ET Euroopa Liidu Teataja C 318/106

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Komisjoni teatis nõukogule, Euroopa Parlamendile, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele „EL, Aafrika ja Hiina: teel kolmepoolse arutelu ja koostöö poole””

KOM(2008) 654 (lõplik)

2009/C 318/21

Raportöör: Luca JAHIER

17. oktoobril 2008 otsustas Euroopa Komisjon vastavalt EÜ asutamislepingu artiklile 262 konsulteerida Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteega järgmises küsimuses:

„Komisjoni teatis nõukogule, Euroopa Parlamendile, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele „EL, Aafrika ja Hiina: teel kolmepoolse arutelu ja koostöö poole””

Asjaomase töö ettevalmistamise eest vastutav välissuhete sektsioon võttis arvamuse vastu 3. septembril 2009. Raportöör oli Luca JAHIER.

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee võttis täiskogu 456. istungjärgul 30. septembril ja 1. oktoobril 2009 (1. oktoobri istungil) vastu järgmise arvamuse. Poolt hääletas 145, vastu hääletas 1, erapooletuks jäi 3 liiget.

1. Järeldused ja soovitused

1.1 Viimasel 15 aastal on Aafrika järjest enam Hiina huviorbiiti kerkinud. Hiina on kaubandusmahu, investeeringute ja suurema osa Aafrika riikidega sõlmitud partnerluslepete pideva kasvu tulemusena kindlustanud oma positsiooni Aafrika kolmanda kaubandus- ja majanduspartnerina. Kuigi Euroopa on endiselt Aafrika juhtiv majanduspartner, on tema edumaa kahanemas praeguses mitme poolusega maailmas, kus areneva majandusega riigid üritavad luua uut tasakaalu. Kuna Aafrika jääb Euroopale geograafiliselt lähedaseks, ühiste huvidega alaks, nõuab teiste mõjuvõimsate riikide tegutsemine, et Euroopa annaks uue hoo oma partnerluse Aafrikaga.

1.2 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee tervitab komisjoni ettepanekut käivitada kolmepoolne arutelu ja koostöö Euroopa Liidu, Hiina ja Aafrika vahel. See väljavaade on vajalik ja vältimatu, kuid selle tulemus on ebakindel ja problemaatiline. Eelkõige hindab komitee pragmaatilist ja järkjärgulist lähenemisviisi ning nelja väljapakutud valdkonna asjakohasust. Need valdkonnad on rahu ja julgeolek, infrastruktuur, keskkonna ja loodusvarade kasutamine ning põllumajandus ja toiduga kindlustatus.

1.3 Kolmepoolne koostöö on aga mõttekas vaid siis, kui see on tõhus ja tugineb võrdsusele. Praeguste suhete ebasümmeetrilisusega tuleb alguses väga hoolikalt arvestada. Hiina on üks ja väga suur riik, kes suhtleb paljude Aafrika riikidega, samal ajal kui Euroopa näeb sageli vaeva, et oma suhetes Aafrikaga üksmeelset seisukohta saavutada. Kuigi Hiina tegevus Aafrikas tekitab mõnes valdkonnas küsitavusi, eelistavad paljud Aafrika riigid partnerlust Pekingiga, kes paistab olevat rohkem valmis nende nõuetele vastama, seadmata tingimusi ja rakendamata aeganõudvat bürokraatiat.

1.4 Tõhusa koostöö saavutamiseks tuleb kõigepealt kindlaks teha kõigi sidusrühmade siiras huvi kavandatud strateegia vastu ja nende praktiline osalemine kolmepoolses arutelus. Komisjon ja nõukogu peavad seega käivitama mis tahes vajalikke algatusi, et saada kõnealuses valdkonnas tehtavatele ettepanekutele asjakohaseid vastuseid. Samuti on vaja, et — Euroopa Liit püüaks järjekindlamalt tagada, et tema enda tegevus majandus-, diplomaatilise ja arengukoostöö vallas oleks sidus ning et kasutataks jõulisemat pikaajalist geostrateegilist lähenemisviisi, mis annaks uue hoo ELi ja Aafrika Lissabonis vastu võetud strateegiale. Samuti peab EL suurendama rahalisi vahendeid; — riikide valitsused ja Aafrika Liit pööraksid rohkem tähelepanu pikaajalisele kasule, mida nende riigid võivad saada partnerlusest Euroopa ja Hiinaga, ning rõhutaksid vähem kohalikele juhtidele saabuvat kohest kasu. Selleks tuleb aidata neil välja arendada oskust määratleda ja hallata pikaajalisi üleaafrikalisi ja piirkondlikke arengustrateegiaid; — kutsuda Hiinat üles üha tõsisemalt tagama seda, et nii kolmepoolse koostöö kui ka Aafrika eri riikidega tehtava kahepoolse koostöö viljad tooksid kasu kohalikele kogukondadele ja rahvastele tervikuna, mitte ainult nende valitsustele.

