[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 9.10.2008

KOM(2008)627 lõplik

2008/0190 (COD)

Ettepanek:

EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV,

[kuupäev],

milles käsitletakse elektronrahaasutuste asutamist ja tegevust ning usaldatavusnormatiivide täitmise üle teostatavat järelevalvet ning millega muudetakse direktiive 2005/60/EÜ ja 2006/48/EÜ ning tunnistatakse kehtetuks direktiiv 2000/46/EÜ

(EMPs kohaldatav tekst)

(komisjoni esitatud) {SEK(2008) 2572}{SEK(2008) 2573}

SELETUSKIRI

ETTEPANEKU TAUST

Ettepaneku eesmärgid

Euroopa Liidu tarbijad ja ettevõtjad kasutavad üha rohkem elektronraha, mis alles nüüd hakkab mõnedes liikmesriikides asendama teatavat laadi maksete puhul muid maksevahendeid. Elektronrahast ei ole siiski saadud võimalikku kasu sel määral, nagu loodeti kaheksa aastat tagasi, kui võeti vastu direktiiv 2000/46/EÜ elektronrahaasutuste asutamise ja tegevuse kohta ning usaldatavusnormatiivide täitmise üle peetava järelevalve kohta (edaspidi „elektronraha direktiiv”)[1].

Kõnealuse direktiivi rakendamise hindamine[2] osutas, et mõned direktiivi sätted on pidurdanud elektronrahaturu arengut, takistades tehnoloogilist innovatsiooni. Litsentseeritud elektronrahaasutuste piiratud arv ja välja antud elektronraha väike maht osutavad, et elektronraha kasutamine ei ole enamikus liikmesriikides hoogu sisse saanud.

Nüüd kus ühenduse tasandil on direktiiviga 2007/64/EÜ (makseteenuste kohta siseturul, edaspidi „makseteenuste direktiiv”)[3] kehtestatud ajakohane ja ühtne makseteenuste õiguslik raamistik, tuleb viivitamata võtta täiendavaid meetmeid, et soodustada tõeliselt ühtse elektronrahateenuste turu tekkimist Euroopa Liidus.

Käesolevas komisjoni ettepanekus keskendutakse elektronraha direktiivi sätete ajakohastamisele, eelkõige elektronrahaasutuste suhtes kohaldatavale järelevalvekorrale, et tagada kõnealuse korra kooskõla makseasutuste suhtes makseteenuste direktiivi kohaselt kohaldatava järelevalvekorraga. Ettepaneku eesmärk on aidata kaasa uute, uuenduslike ja turvaliste elektronrahateenuste väljatöötamisele, võimaldada uutele turuosaliste juurdepääsu turule ning edendada tõelist ja tõhusat konkurentsi kõigi turuosaliste vahel. Uuendustest makseturul saavad konkreetset kasu tarbijad, ettevõtjad ja Euroopa majandus üldiselt. Loovate lahenduste kaudu edendatakse maksete kiirust, kasutusmugavust ja uusi kasutusvõimalusi 21. sajandi e-ühiskonna tarbeks.

Üldine taust

Elektronraha praegune maht on ebarahuldavalt väike, mis on peamiselt tingitud asjaolust, et makseturule sisenejate arv on pärast elektronraha direktiivi vastuvõtmist olnud oodatust väiksem. Seetõttu ei ole enamikus liikmesriikides elektronraha veel käsitatud sularaha usaldusväärse alternatiivina. Elektronrahaturu kõik võimalused on veel kasutamata, kuna sellega ei ole märkimisväärselt edendatud eratarbimist ja majanduskasvu. Kasutuses olev elektronraha moodustas 2007. aasta augustis ainult 1 miljardi eurot võrreldes 637 miljardi euro väärtuses ringluses oleva sularahaga. 2007. aasta lõpuks oli registreeritud 20 elektronrahaasutust ja 127 üksust, kelle suhtes kohaldatakse erandit.

Kehtiv elektronraha direktiiv võeti vastu vastuseks ettemaksuga maksevahendite uute kategooriate väljatöötamisele seoses infotehnoloogia revolutsiooniga seotud kiirete muutustega majanduskeskkonnas. Elektronraha direktiiviga sooviti avada turg elektronraha väljaandmisele, luues elektronrahaasutused, mille suhtes kohaldatakse eri järelevalvekorda. Eesmärk oli luua selge õiguslik raamistik, et tugevdada elektrooniliste maksete ühist turgu ja edendada konkurentsi, tagades samas usaldatavusnormatiivide täitmise järelevalve nõuetekohase taseme. Teatavate puuduste tõttu ei ole kõnealuse direktiiviga suudetud siiski kavandatud eesmärke saavutada. Kõnealused puudused on määratletud elektronraha direktiivi käsitlevas hinnangus. Need on seotud peamiselt kõnealuse direktiivi kohaselt elektronrahaasutuste suhtes kohaldatava õigusliku ja järelevalve raamistiku puudulikkusega.

Esimene probleem on seotud elektroonilise raha ebaselge määratlusega ja direktiivi ebaselge reguleerimisalaga, mis suurendab õiguslikku ebakindlust ja takistab turu arengut. Teine probleem on seotud ebajärjekindla õigusliku raamistikuga koos ebaproportsionaalse järelevalvekorraga, ebajärjekindlate eranditega ja passi väljastamise menetlustega, samuti rahapesuvastaste eeskirjade kohaldamisega elektronrahateenuste suhtes. Selline üldine õiguslik ebajärjekindlus suureneb veelgi pärast makseteenuste direktiivi sätete rakendamist (2009. aasta novembriks), kuna mõned makseasutuste suhtes kohaldatava järelevalvekorra nõuded erinevad oluliselt praegu elektronrahaasutuste suhtes kohaldatavatest nõuetest (nt elektronrahaasutuste suhtes kohaldatakse praegu tegevuste ainuõiguse põhimõtet, samas kui makseasutuste suhtes kõnealust põhimõtet ei kohaldata).

