ET    ET  EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON 
Brüssel 28.11.2006 
KOM(2006)712 lõplik 
  
ROHELINE RAAMAT 
Euroopa Liidu kodanike diplomaatiline ja  konsulaarkaitse ko lmandates riikides 
(komisjoni esitatud) 
 
ET 2   ET 1. SISSEJUHATUS 
1.1. Vastavalt Euroopa Ühenduse (edaspidi "EÜ") asutamislepingu artiklile 20 on ELi 
kodanikul, kes viibib kolmandas riigis, kus tema päritoluriigil ei ole saatkonda või 
konsulaaresindust, õigus taotleda kaitset ükskõik millise teise liikmesriigi kolmandas 
riigis asuvatelt ame tiasutustelt samadel tingimustel, mi da kohaldatakse asjaomase riigi 
kodanike suhtes.  
Otsuses 95/553/EÜ1 on loetletud liikmesriikide võimaliku sekkumise juhud, mis 
hõlmavad: 
– abi vahi alla võtmise või kinnipidamise korral; 
– abi raske õnnetuse või raske haiguse korral; 
– abi vägivallakuriteo ohvritele; 
– abi surmajuhtumite korral; 
– hädasolevate liidu kodanike abistamist ja 
– repatrieerimist. 
Lisaks nähakse ette menetlus raskuste s olevale kodanikule rahalise ettemakse 
tegemiseks. 
Eespool esitatud loetelu ei ole täielik. Otsuses on täpsusta tud, et kodanik võib taotleda 
kaitset ka muudel asjaoludel, ning juhul, kui see kuulub liikmesr iigi pädevusse, peab 
raskustes kodanikule osutama kohest abi.  
Selleks et korraldada teabevahetust riikide heade tavade kohta, loodi 
konsulaarkoostöö edendamiseks Euroopa Liidu Nõukogus vastav töörühm (COCON). 
2006. aasta juunis koostas töörühm suunised Eu roopa Liidu kodanike  konsulaarkaitse 
kohta kolmandates riikides.2 Suunised ei ole kohustuslikud, neis rõhutatakse 
teabevahetuse tähtsust liikmesriikide vahelises tihedas koostöös, milles osalevad ka komisjoni delegatsioonid
3. 
                                                 
1 Nõukogus kokku tulnud liikmesriikide valitsuste esindajate 19. detsembri 1995. aasta otsus Euroopa 
Liidu kodanike kaitse kohta diplomaatiliste või konsul aaresinduste kaudu (EÜT L 314, 28.12.1995, lk 
73).  
2 Euroopa Ülemkogu 2. juuni 2006. aasta dokument nr 10109/06. 
3 Suunistes nõutakse, et iga liikmesriik valmistaks ette kriisikava, millest tuleb teavitada kõiki teisi 
liikmesriike. Liikmesriikidel  palutakse teatada ka muudatustest re isidokumentidele esita tavates nõuetes. 
Lisaks peaksid liikmesriigid soovitama ELi kodanikele, et nad annaksid endast teada ning esitaksid 
esindustele enda andmed, et vajaduse korral oleks võimalik kriisikava tõhusalt rakendada.  
 