1.5 Püsiva kohaliku majanduskasvu seadmine keskseks eesmärgiks tähendab täpsemalt selle tagamist, et — edendatakse kohaliku lisaväärtuse loomist, — ehitatakse üles uusi sotsiaalseid infrastruktuure, arvestades seejuures olemasolevate struktuuridega; — toimub tõhus oskuste ja tehnoloogiasiire, — toetatakse kohalike ja piirkondlike turgude kasvu, kohalikke ettevõtteid ning üldisemalt elu- ja töötingimuste parandamist, — toetatakse partnerlusi välismaiste ja kohalike ettevõtete vahel; — ei süvendata jätkusuutmatut pikaajalist laenu ning tugevdatakse kohalikke ja piirkondlikke asutusi.

1.6 Võrdsusel põhinev arutelu ja koostöö peab andma ka igale osapoolele vabaduse võtta päevakorda isegi lahknevaid seisukohti tekitavaid küsimusi või kõige vastuolulisemaid teemasid. Selliste oluliste küsimuste lülitamine kavandatud protsessi nagu demokraatlik valitsemistava, inimõigused ja kodanikuühiskonna roll (praegu teatisest puuduvad) vastavalt ELi Nõukogu otsusele oleks rohkem kooskõlas nii 2007. aasta Lissaboni strateegiaga kui ka 2000. aasta Cotonou′ lepinguga, mis reguleerib ELi ja AKV riikide suhteid.

1.7 Komitee juhib eelkõige tähelepanu sellele, et väga tähtis on kaasata kolmepoolsesse arutellu kõik valitsusvälised osalejad, eelkõige erasektor, ametiühingute organisatsioonid, põllumajandustootjad ning naiste, tarbijate ja muud organisatsioonid. Nende roll on viimastel aastatel märkimisväärselt avardunud, osaliselt Lomé ja Cotonou′ lepingute tulemusena. Seda eri sotsiaal-majanduslike osalejate ELi ja Aafrika suhetes osalemise mõjuringi ei tohi seega piirata ega ohustada, vaid seda tuleb võimalikult hästi ära kasutada. Seepärast kutsub komitee komisjoni üles lisama selle olulise punkti oma ettepanekusse.

1.8 Euroopa vältimatult mitmepoolse rolli ja USA uuenenud huvi valguses Aafrika vastu võiks ELi, Hiina ja Aafrika kolmepoolset koostööd laiendada ka USAle, tehes loomulikult tööd nimetatud valdkondades, kuid jättes võimaluse laiendada koostööd ka teistesse valdkondadesse. Sellega saavutataks täielikum, tõhusam ja enam võrdsusel põhinev partnerlus.

2. Sissejuhatus

2.1 Aafrika muutub kiiresti. Kuigi ta loob praegu veel vaid 2 % maailma SKPst ja toodab alla 1 % maailma tööstustoodangust, on Aafrika kontinent pärast aastakümneid kestnud geopoliitilist ja majanduslikku marginaliseerumist taas jõudmas globaliseerumise lainesse. Euroopa Liit on endiselt Aafrika suurim majanduspartner, kuid Aafrikaga otsivad suhteid järjest enam ka nn tärkava majandusega riigid – esiteks Hiina, kuid ka India, Jaapan, Lõuna-Korea, suuremad Ladina-Ameerika riigid ja Pärsia lahe riigid. Viimastel aastatel on ka USA hakanud taas Aafrika vastu huvi tundma, eelkõige selleks, et kindlustada energiavarusid ja võidelda terrorismiohuga. Kuigi 40 % Aafrika elanikkonnast elab ikka veel allpool vaesuspiiri, nähakse Aafrikat üha vähem nn lootusetu kontinendina ja üha rohkem nn uue horisondina, mis areneb ja pakub ärivõimalusi.

2.2 Aafrikas on viimasel kümnendil tehtud palju poliitilisi uuendusi: Aafrika Liidu loomine koos selle strateegiakava (2004-2007) käivitamisega ning uute sekkumisvõimete arendamine konfliktide lahendamiseks, Aafrika piirkondlike majandusühenduste tugevnenud roll ning Aafrika majandusliku arengu (uus Aafrika arengupartnerlus (NEPAD)) ja valitsemistava edendamise (Aafrika vastastikune järelevalvemehhanism) kavad.

2.3 Nagu komisjoni volinik Louis Michel (1) on korduvalt märkinud, on uus rahvusvaheline tähelepanu keskendunud nende paljude muutuste tulemusena Aafrikas peamiselt kolmele valdkonnale: majandushuvid, julgeolekuga seotud huvid ning uued võimuga seonduvad ja geostrateegilised huvid.

2.4 Majandusvaldkonnas on lisaks konkurentsile Aafrika loodusvarade (eelkõige energia) kasutamise ja kontrollimise üle pöördunud tähelepanu ka Aafrika siseturu suurele potentsiaalile. Aafrika turg on viimastel aastatel kasvanud keskmiselt 6 %, sellele lisandub madal inflatsioon ja riigivõla märkimisväärne kahanemine.