Traditsiooniliselt pakkusid makseteenuseid pangad, mille tegevust reguleeritakse ELi pangandusdirektiividega. Kõnealuseid direktiive muudeti 2006. aastal ja need asendati direktiiviga 2006/48/EÜ krediidiasutuste asutamise ja tegevuse kohta (direktiivi 2000/12/EÜ uuestisõnastamine)[4] ja direktiiviga 2006/49/EÜ investeerimisühingute ja krediidiasutuste kapitali adekvaatsuse kohta (direktiivi 93/6/EMÜ uuestisõnastamine)[5] (edaspidi „kapitalinõuete direktiiv”).

Elektronraha võivad välja anda elektronrahaasutused (mida kapitalinõuete direktiivi kohaldamisel käsitatakse „eriotstarbeliste” krediidiasutustena), mida reguleeritakse elektronraha direktiiviga. Ka kapitalinõuete direktiiviga reguleeritavad krediidiasutused võivad elektronraha direktiivi raames välja anda elektronraha. Seepärast on teenusepakkujatel, kes soovivad välja anda elektronraha, praegu kaks võimalust:

- taotleda elektronrahaasutuse tegevusluba kooskõlas elektronraha direktiiviga või

- taotleda täieliku krediidiasutuse tegevusluba.

Makseteenuste direktiiviga on kehtestatud õiguslik alus kogu Euroopa Liitu hõlmava ühtse maksete turu loomiseks. Kõnealuse direktiivi eesmärk on kehtestada ajakohased ja üksikasjalikud eeskirjad, mida kohaldatakse Euroopa Liidus kõigi makseteenuste suhtes. Liikmesriigid rakendavad kõnealuse direktiivi sätted hiljemalt 1. novembriks 2009. Makseteenuste direktiivi I jaotises on sätestatud makseteenuste pakkujate uus kategooria, nimelt „makseasutused”. Makseasutuste suhtes kohaldatakse eri järelevalvekorda, mis erineb elektronraha- ja krediidiasutuste suhtes kohaldatavast järelevalvekorrast. Makseasutustel ei ole siiski lubatud elektronraha välja anda. Samuti on neil keelatud võtta makseteenuste kasutajatelt vastu hoiuseid ja lubatud kasutada makseteenuste kasutajatelt saadud vahendeid ainult makseteenuste direktiivi lisas loetletud makseteenuste osutamiseks. Elektronraha väljaandmine ei kuulu makseteenuste direktiivi lisas esitatud teenuste loetellu, kuid on hõlmatud direktiivi 2006/48/EÜ I lisa ühe punktiga.

Kooskõla ühenduse muude tegevuspõhimõtete ja eesmärkidega

Lähenemisviis on kooskõlas tõelise makseteenuste siseturu loomise põhimõtete ja eesmärkidega ning sellega aidatakse kaasa ühtse euromaksete piirkonna loomisele. See on kooskõlas Lissaboni tegevuskavaga, kuna elektronraha direktiivi läbivaatamisega edendatakse tehnoloogilist innovatsiooni ning soodustatakse majanduskasvu ja tööhõivet.

KONSULTEERIMINE HUVITATUD ISIKUTEGA JA MÕJU HINDAMINE

Konsulteerimine huvitatud isikutega

Konsultatsioonimeetodid, peamised sihtvaldkonnad ja vastajate üldiseloomustus

Vastavalt elektronraha direktiivi läbivaatamisklauslile (artikkel 11) alustas komisjon 2005. aasta algul direktiivi kohaldamise hindamist. Hinnangu koostamiseks algatasid komisjoni talitused 2005. aasta juulis avaliku arutelu. Tuginedes hindamisuuringule ja avalikule arutelule, avaldasid komisjoni talitused 2006. aasta juulis elektronraha direktiivi läbivaatamist käsitleva töödokumendi[6].

Liikmesriikidega ja huvitatud sidusrühmadega on korrapäraselt konsulteeritud ettepaneku eesmärkide ja sisuga seotud küsimustes. Kaks jaemaksetealast eksperdirühma (maksesüsteemidega tegelev valitsuste ekspertrühm ja maksesüsteemide tururühm) arutasid elektronraha direktiivi läbivaatamisega seotud küsimusi ajavahemikul 2007. aasta detsembrist 2008. aasta juunini. Lisaks korraldati korrapäraseid kahepoolseid arutelusid liikmesriikide, Euroopa Keskpanga, maksesektori ettevõtjate (pangad, elektronrahaasutused, mobiilimaksete pakkujad), tarbijaorganisatsioonide ja muude sidusrühmadega.

Vastuste kokkuvõte ja nende arvessevõtmine

Hindamisaruande ja avaliku arutelu põhijäreldused on kokkuvõtlikult esitatud komisjoni talituste 2006. aasta juuli töödokumendis elektronraha direktiivi läbivaatamise kohta[7]. Enamiku vastajate arvates tuleb direktiiv läbi vaadata, kuna mõned selle sätted näivad takistavat elektronrahaturu arengut.

Läbivaatamise käigus väljendasid sidusrühmad muret asjaolu üle, et kehtiv direktiiv ei paku elektronraha ebamäärase määratluse ja direktiivi ebaselge reguleerimisala tõttu õiguskindlust.

Lisaks osutasid aruande tulemused, et karmid kapitalinõuded ning elektronraha direktiiviga kehtestatud teatavad piirangud (nt elektronrahaasutuste tegevuse ulatuse kohta) ja nõuded on takistanud elektronrahaturu arengut.

Avaliku arutelu peamised tulemused on kättesaadavad järgmisel aadressil: http://circa.europa.eu/Public/irc/markt/markt_consultations/library?l=/financial_services/e-money_directive&vm=detailed&sb=Title.

Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamine

Komisjon kasutas käesoleva ettepaneku koostamisel palju väliseksperte. Väliskonsultantide läbiviidud hindamisuuring, avalik arutelu ja kahe eksperdirühma kaastöö oli väärtuslik. Elektronrahasektori ja Euroopa Keskpangaga korraldati erikohtumine.