ET 3   ET 1.2. Komisjonil on mitmeid põhjuseid edendada ar utelusid, mis käsitlevad kodanike kaitse 
tugevdamist: 
– Nice'is 7. detsembril 2000. aastal vastuvõe tud põhiõiguste harta artiklis 46 on 
sätestatud, et õigus diplomaatilisele ja konsulaarkaitsele on ELi kodaniku 
põhiõigus; 
– otsusega 95/553/EÜ on ette nä htud, et otsus vaadatakse läbi  viie aasta pärast alates 
selle jõustumisest 2002. aasta mais; 
– 2007. aastal esitab komisjon oma viienda aruande Euroopa Liidu kodakondsuse 
kohta, millega võidakse algatada meetme id diplomaatilise ja konsulaarkaitse 
valdkonnas; 
– komisjoni 2006. aasta juuni teatises Haagi programmi4 rakendamise kohta on 
esitatud mõned ettepanekud, mis käsitlev ad diplomaatilist ja konsulaarkaitset; 
– vajadus määratleda diplomaatilise ja konsulaarkaitse suhe teiste valdkondadega 
(kodanikukaitse, kriisiabi, humanitaarabi) , mida oma 9. mail 2006. aastal esitatud 
aruandes5 rõhutas ka Michel Barnier (e daspidi "Barnier' aruanne");  
1.3. Diplomaatiline ja konsulaarkaitse võib hõlmata nii üksikisikute kaitset kui ka 
kollektiivset kaitset.  
1.4. Selleks et tulla toime kriisi olukorras, näiteks looduskatast roofi, terroriakti, pandeemia 
või sõjalise konflikti puhul, on ELil erinevad vahendid: 
– kodanikukaitse mehhanism, mida saab kasuta da nii Euroopa Liidu piires kui ka 
väljaspool; 
– humanitaarabi väljaspool ELi toimunud katastroofis kannatada saanud 
tsiviilisikutele ; 
– konkreetsed vahendid, näiteks kiirreageer imismehhanism, kriisiohjamist nõudva 
olukorra lahendamiseks; 
– Tsiviilkriisiohje välis-, julgeo leku- ja kaitsepoliitika raames. 
Kõigi nende vahendite kasutamine eeldab tihedat koostööd nõukogu ja komisjoni 
vahel, et tagada liidu ja liik mesriikide välistegevuse ühtsus.  
EÜ asutamislepingu artikliga 20 ette nähtud ka itse tugevdamine oleks kasulik täiendus 
loetletud sekkumisvaldkondadele. 
                                                 
4 Komisjoni 28. juuni 2006. aasta teatis nõukogule ja Euroopa Parlamendile KOM (2006) 331(lõplik), 
Haagi programmi rakendam ine: edasised sammud. 
5 Michel Barnier' aruanne "Euroopa kodanikukaitse üksus – EuropAaid" nõukogu eesistujale ja komisjoni 
presidendile. 
 
ET 4   ET 1.5. EÜ asutamislepingu artikli 20 tähtsus on seda  olulisem, et kolmandatesse riikidesse 
reisivate6 ning sinna elama asuvate ELi kodanike arv kasvab kiiresti. Samas ei ole 
liikmesriikidel asjaomastes kolmandates riikides alati alalist ja juurdepääsetavat esindust.  
Praegu on vaid kolm riiki, kus kõik Euroopa Liidu liikmesriigid on esindatud: Hiina 
Rahvavabariik, Vene Föderatsioon ja Ameer ika Ühendriigid. 167st kolmandast riigist 
on vaid 107s esindatud kuni 10 liikmesriiki.
7 Olukorra tõsidus sai selgeks 2004. aasta 
lõpul, kui tsunami laastas Kagu-Aasia piir konda, kus enamikul liikmesriikidel ei 
olnud katastroofis kannatanud riikides es indusi. Näiteks on Tais esindused 17 
liikmesriigil, samas on Sri Lankas esindatud vaid 6 ja Bruneis 3 liikmesriiki. 2006. aasta juuli sõjalise konflikti ajal Liibanonis selgus samuti, et kõigil liikmesriikidel ei 
olnud seal alalist esindust, millega oleks s aanud kiiresti ühendust võtta. Lisaks selgus 
Barnier' aruandest, et Euroopa Liidu esindatu s riikides, kus liikme sriikide esindusi on 
vähe, on tagatud Euroopa Komisjoni delega tsioonide kaudu. Kuigi delegatsioonidel 
puudub konsulaarpädevus, võiks nendega ressur sside ühise kasutamise korraldamisel 
siiski arvestada. 
1.6. Liikmesriikide konsulaar- ja diplomaatiliste  esinduste võrgustiku pi iratud ulatus annab 
tunnistust, et kehtiv ühenduse õigustik on puudulik ning piirdub otsusega 95/553/EÜ 
ja teabe vahetamisega liikmesriikid e vahel COCONi töörühma raames.  
Samas nõuavad kodanikud Euroopa mõõtme tugevdamist. Kõnealuse valdkonnaga 
seotud Eurobaromeetri hiljutine uuring
8 näitas ühtaegu nii k odanike teadmatust oma 
õigustest kui ka nende suuri ootusi Eur oopa Liidu suhtes. Selgus ka, et pooled 
Euroopa Liidus elavad isikud plaanivad kol me järgneva aasta jooksul reisida mõnda 
kolmandasse riiki kuid, ainult 23% nendest on teadlikud EÜ asutamislepingu artikliga 
20 neile antud võimalustest. Samas arvas 17% küsitletutest, et  neil on võimalik 
taotleda kaitset komisjoni delegatsioonide juures. 
Komisjoni 10. mai 2006. aasta teatises  Euroopa Ülemkogule "Kodanikekeskne 
tegevuskava"9 on rõhutatud, et ühelt poolt peab EL arendama koostööd 
konsulaarvaldkonnas, mis võimaldaks liidu kodanikke kolmandates riikides paremini kaitsta, ja teiselt poolt tuleb kõiki ELi kodanikke nende õigustest teavitada, et 
kodanikud saaksid nimetatud õiguseid igakülgselt kasutada.  
                                                
