SISSEJUHATUS JA TAUST

OLULISED ARVNÄITAJAD: Mahepõllumajandusmaa on viimase kümne aasta jooksul suurenenud peaaegu 66 % – 8,3 miljonilt hektarilt 2009. aastal 13,8 miljoni hektarini 2019. aastal. Praegu moodustab mahepõllumajandusmaa ELi kasutatavast põllumajandusmaast 8,5 %. Mahepõllumajandusmaa suurenemisega on kaasnenud jaemüügi märkimisväärne kasv. Viimase kümne aasta jooksul on jaemüük kahekordistunud: ligikaudu 18 miljardilt eurolt 2010. aastal rohkem kui 41 miljardi euroni 2019. aastal.

Komisjoni poliitilise tegevuskava keskmes on Euroopa roheline kokkulepe. Selle peamine eesmärk on saavutada 2050. aastaks kestlik ja kliimaneutraalne Euroopa, mis edendaks ka investeeringuid ja majanduskasvu.

Rohelises kokkuleppes on rõhutatud, et otsustava tähtsusega on juhtida üleminekut kestlikumale toidusüsteemile ning eelkõige tugevdada põllumajandustootjate jõupingutusi kliimamuutustega võitlemisel, keskkonnakaitsel ja elurikkuse säilitamisel. Neid eesmärke peaksid aitama saavutada eelkõige põllumajandusringkonnad. Põllumajandustootjad saavad kliimamuutuste tagajärgi ja elurikkuse kadumise mõjusid esimesena tunda, kuid teisalt on elurikkuse vähenemise peamiseks põhjustajaks just põllumajandustavad, mille puhul kestlikkusega ei arvestata. Mahetootjad on tulevase kestliku põllumajanduse teerajajad. Nad avavad tee kliimat ja keskkonda säästvale põllumajandusele ja uuenduslikele tootmistehnoloogiatele, mis on keskkonnasõbralikud, edendavad ringmajandust ja loomade heaolu. Mahelogo annab tunnistust kohustustest, mis põllumajandustootjad on seoses nende kõrgete tootmisstandarditega võtnud ning tarbijad saavad olla kindlad, et toode on valmistatud väga konkreetsete ja rangete kestlikkusnõuete kohaselt. Veelgi olulisem on see, et tänu mahepõllumajandusele on meie põllud looduslikumad ja põllumajandustootjad vastupidavamad nii majanduslikele muutustele kui ka kõikumistele, mida põhjustab üha ettearvamatum loodus ja kliima.

Seepärast on ELi elurikkuse strateegias aastani 2030 ja strateegias „Talust taldrikule“, millele lisandub ka õhu, vee ja pinnase nullsaaste tulevane tegevuskava, sätestatud konkreetsed meetmed kogu ahela jaoks alates toidu tootmisest kuni selle tarbimiseni, ning meetmed, millega reguleeritakse ka rahvusvahelist koostööd kestlike toidusüsteemide valdkonnas. Nende strateegiate eesmärk on ühitada toiduainete tootmine keskkonnakaitsega, ergutades samal ajal investeeringuid ja kestlikku tootmist, mida komisjon püüab edendada kestliku arengu eesmärkide raames. Lisaks on strateegias „Talust taldrikule“ kuulutatud käesolevaks aastaks välja ELi algatus süsinikku siduva majandamise kohta, mille eesmärk on premeerida kliimapakti raames neid põllumajandustootjaid, kes on teinud tõendatud samme ökosüsteemi taastamise, heitkoguste vähendamise ja süsinikdioksiidi sidumise valdkonnas.

Vahepeal on COVID-19 pandeemia põhjustanud ELile enneolematuid probleeme. Sellel on ulatuslik mõju majandusele, inimeste tervisele ja toidusüsteemidele. EL reageerib sellele taastamiskavaga, mida toetatakse taasterahastust „NextGenerationEU“ ja uuest mitmeaastasest finantsraamistikust. Taasterahastu „NextGenerationEU“ vahendeid võiks kasutada mahepõllumajandussektorisse tehtavate investeeringute toetamiseks, tingimusel et need vastavad seatud tingimustele ja eesmärkidele. Kui Euroopa hakkab COVID-19 kriisist taastuma, tekib esimene võimalus viia roheline kokkulepe ellu, st pakkuda laia platvormi kestlike tootmis- ja tarbimisharjumuste jaoks, sealhulgas põllumajanduse ja vesiviljeluse valdkonnas.

