekvivalentväärtusena vähemalt 1 kilogrammi päeva kohta.

b) Talveperiood

Talvel antakse lehmadele kogu perioodi vältel rohusööta (mis tahes kujul konserveeritud rohi ja lutsern) kuivaines väljendatuna vähemalt 15 % ulatuses lehmade päeva koguratsioonist.

Sel perioodil peab lehmadele antav maisikogus kuivaines väljendatuna moodustama vähemalt 25 % lehmade päevaratsioonist või kuivatatud maisiterade ekvivalentväärtusena vähemalt 2,5 kilogrammi päeva kohta.

3.5. Tootmise erietapid, mis peavad toimuma määratletud geograafilises piirkonnas

Piima tootmine ja või „Beurre de Bresse” valmistamine peab toimuma määratletud geograafilises piirkonnas.

3.6. Erieeskirjad viilutamise, riivimise, pakendamise jm kohta

Pakendamine toimub müügiks mõeldud kaalutud üksustena, mille kaal ei ole suurem kui 25 kilogrammi.

3.7. Erieeskirjad märgistamise kohta

Päritolunimetusega „Beurre de Bresse” toote märgis peab hõlmama

— toote nimetust, mille tähtede suurus moodustab märgisel olevate suurimate tähemärkide suurusest vähemalt kaks kolmandikku;

— pärast Euroopa Liidus registreerimist Euroopa kaitstud päritolunimetuse logo.

Samas, kui toodet turustab talus või turgudel tootja ise või tootja otsesel vastutusel olev isik, ei ole individuaalne märgistus kohustuslik ning kõnealune teave peab olema toodud vaid müügisildil.

Märgise ja müügisildi näidised määrab kindlaks taotlejate rühm, kes tagab ettevõtjatele nende kättesaadavuse.

Pärast nimetuse Euroopa Liidus registreerimist peab „Beurre de Bresse”, millele järgneb tekst „Appellation d'origine protégée” (kaitstud päritolunimetus) olema esitatud arvetel ja turustusdokumentidel.

4. Geograafilise piirkonna täpne määratlus

Geograafiline piirkond paikneb järgmiste kommuunide territooriumil:

Aini departemang: Abergement-Clémenciat (L’), Attignat, Bâgé-la-Ville, Bâgé-le-Châtel, Beaupont, Bény, Béréziat, Biziat, Boissey, Bourg-en-Bresse, Buellas, Certines, Ceyzériat, Chanoz-Châtenay, Chavannes-sur-Reyssouze, Chaveyriat, Chevroux, Coligny, Condeissiat, Confrançon, Cormoz, Courmangoux, Courtes, Cras-sur-Reyssouze, Cruzilles-lès-Mepillat, Curciat-Dongalon, Curtafond, Dommartin, Dompierre-sur-Chalaronne, Domsure, Etrez, Foissiat, Gorrevod, Illiat, Jasseron, Jayat, Journans, Laiz, Lent, Lescheroux, Malafretaz, Mantenay-Montlin, Marboz, Marsonnas, Meillonnas, Mézériat, Montagnat, Montcet, Montracol, Montrevel-en-Bresse, Neuville-les-Dames, Péronnas, Perrex, Pirajoux, Polliat, Pont-de-Veyle, Pressiat, Saint-André-de-Bâgé, Saint-André-d’Huiriat, Saint-André-sur-Vieux-Jonc, Saint-Cyr-sur-Menthon, Saint-Denis-lès-Bourg, Saint-Didier-d'Aussiat, Saint-Étienne-du-Bois, Saint-Étienne-sur-Chalaronne, Saint-Étienne-sur-Reyssouze, Saint-Genis-sur-Menthon, Saint-Jean-sur-Reyssouze, Saint-Jean-sur-Veyle, Saint-Julien-sur-Reyssouze, Saint-Julien-sur-Veyle, Saint-Just, Saint-Martin-du-Mont, Saint-Martin-le-Châtel, Saint-Nizier-le-Bouchoux, Saint-Rémy, Saint-Sulpice, Saint-Trivier-de-Courtes, Salavre, Servas, Servignat, Sulignat, Tossiat, Tranclière (La), Treffort-Cuisiat, Vandeins, Verjon, Vernoux, Vescours, Villemotier, Viriat, Vonnas.