Mõju hindamine

Elektronrahateenustega seotud probleemide lahendamiseks ja seatud eesmärkide saavutamiseks on kaalutud paljusid lahendusi. Kaks põhiprobleemi (nagu on osutatud punktis 3) on seotud järgmiste küsimustega:

1. elektronraha määratlus ja elektronraha direktiivi reguleerimisala;

2. õigusliku raamistiku puudulikkus (järelevalvekord, erandid, rahapesuvastased eeskirjad).

Pärast poliitika eesmärkide saavutamiseks eri poliitikavalikute esialgset kaalumist hinnati viit põhilist poliitikavalikut: 1) jätkata muudatusteta; 2) anda välja lihtsad juhised; 3) kohaldada makseasutuste suhtes kohaldatavat järelevalvekorda ka elektronrahaasutuste suhtes; 4) kohaldada elektronrahaasutuste suhtes eri järelevalvekorda ja 5) tunnistada elektronraha direktiiv kehtetuks.

Poliitikavalikute hindamisel leiti, et makseteenuste direktiiviga kooskõlla viimine, nagu on kavandatud kolmanda ja neljanda poliitikavalikuga, oleks kõige asjakohasem lahendus. Mõlemal valikul peaks olema positiivne mõju elektronrahaturu arengule, eelkõige seoses käibeloleva elektronraha koguse (võimalik kasv kuni 10 miljardit eurot) ja asutuste arvuga (kuni 120 uut elektronrahaasutust).

Neljanda poliitikavaliku peamine eelis on elektronrahaasutuste riskidele vastava eri järelevalvekorra kohaldamine ja elektronrahaasutuste suhtes kohaldatavate aruandlusnõuete säilitamine, et tagada turujärelevalve. Kõnealuse poliitikavaliku puudus on seotud suurema halduskoormusega, mis on siiski proportsionaalne seatud eesmärgiga.

Kolmanda poliitikavaliku (kohaldada makseasutuste suhtes kohaldatavaid usaldatavusnõudeid) eelis on seotud madalamate halduskuludega, kuna aruandlust ei nõuta. Samas muudab kõnealuse poliitikavaliku rakendamine turujärelevalve keerulisemaks. Lisaks on kõnealune järelevalvekord maksete mahu kaudu kaudselt seotud elektronrahaasutuste riskidega, kuna elektronraha kasutatakse maksete teostamiseks.

Esimese poliitikavaliku (jätkata muudatusteta) ja teise poliitikavaliku (anda välja juhised) rakendamisel jääks õiguslik raamistik pärast makseteenuste direktiivi ülevõtmist 2009. aastal jätkuvalt keeruliseks ja takistaks turu edasist arengut. Viies poliitikavalik (tunnistada kehtetuks elektronraha direktiiv) tekitaks õiguslikku ebakindlust, mis takistab uute elektronrahateenuste arengut.

Komisjoni koostatud mõjuhinnang on kättesaadav järgmisel aadressil:

http://europa.eu.int/comm/secretariat_general/impact/docs/SEC_2008_..._1_en.pdf.

ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG

Kavandatud meetmete kokkuvõte

Uuel ettepanekul on täiesti uus struktuur. Võttes arvesse soovitud kooskõla makseteenuste direktiiviga ja asjaolu, et kõiki sätteid on muudetud, tuleb kehtiv elektronraha direktiiv kehtetuks tunnistada ja asendada uue ettepanekuga.

Ettepanekus on esitatud järgmised suuremad muudatused.

Artiklid 1 ja 2: Direktiivi reguleerimisala ja elektronraha määratluse täpsustamine

Kehtiva direktiivi kohaldamisel teatavate ärimudelite suhtes puudub õiguskindlus ja direktiivi mõned sätted takistavad uute ja uuenduslike teenuste arengut. Nagu läbivaatamisaruandes osutatud, tuleb täpsustada elektronraha ja elektronrahaasutuse määratlust, et määrata kindlaks, millised ärimudelid kuuluvad direktiivi reguleerimisalasse ja milliseid teenuseid reguleeritakse direktiiviga 2007/64/EÜ. Tehtud on ettepanek kehtestada tehniliselt neutraalne ja lihtsam elektronraha määratlus.

Artiklid 3, 6, 7 ja 9: Usaldatavusnõuete läbivaatamine

Praegu on elektronrahaasutuste suhtes kohaldatav järelevalvekord tihedasti seotud direktiivi 2006/48/EÜ kohaselt krediidiasutuste suhtes kohaldatava järelevalvekorraga. Tuginedes mõju hindamise raames läbiviidud kvalitatiivsele riskihindamisele, on komisjon seisukohal, et kehtivad usaldatavusnõuded on tegevuse riski arvestades ülemäärased. Selleks et lihtsustada käesoleva direktiivi sätete võimalikku integreerimist direktiivi 2007/64/EÜ ning võttes arvesse elektronraha ja elektrooniliste maksete omavahelist tihedat seotust, tuleb tagada kooskõla makseasutuste ja elektronrahaasutuste suhtes kohaldatavate kordade vahel. Seepärast hõlmab ettepanek järgmisi kohandusi.

Direktiivi 2007/64/EÜ II jaotise kohaste kvalitatiivsete usaldatavusnõuete kohaldamine elektronrahaasutuste suhtes (artikkel 3). See hõlmab direktiiviga 2007/64/EÜ ettenähtud tegevusloa andmise menetlust, mille kohaselt peavad elektronrahaasutused esitama päritoluliikmesriigi pädevatele asutustele taotluse, kaasa arvatud muu hulgas tegevuskava, äriplaani ning tõendid algkapitali ja halduskorra kohta. Pädevad asutused teatavad asutusele kolme kuu jooksul pärast taotluse kättesaamist, kas tegevusluba antakse või mitte.

Algkapitali nõude vähendamine 1 miljonilt eurolt 125 000 eurole (artikkel 6). Algkapital on võrreldes teenusega seotud riskiga liiga suur ja ebaproportsionaalne. Kõnealune suur algkapital on väiksemate ettevõtete (peamiselt asutused, kelle suhtes kohaldatakse erandit) jaoks tõsine takistus elektronrahaasutuse tegevusloa saamisel.