 
6 COCONi töörühm arvutas 2006. aasta aprillis, et igal aastal toimub ligikaudu 180 miljonit reisi. 
7 Nõukogu 12. detsembri 2005. aasta dokument nr 15646/05 (avaldamata), mis käsitleb liidu eesistuja 
diplomaatilist esindatust väljaspool Euroopa Liitu. On piirkondi, kus ELil ei ole piisavalt diplomaatilisi ja konsulaaresindusi: Kesk-Ameerika ja Kariibi mere saared (näiteks Belize's on esindatud 1 liikmesriik, 
Haitil 3, Salvadoris 4 ning Bahama saartel ei ole es indatud ükski liikmesriik); Kesk-Aasias (1 liikmesriik 
on esindatud Tad ˛ikistanis ja 3 Türkmenistanis); Kesk- ja Lääne-Aafrikas (1 liikmesriik on esindatud 
Libeerias ja S ćo Tomés ning 3 Malis ja Kongo Vabariigis).  
8 Eurobaromeeter nr 188 (2006. aasta juuli). 
9 KOM(2006) 211 (lõplik). 
 
ET 5   ET Komisjon esitab mõned soovitused, et parandada kodanike teavitamist, ning 
mõned aruteluteemad, mis käsitlevad kodanikele pa kutava kaitse ulatust, 
kõnealuses valdkonnas liidu käsutuses ol evaid struktuure ja vahendeid ning 
arendamist vajavaid suhteid kolma ndate riikide ametiasutustega. 
2. KODANIKE  TEAVITAMINE  
Kodanikke peab konsulaarkaitsega seot ud küsimustest paremini teavitama. 
Seepärast teeb komisjon ettepaneku rakendada mitmesuguseid meetmeid – mõned 
neist on lühiajalised, teised nõuavad olulis te otsuste tegemist Euroopa tasandil.  
2.1. Teavitamine õigusest diplom aatilisele ja konsulaarkaitsele . 
ELi institutsioonid ja liikmesriigid peav ad kodanikke ja reisijate transporti 
korraldavaid ettevõtjaid, näiteks reisia gentuure, korrapäraselt teavitama.  
Teavitamiseks saab jagada infolehti, pa igutada reklaamplakateid sadamatesse, lennu- 
ja rongijaamadesse või passe väljastavatesse asutustesse, jagada teavet veebisaidil 
EUROPA ja kolmandates riikides paiknevate komisjoni delegatsioon ide veebisaitidel. 
Lisaks saavad kodanikud esitada küsimusi konsulaar- ja diplomaatilise kaitse kohta kolmandates riikides telefoni ja elek tronposti teel infoliinile EUROPE DIRECT.
10  
Soovitatavad meetmed: 
– infolehtede jaotamine, sealhulgas asjakohastes erialaringkondades; 
– teabe jagamine veebisaidil EUROPA ja  kolmandates riikides paiknevate 
komisjoni delegatsioonide veebisaitidel; 
– reklaamplakatite kasutamine sadamates, lennu-, bussi- ja rongijaamades ning 
mujal, kus see on asjakohane; 
– teabeteenuse korraldamine kodanikele. 
2.2. Teave liikmesriikide esinduste  kohta kolmandates riikides  
Juhul kui kodaniku päritoluriigil ei ole siht riigis saatkonda või konsulaati, peab ELi 
kodanik saama teavet teis te liikmesriikide saatkonda de või konsulaatide kohta 
asjaomases riigis.  
Komisjoni arvates võiks ta liikmesriikide kaasabil korraldada vastava 
teavituskampaania. Sel eesmärgil palutaks e liikmesriikidel esitada komisjonile 
ajakohastatud teave kolmandates riikides  asuvate saatkondade ja konsulaatide kohta 
koos vajalike kontaktandmetega.  
                                                 
10 http://.eu.int/europedirect/index_et.htm.  
 