Euroopa taastumisel on mahepõllumajandusel keskne koht – tänu maapiirkondade sissetulekute suurendamisele peaks taastumine olema kestlik ja digitaalne. Üldiselt tähendab mahepõllumajandus lühemaid tarneahelaid ja võimalusi väiketootjatele ning selle edendamiseks on mahetootmist käsitlevasse määrusesse (EL) 2018/848 lisatud uued sätted. Käesoleva määruse eesmärk on sektori moderniseerimine ja eeskirjade ühtlustamine, tagades nii stabiilse õigusraamistiku.

Selles, et mahetootmine ja tarbimine on kesksel kohal, valitseb laialdane üksmeel. Komisjon on oma strateegias „Talust taldrikule“ ja elurikkuse strateegias seadnud eesmärgi, mille kohaselt haritaks 2030. aastaks vähemalt 25 % ELi põllumajandusmaast mahepõllumajanduslikult, ning suurendatakse märkimisväärselt mahevesiviljeluse osakaalu. Euroopa Parlament rõhutas oma 15. jaanuari 2020. aasta resolutsioonis Euroopa rohelise kokkuleppe kohta, et põllumajandusel on potentsiaali aidata ELil vähendada oma heitkoguseid kestlike tavade, näiteks mahepõllumajanduse abil. Seda, et mahepõllumajandusel on ka jätkusuutlikus toidusüsteemis oma koht, rõhutas nõukogu oma 19. oktoobri 2020. aasta järeldustes strateegia „Talust taldrikule“ kohta. Samal ajal toetavad inimesed kogu ELis kestlikku põllumajandust ja toiduainete tootmist ning üldsuse teadlikkus ELi mahelogost on märkimisväärselt suurenenud, nagu on kinnitanud Eurobaromeetri eriaruanne nr 504.

Seepärast esitab komisjon käesolevalt mahepõllumajanduse tegevuskava. See põhineb 2014.–2020. aasta tegevuskaval, milles juba käsitleti mõnda ELi mahepõllumajanduspoliitika läbivaatamise käigus kindlaks tehtud probleemi ja mille tulemusel võeti vastu mahepõllumajanduse määrus (EL) 2018/848. Aastatel 2014–2020 rakendati täielikult kõik 18 meedet. Peamised mitteregulatiivsed saavutused on elektroonilise kontrollsertifikaadi (E-CoI) kasutuselevõtt süsteemis TRACES, tänu millele on paranenud mahetoodete jälgitavus ja seega ka nende terviklikkus, ning täienenud teave mahetoodete ELi importimise kohta; mahepõllumajandusalaste teadusuuringute ja innovatsiooni konkreetne rahastamine ELi teadusuuringute ja innovatsiooni raamprogrammidest ning mahetoodete lisamine keskkonnahoidlikesse riigihangetesse.

Uues tegevuskavas (2021–2027) on võetud arvesse ka 2020. aasta septembrist novembrini toimunud avaliku konsultatsiooni tulemusi, mis kinnitasid nii sidusrühmade kui ka laiema üldsuse tugevat toetust tegevuskavale ja selles kavandatud meetmetele.

Praeguste prognooside kohaselt kasvab mahepõllumajandussektor käesoleval kümnendil märkimisväärselt. Isegi kui me ainult jätkame oma praegust tegevust, peaks mahepõllumajandusmaa osakaal mõne allika kohaselt 2030. aastaks moodustama 15–18 % põllumajandusmaast. 25 % eesmärk suurendab oluliselt meie püüdlusi. Eespool nimetatud tegevuskava eesmärk on soodustada ELis mahepõllumajanduse osakaalu märkimisväärset suurendamist, julgustades põllumajandustootjaid minema üle mahepõllumajandusele, ning laiendada mahetoidu kättesaadavust, et kaotada lõhe tavapärase kasvukõvera ja täiendavate jõupingutuste vahel, mis on vajalik 2030. aastaks 25 % eesmärgi saavutamiseks.

PEAMINE KASU: mahepõllumajandusmaal on ligikaudu 30 % suurem elurikkus kui tavapäraselt haritaval maal. Mahepõllumajandus toob kasu näiteks tolmeldajatele. Mahetootjatel ei ole lubatud kasutada sünteetilisi väetisi ja nad võivad kasutada üksnes piiratud arvul keemilisi pestitsiide. Lisaks on keelatud GMOd ja ioniseeriv kiirgus ning antibiootikumide kasutamisel on ranged piirid.