Pideva tegevuspõhise kapitali nõuete asendamine uute arvutusmeetoditega, mis võtavad arvesse elektronrahaasutuste olemust ja riskiprofiili (artikkel 7).

Artiklid 8 ja 9: Tegevused ja usaldatavusnõuded

Direktiivi artikli 1 lõike 4 kohaselt ei tohi elektronrahaasutused tegeleda muu tegevusega, mis ei ole elektronraha väljaandmine ja sellega tihedasti seotud teenused. See tegevuste piirang ei ole kooskõlas mitte-ainuõiguslikkuse põhimõttega, mida kohaldatakse makseasutuste suhtes, kes võivad vastavalt direktiivile 2007/64/EÜ tegeleda makseteenusega mitteseotud tegevustega (nt jaekaubandus või sideteenused). Soovitatav on ühtsem lähenemine. Elektronrahaasutuste tegevus ei peaks tingimata olema piiratud elektronraha väljaandmisega ja seepärast tuleks hübriidelektronrahaasutuste suhtes kohaldada direktiivi 2007/64/EÜ artiklis 9 sätestatud kaitsenõuetega samaväärseid nõudeid.

Artikkel 5: Tagastatavus

Tuleb täpsustada tagastatavusnõuete kohaldamist (tarbija võimalus igal ajal vahetada oma elektronraha tagasi pangaülekande teel või sularaha eest), eelkõige mobiilsideteenuste puhul. Tarbijatel peaks olema õigus saada vahendid tagasi igal ajal ja teha seda tasuta, kui tagastatakse kogu summa. Enne lepingu lõppemist aset leidva osalise tagastamise korral võib väljaandja nõuda omanikult tasu, mis on vastavuses tehingu kuludega.

Artikkel 10: Erandid

Läbivaatamisaruandes rõhutati, et tuleb leida tasakaal turule juurdepääsu lihtsustamise, asjakohase kaitse tagamise ja konkurentsimoonutuste vältimise vahel. Samuti tuleb kehtestada stiimulid asutuste jaoks, kelle suhtes kohaldatakse erandit, kuid kes soovivad saada täielikult litsentseeritud asutuseks. Oleks soovitav ühtlustada elektronrahaasutuste suhtes kohaldatav erandite tegemise kord direktiivi 2007/64/EÜ artiklis 26 sätestatud korraga. Sellist muudatust tuleb käsitleda elektronrahaasutuste suhtes kohaldatavate leebemate turule sisenemise tingimuste raames.

Artikkel 16: Rahapesuvastased eeskirjad

Pidades silmas, et elektronrahatehingutega seotud keskmised summad on väikesed, on identifitseerimis- ja arvepidamisnõuete täielik kohaldamine ebaproportsionaalne, võttes arvesse maksesektorile sellega kaasnevaid suuri halduskulusid seoses madala väärtusega võrgumaksete või mobiilimaksetega. Kehtiv direktiiv ei hõlma rahapesuvastaseid erisätteid. Direktiiviga 2005/60/EÜ on kehtestatud kliendi suhtes rakendatav lihtsustatud nõuetekohase hoolsuse kord, mida kohaldatakse elektronraha suhtes, ning samalaadne kord on ette nähtud määrusega raha ülekandmisel edastatava maksjaga seotud teabe kohta. Tehakse ettepanek võrdsustada madala väärtusega tehingud direktiivi 2007/64/EÜ artiklites 34 ja 53 sätestatud tehingutega ning seepärast suurendada direktiivi 2005/60/EÜ artikli 11 lõike 5 punktis d sätestatud piirmäärasid. Kõnealuse meetmega välditakse kahekordset identifitseerimist kontopõhiste tehingute puhul. Lisaks aitavad sektori poolt võetud täiendavad meetmed riski vähendada. See oleks kooskõlas isereguleerimise põhimõttega maksete valdkonnas (nt SEPA).

Artikkel 17: Direktiivi 2006/48/EÜ muutmine

Elektronrahaasutused ei võta vastu hoiuseid. Hoiuste vastuvõtmine jääb krediidiasutuste ainuõiguseks. Samas on asjakohane käsitada elektronrahaasutusi finantseerimisasutustena kapitalinõuete direktiivi 2006/48/EÜ tähenduses. Selle kajastamiseks muudetakse kapitalinõuete direktiivi artikli 4 lõiget 5 ja I lisa, et krediidiasutused saaksid jätkata elektronraha väljaandmist.

Õiguslik alus

Ettepaneku õiguslik alus on EÜ asutamislepingu artikli 47 lõige 2 ja artikkel 95.

Subsidiaarsuse põhimõte

Ettepanek on kooskõlas subsidiaarsuse põhimõttega. Selle põhimõtte kohaselt tuleks võtta meetmeid ühenduse tasandil ainult juhul, kui kavandatud eesmärke ei ole võimalik täielikult saavutada liikmesriikide tasandil.

Direktiiviga 2000/46/EÜ on loodud ühtne turg elektronraha pakkumiseks Euroopa Liidus. Siiski on jäänud mõned takistused, millega tuleb tegeleda üleeuroopalisel tasandil. Elektrooniline kaubandus on oma olemuselt üldine küsimus ja ainult riiklikke lahendusi pakkudes takistataks elektronraha arengut. Kogu ühendust hõlmav lähenemine on asjakohane, kuna kohaldatavad eeskirjad ja põhimõtted peavad olema samad kõigis liikmesriikides, et tagada õiguskindlus ja võrdsed tingimused kõigile turuosalistele.

Proportsionaalsuse põhimõte

Ettepanek on proportsionaalsuse põhimõttega kooskõlas, kuna selle eesmärk on tagada ainult selliste küsimuste täielik ühtlustamine, mida on vaja ühtse elektronrahaturu arengut takistavate tõkete ületamiseks ja mis määratleti sidusrühmadega peetud avaliku arutelu käigus.