ET 6   ET Soovitatavad meetmed: 
– teabe ajakohastamine ja avaldamine li ikmesriikide kolmandates riikides 
asuvate saatkondade ja konsulaatide kohta. 
2.3. Pass kui teavitusvahend   
Barnier' aruandes on tehtud ettepanek, et passis peaks olema trükitud EÜ 
asutamislepingu artikkel 20.  
Euroopa Liidu Nõukogu eesistuja kutsus 15. juuni 2006. aasta aruandes Euroopa 
Ülemkogule11 liikmesriike üles trükkima passidesse  EÜ asutamislepingu artiklit 20. 
Komisjoni arvates oleks see tõhus moodus tu letada kodanikele meelde nende õigusi.  
Soovitatavad meetmed: 
– komisjoni soovituse vastuvõtmine, mis kutsuks liikmesrii ke üles trükkima 
passidesse EÜ asutamis lepingu artiklit 20.  
2.4. Soovitused reisijatele  
Selleks et vältida ELi kodanike reisimist kolmandatesse riikidesse, kus nende ohutus 
ja tervisekaitse ei ole ta gatud, peab iga liikmesriik teavitama oma kodanikke, andes 
omapoolse riskihinnangu, mis võib erineda te iste liikmesriikide omast ning mis lähtub 
asjaomase kolmanda riigi kohta teada ol evast teabest või nendevahelistest 
olemasolevatest sidemetest.12  
Tasuks uurida võimalust erinevate teabemat erjalide ühtlustatud viisil esitamiseks. 
Näiteks otsustega 2119/98/EÜ13 ja 2000/57/EÜ14 on ette nähtud luua Euroopa 
võrgustik, et parandada nakkushaiguste e nnetamise ja tõrjega seotud koostööd, 
kooskõlastamist ja teabevahetust. Teave hõlmab meetmeid, mida liikmesriigid on rahvatervise valdkonnas julgeolekuohu, sh  pandeemia ohu korral võtnud. Teave 
edastatakse varajase hoiatuse ja reageerimise süsteemi ( Early Warning and Response 
System - EWRS ) kaudu. 
Komisjon ja liikmesriigid teavitavad asja omaseid ringkondi ja avalikkust ka liidu 
tasandil kokkulepitud suuni stest. Oluline on kodanikke ri skide eest hoiatada, selleks 
peavad pädevad ametiasutused esitama piis avat teavet, pidade s silmas Haiguste 
Ennetuse ja Tõrje Euroopa Keskuse nõuandeid. 
Soovitatavad meetmed: 
– teabe kooskõlastatud esitamine reisijatele.  
                                                 
11 15. juuni 2006. aasta dokument nr 10551/06, ELi reageerimisvõime parandamine katastroofide ja kriiside 
korral.  
12 Ülevaate saamiseks vt http://www.t ravel-voyage.consilium.europa.eu. 
13 EÜT L 268, 3.10.1998. 
14 Komisjoni 22. detsembri 1999. aasta otsus 2000/57/EÜ (EÜT L 21, 26.1.2000, lk 32). 
 