Jura departemang: Augea, Balanod, Beaufort, Bletterans, Bonnaud, Cesancey, Chazelles, Chilly-le-Vignoble, Condamine, Cosges, Courlans, Courlaoux, Cousance, Cuisia, Digna, Fontainebrux, Frébuans, Gevingey, Larnaud, Mallerey, Maynal, Messia-sur-Sorne, Montmorot, Nanc-lès-Saint-Amour, Nance, Orbagna, Repôts (Les), Ruffey-sur-Seille, Sainte-Agnès, Saint-Amour, Saint-Didier, Trenal, Vercia, Villevieux, Vincelles.

Saône-et-Loire’i departemang: Abergement-de-Cuisery (L’), Bantanges, Baudrières, Beaurepaire-en-Bresse, Bosjean, Bouhans, Branges, Brienne, Bruailles, Champagnat, Chapelle-Naude (La), Chapelle-Thècle (La), Condal, Cuiseaux, Cuisery, Devrouze, Diconne, Dommartin-lès-Cuiseaux, Fay (Le), Flacey-en-Bresse, Frangy-en-Bresse, Frette (La), Frontenaud, Genête (La), Huilly-sur-Seille, Joudes, Jouvençon, Juif, Lessard-en-Bresse, Loisy, Louhans, Ménetreuil, Mervans, Miroir (Le), Montagny-près-Louhans, Montcony, Montpont-en-Bresse, Montret, Rancy, Ratenelle, Ratte, Romenay, Sagy, Saillenard, Saint-André-en-Bresse, Sainte-Croix, Saint-Étienne-en-Bresse, Saint-Germain-du-Bois, Saint-Martin-du-Mont, Saint-Usuge, Saint-Vincent-en-Bresse, Savigny-en-Revermont, Savigny-sur-Seille, Sens-sur-Seille, Serley, Simandre, Simard, Sornay, Tartre (Le), Thurey, Tronchy, Varennes-Saint-Sauveur, Vérissey, Vincelles.

5. Seos geograafilise piirkonnaga

5.1. Geograafilise piirkonna eripära

Või „Beurre de Bresse” tootmise geograafiline piirkond asub kergelt künklikul metsasaludega kaetud tasandikul, künkad on Bresse’i piirkonnale tüüpilised ja nende kõrgus ei ületa 300 meetrit. Tegemist on geoloogiliselt ühtse piirkonnaga, mille pinnas on savirikas ja seetõttu suurte veevarudega, kuid esineb põllumaa heterogeensust (erineva mullastikuga maatükke), mis tavaliselt eristavad eri majanditüüpe. Jõgede võrgustik on tihe ja katab kogu piirkonna, jõed saavad alguse Jura mäestiku mäekülgede allikatest ning neid toidavad arvukad jõekesed ja ojad. Valitseb kontinentaalne Bresse’ile iseloomulik kliima, mida iseloomustab mõõdukalt suur ja ühtlaselt jagunev sademete hulk, mis ulatub üle 800 mm aastas, mis soodustab rohu kasvu suveperioodil ja mis koos asjakohaste maaharimismeetoditega võimaldab mitmete teraviljakultuuride kasvatamist, eeskätt niisutamata maisipõldude rajamist.

Piirkonna hüdroloogilised, geoloogilised, morfoloogilised ja klimaatilised eripärad tingivad elupiirkondade suhtelise eraldatuse (vee laialdane kättesaadavus, suhteliselt raskesti läbitavad teed) ja põllumajandusmaa korralduse eripärad, mida iseloomustab samaaegselt mitmete kultuuride kasvatamine ja peaaegu täielikult isemajandav loomakasvatus. Piirkonna madalamates osades domineerivad vett mitteläbilaskvad savimullad, kus asuvad karjamaad ja metsaga kaetud alad, kuivematel mäekülgedel kasvatatakse peamiselt teravilja, eeskätt maisi; kõrgemad, halvema veevarustusega alad on kaetud metsadega. Metsaalade mitmekesisus on kõnealuse „Bresse’i metsapiirkonna” peamiseks geograafiliseks eripäraks, siin vahelduvad põllualad, karjamaad ja metsaalad.