Euroopa kodanikud naudivad ohutut ja kvaliteetset toitu. Kuid aastakümnete jooksul on kodumajapidamiste toidukulude osakaal vähenenud ja toiduainete hindade langemise tõttu on põllumajandustootjate sissetulek seiskunud. Mahepõllumajandus on kulukam, kuna mahetootjad viljelevad ekstensiivsemalt, kasutavad sünteetiliste toodete asemel looduslikke käike ja aineid ning saavad väiksemat saaki. Kuid mahetootjate sissetulek on sageli suurem, kuna mahetooteid müüakse üldjuhul tavapärastest kõrgemate hindadega ning tarbijad hindavad mahepõllumajanduse panust keskkonda.

Kui viia mahetooted riigihangete abil koolide ja asutuste sööklatesse, stiimulite ja esiletõstmise abil majutussektorisse, müügiedenduskampaaniate abil supermarketitesse ning igapäevaselt kodudesse, muutub üha rohkem mahetoitu Euroopa kodanikele veelgi paremini kättesaadavaks. Et madala sissetulekuga pered saaksid endale rohkem mahetoitu lubada, on vaja tegeleda ka mahetoidu kättesaadavuse ja taskukohasusega. Tegevuskava eesmärk on toetada ka mahetootmisele üle minevaid põllumajandustootjaid ning selleks nähakse ette suurendada haridus- ja koolitusvõimalusi, toetada mahetoodete turgu, määrates samal ajal kindlaks asjakohased stiimulid.

Mahepõllumajandus peaks olema eeskujuks. See ei ole küll ainus kestlik põllumajandussüsteem seniajani, kui süsinikku siduv põllumajandus täielikult kasutusele võetakse, kuid see on ainus süsteem, mida on tunnustatud usaldusväärse sertifitseerimismeetodiga. Seega peaks mahepõllumajandus olema eeskujuks kestlikematele põllumajandustavadele üleminekul, taastuvate ressursside paremal kasutamisel ning loomade heaolu kõrgemate standardite ja põllumajandustootjate suurema sissetuleku saavutamisel. Tänu mahepõllumajandusele saab mitmel viisil innustada ka sotsiaalset kestlikkust ning toetada kooskõlas maapiirkondade pikaajalise visiooniga nii maapiirkondade kui ka rannikualade arengut. See võib pakkuda noortele põllumajandustootjatele võimalusi ning aidata edendada selles sektoris naiste ja meeste võrdset juurdepääsu ja tagada neile võrdse sissetuleku. Uuringud näitavad, et mahepõllumajandusse on naispõllumajandusettevõtjatel lihtsam siseneda kui mõnda tavapärasesse sektorisse. Mahepõllumajandus peab teenäitajana inspireerima tavapärast põllumajandust.

2020. aasta detsembris avaldas komisjon soovitused liikmesriikide tulevaste ÜPP strateegiakavade kohta. Soovitustes on käsitletud Euroopa põllumajanduse ja maapiirkondade majanduslikke, keskkonnaalaseid ja sotsiaalseid võimalusi lähtuvalt Euroopa rohelise kokkuleppe eesmärkidest, sealhulgas eesmärgist, mille kohaselt peaks mahepõllumajandusmaa moodustama 2030. aastaks üldisest põllumajandusmaast 25 %. Seepärast paluti liikmesriikidel kehtestada oma ÜPP strateegiakavades riiklikud sihtarvud seoses kõnealuste rohelise kokkuleppe eesmärkidega. Lähtudes Euroopa keskmistest näitajatest ja suundumustest, peaksid liikmesriigid panema rõhku mahepõllumajandusmaa suurendamisele, määrates kindlaks sihtprotsendid või soodustades positiivseid suundumusi. Liikmesriikidel palutakse oma ÜPP strateegiakavade koostamisel järgida eespool nimetatud soovitusi.