ET 7   ET 2.5. Teabe avaldamine kõigi EÜ asutamisle pingu artikli 20 rakendamisega seotud 
meetmete kohta   
Läbipaistvuse tagamiseks tuleb kõiki kodanikke EÜ asutamis lepingu artikli 20 
kohastest õigustest tõhusalt t eavitada. Näiteks peaks sell e artikli kohaldamise suunised 
avaldama Euroopa Liidu Teatajas . 
Soovitatavad meetmed: 
– teabe avaldamine kõigi EÜ asutamislepi ngu artikli 20 rakendamisega seotud 
meetmete kohta.  
3. KODANIKE  KAITSE  ULATUS  
On ilmne, et kaitse ei ole ühtmoodi korra ldatud, ning kuna EÜ asutamislepingu artikli 
20 kohaselt peab iga liikmesriik kaitsma ELi  kodanikke samadel tingimustel kui oma 
riigi kodanikke, on ELi kodanike suhtes koha ldatavaid kaitserežiime samapalju kui 
liikmesriike.  
Kõnealuste režiimide kohase kaitse ulat us ja õiguslik j õud võib olla erinev.15 
Komisjoni arvates on vaja uur ida kaitserežiimide erinevusi pikema aja jooksul, et 
leida võimalusi tagada kodanikele ühesugune kaitse, sõltumata nende  päritoluriigist.  
Lähitulevikus tuleks uurida järgmisi võimalusi: 
3.1. Kolmandates riikides töötavate ja elavate Euroopa Liidu kodanike kaitse  
Otsusega 88/384/EMÜ, millega kehtestataks e kolmandate riikide suhtes kohaldatavat 
migratsioonipoliitikat käsitlev eelneva  teatamise ja konsulteerimise kord,16
 kehtestas 
komisjon liikmesriikidevahelise konsulte erimiskorra, et soodustada võimalikult 
paljude ühiste sätete lisamist kahepoolsetesse kokku lepetesse ja parandada 
kolmandates riikides töötavate ja  elavate ELi kodanike kaitset. 
Kolmandate riikidega sõlmita vatesse kahepoolsetesse lepingutesse peaks lisama sätted 
ELi kodanike kaitse kohta, et  tagada EÜ asutamisleping u artikliga 20 ette nähtud 
kaitse. 
Soovitatavad meetmed: 
– lisada kahepoolsetesse kokkulepetesse kolmandate riikidega sätted nendes 
riikides töötavate ja elavate ELi kodani ke kaitse kohta, et tagada otsuse 
88/384/EMÜ kohaldamine täies ulatuses. 
                                                 
15 Näiteks vaid vähestes liikmesriikides on ette nä htud õigus kaitsest keeldumise otsus edasi kaevata. 
16 EÜT L 183, 14.7.1988, lk 35. 
 
ET 8   ET 3.2. Euroopa Liidu kodanike pereliikmed,  kellel ei ole mõne liikmesriigi 
kodakondsust  
Vajadus kaitsta nii kodanikke kui ka ne nde pereliikmeid, kellel ei ole mõne 
liikmesriigi kodakondsust, tuli selgelt ilmsiks  2006. aasta juulis Liibanonis puhkenud 
konflikti ajal, nende ELi kodanike pereliik mete Küprose kaudu evakueerimisel ja 
repatrieerimisel , kelle päritoluriigil ei  olnud Liibanonis esindust. Oluline on 
kõrvaldada kõnealuses olukorra s kodanike ja nende pere liikmete ette kerkivad 
märkimisväärsed takistused ning määratleda võimalused, mis tagaksid kaitse raskustes 
kodanikule ja tema pereliikmetele, kellel ei ole mõne liikmesriigi kodakondsust.  
Soovitatavad meetmed: 
– laiendada sobivate meetmetega konsulaarka itset ELi kodanike pereliikmetele, 
kellel on mõne kolmanda riigi koda kondsus (otsuse 95/553/EÜ muudatused 
või EÜ asutamislepingu artiklil 22 põhinev komisjoni ettepanek). 
3.3. Säilmete tuvastamine ja repatrieerimine   
Säilmete tuvastamise ja repatrieerimisega seotud probleemide ulatus selgus pärast 
2004. aasta tsunamit. Kolmandate riikid e kohalikud ametiasutused võivad nõuda 
mitmete formaalsuste täitmist, näiteks surmatunnistuse (mille väljastab konsulaarteenistus) või sellis e sanitaar- ja politseitõendi  esitamist, millega isik 
surnuks tunnistatakse ja kus nimetata kse surma põhjus, rahva tervise eeskirjade 
järgimist (näiteks nõuded kirstule) või ametlike dokumentide notariaalselt kinnitatud 
tõlke esitamist. 
Ohvrite pered on seeg a silmitsi keeruliste menetlustega ja peavad tasuma 
repatrieerimisega seotud kulud. 
Mõned liikmesriigid on ühinenud Euroopa Nõukogu 26. oktoobri 1973. aasta 
konventsiooniga, mis käsitleb sur nukehade üleandmist ja transportimist ,
17 mille 
eesmärk on lihtsustada säilmete repatrieer imisega seotud haldusformaalsusi. Samas 
jätab konventsioon liikmesriikidele laialdase tõlgendamisõiguse. Oluline on veenda 
kõiki liikmesriike konventsiooniga ühinema ning lihtsustada repatrieerimise korda. 
Säilmete repatrieerimisega seotud kulude  hüvitamiseks võiks  luua täiendavalt 
Euroopa hüvitussüsteemi. 
Säilmete tuvastamine on nende repatrieerimise eeltingimus. Komisjon toetab teadus- 
ja arendustegevust tõhusate, olemasolev atest odavamate DNA analüüsi meetodite 
leidmiseks.  
                                                 