Loomakasvatajad on piirkonna klimaatiliste olude ja looduskeskkonna pakutavate võimalustega kohanenud, välja on kujunenud eripärane põllumajanduse korralduse süsteem. Bresse’i piirkonna mitmeid põllukultuure hõlmava põllumajanduse eripärad on järgmised:

— säilinud on rohumaade süsteem, mis hõlmab poole piirkonna põllumajanduslikult kasutatavast pinnast. Kasvav rohi on Bresse’i piirkonnas samaväärne muude põllukultuuridega. Niidetud rohu kvaliteet (floristiline mitmekesisus ja botaaniline koosseis) on tingitud asjaolust, et ühelt poolt on säilinud niiskuslembelised püsikarjamaad, teiselt poolt rajatakse samaaegselt ka ajutisi karjamaid. Selline korraldus nõuab Bresse’i piirkonna piimatootjate spetsiifilise oskusteabe kasutamist, mille puhul eelistatakse kohaliku sööda tootmist, loomade karjatamist karjamaadel või rohusööda tootmist;

— maisikasvatus, mis on Bresse’i piirkonna teraviljakasvatuses aukohal. Juba enam kui 400 aasta jooksul on piirkonnas kasvatatud maisi niisutamata põldudel ning mais moodustab loomade söödaratsioonis väga olulise osa. Maisi on mainitud juba 1612. aastal seoses ühe Montpont-en Bresse’is registreeritud surmajuhtumiga avaldatud varade loetelus (P. Ponsot, 1997), samuti 1625. aastal koostatud Louhansi hinnakirjas (L. Guillemaut, 1896). Maisi peeti jõukuse ja külluse märgiks, see on ka Bresse’i elanike omaaegse hüüdnime „ventres jaunes” (kollased kõhud) aluseks;

— sööda sileerimise tehnoloogiaga seotud oskusteave, mille Bresse’i piirkonna põlluharijad arendasid välja XIX sajandil (Lecouteux, 1875) ja mis võimaldas lahendada niiskes kliimas heinategemisega seotud tehnilisi probleeme.

Nimetatud kahel söödakultuuril põhineb Bresse’i piirkonna põlluharimissüsteem, millele lisanduvad linnukasvatus- ja piimatootmismajandid, mis kasutavad loomulikult just maisil ja rohttaimedel põhinevaid söödaskeeme. Valmiv toodang, eeskätt või, mängib piirkonna majanduses olulist rolli. Võid müüakse turgudel kohalikule elanikkonnale või hulgikaupmeestele, kes liiguvad kodulinde ja mune müües piirkonna naabruses asuvatesse küladesse.

Esimesed kooperatiivsed ettevõtted rajati 1930. aastate alguses ja need hakkasid järk-järgult üle võtma üksiktaludes toimuvat tootmist. Ettevõtted olid teadlikud vajadusest säilitada kasutatava tooraine eripärasid, seetõttu koguti piima töötlemiskeskuste lähedal paiknevalt küllalt piiratud alalt, jälgides, et piima kogumistsükkel oleks võimalikult lühike. Samuti töötati välja tehnoloogia piima kiireks töötlemiseks pärast kogumist ja piirati koore käitlemise ja ümberpumpamise kordi.

Sellega põlistati lehmapiimast tehtud koorest valmistatava või tootmise traditsioonilisi meetodeid ning töötati välja asjakohane hapendamise ja võitootmise tehnoloogia.

Tootjad kasutavad hapendavaid ja aromatiseerivaid piimabaktereid, mis annavad koorele piisava hapususe ja tugeva iseloomuliku lõhna. Või valmistamiseks kasutatakse väikesemahulisi võimasinaid, see nõuab võimeistrite spetsiifilise oskusteabe kasutamist, mis hõlmab tootmistingimuste igapäevast kohandamist vastavalt klimaatilistest tingimustest sõltuvale piima ja koore omaduste muutumisele.

Erilist tähelepanu pööratakse ka või vormimisele ja pakendamisele, mille puhul kasutatakse võimalikult vähest toote käitlemist ja ümberpumpamist.

5.2. Toote eripära

Tegemist on hapendatud koorest võimasina abil valmistatud pehme võiga.

Või värvus on ühtlane ja ulatub mõõdukalt kollasest kuni heledama kollaseni talveperioodil.

Või tekstuur on pehme ja õhuline. Tunnetatav on väga kerge teralisus ja suurepärane suus sulavus.

Pehme ja aromaatse või „Beurre de Bresse” tunnuseks on piimatoodetele iseloomulikud maitsenoodid „värskus suus” ja kuivatatud puuvilja maitse (maitsebuketis on kreeka pähkel ja sarapuupähkel).