Kõiki kavandatud eeskirju on hinnatud proportsionaalsuse põhimõtte seisukohast ning nende osas on intensiivselt konsulteeritud, et tagada asjakohane ja proportsionaalne reguleerimine. Seda kajastavad eelkõige elektronrahaasutuste suhtes kohaldatavad usaldatavusnormid, erandid ja tagastatavuse sätted.

Õigusakti valik

Tuleb jätkata regulatiivsete meetmete võtmist, et kehtestada õiguslik raamistik, millega ühtlustada elektronrahaasutuste usaldatavusnormatiivide täitmise üle teostatavat järelevalvet sel määral, et tagada eelkõige elektronrahaasutuste kindel ja usaldusväärne toimimine ning nende rahanduslik terviklikkus. Seepärast teeb komisjon ettepaneku kasutada sama õigusakti (direktiiv).

Komisjon teeb ettepaneku kasutada määruse asemel direktiivi, kuna see õigusakt sobib paremini kehtivate õigusaktide ühtlustamiseks. See on samuti kooskõlas kõnealuses valdkonnas eeskirjade ühtlustamiseks varem kasutatud õigusaktide olemusega ja seotud valdkondades vastu võetud muude õigusaktidega (nt makseteenuste direktiiv).

MÕJU EELARVELE

Ettepanek ei mõjuta ühenduse eelarvet.

TÄIENDAV TEAVE

Simulatsioon, katsejärk ja üleminekuperiood

Teatavatele juba asutatud elektronrahaasutustele nähakse käesoleva direktiivi II jaotise sätete täitmiseks ette üleminekuperiood.

Lihtsustamine

Ettepanekuga nähakse ette õigusaktide lihtsustamine, (EÜ või liikmesriikide) asutuste halduskorra lihtsustamine ning eraõiguslike osapoolte halduskorra lihtsustamine.

Elektronrahaasutuste järelevalve korraldamisel järgitakse kõigis liikmesriikides ühtsete eeskirjade kohast ühtlustatud ja sidusat lähenemisviisi, mis on kooskõlas makseasutuste suhtes kohaldatava järelevalvekorraga. See aitab lihtsustada halduskorda.

Täieliku ühtlustamise lähenemisviisiga lihtsustatakse eraõiguslike osapoolte suhtes kohaldatavat korda.

Kehtivate õigusaktide kehtetuks tunnistamine

Ettepaneku heakskiitmisele järgneb kehtivate õigusaktide kehtetuks tunnistamine. Käesoleva direktiiviga asendatakse direktiiv 2000/46/EÜ.

2008/0190 (COD)

Ettepanek:

EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV,

[kuupäev],

milles käsitletakse elektronrahaasutuste asutamist ja tegevust ning usaldatavusnormatiivide täitmise üle teostatavat järelevalvet ning millega muudetakse direktiive 2005/60/EÜ ja 2006/48/EÜ ning tunnistatakse kehtetuks direktiiv 2000/46/EÜ

(EMPs kohaldatav tekst)

EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 47 lõike 2 esimest ja kolmandat lauset ning artiklit 95,

võttes arvesse komisjoni ettepanekut[8],

võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust[9],

võttes arvesse Euroopa Keskpanga arvamust[10],

toimides asutamislepingu artiklis 251 sätestatud korras

ning arvestades järgmist:

3. Direktiiv 2000/46/EÜ (elektronrahaasutuste asutamise ja tegevuse kohta ning usaldatavusnormatiivide täitmise üle peetava järelevalve kohta)[11] võeti vastu seoses uute ettemaksuga elektrooniliste maksetoodete väljatöötamisega ja selle eesmärk oli luua selge õiguslik raamistik, et tugevdada ühtset turgu ja samas tagada usaldatavusnormatiivide täitmise üle peetava järelevalve asjakohane tase.

4. Komisjon esitas aruande,[12] milles rõhutati vajadust direktiiv 2000/46/EÜ läbi vaadata, kuna hinnanguliselt võivad mõned selle sätted takistada elektronrahateenuste ühtse turu arengut.

5. Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2007/64/EÜ (makseteenuste kohta siseturul)[13] on kehtestatud makseteenuste suhtes kohaldatav ajakohane ja sidus õiguslik raamistik, sealhulgas on ühtlustatud makseteenuste pakkujate uue kategooria (makseasutuste) suhtes kohaldatavaid riiklike usaldatavusnõudeid.

6. Kuna eesmärk on kõrvaldada turule sisenemise tõkked ning lihtsustada elektronrahaasutuste asutamist ja tegevust, tuleb kõnealuste asutuste suhtes kohaldatavad eeskirjad läbi vaadata, et tagada võrdsed võimalused kõigile makseteenuste pakkujatele.

7. Asjakohane on piirata käesoleva direktiivi kohaldamisala makseteenuste pakkujatega, kes annavad välja elektronraha. Direktiivi ei tuleks kohaldada ettemaksuga maksevahendite suhtes, mida saab kasutada piiratud viisil, kuna nendega on võimalik omandada kaupu või teenuseid ainult väljaandja ruumides või väljaandjaga sõlmitud kaubandusleppe alusel kas teenusepakkujate piiratud võrgus või piiratud valiku kaupade või teenuste omandamiseks. Maksevahendit kasutatakse piiratud võrgus, kui seda saab ainult kasutada kaupade ja teenuste ostmiseks teatavas kaupluses, kauplusteketis või piiratud valiku kaupade või teenuste omandamiseks, olenemata müügipunkti geograafilisest asukohast. Sellised maksevahendid on näiteks kaupluste kliendikaardid, tanklakaardid, liikmekaardid, ühistranspordikaardid ja toidutalongid. Maksevahendeid, mida kasutatakse ostu sooritamiseks loetletud kauplejate kauplustes, ei tuleks välja jätta, kuna sellised maksevahendid on tavaliselt välja töötatud teenusepakkujate võrgustike jaoks, mis jätkuvalt kasvavad. Direktiivi ei tuleks kohaldada digitaalsete kaupade või teenuste ostmisel tehtavate maksetehingute suhtes, kui tulenevalt kauba või teenuse olemusest lisab ettevõtja tegelikku väärtust, nt juurdepääsu-, otsingu- või levitusvõimaluste vormis, tingimusel et kõnealust kaupa või teenust saab kasutada ainult digitaalse seadme abil, nagu mobiiltelefon või arvuti.