17 Euroopa Nõukogu lepingute seeria konventsioon nr 80, mille on ratifitseerinud 15 liikmesriiki. 
 
ET 9   ET Soovitatavad meetmed: 
lühiajalised:  
– muuta otsust 95/553/EÜ, et see hõlm aks ka säilmete tuvastamist ja 
repatrieerimist;  
– soovitada liikmesriikidel, kes ei  ole veel 1973. aasta Strasbourgi 
konventsiooniga ühinenud, seda kindlasti teha; 
pikaajalised: 
– lihtsustada säilmete repatrieer imisega seotud menetlusi;  
– luua asjakohane Euroopa hüvitussüsteem; 
– toetada DNA analüüsi meetoditega seotud teadus- ja arendustegevust ning 
teatavate Euroopa laborite spetsia liseerumist ohvrit e tuvastamisele. 
3.4. Rahalise ettemakse tegemise  menetluse lihtsustamine   
Otsuses 95/553/EÜ kajastub  raskustes kodanikuga se otud kulude ja rahaliste 
ettemaksete tagasimaksemenetluse keerukus: ta otleja peab saama lo a päritoluriigilt ja 
allkirjastama summa tagasimaksmise kohustuse, abi andnud li ikmesriik esitab 
päritoluriigile ta otluse kõigi kulude tasumiseks ja kodanik maksab summa tagasi 
päritoluriigile. Teatavate liikmesriikide kodanikel palutakse jätta oma pass abi andvale 
liikmesriigile tagatiseks. 
Lahenduseks võiks olla juhtumite tsentral iseeritud käsitlemine kolmandas riigis 
asuvas ühisesinduses, mis lihtsustaks otsuse s 95/553/EÜ sätestatud haldusmenetlust. 
Soovitatavad meetmed: 
– rahalise ettemakse tegemise menetluse lihtsustamine.  
4. S TRUKTUUR JA VAHENDID  
4.1. Ühisesinduste loomine  
Üksikisikutega seotud probleemide (näiteks dokumentide kaotuse) korral ei ole kaitse 
taotlemine eriti keeruline. Katastroofide,  pandeemia, terroriakti või sõjalise konflikti 
tagajärjel tekkinud kollektiivsete prob leemide puhul on olukord keerulisem. 
Juhul kui abi- või repatri eerimistaotluste esitab korra ga palju kodanikke, kelle 
päritoluriigil ei ole kolma ndas riigis esindust, tuleb ül esanded liikmesriikide vahel 
võrdselt jaotada. Eespool nimetat ud suunistes on püütud seda teha.  
Selliste olukordade lahendamisel võiks abi olla Barnier' aruandes tehtud ettepaneku 
kohaste ühisesinduste loomisest, mida on sa muti toetatud eespool nimetatud 28. juuni 
 
