Selle analüüsi põhjal on komisjon koostanud 27 liikmesriigile soovitused, mis on avaldatud käesoleva teatise juurde kuuluva komisjoni talituste 27 töödokumendina. Soovituste eesmärk on näidata suunda, mida ÜPP strateegiakavades tuleb ÜPP erieesmärkide rakendamisel järgida, et aidata ühiselt kaasa rohelise kokkuleppe eesmärkide saavutamisele. Jättes liikmesriikidele alles uue poliitikaraamistiku rakendamisel kavandatud paindlikkuse, määratakse neis soovitustes kindlaks peamised strateegilised küsimused, millega iga liikmesriik peab kiiresti tegelema, ning antakse suuniseid selle kohta, kuidas neid ÜPP strateegiakavades käsitleda.

2020. aasta mais võttis komisjon kohustuse esitada igale liikmesriigile enne seda, kui riik esitab ametlikult oma strateegiakava projekti, soovitused seoses ÜPP üheksa erieesmärgiga, pöörates erilist tähelepanu rohelise kokkuleppe eesmärkidele, mis tulenevad strateegiast „Talust taldrikule“ ja bioloogilise mitmekesisuse strateegiast aastani 2030. Oma järeldustes strateegia „Talust taldrikule“ kohta jäi Euroopa Liidu Nõukogu ootama nende soovituste esitamist ja leidis, et need võivad olla lisasuunisteks strateegiakavade väljatöötamisel.

Sellega seoses on ühisel põllumajanduspoliitikal (ÜPP) oluline osa jätkusuutlikule toidusüsteemile ülemineku juhtimisel ning Euroopa põllumajandustootjate jõupingutuste tugevdamisel, et aidata kaasa ELi kliimaeesmärkide saavutamisele ja kaitsta keskkonda. Tulevaste ÜPP strateegiakavadega, mille on koostanud liikmesriigid ja mille Euroopa Komisjon on pärast hoolikat hindamist vastu võtnud, hakatakse kasutama ÜPP vahendeid (otsetoetused, maaelu arengu ja valdkondlikud sekkumised) ning täidetakse kõikehõlmavalt ÜPP eesmärgid ning Euroopa rohelise kokkuleppe ning selle üksikasjalike strateegiatega seatud sihid.

Euroopa rohelises kokkuleppes on esitatud viis, kuidas muuta Euroopa 2050. aastaks esimeseks kliimaneutraalseks maailmajaoks. Selles on antud ülevaade uuest, kestlikust ja kaasavast majanduskasvu strateegiast, mis hoogustab majandust, aitab parandada inimeste tervist ja elukvaliteeti, hoida loodust ega jäta kedagi kõrvale. Et selles suunas edasi liikuda, võttis Euroopa Komisjon 2020. aastal vastu strateegia „Talust taldrikule“, ELi bioloogilise mitmekesisuse strateegia 2030 ja 2030. aasta kliimaeesmärgi kava. Nendes peamistes strateegiadokumentides käsitletakse põhjalikult jätkusuutlike toidusüsteemide loomise probleeme, tunnistatakse lahutamatuid seoseid tervete inimeste, terve ühiskonna ja terve planeedi vahel, hõlbustatakse üleminekut tervislikumale ja kestlikumale toitumisele ning liigutakse edasi, et tuua loodus meie ellu tagasi.

Euroopa Komisjon on kehtestanud asjakohaste soovituste valimiseks metoodika, mille eesmärk on anda igale liikmesriigile piiratud arv soovitusi nii, et peamisi prioriteete oleks iga juhtumi puhul lihtne kindlaks teha. Lisaks on Euroopa Komisjon nende poliitikavaldkondade puhul, mis on Euroopa rohelise kokkuleppe eesmärkide saavutamiseks asjakohasemad, hinnanud iga liikmesriigi olukorda ELi eesmärkidest lähtuvalt, võttes seejuures arvesse jõupingutusi, mida on vaja ühiste eesmärkide saavutamiseks.

Soovitustes tehakse vahet jõupingutustel, mida liikmesriigid peavad tegema, et tunnustada kestlikkuse majanduslikku, keskkonnaalast ja sotsiaalset mõõdet, mille eesmärk on soodustada uuenduslikke lähenemisviise, mis võimaldavad tagada, et tulevased ÜPP strateegiakavad pakuvad eesseisvatele probleemidele tõhusaid lahendusi integreeritud ja territoriaalselt tasakaalustatud viisil. Kui liikmesriik toimib sellistes poliitikavaldkondades nagu mahepõllumajandus või loomade heaolu juba hästi, julgustatakse teda neid positiivseid suundumusi jätkama.

Soovitused on suunatud liikmesriikidele struktureeritud dialoogi raames. Tuginedes ÜPP strateegiakavade määruse eelnõu artiklis 106 sätestatud kriteeriumidele, kasutab komisjon neid koos muude asjakohaste kaalutlustega ÜPP strateegiakavade hindamisel, kui liikmesriigid on kavad ametlikult esitanud. Komisjon esitab tähelepanekud liikmesriikidele osana nende ÜPP strateegiakava heakskiitmise protsessist. ÜPP strateegiakavade heakskiitmise ja muutmise ajal kontrollib komisjon kavade üldist vastavust rohelise kokkuleppe eesmärkidele ja sihtidele.