2.5 Mõlemas nimetatud valdkonnas on Hiina näidanud üles suurt otsustavust ja võimet teha pikaajalisi struktuurilisi investeeringuid, (2) kujundades ümber oma 1950. aastatel sõlmitud ajaloolised sidemed Aafrika riikidega. 1990. aastate keskpaigast alates on Hiina, kuigi jätkates arenguriikide vahelise lõuna-lõuna suunalise koostöö rõhutamist, pööranud suuremat tähelepanu Aafrika pakutavatele majanduslikele võimalustele ning seadnud sisse sõbralikud suhted peaaegu kõigi Aafrika riikidega. Hiina uue lähenemisviisi kogu Aafrikat hõlmav mõõde sai kinnituse, kui Peking lõi Hiina ja Aafrika koostööfoorumi (FOCAC) (3). Selle iga kolme aasta tagant peetavad tippkohtumised (Peking 2000, Addis Abeba 2003 ja Sharm el-Sheikh (Egiptus) kavandatud 2009. aasta detsembriks) on andnud tooni Hiina ja Aafrika riikide suhete jätkuvale arengule. Hiina uuendatud Aafrika-teemalist strateegiat tutvustati ametlikult 2006. aasta jaanuaris avaldatud valges raamatus Hiina Aafrika-poliitika kohta (4).

2.6 Eelmistest kümnenditest märkimisväärselt erinevad praegused olud on pannud ka Euroopa Liitu oma Aafrika-poliitikat ümber hindama. See protsess kulmineerus Lissabonis 2007. aasta detsembris, kui võeti vastu uus Aafrika-ELi ühisstrateegia, mille kohta komitee on juba arvamuse koostanud (5).

2.7 Samal ajal kui Hiina ja Euroopa sütitavad taas oma huvi ja soovi Aafrikasse investeerida, tekitab küsimusi ja ootusi viis, kuidas need kaks suurjõudu määratlevad tulevikus oma vastastikused tegevussuunad, eelkõige nii ilmse konkurentsiga kui ka võimalike koostöövaldkondadega seoses. Tuleb meeles pidada, et kuigi absoluutarvudes on EL ja Hiina vastavalt Aafrika esimene ja kolmas kaubanduspartner ja välisinvestor, on Euroopa ja Aafrika kaubandussuhete suhteline osakaal viimase kümne aasta jooksul kahanenud, samal ajal kui Hiina ja Aafrika suhete osakaal on jõuliselt kasvanud (6).

2.8 Sekkudes kasvavasse avalikku arutellu Hiina mõju kohta Aafrikas ja vastusena 2008. aasta aprillis vastu võetud Euroopa Parlamendi teemakohasele resolutsioonile, (7) on komisjon viimase kahe aasta jooksul viinud ellu põhjaliku arutelu, millega on kaasnenud märkimisväärsed ja laiaulatuslikud konsultatsioonid, (8) et mõista praegu toimuvate protsesside tagajärgi ja määrata kindlaks ELi, Hiina ja Aafrika kolmepoolse arutelu võimaliku kondikava.

3. Teatise põhisisu

3.1 Teatisega soovitakse leida kõige tõhusamaid viise, kuidas lihtsustada arutelu ja ühist koostööd Aafrika, Hiina ja Euroopa Liidu vahel. Komisjoni põhieesmärk on edendada vastastikust mõistmist ja võimaldada ühist kooskõlastatud tegevust strateegilistes valdkondades vastavalt peamiselt Aafrika institutsioonide määratletud prioriteetidele.

3.2 Teatis tugineb pragmaatilisele ja järkjärgulisele lähenemisviisile, keskendudes peamiselt praktilise kooskõlastamise väljavaatele valdkondades, mida peetakse hädavajalikuks stabiilsuse ja arengu edendamisel Aafrikas. Need valdkonnad on järgmised. — Rahu ja julgeolek Aafrikas, tehes eelkõige tihedamat koostööd Aafrika Liiduga ja Hiinaga ÜROs, et toetada Aafrika rahu ja julgeoleku struktuuri arendamist ning edendada Aafrika Liidu suutlikkust juhtida rahuvalveoperatsioone. — Aafrika infrastruktuuri toetamine, millega toetatakse arengut, investeeringuid ja kaubandust ning tõhustatakse koostalitlusvõimet ja piirkondlikku integratsiooni eelkõige transpordi-, side- ja energiasektoris. — Keskkonna ja loodusvarade säästev majandamine, mis sidemete tugevdamisel selliste algatustega nagu mäetööstuse läbipaistvust käsitlev algatus (EITI), metsahaldus ja puidukaubandus (FLEGT) ning teemanditööstuse läbipaistvust edendav Kimberley protsess võimaldab saavutada suurema läbipaistvuse, rohkem tehnosiiret ja investeeringuid, et tegeleda kliimamuutuste probleemiga ja julgustada taastuvenergia arendamist. — Põllumajandus ja toiduga kindlustatus, mille eesmärk on tõsta tootlikkuse ja tootmise tasemeid Aafrika põllumajanduses eelkõige põllumajandusalase teadustegevuse ja innovatsiooni, loomahaiguste kontrollimise ning toiduohutuse edendamise abil Aafrika põllumajandusarengu programmi (CAADP) raames.