8. Asjakohane on kehtestada elektronraha selge määratlus, et muuta see tehniliselt neutraalseks. Kõnealune määratlus peaks hõlmama kõiki olukordi, kui makseteenuse pakkuja annab raha eest välja salvestatud ettemaksuga väärtust.

9. Määratlus peaks hõlmama elektronraha, mida hoitakse omaniku valduses olevas makseseadmes või mis salvestatakse eraldi serveris ja mida omanik kasutab makseteenuse pakkuja juures avatud maksekonto kaudu. Kõnealuse määratluse ulatus peaks olema piisavalt lai, et vältida tehnoloogilise innovatsiooni pidurdamist ning hõlmata kõiki elektronrahaturul praegu kasutatavaid ja tulevikus välja töötatavaid elektronrahaskeeme.

10. Elektronrahaasutuste suhtes kohaldatav usaldatavusnormatiivide täitmise järelevalve kord tuleks läbi vaadata ja viia paremini vastavusse kõnealuste asutuste riskiga. See tuleks ühtlustada direktiivi 2007/64/EÜ kohaselt makseasutuste suhtes kohaldatava usaldatavusnormatiivide täitmise järelevalve korraga.

11. Elektronraha väljaandmise puhul ei ole iseenesest tegemist hoiuste vastuvõtmisega direktiivi 2006/48/EÜ tähenduses, võttes arvesse selle eripära müntide ja pangatähtede elektroonilise asendajana, mida tõenäoliselt kasutatakse ainult piiratud väärtuses maksete tegemiseks, mitte säästmise vahendina. Elektronrahaasutustele tegevusloa andmise ja säilitamise tingimused peaksid hõlmama usaldatavusnõudeid, mis on proportsionaalsed tegevus- ja äririskiga, mida sellised asutused elektronraha väljaandmisel kannavad, sõltumatult elektronrahaasutuse mis tahes muust äritegevusest.

12. Vaja on kindlat korda, mille kohaselt algkapital kombineeritakse pideva tegevuspõhise kapitaliga, et tagada tarbijakaitse nõuetekohane tase ja elektronrahaasutuste kindel ja usaldusväärne toimimine. Võttes arvesse elektronraha eripära, tuleks lubada täiendavat meetodit pideva tegevuspõhise kapitali arvutamiseks, säilitades samas järelevalveasutuse teatava diskretsiooniõiguse, tagamaks, et samu riske käsitletakse samal viisil kõigi makseteenuste pakkujate puhul. Tuleks sätestada, et klientide raha tuleb hoida eraldi elektronrahaasutuse vahenditest, mis on ette nähtud muuks äritegevuseks. Elektronrahaasutuste suhtes tuleks kohaldada ka tõhusaid rahapesu ja terrorismi rahastamise vastaseid eeskirju.

13. Usaldatavuskaalutlustel peaksid liikmesriigid tagama, et elektronraha võivad välja anda ainult käesoleva direktiivi kohaselt tegevusloa saanud elektronrahaasutused, direktiivi 2006/48/EÜ kohaselt tegevusloa saanud krediidiasutused ning teatavatel juhtudel riikide keskpangad ja muud riiklikud asutused.

14. Elektronraha omanike usalduse tagamiseks peab elektronraha olema tagastatav. Tagastatavus iseenesest ei tähenda, et elektronraha vastu saadud vahendeid käsitatakse hoiustena või muude tagasimakstavate vahenditena direktiivi 2006/48/EÜ tähenduses. Tagastada peab saama igal ajal vastavalt nimiväärtusele. Kogu summa tagastamine peaks olema alati tasuta. Osalise tagastamise korral võib väljaandja kanda teatavaid kulusid. Seepärast võib väljaandja nõuda proportsionaalset ja kulupõhist tasu. Seda tuleb rakendada, ilma et see piiraks maksu- või sotsiaalalaste siseriiklike õigusaktide, samuti väljaandjale muudest asjakohastest ühenduse või siseriiklikest õigusaktidest tulenevate kohustuste (nagu rahapesu ja terrorismi rahastamise vastased eeskirjad, raha külmutamisele suunatud mis tahes meetmed või kuritegude ennetamise ja uurimisega seotud mis tahes erimeetmed) kohaldamist.

15. Asjakohane on lubada liikmesriikidel teha käesoleva direktiivi teatavatest sätetest erandeid asutustele, kes pakkuvad ainult piiratud hulka maksetehinguid. Asutustel, kelle suhtes kohaldatakse sellist erandit, ei ole õigust käesoleva direktiivi alusel kasutada asutamisvabadust või pakkuda teenuseid piiriüleselt ja nad ei tohi kaudselt kasutada kõnealuseid õigusi maksesüsteemi liikmena. Soovitav on siiski registreerida kõigi elektronraha pakkuvate asutuste andmed, sealhulgas selliste asutuste andmed, kelle suhtes kohaldatakse erandit. Selleks peaksid liikmesriigid kandma need üksused elektronrahaasutuste registrisse, ilma et nende suhtes kohaldataks kõiki tegevusloa andmise tingimusi.

16. Õiguskindluse tagamiseks tuleks kehtestada üleminekukord, mille kohaselt võivad elektronrahaasutused, kes on alustanud tegevust kooskõlas direktiivi 2000/46/EÜ alusel vastuvõetud siseriiklike õigusaktidega, jätkata seda tegevust asjaomases liikmesriigis kindlaks määratud aja jooksul. Kõnealune ajavahemik peaks olema pikem üksuste puhul, kelle suhtes kohaldatakse direktiivi 2000/46/EÜ artiklis 8 sätestatud erandit.