Kuna mahetootmise ja tarbimise maht on liikmesriigiti väga erinev – mahepõllumajanduse alla kuuluva põllumajandusmaa osakaal ulatub 0,5 %-st kuni rohkem kui 25 %-ni – on väga oluline, et iga liikmesriik töötaks võimalikult kiiresti välja oma riikliku strateegia mahepõllumajanduse kohta, mis põhineks sektori põhjalikul analüüsil ning milles oleksid asjakohased meetmed, stiimulid, selged tähtajad ja riiklikud eesmärgid. Kõik liikmesriigid peaksid selgitama, kuidas nad kavatsevad kaasa aidata kogu ELi hõlmava eesmärgi saavutamisele ning kehtestama selle maa-ala protsendimäära, mis peab riigis olema 2030. aastaks mahepõllumajanduslik; arvestada tuleb, et riikidel on erinev lähtepositsioon. Oma riiklike mahepõllumajanduse tegevuskavade edu tagamiseks peaksid liikmesriigid saavutama kavade rakendamiseks vajaliku suutlikkuse. Komisjon jälgib liikmesriikide edusamme riigi eesmärkide saavutamisel; komisjonile ja liikmesriikidele on nähtud ette võimalus arutada kavandatud meetmete rakendamist ning anda suuniseid vajalike ja asjakohaste kohanduste kohta.

Vesiviljeluse puhul on uutes strateegilistes suunistes ELi vesiviljeluse kestliku arendamise kohta, mille komisjon 2021. aasta kevadel vastu võtab, nähtud ette edendada mahevesiviljelust. Lisaks julgustab komisjon ELi liikmesriike lisama mahevesiviljeluse osakaalu suurendamise selliste eesmärkide hulka, mis on kehtestatud nende mitmeaastastes vesiviljelust käsitlevates riiklikes läbivaadatud strateegiakavades. Lisaks on komisjoni talituste töödokumendis merepiirkonna perspektiivi kohta, millest juhindutakse Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi (EMKF) programmitöös, sätestatud, et EMKFi (tulevane Euroopa Merendus-, Kalandus- ja Vesiviljelusfond, EMKVF) tuleks kasutada kestlike vesiviljelustavade, näiteks mahetootmise edendamiseks.

Tegevuskaval on kolm telge vastavalt toiduainete tarneahela struktuurile (tootmine, töötlemine ning jaemüüjad ja tarbijad). Selleks et toetada mahepõllumajandussektori soodsat arengut ning säilitada mahepõllumajanduslikele ettevõtjatele tasakaalustatud ja kasumlik turg, on äärmiselt oluline suurendada üldist nõudlust mahepõllumajanduslike toodete järele. Mahetoodete tarbimise kasv peaks innustama põllumajandustootjaid mahepõllumajandusele üle minema (1. telg). Ka tootmises on vaja täiendavaid stiimuleid, et saavutada eesmärk – harida 2030. aastaks 25 % kasutatavast põllumajandusmaast mahepõllumajanduslikult ning suurendada märkimisväärselt mahevesiviljelust (2. telg). Kolmandaks on vaja tõsta mahepõllumajandussektori osakaalu kestlikkuse ja keskkonnaga seotud probleemide lahendamisel (3. telg). Lisaks mõne praeguse eduka meetme jätkamisele esitatakse tegevuskavas ka rida uusi meetmeid ja võetakse kasutusele erinevad rahastamisallikad.

Komisjon kavatseb suurendada teadusuuringute ja innovatsiooni osakaalu ning eraldada vähemalt 30 % põllumajanduse, metsanduse ja maapiirkondade teadus- ja innovatsioonimeetmete eelarvest mahepõllumajandussektorile eriomastele või sellega seotud meetmetele. Teadusuuringud hõlmavad muu hulgas põllumajandustootjate ja tarbijate käitumise muutmist, saagikuse suurendamist, geneetilist elurikkust ja alternatiive vaidlusalustele toodetele. Sellega seoses tõhustab komisjon mahetoidu teadus- ja arendustegevuse riiklike programmide koordineerimist ning näeb ette uusi võimalusi programmi „Euroopa horisont“ all kavandatud missiooni kaudu mulla hea seisundi ja toiduga varustatuse ning partnerluste kaudu, eelkõige agroökoloogia ja toidusüsteemide valdkonnas. Teadus- ja arendustegevuse tulemuste levitamist edendatakse põllumajanduse ja maaelu arengu Euroopa innovatsioonipartnerluse ning põllumajanduse teadmus- ja innovatsioonisüsteemi (AKIS) kaudu, et suurendada mahepõllumajanduse üldist kasutuselevõttu kõigis liikmesriikides.

Tegevuskava peamine eesmärk on luua kindel alus sektori tulevikule ning selle saavutamiseks vajalike meetmete väljatöötamisse tuleb täielikult kaasata kõik ELi institutsioonid, liikmesriigid ja sidusrühmad.