3.3 Komisjon soovib, et arutelu ja konsultatsioon laieneks kõigil tasanditel (riigi, piirkonna, terve kontinendi ning ELi-Hiina kahepoolsete suhete tasandil), et toetada otsustajaid vastastikuse mõistmise edendamisel poliitikameetmete ja lähenemisviiside osas ning arendada praktilisi koostöövõimalusi. Kõnealune protsess aitab samuti edendada arenguabi tõhusust vastavalt 2005. aasta märtsis Pariisis vastuvõetud deklaratsioonile ja 2008. aasta septembris Accras toimunud seminari järeldustele.

3.4 Euroopa Liidu Nõukogu on peamised teatises esitatud soovitused teatavaks võtnud ja heaks kiitnud, sest selline kolmepoolne arutelu „toetab Aafrika ja rahvusvahelise üldsuse jõupingutusi demokratiseerumise, poliitilise ja majandusliku integratsiooni, hea valitsemistava ja inimõiguste austamise soodustamiseks” (9), ning soovitas põhjalikumalt uurida kavandatud praktilisi meetmeid.

3.5 Komitee märgib aga murelikult ja pettunult, et ei Hiina ega Aafrika Liit ei ole veel võtnud ametlikku seisukohta Euroopa Liidu väljapakutud kolmepoolse arutelu osas. Koostöö Aafrikaga ei olnud ka viimase ELi-Hiina tippkohtumise päevakorras hoolimata kõnealuses teatises tehtud sellekohasest soovitusest (10). Praegu ei ole seega mingit käegakatsutavat tõendit selle kohta, et Hiina või Aafrika Liit sooviksid ELi ettepaneku heaks kiita.

4. Positiivsed aspektid

4.1 Teatis sisaldab mitmeid positiivseid elemente, mis on tervitatavad, sealhulgas järgmised: — arutelul ja teabevahetusel põhinev lähenemisviis, mis on annetajate ja peamiste sidusrühmade vahelise kooskõla otsimise oluline osa; — nelja valdkonna määratlemisel üles näidatud pragmaatilisus, sest need on kindlasti strateegiliselt olulised valdkonnad, mis pakuvad palju tegutsemisvõimalusi; — kolmepoolse koostöö väljatöötamisel kasutatav järkjärguline lähenemisviis, mille eesmärk on kasutada maksimaalselt ära kõik olemasolevad struktuurid, selle asemel, et luua veel üks kulukas mitmepoolne struktuur.

4.2 Eelkõige seoses eelnimetatud teise punktiga on neli määratletud valdkonda kahtlemata väga olulised Aafrika arengu jaoks ning samuti Hiina-Aafrika ja Euroopa-Aafrika kahepoolsete suhete jaoks, kuigi erinevatel viisidel.

4.3 Teatud konfliktide taaspuhkemine ja käimasolevate rahuprotsesside haprus koos fundamentalismi uute vormide ja terroriste varjavate uute alade tekkimise ohuga tähendab, et koostöö rahu ja julgeoleku säilitamisel ja edendamisel on väga oluline. Erilist tähelepanu tuleb pöörata Aafrika rahu ja julgeoleku struktuuri ning Aafrika Liidu rahuvalvemissioonide toetamisele, tõstes suutlikkust ning pakkudes koolitust ning logistilist ja/või rahalist tuge.

4.4 Rahu ja julgeoleku säilitamisel ja edendamisel tehtav koostöö peaks hõlmama ka konkreetset arutelu relvadega varustamist ja relvakaubandust reguleerivate eeskirjade üle, eelkõige selliste valitsuste ja valitsusväliste rühmituste puhul, mis osalevad praegustes konfliktides ja/või vastutavad inimõiguste tõsise rikkumise eest (11). Sellega tuuakse teema, mille kohta arutelu on juba alanud ÜROs, ka Hiina-Euroopa-Aafrika kolmepoolsetesse suhetesse.

4.5 Uuendatud rõhuasetus infrastruktuuri investeeringutele, mille Euroopa tasandi koostöö on pikka aega tähelepanuta jätnud, kuid mille Hiina on asetanud oma Aafrika lähenemisviisi keskmesse, on strateegiliselt oluline kahel põhjusel. Esiteks on korralik infrastruktuur vajalik selleks, et tagada juurdepääs toorainetele või Aafrika turgudele toodud toodetele ja nende transport ning praktiline ja tõhus piirkondlik integratsioon, mis on tähtis Aafrika sotsiaalse ja majandusliku arengu jaoks. Teiseks on infrastruktuuri parandamine või täiesti uue infrastruktuuri ülesehitamine paljude Aafrika valitsuste selge prioriteet ning seda ei saa jätta ainuüksi kohaliku rahastamissuutlikkuse ja rahastamise jätkusuutlikkuse kanda (12).

4.6 Keskkonnasäästlikkuse ja loodusvarade majandamise olulisus on ilmselge mitte ainult kliimamuutuste rahvusvahelises kontekstis, vaid ka kõigi nende aspektide tõttu, mis puudutavad Aafrika loodusvarade kasutuse ja transpordi tingimusi, eelkõige kaevandustegevuse ja energia küsimustes.