ET 10   ET 2006. aasta teatises Haagi programmi18 rakendamise kohta. Samalaadseid 
ettepanekuid on toetanud ka Euroopa Parlament.19  
Ühisesinduste loomine tagaks toimingut e ühtluse ja võimaldaks hoida kokku 
liikmesriikide diplomaatiliste ja konsulaaresinduste püsikulusid. 
Ühisesinduste tegevus võiks lähtuda põhimõ ttest, et liikmesriigid võivad üksteist 
asendada, ning järgneva test ettepanekutest: 
– Olenevalt riigist ja liikmesriikide  esindatusest võiks ühisesindused asuda mitme või 
ühe liikmesriigi esinduses või saatkonnas  või komisjoni delegatsiooni ruumides 
vastavalt kokkulepitavale korrale. Konsulaartöötajad täidak sid ühisesinduses oma 
ülesandeid oma päritoluriigi alluvuses. Ba rnier' aruandes soovitatakse esialgu luua 
ühisesindused neljas piirkonnas: Kariibi me re piirkonnas, Balkani maades, India 
ookeani piirkonnas ja Lääne-Aafrikas. Ne nde piirkondade vali kul on lähtutud 
asjaolust, et piirkondi külastavad paljud Euroopa turistid, kuid liikmesriigid ja 
komisjoni delegatsioonid, kes võiksid pa kkuda asjakohast tuge, on seal suhteliselt 
vähe esindatud. Ühisesindustes võiks kohaldada liikmesriikide diplomaatiliste 
teenistuste, komisjoni ja nõukogu sekret ariaadi töötajate vahetusprogrammi 
vastavalt Euroopa Ülemkogule esitatud kom isjoni 8. juuni 2006. aasta teatisele 
"Euroopa maailmas".20 
– Ülesannete täitmiseks peaksid liikmesriigid koostama ja avaldama kodanike jaoks 
eeskirjad kolmandates riikides asuvates ühisesindustes toimiva asendussüsteemi ja 
tööülesannete jagamise kohta. 
– Ühisesinduste ülesannete lihtsustamiseks võib korraldada teav ituskampaaniaid, et 
kutsuda kodanikke üles end vabatahtlik ult registreerima, mis lihtsustaks 
võimalikke päästeoperatsioone.  
– Toetudes nõukogu otsustele, millega muudetakse ühiseid konsulaarjuhiseid, on 
ühise viisapoliitika raames võetud olulisi meetmeid. Need erimeetmed kajastavad 
Euroopa lisaväärtust. Selleks et kompen seerida ebapiisavat konsulaaresindatust 
teatavates kolmandates riikides, on veelgi laiendatud võimalust, et üks liikmesriik 
võib viisa väljastamisel esindada teist liikmesriiki.21 Ühiste konsulaarjuhiste muude 
muudatuste eesmärk on tugevdada kohali kku konsulaarkoostööd ja suurendada 
koostöö rolli ühise viisa poliitika kohaldamisel.22 Kõnealuste meetmete 
laiendamiseks esitas komisjon hiljuti al gatuse kehtiva õigus tiku täiendamiseks 
selles valdkonnas. Esiteks on tehtud ette panek luua ühisesindused viistaotluste 
vastuvõtmiseks,23 et lihtsustada biomeetria kasutu selevõtmist ja laiendada esinduse 
reguleerimisala. Seejärel esitas komi sjon määruse ettepaneku kehtestada 
                                                 
18 Vt märkus nr 4.  
19 5. septembri 2000. aasta resolutsioon ühenduse ühise diplomaatia kohta. 
20 KOM (2006) 278 (lõplik) Euroopa maailmas – mõne d praktilised ettepanekud sidususe, tõhususe ja 
nähtavuse lisamise kohta. 
21 Nõukogu 22. detsembri 2003. aasta otsus 2004/15 (ELT L 5, 9.1.2004). 
22 Nõukogu 16. juuli 2002. aasta otsus 2002/585 reisiagentuuride koostöö kohta (EÜT L 187, 16.7.2002) ja 
nõukogu 22. detsembri 2003. aasta otsus 2004/17 kohustusliku meditsiini abikindlustuse kohta (ELT L 5, 
9.1.2004). 
23 KOM(2006) 269 (lõplik), 31.5.2006. 
 
ET 11   ET viisaeeskiri, mis oleks ühtne vahend, mis hõlmaks viisade väljaandmise korda.24 
Kavandatava viisaeeskirja eesmärk on tugevdada ja tõhustada kohalikku 
viisapoliitika alast konsulaarkoostööd. Pika s perspektiivis tuleks hinnata, kas 
eespool nimetatud kaks valdkonda on lähe nenud, s.t kas ühisesinduste eesmärk 
võiks olla nii konsulaarkaitse parandamine kui  ka ühise viisapolii tika elluviimine.  
Soovitatavad meetmed:  
– luua esialgu ühisesindused Kariibi mere  piirkonnas, Balkani maades, India 
ookeani piirkonnas ja Lääne-Aafrikas; 
– avaldada eeskirjad liikmesriikide asenda tavuse kohta kolmandates riikides;  
– korraldada teavitamiskampaania, ärgi tades kodanikke end ühisesindustes 
registreerima;  
– pikemas perspektiivis pe aksid ühisesindused osut ama konsulaarteenuseid, 
näiteks väljastama viisasid ja  legaliseerima dokumente.  
4.2. Liikmesriikide ametnike koolitamine.  
Selleks et tagada ühisesinduste tööt ajate igakülgne koolitus, peaks komisjon 
korraldama liikmesriikide ja ühenduse institutsioonide ametnikele ühiskoolitusi, näiteks ELi välispiiril tehtava kontrolli, säil mete repatrieerimise või diplomaatilise ja 
konsulaarkaitse õiguse sisu kohta. 
Soovitatavad meetmed: 
– liikmesriikide ja ühenduse institut sioonide ametnike koolitamine. 
5. K OLMANDATE RIIKIDE AMETIASUTUSTE NÕUSOLEK  
EÜ asutamislepingu artikli 20 rakendamin e eeldab kolmandate riikide nõusolekut. 
Rahvusvahelise õiguse üldpõhimõtte kohaselt ee ldab ühe riigi kodanike kaitse teise 
riigi poolt kolmanda riigi terri tooriumil viimase nõusolekut.25  
EÜ asutamislepingu artikliga 20 nähakse ette , et liikmesriigid on kohustatud alustama 
sel eesmärgil rahvusvahelisi läbirääkimisi. 
Iga liikmesriik peab alustama seega kahepoolseid läbirääkimisi kolmandate 
riikidega.26 Samuti on võimalik kokku leppida, et  ühenduse ja selle liikmesriikide 
vahelistesse segakokkulepete sse lisataks standardsäte  nõusoleku kohta ühenduse 
diplomaatilise ja konsulaarkaitse tagamisega. Sellise sätte olemasolul nõustuksid 
                                                 