Või on hõlpsalt leivale määritav. Küpsetamisel on kõnealune või väga püsiv, moodustades ühtlase vahu, mis püsib ka valminud toidul.

5.3. Põhjuslik seos geograafilise piirkonna ja (kaitstud päritolunimetusega) toote kvaliteedi või omaduste või (kaitstud geograafilise tähisega) toote erilise kvaliteedi, maine või muude omaduste vahel

Määratletud geograafilises piirkonnas toodetud piima määrava tähtsusega iseloomulikuks teguriks on Bresse’i piirkonna veiste traditsiooniline kombineeritud söödaskeem, mis hõlmab rohtu ja maisi. Sööda kahe komponendi, rohu ja maisi tasakaal lehmade söödaratsioonis mõjutab piima omadusi ja soodustab selle rasvade ümbertöötlemist võiks.

Lehmade söödaratsioonis olev rohi annab piimale iseloomulikud maitse- ja lõhnaomadused. Asjaolu, et tootjad on säilitanud karjamaade floristilise mitmekesisuse ja botaanilise kooseisu, tagab piima iseloomuliku värvuse ning mõjutab piimarasvade hulka ja koostist ning piimarasvades kinnistuvate aroomielementide hulka.

Kõrge toiteväärtusega maisi sisaldus söödas tagab piisava rasva- ja valgusisaldusega piima tootmise. Samuti mõjutab see piima rasvaosakeste suurust, mis või „Beurre de Bresse” valmistamiseks kasutatava piima puhul on suhteliselt suurte mõõtmetega. See asjaolu mõjutab otseselt piima lõhnaomadusi, sest aroomikomponentide kinnistumise pind on suurem.

Piima koostist ja selles sisalduvate rasvade kvaliteediomadusi mõjutavad samuti piima jahutamise ja hoidmise tingimused majandis, piima tootvate ettevõtjate lähedus ja piima kogumisringide pikkuse piiramine. Või „Beurre de Bresse” tootmiseks kasutataval piimal on väga madal lipolüüsi indeks, mis annab tunnistust piimarasvade kõrgest kvaliteedist.

Piima töötlejad rakendavad keerulisi tehnoloogilisi võtteid ja pööravad tootele suurt tähelepanu kogu tootmisprotsessi kestel (temperatuuri, happelisuse, segamise kiiruse jne parameetrite igapäevane jälgimine), vähendades piima käitlemist miinimumini, et saada võimalikult palju piimarasva ja säilitada selle kõik omadused.

Bioloogiline hapendamine on või „Beurre de Bresse” tootmise oluline etapp, mis on pikaajaline ja toimub suhteliselt madalal temperatuuril valitud hapendavate ja aromatiseerivate piimabakterite toimel. Ühelt poolt suurendab see protsess koore happelisust, mis soodustab koore töötlemist võimasinas ja võimaldab tuua välja rasvaosakestele kinnistunud aroomikomponendid. Et vähendada piimarasva lagunemist, peab hapendatud koore töötlemine toimuma vahetult pärast hapendamist.

Või valmistamine toimub väikesemahuliste võimasinate abil, mis annab väga väikeste veetilkade ja mikropooride tekkimise tõttu võile õhulise ja väga kergelt teralise tekstuuri. Kõnealune tehnoloogia on otsustava tähtsusega või konsistentsi saavutamiseks, kusjuures säilivad piimarasvade esialgsed omadused, mis annavad võile sulavuse, leivale määrimise hõlpsuse ja vastupidavuse küpsetamisel ning tagavad koore hapnemise käigus tekkinud aroomide säilimise.

Või „Beurre de Bresse” omadused tulenevad eeskätt kasutatava piima omadustest ning või valmistajate väljakujunenud ja kinnistunud võitootmisega seotud oskusteabest. Tänapäeval on või „Beurre de Bresse” kohalikus kulinaarias laialt kasutatav toiduaine (konnakoivad võiga, linnulihavardad võiga, võiküpsised, Bresse’i koogid, milles kasutatakse suhkru, koore ja või segu jm).

Viide spetsifikaadi avaldamisele

(Määruse (EÜ) nr 510/2006 (3) artikli 5 lõige 7)

https://www.inao.gouv.fr/fichier/CDCBeurredeBresse.pdf

(1) ELT L 343, 14.12.2012, lk 1.

(2) ELT L 93, 31.3.2006, lk 12. Asendatud määrusega (EL) nr 1151/2012.

(3) Vt joonealust märkust 2.