4.7 Viimastel aastatel on arutelud keskendunud eelkõige Hiina ettevõtete juhitavate või nendega seotud tööpaikade keskkonna- ja töötingimustele, mida on põhjalikult käsitletud Aafrika tööuuringute võrgustiku (ALRN) uuringus (13). Kuid tuleb meeles pidada, et sama arutelu tuleks pidada ka paljude Euroopa või rahvusvaheliste ettevõtetega seoses. Rahvusvaheliste standardite järgimise ja läbipaistvuse (14) probleem Aafrika valitsustega sõlmitavate lepingute elluviimisel puudutab võrdselt Hiinat, Euroopat ja Aafrikat. Seepärast peab see moodustama olulise osa kolmepoolsest arutelust keskkonna ja loodusvarade säästva majandamise ning Aafrika infrastruktuuri toetamise teemal.

4.8 Põllumajanduse ja toiduga kindlustatuse keskse rolli tunnistamine on lõpuks taas saavutanud oma koha peamiste annetajate prioriteetide seas ja Aafrika ühisstrateegias. See tähelepanu tuleb aga kiiresti muuta praktilisteks pikaajalisteks sammudeks maaelu arengu kui terviku toetuseks ning tuleb tagada maaelanikkonna aktiivne osalus ja väiketalupidajate organisatsioonide kaasamine. Samuti peab neile olema kindlustatud juurdepääs kohalikele ressurssidele ja nende pikaajaline majandamine.

4.9 Sellega seoses tuleb meenutada hiljutist hoiatust, mille esitas Roomas Aafrika viie piirkonna põllumajandustootjate organisatsioonide tippkohtumisel Coldiretti. Hoiatuse kohaselt on sagenenud Aafrika ja teiste arengumaade põllumajandusmaa ostmine Lõuna-Korea, Hiina, Araabia Ühendemiraatide, Saudi Araabia ja Jaapani poolt, et tagada nende endi toiduvarud ja biokütuste tootmise ressursid (15).

4.10 Koostööd toiduga kindlustatuse vallas saaks kasutada ka selleks, et käivitada arutelu muudes olulistes küsimustes, nt aastatuhande arengueesmärkide saavutamine, kõige haavatavamate ühiskonnagruppide kaitse ja tervisekaitse. Tervisekaitse valdkonnas tuleks erilist tähelepanu pöörata ühisstrateegiate loomisele, et võidelda kolme suurima pandeemiaga (16) (malaaria, HIV/AIDS ja tuberkuloos), millega tegeletakse juba mitmepoolse rahvusvahelise koostöö raames.

4.11 Rääkides Aafrika institutsioonide rollist kolmepoolses arutelus, on tervitatav Aafrika Liidu keskne roll koos piirkondlike majandusorganisatsioonide ja Aafrika eri riikidega. Samuti on oluline Aafrika Liidu troika kaasamine iga-aastasesse ELi-Hiina dialoogi ning Aafrika Liidu komisjonile Addis Abebas lihtsustaja rolli andmine korrapäraste kolmepoolsete konsultatsioonide raames. Eelnimetatu on väga hästi kooskõlas komitee varasemas, ELi-Aafrika strateegiat käsitlevas arvamuses (17) rõhutatud vajadusega tagada, et Aafrika institutsioonid võtaksid konkreetse vastutuse, et tugevdada oma sõltumatust ja õiguspärasust ning võimaldada tõeliselt tasakaalus olevaid partnerlussuhteid. Kuid tuleb tagada, et Aafrika Liit jagaks neid prioriteete ja kiidaks nad heaks ning muudaks nad kiiresti konkreetseteks tegevuskavadeks.

4.12 ELi, Hiina ja Aafrika kolmepoolse arutelu poole püüdlemine on veelgi olulisem seetõttu, et Pekingil on Aafrika üle suur mõjuvõim. Hiina on paljude Aafrika valitsuste silmis eeskuju, mida järgida, sest Hiinal on ühe põlvkonna jooksul õnnestunud pääseda vaesusest, võita haigusi ja asuda maailma liidrite hulka. Hiina võitlus vaesusega on toimunud peamiselt maapiirkondades, asetades rõhu arengule ja edendades põllumajandustootjate tootlikkust. Selline strateegia oleks ka Aafrika riikidele kasulik (18). Hiina atraktiivsust suurendab aga ka see, et Hiinal ei ole koloniaalajastu taaka, ta määratleb end siiani arengumaana ning taunib annetaja-abisaaja põhimõttel toimivaid suhteid, mis on ajalooliselt olnud rohkem OECD-le omane lähenemisviis. Need omadused koos vahendite parema kättesaadavusega, et investeerida partnerriikidesse Aafrikas või neile laenu anda, annavad Pekingile suhetes Aafrikaga ilmselge eelise.

5. Negatiivsed aspektid

5.1 Hiina-Aafrika suhetel on aga ka negatiivseid külgi, mis valmistavad väljastpoolt vaatlejatele muret ja mida on vaja käsitleda komisjoni kavandatava kolmepoolse arutelu raames.

5.2 Hiina üha aktiivsem tegevus Aafrikas tekitab kohati teatud küsitavusi, alustades kohalike omavalitsuste ja linnaeliidi naasmisest tähelepanu keskmesse, mille tõttu Aafrika erasektor murettekitavalt marginaliseerub, Aafrika ametiühingute saavutatud tagasihoidlike sotsiaalsete edusammude ohustamisest ning töötingimustest, mille all kannatavad kohalikud töötajad. Tõelises võrdsusel põhinevas partnerluses peab kõigil kolmel partneril (EL, Hiina ja Aafrika) olema võimalik võtta päevakorda isegi lahknevaid seisukohti tekitavaid küsimusi või kõige vastuolulisemaid teemasid.