24 KOM(2006) 403 (lõplik), 13.7.2006. 
25 1961. aasta diplomaatiliste suhete Viini konventsioon i artikli 45 punkt c ja artikkel 46 ning 1963. aasta 
konsulaarsuhete Viini konventsiooni artikkel 8. 
26 Need lepingud täiendavad otsuse 88/384/EMÜ kohaseid lepinguid (vt käesoleva dokumendi punkt 3.1). 
 
ET 12   ET kolmandad riigid, et ELi kodanikke võivad esin dada kõik asjaomases riigis esindatud 
liikmesriigid.  
Erijuhtum on liikmesriigi lipu all sõitva kalalaeva peatamine ja meeskonna kapteni 
arreteerimine. Euroopa Koht u otsuses Odigitria kohtuasjas27 on rõhutatud, et teatavate 
kalanduskokkulepete kohaselt on kolmande  riikide ametiasutused kohustatud 
teavitama asjaomases riigis asuvat Eur oopa Komisjoni delegatsiooni, kes tegeleb 
diplomaatilise kaitse küsimustega.28 
Samas ei saa Odigitria kohtuasjas tehtud otsu sest teha üldiseid järeldusi väljaspool 
asjaomase kalanduskokkuleppe konteksti. Pike mas perspektiivis võiks siiski kerkida 
küsimus diplomaatilise kaitse tagamisest juhul, kui kaitse tagamine kuulub ühenduse 
pädevusse. 
Soovitatavad meetmed: 
– lisada kolmandate riikidega sõlmitud segakokkulepetesse nõusoleku säte; 
– pikas perspektiivis: uurida võimalust s aavutada kolmandate riikide nõusolek, 
et ühenduse pädevusse kuuluvatel juht udel tagatakse dipl omaatiline kaitse 
komisjoni delegatsioonide kaudu. 
6. JÄRELDUSED  
Käesolevas rohelises raamatus kirj eldab komisjon võimalikke suundi, kuidas 
tugevdada õigust ühenduse diplomaatilisele ja konsulaarkaitsele. Enne vajalike 
meetmete võtmist, mis eeldab algatuste tege mist või kooskõlastamist liikmesriikidega, 
soovib komisjon algatada avaliku arutel u Euroopa Parlamendi ja nõukoguga ning 
teiste huvitatud isikutega (liikmesriigi d, vabaühendused ja kodanikuühendused ning 
ELi kodanikud). 
Komisjon ootab arvamusi eespool esitatud ettepanekute kohta kuni  31. märtsini 2007 
elektronposti teel aadressil: 
Arvamused avaldatakse veebisaidil "Sinu h ääl Euroopas" koos autori nimega, välja 
arvatud juhul, kui autor soovib jääda anonüüm seks või taotleb, et tema arvamust ei 
avaldataks.  
Arutelu lõpeb kohtumisega, kus või vad osaleda kõik huvitatud isikud. 
                                                 
27 Esimese astme kohtu 6. juuli 1995. aasta otsus, kohtuasi T-572/93. 
28 Näiteks Euroopa Majandusühenduse ja C ōte d'Ivoire'i Vabariigi vaheline C ōte d'Ivoire'i rannikuvetes 
kalastamise kokkulepe (EÜT L 379/90, lk 3).