2.Soovitused ÜPP strateegiakavade kohta

Selles osas esitatakse kokkuvõte liikmesriikidele antud soovitustest ning käsitletakse üldeesmärke, mis on määratud kindlaks ettepanekus võtta vastu ÜPP strateegiakava määrus põllumajanduse, toidu ja maapiirkondade majanduslike, keskkonnaalaste ja sotsiaalsete probleemide ning teadmiste, innovatsiooni ja digiülemineku kohta. Ühtlasi nähakse selles kõigile liikmesriikidele ette täiendavad elemendid, mis on olulised ÜPP strateegiakavade ettevalmistamiseks.

2.1.Vajadus tõhustada arukat, vastupidavat ja mitmekesist põllumajandussektorit, mis tagab toiduga kindlustatuse

ELi põllumajanduse ja maapiirkondade peamised arvandmed – 10,3 miljonit põllumajandusettevõtet, kus haritakse 157 miljonit hektarit (38 % ELi põllumajandusmaast) ja pakutakse täistööajaga tööd 8,8 miljonile inimesele (2016, 2019) – põllumajanduse väljund kokku 403 miljardit eurot (2018) ja põllumajanduslike toiduainete kaubandusbilansi ülejääk 60 miljardit eurot (2019) – 6,2 miljonit põllumajandusettevõtet saab otsetoetusi (2018). 80 % maksetest läheb 20 %-le toetusesaajatest – ELi põllumajandustulu moodustab 47 % ELi majanduse brutopalgast (2017)

Nagu on meelde tuletatud strateegias „Talust taldrikule“, on jätkusuutlike toidusüsteemide rajamiseks vajaliku põllumajandusliku tootmise kiirema ümberkujundamise jaoks vaja majanduslikult elujõulist ja vastupanuvõimelist ELi põllumajandussektorit. Analüüs näitab, et vaatamata liikmesriikide erinevustele tuleb enamikus liikmesriikides tegeleda mõne peamise majandusprobleemiga, et kiirendada Euroopa põllumajanduse üleminekut rohelisele majandusele ja luua uusi ettevõtlusvõimalusi. Põllumajandustootjate suutlikkus selliseid võimalusi kasutada sõltub olulisel määral nende põllumajandusettevõtte majanduslikust jätkusuutlikkusest.

Hoolimata põllumajandusettevõtete konsolideerimisprotsessist, mis on kestnud mitukümmend aastat, on peaaegu kõigis liikmesriikides põllumajandustulu endiselt väike ja jääb alla ülejäänud majanduse keskmist. Põllumajandusettevõtte sissetuleku tase on piirkonniti, põllumajandusettevõtete suuruse ja sektorite lõikes väga erinev. Siiski on liikmesriikides korduvalt esile kerkinud kaks probleemi. Esiteks vajadus tegeleda väikeste ja keskmise suurusega põllumajanduslike pereettevõtete ning looduslikust eripärast tingitud piirangutega aladel asuvate põllumajanduslike pereettevõtete sissetulekutega. Teiseks eeldatakse, et sissetulekute suur volatiilsus püsib lühikeses ja keskpikas perspektiivis, mis on peamiselt tingitud turgude avatusest ja kliimast tingitud äärmuslike ilmastikunähtuste sagenemisest.





eurot aasta tööühiku kohta

Joonis 1. Põllumajandusettevõtte sissetulek võrreldes ülejäänud majandusega (2016.–2018. aasta keskmine)

Märkus: sissetulekunäitaja = põllumajandusettevõtte puhastulu + palgad. Tegevustoetused ei hõlma mitte ainult otsetoetusi, vaid ka kõiki maaelu arengu toetusi, välja arvatud investeerimistoetus. Tegevustoetused hõlmavad ka võimalikku riigiabi ja riigipoolseid lisatoetusi. Allikas: Euroopa Komisjon

Teine probleem on põllumajanduse tootlikkuse aeglane kasv ja mõnel juhul isegi seisak mitmes liikmesriigis. Seda süvendab veelgi asjaolu, et mõnes sektoris – eelkõige tööjõu ja maa puhul – on kulud suured. Konkurentsivõime säilitamiseks ja põllumajandustootjate sissetuleku suurendamiseks on vaja tõsta tootlikkust ning samas võtta nõuetekohaselt arvesse positiivset keskkonna- ja kliimamõju. Seetõttu on äärmiselt oluline, et säilitataks ja parandataks tingimusi, millega soodustada innovatsiooni ning tagada koolituse ja investeeringute kõrge tase põllumajanduses (pidades eelkõige silmas järgmises jaos kindlaks tehtud keskkonnaprobleeme).

Lisaks sõltub sektori majanduslik jätkusuutlikkus ka põllumajandustootjate suutlikkusest luua ja saada suuremat osa lisaväärtusest toiduainete tarneahelas. Põllumajandustootjate koostöö aitab saavutada mastaabisäästu ja tugevdada nende läbirääkimispositsiooni toiduainete tarneahelas. Mõnes sektoris ja mõnes liikmesriigis ei soovi põllumajandustootjad osaleda vertikaalses integratsioonis või tõhustatud koostöös, näiteks tootjaorganisatsioonide või ühistute tegevuses.

Edasine tegevus