5.3 Võrreldes komisjoni väljapakutud nelja koostöövaldkonda kaheksa prioriteetse teemaga, mis kehtestati Lissabonis avaldatud ELi-Aafrika strateegia tegevuskavas, (19) on näha, et teatisest puuduvad sellised olulised teemad nagu demokraatlik valitsemistava ja inimõigused ning inimväärne töö. ELi jaoks oleks nimetatud teemade ja ka kodanikuühiskonna rolli küsimuse lisamine kolmepoolsesse arutellu rohkem kooskõlas nii Lissaboni strateegiaga kui ka 2000. aasta Cotonou′ lepinguga, (20) mis reguleerib ELi ja AKV riikide suhteid.

5.4 ELi Aafrika-strateegia on Hiina strateegiast erinev. EL annab enamiku abist annetuste kujul, mille saamiseks on kehtestatud üha rangemad poliitilised tingimused (demokraatlike eeskirjade järgimine, inimõigused, ILO konventsioonid, võitlus korruptsiooniga ja hea valitsemistava edendamine ning kodanikuühiskonna kaasamine), et vähendada vaesust. Hiina aga annab enamasti soodsatel tingimustel laenu, mis on suuresti suunatud infrastruktuuri ehitusse ja tagatud loodusvarade kasutamise pikaajaliste lepingutega. Lisaks on Hiina laenud sageli seotud Hiina ettevõtete, kaupade ja mõnikord isegi tööjõu kasutamisega nn seotud abi vormis, millest OECD riikide programmides on enamasti loobutud. Samuti on OECD riigihanke eeskirjad ise paljudel juhtudel soodsad tärkava majandusega riikide ettevõtetele, kelle seas Hiina on kõige paremal stardipositsioonil.

5.5 Hiina lähenemisviis on üldiselt Aafrika valitsevale klassile rohkem meeltmööda, sest selle juures ei esitata nii palju tingimusi ning seda ei aeglusta euroopalik bürokraatia. Kuid see sisaldab endas kahesugust ohtu. Esiteks loob see massiliselt korduvaid võlgu, mille pikaajalised tagajärjed võivad olla jätkusuutmatud. Teiseks tugevdab see riikide majanduse sõltuvust vaid ühe põllukultuuri tootmisest ja ekspordist, mis omakorda sõltub hinnakõikumistest rahvusvahelistel turgudel.

5.6 Euroopa aga (olles siiski Aafrika suurim majandus- ja kaubanduspartner) näeb vaeva, et saavutada üksmeelset seisukohta ning luua oma arengu-, kaubandus-, välis- ja julgeolekupoliitika meetmetes üldine ühtsus ja seda säilitada. Ka kohalikul tasandil on eri liikmesriikide meetmete kooskõlastamine piiratud, mis vähendab nende mõju ja tõhusust.

6. Täiendavad küsimused

6.1 Lisaks tingimustele, mis EL seab oma suhetes Aafrikaga, on mitmed Aafrika valitsused juhtinud tähelepanu ka teistele erinevustele Euroopa ja Hiina lähenemisviisides: — ELi ja Aafrika riikide suhetes on esile kerkinud hulk probleeme läbirääkimistel majanduspartnerluslepingute üle, samal ajal kui Hiina teeb oma turule head reklaami ja avab seda järjest enam Aafrika kaupadele, lubades neid turule tollimaksuvabalt (selliste kaupade arvu on kavas tõsta 190-lt 2006. aastal 440-le 2010. aastal); — Hiina valitsus tegeleb aktiivselt ja kõrgel tasemel infrastruktuuride, koolide, haiglate ja avalike hoonete ehitamisega, samas kui varasemad Euroopa projektid jäid sageli lõpule viimata; — Hiina tegutseb palju konkreetsemalt töötajate koolitamise ja suutlikkuse tõstmise vallas põllumajandus-, tervishoiu-, teadus- ja kultuurivaldkonnas, pakkudes sealjuures Aafrika õppuritele palju võimalusi õppida Hiina ülikoolides ja koolituskeskustes; — Hiina päritolu kaubad (mis mõnikord ei vasta täielikult rahvusvahelistele tooteohutuse standarditele, põhjustades raskeid tagajärgi rahva tervisele ja keskkonnale) on laialt kättesaadavad ja vallutavad järkjärgult turgusid ja kodusid kogu Aafrikas, kahjustades sageli kohalikke spetsialiseerunud tootmisharusid, sh tekstiilitööstust (21).

6.2 Praeguses rahvusvahelises majandus- ja finantskriisis on vaja arutleda selle võimaliku mõju üle Aafrikale (22). Ülemaailmse majanduslanguse, kahaneva ekspordi, paljude turgude protektsionistliku sulgemise ja paljude toorainehindade langemise mõjul on tekkimas murettekitav olukord, mis ähvardab tõsiselt ohustada Aafrika viimase kümne aasta saavutusi, milleks on võla ja riigieelarve puudujäägi vähendamine, suuremad infrastruktuuri investeeringud ja konkurents nende investeeringute tegemisel, maksusüsteemide põhjalik uuendamine ning jõupingutused riikide tootmise mitmekesistamiseks.