17. Käesoleva direktiiviga kehtestatakse sellise elektronraha uus määratlus, mille väljaandjate suhtes võib kohaldada direktiivi 2007/64/EÜ artikleid 34 ja 53, ning seepärast tuleks vastavalt muuta Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. oktoobri 2005. aasta direktiivi 2005/60/EÜ (rahandussüsteemi rahapesu ja terrorismi rahastamise eesmärgil kasutamise vältimise kohta)[14] kohast kliendi suhtes rakendatavat nõuetekohase hoolsuse korda.

18. Direktiivi 2006/48/EÜ kohaselt käsitatakse elektronrahaasutusi krediidiasutustena, kuigi nad ei tohi võtta avalikkuselt vastu hoiuseid ega anda avalikkuselt saadud vahendite eest laenu. Võttes arvesse käesoleva direktiiviga kehtestatud korda, on asjakohane muuta direktiivis 2006/48/EÜ krediidiasutuse määratlust, tagamaks, et elektronrahaasutusi ei käsitataks krediidiasutustena. Krediidiasutustel tuleks siiski jätkuvalt lubada välja anda elektronraha kogu ühenduses vastavalt vastastikusele tunnustamisele ja üksikasjalikule usaldatavusnormatiivide täitmise järelevalve korrale, mida kohaldatakse kõnealuste asutuste suhtes kooskõlas panganduse valdkonnas kehtivate ühenduse õigusaktidega.

19. Kuna käesoleva direktiivi sätetega asendatakse kõik direktiivi 2000/46/EÜ vastavad sätted, tuleks direktiiv 2000/46/EÜ kehtetuks tunnistada.

20. Kuna käesoleva direktiivi eesmärki ei suuda liikmesriigid piisavalt saavutada, sest selleks tuleb ühtlustada paljud eri liikmesriikide õigussüsteemides praegu kehtivad eeskirjad, ning seda saab seetõttu paremini saavutada ühenduse tasandil, võib ühendus võtta vastu meetmeid kooskõlas asutamislepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei hõlma käesolev direktiiv enamat, kui on vaja nimetatud eesmärgi saavutamiseks.

21. Käesoleva direktiivi tõhus toimimine tuleb läbi vaadata. Seepärast peaks komisjon kolm aastat pärast käesoleva direktiivi ülevõtmist koostama aruande.

22. Käesoleva direktiivi rakendamiseks vajalikud meetmed tuleb vastu võtta kooskõlas nõukogu 28. juuni 1999. aasta otsusega 1999/468/EÜ, millega kehtestatakse komisjoni rakendusvolituste kasutamise menetlused[15].

23. Komisjonile tuleks eelkõige anda volitus võtta vastu rakendusmeetmeid, et võtta arvesse tehnoloogia ja turu arengut. Kuna sellised meetmed on üldmeetmed ja nende eesmärk on muuta käesoleva direktiivi vähem olulisi sätteid, täiendades direktiivi uute vähem oluliste sätetega, tuleb need vastu võtta vastavalt otsuse 1999/468/EÜ artiklis 5a sätestatud kontrolliga regulatiivmenetlusele,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:

I JAOTIS REGULEERIMISALA JA MÕISTED

Artikkel 1Sisu ja reguleerimisala

24. Käesolevas direktiivis sätestatakse eeskirjad, mis käsitlevad elektronrahaasutuste asutamist ja tegevust ning usaldatavusnormatiivide täitmise üle teostatavat järelevalvet, samuti elektronraha väljaandmist.

25. Käesolevat direktiivi, välja arvatud selle artiklit 5, ei kohaldata direktiivi 2006/48/EÜ artikli 4 lõike 1 punktis a määratletud krediidiasutuste suhtes.

26. Käesolevat direktiivi ei kohaldata selliste teenuste suhtes, mis põhinevad maksevahenditel, mida saab kaupade või teenuste omandamiseks kasutada üksnes ruumides, mida kasutab väljaandja, või väljaandjaga sõlmitud kaubandusleppe alusel kas teenusepakkujate piiratud võrgus või piiratud valiku kaupade või teenuste omandamiseks.

27. Käesolevat direktiivi ei kohaldata mis tahes telekommunikatsiooni-, digitaal- või infotehnoloogiaseadmel põhinevate teenuste suhtes, kui ostetavad kaubad või teenused edastatakse telekommunikatsiooni-, digitaal- või IT-seadmele ning neid kasutatakse nende seadmete abil, tingimusel et telekommunikatsiooni-, digitaal- või IT-seadme operaator ei tegutse üksnes makseteenuse kasutaja ning kaupade ja teenuste tarnija vahelise vahendajana.

Artikkel 2Mõisted

Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:

28. „elektronrahaasutus” – juriidiline isik, kellele on antud käesoleva direktiivi II jaotise kohaselt tegevusluba elektronraha väljaandmiseks;

29. „elektronraha” – väljaandja vastu esitatud nõude vormis rahaline väärtus, mida hoitakse elektrooniliselt ja antakse välja rahaliste vahendite vastu, et teostada direktiivi 2007/64/EÜ artikli 4 lõikes 5 määratletud maksetehinguid, ning mida võtavad vastu füüsilised või juriidilised isikud, kes ei ole väljaandjad;

30. „kasutuses olev elektronraha” – elektronrahaga seotud rahaliste kohustuste eelneva 12 kuu keskmine näitaja;

31. „maksete maht” – kuu jooksul teostatud maksetehingute eelneva 12 kuu keskmine näitaja.

II JAOTIS ELEKTRONRAHAASUTUSTE ASUTAMISE JA TEGEVUSE EELTINGIMUSED

Artikkel 3Üldised usaldatavusnormid

Direktiivi 2007/64/EÜ artikleid 5, 10–15 ja 17–25 kohaldatakse mutatis mutandis elektronrahaasutuste suhtes.

Artikkel 4Elektronraha väljaandmise keeld

Liikmesriigid keelavad elektronraha väljaandmise füüsilistel või juriidilistel isikutel, kes ei ole:

32. artikli 2 lõikes 1 määratletud elektronrahaasutused;

33. direktiivi 2006/48/EÜ artikli 4 lõike 1 punktis a määratletud krediidiasutused;

34. direktiivi 2007/64/EÜ artikli 1 lõike 1 punktides e ja f osutatud makseteenuste pakkujad.