6.3 Kriisiga vastamisi seistes on Hiina viimasel ajal kindlustanud ja isegi laiendanud oma tegevust abi ja laenude ning samuti investeeringute vallas (23). Ka EL püüdleb oma kohustuste täitmise poole, kuid mõni liikmesriik on 2009. aastal juba drastiliselt vähendanud rahalisi vahendeid ja kahepoolseid kohustusi, kavandades 2010. aastaks sarnaseid või veelgi suuremaid kärpeid. Igal hiljuti toimunud tippkohtumisel on öeldud, et vaja on hoopis uusi vahendeid.

6.4 Järjest enam tõusevad esiplaanile mitmed rändega seotud nähtused suhetes Euroopa ja Aafrika ning Hiina ja Aafrika vahel. Neid on seni vähe uuritud, eelkõige Hiina kodanike saabumist Aafrika riikidesse. Arutelu algatamine sellise liikumise vormi ja mahu üle ning nende rändevoogude omavaheliste seoste üle võib aidata mõista nende võimalikku mõju Aafrika arengule.

6.5 Lõpetuseks peab komitee oluliseks kodanikuühiskonna kaasamise keerulist küsimust. See teema ei ole tähtis mitte ainult Euroopa jaoks, (24) vaid sellest on nüüd saanud kõigi Aafrikaga sõlmitud partnerlussidemete keskne ja märkimisväärne osa, eelkõige Cotonou′ lepingut järgides. See aspekt ei näi praegu olevat eriti kaalukas ei Hiina ja Aafrika suhetes ega Pekingi ja Aafrika eri riikide kahepoolsetes suhetes. Komisjoni määratletud neli valdkonda sobivad kõigi valitsusväliste osalejate laiaulatuslikuks ja struktureeritud tegevuseks, pidades eelkõige silmas tööandjaid, ametiühinguid ning põllumajandustootjate, naiste ja tarbijate organisatsioone. Nende rolli nii Aafrika ühiskonnas kui ka majandusdünaamikas ja poliitikas on tunnistatud ja see on kasvanud Lomé and Cotonou′ lepingutega käivitatud eduka protsessi otsese tulemusena. Siiski on oht, et seda rolli alahinnatakse ja see jäetakse kõrvale, kui kahe- ja kolmepoolsed arutelud jäävad vaid valitsustevahelisele tasandile, kuigi seda rolli tuleks vaadelda kui otsustavat eelist, mida tuleb võimalikult hästi ära kasutada ja taaselustada.

6.6 Komitee märgib murelikult, et teatises ei mainita ei eelnimetatud teemat ega reaalset väljavaadet kaasata sotsiaalpartnerid või üldisemalt valitsusvälised osalejad kavandatud protsessi.

Brüssel, 1. oktoober 2009 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee president Mario SEPI

(1) Vt eelkõige Louis MICHELI monograafia „Afrique-Europe: l'indispensable alliance” (Aafrika ja Euroopa: vältimatu liit), Euroopa Komisjon, detsember 2007.

(2) See ei puuduta mitte ainult loodusvarasid, infrastruktuuri ja kaubandust. Hiina juhtiv tööstus- ja kommertspank omandas 5,6 miljardi USA dollari eest 20 % osaluse Lõuna-Aafrika juhtivas pangas Standard Bank, mis on samuti kogu Aafrika suurim pank. See on kõigi aegade suurim investeering, mille üks välismaine grupp on Aafrikas teinud.

(3) Vt foorumi ametlik veebileht aadressil www.focac.org/eng/

(4) „China's African Policy,” (Hiina Aafrika-poliitika) 12. jaanuar 2006, http://www.focac.org/eng/zgdfzzc/t463748.htm

(5) „ELi Aafrika strateegia”, ELT C 77, 31.3.2009, lk 148–156, raportöör Gérard DANTIN.

(6) IMFi andmetel on ELi-Aafrika kaubanduse maht, mis 1995. aastal moodustas 45 % Aafrika kogu kaubandusest, langenud 30 %-ni, samal ajal kui Hiina on tõusnud 1995. aasta vaid mõnest protsendipunktist tänapäeval ligi 27 %-ni. 2008. aastal jõudis Hiina-Aafrika kaubanduse maht 106,8 miljardi USA dollarini. See tähendas 45 % suurust kasvu eelmise aastaga võrreldes ja seda, et 2010. aastaks 100 miljardi dollari suuruse kaubandusmahu saavutamise eesmärk, mis seati 2006. aasta novembris FOCACi tippkohtumisel Pekingis, saavutati kaks aasta varem. Vt ka komisjoni talituste töödokument, komisjoni teatise SEC(2008) 2641 lõplik lisad.

(7) Euroopa Parlamendi 23. aprilli 2008. aasta resolutsioon „Hiina poliitika ja selle mõju Aafrikale”, A6-0080/2008/P6_TA-PROV(2008)0173, raportöör Ana Maria GOMES.

(8) Kõige silmapaistvam nende seast on Euroopa Komisjoni 28. juunil 2007 toimunud konverents, kus osales üle 180 Aafrika, Hiina ja Euroopa poliitikakujundaja, eksperdi ja diplomaadi („Partners in competition? The EU, Africa and China” (Konkureerivad partnerid? EL, Aafrika ja Hiina).

(9) Vt üldasjade ja välissuhete nõukogu 2902. istungi järeldused, 10. november 2008.

(10) ELi-Hiina 11. tippkohtumine, Praha, 20. mai 2009, ühine pressiteade.

(11) Vt eespool viidatud Euroopa Parlamendi raport ja resolutsioon, A6-0080/2008/P6_TA-PROV(2008)0173, raportöör Ana Maria GOMES, 23. aprill 2008.

(12) Vt Aafrika Liidu 26. jaanuarist kuni 3. veebruarini 2009 Addis Abebas toimunud 12. tippkohtumise arutelud ja otsused. Tippkohtumise peateema oli „Infrastruktuuri arendamine Aafrikas”, www.africa-union.org

(13) A. Yaw Baah, H. Jauch, „Chinese Investments in Africa: A Labour Perspective” (Hiina investeeringud Aafrikas: töötaja seisukohast), ALRN, mai 2009, http://www.fnv.nl/binary/report2009_chinese_investments_in_africa_tcm7-23663.pdf

(14) Vt õiglase maksustamise võrgustiku dokument „Breaking the curse: How transparent taxation and fair taxes can turn Africa's mineral wealth into development” (Needuse murdmine: kuidas läbipaistvad maksutavad ja õiglased maksud saavad panna Aafrika maavarad tööle arengu heaks), http://www.taxjustice.net/cms/upload/pdf/TJN4Africa_0903_breaking_the_curse_final_text.pdf

(15) Need organisatsioonid märkisid, et ainuüksi 2008. aastal osteti 7,6 miljonit hektarit maad, ning viitasid Hiina ja mitme Aafrika riigi vahel sõlmitud põllumajanduslepingutele, http://www.coldiretti.it/docindex/cncd/informazioni/314_09.htm Vt ka L. Cotula, S. Vermeulen, R. Leonard, J. Keeley, „Land grab or development opportunity? Agricultural investment and international land deals in Africa” (Maade krabamine või arenguvõimalus? Põllumajandusinvesteeringud ja rahvusvahelised maatehingud Aafrikas), FAO-IFAD-IIED, mai 2009.

(16) „Aafrika kui vajalik prioriteet: Euroopa kodanikuühiskonna seisukoht”, ELT C 195, 18.8.2006, lk. 104–109, raportöör: Adrien BEDOSSA.

(17) ELT C 77, 31.3.2009, lk. 148–156, op.cit..

(18) Vaid 7 %-ga oma haritava maa pinnast toidab Hiina 22 % maailma elanikkonnast. Hiina on põhimõtteliselt võitnud lahingu äärmise vaesusega, kirjaoskamatusega ning kõige enam kahju tegevate haiguste ja epideemiatega ning vähendanud laste suremust. Martin Ravallion sõnab Maailmapanga 2008. aasta jaanuari poliitikauurimise töödokumendis nr 4463 „Are there lessons for Africa from China's success against poverty?” (Kas Aafrika saab Hiina eduloost eeskuju võtta?), et Aafrika saaks kasutada olulisi õppetunde, analüüsides hoolikalt Hiina arengu põhielemente. Vt II lisa.

Vt ka R. SANDREY, H. EDINGER, „The relevance of Chinese agricultural technologies for African smallholder farmers: agricultural technology research in China” (Hiina põllumajandustehnoloogia asjakohasus Aafrika väiketalunikele: põllumajandustehnoloogia uuringud Hiinas), Stellenboschi ülikooli Hiina uuringute keskus, aprill 2009, http://www.ccs.org.za/downloads/CCS%20China%20Agricultural%20Technology%20Research%20Report%20April%202009.pdf

(19) Rahu ja julgeolek; demokraatlik valitsemistava ja inimõigused; kaubandus ning piirkondlik integratsioon ja infrastruktuur; aastatuhande arengueesmärke käsitlev partnerlus; energeetika; kliimamuutused; ränne, liikuvus ja tööhõive; teadus, infoühiskond ja kosmos.

(20) Vt artikli 9 lõige 1.

(21) Sel teemal vt Maailmapanga 2007. aasta huvitav aruanne „Africa’s Silk Road” (Aafrika siiditee).

(22) Sel teemal vt teatis „Arenguriikide toetamine kriisiga toimetulemiseks”, KOM(2009) 160 lõplik, ja komitee sel teemal koostatav arvamus.

(23) Vt kohustused, mis võeti Hu Jintao 2009. aasta veebruari keskel toimunud külaskäigu ajal nelja Aafrika riiki (Mali, Senegal, Tansaania ja Mauritius).

(24) Vt „Kodanikuühiskonna roll Euroopa Liidu ja Hiina suhetes”, ELT C 110, 9.5.2006, lk 68–74, raportöör: Sukhdev SHARMA.