Artikkel 5Tagastatavus

35. Liikmesriigid tagavad, et elektronraha väljaandjad tagastavad elektronraha omanike nõudel igal ajal ja vastavalt nimiväärtusele omatava elektronraha rahalise väärtuse.

36. Tagastamise tingimused peavad olema selgelt sõnastatud väljaandja ja elektronraha omaniku vahelises lepingus.

37. Kui tagastamine toimub enne lepingu lõppemist, võib see hõlmata kogu elektrooniliselt hoitavat raha või osa sellest.

38. Kui tagastamine toimub lepingu lõpetamise kuupäeval, tuleb omatava elektronraha rahaline väärtus tagastada tasuta.

39. Väljaandja võib nõuda tasu ainult enne lepingu lõppemist toimuva osalise või täieliku tagastamise korral. Kõnealuse tasu suurus tuleb kindlaks määrata lepingus. Tasu on proportsionaalne ja kooskõlas väljaandja kantud tegelike kuludega.

Artikkel 6Algkapital

40. Liikmesriigid nõuavad, et elektronrahaasutustel on neile tegevusloa andmise ajal algkapital, mis koosneb direktiivi 2006/48/EÜ artikli 57 punktides a ja b loetletud kirjetest ning on vähemalt 125 000 eurot.

Artikkel 7Omavahendid

41. Lisaks artiklis 6 sätestatud algkapitali nõudele nõuavad liikmesriigid, et elektronrahaasutustel on igal ajal direktiivi 2006/48/EÜ artiklites 57–61, 63, 64 ja 66 määratletud omavahendid.

42. Elektronrahaasutuste omavahendid arvutatakse vastavalt ühele direktiivi 2007/64/EÜ artiklis 8 sätestatud kolmest meetodist (A, B, C) või vastavalt lõikes 3 sätestatud meetodile D. Asjakohase meetodi määravad kindlaks pädevad asutused vastavalt siseriiklikele õigusaktidele.

43. Meetod D: kui elektronraha moodustab suurima summa kasutuses oleva elektronraha ja maksete mahu vahel, on elektronrahaasutuse omavahendite suurus vähemalt järgmiste elementide summa:

44. 5 % elektronraha osast, mis on kuni 5 miljonit eurot;

45. 2,5 % elektronraha osast, mis on üle 5 miljoni euro ja kuni 10 miljonit eurot;

46. 2 % elektronraha osast, mis on üle 10 miljoni euro ja kuni 100 miljonit eurot;

47. 1,5 % elektronraha osast, mis on üle 100 miljoni euro ja kuni 250 miljonit eurot;

48. 1 % elektronraha osast, mis on üle 250 miljoni euro.

49. Pädevad asutused võivad riskijuhtimise menetluste, riskikontrolli andmebaasi ja elektronrahaasutuse sisekontrollimehhanismide hinnangust lähtuvalt nõuda, et elektronrahaasutusel oleks vastavalt lõikele 2 valitud meetodi kohaldamisel saadud omavahendite summast kuni 20 % rohkem omavahendeid või lubada elektronrahaasutusel tegutseda vastavalt lõikele 2 valitud meetodi kohaldamisel saadud omavahendite summast kuni 20 % väiksemate omavahenditega.

50. Elektronrahaasutuse omavahendid ei tohi olla väiksemad artikliga 6 ettenähtud summast.

51. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed, et hoida ära omavahendite elementide korduv kasutamine juhul, kui elektronrahaasutus kuulub teise elektronrahaasutuse, krediidiasutuse, investeerimisühingu, fondivalitseja või kindlustusandjaga samasse konsolideerimisgruppi. Käesolevat lõiget kohaldatakse ka juhul, kui elektronrahaasutus tegeleb tegevusega, mis ei ole elektronraha väljaandmine.

Artikkel 8Tegevused

52. Lisaks elektronraha väljaandmisele võivad elektronrahaasutused tegeleda järgmiste tegevustega:

53. direktiivi 2007/64/EÜ lisas loetletud makseteenuste pakkumine;

54. laenu andmine seoses direktiivi 2007/64/EÜ lisa punktides 4, 5 või 7 osutatud makseteenustega, kui kõnealuse direktiivi artikli 16 lõigetes 3 ja 5 sätestatud tingimused on täidetud;

55. elektronraha väljaandmisega tihedalt seotud rakendus- ja abiteenuste pakkumine;

56. maksesüsteemide haldamine;

57. elektronraha väljaandmisest erinev äritegevus, võttes arvesse kohaldatavaid ühenduse ja liikmesriikide õigusakte.

58. Mis tahes summasid, mida elektronrahaasutus saab makseteenuse kasutajalt elektronraha vastu vahetades, ei käsitata hoiuste või muude tagasimakstavate vahenditena direktiivi 2006/48/EÜ artikli 5 tähenduses. Muude makseteenuste eest saadud summasid ei käsitata hoiuste või muude tagasimakstavate vahenditena direktiivi 2006/48/EÜ artikli 5 tähenduses ega elektronrahana käesoleva direktiivi tähenduses.

59. Elektronrahaasutused ei tohi tegeleda hoiuste või muude tagasimakstavate vahendite kaasamisega direktiivi 2006/48/EÜ artikli 5 tähenduses.

Artikkel 9Kaitsenõuded

60. Liikmesriigid või nende pädevad asutused nõuavad, et elektronrahaasutus, kes tegeleb artikli 8 lõike 1 punktides a–d osutatud tegevustega ja samal ajal tegeleb artikli 8 lõike 1 punkti e kohase muu äritegevusega, kaitseb makseteenuse kasutajatelt või teise makseteenuse pakkuja kaudu maksetehingute täitmiseks saadud raha vastavalt direktiivi 2007/64/EÜ artikli 9 lõigetele 1, 2 ja 4.

61. Liikmesriigid või nende pädevad asutused võivad nõuda, et elektronrahaasutused, kes ei tegele artikli 8 lõike 1 punktides a–d osutatud muu äritegevusega, peavad samuti järgima käesoleva artikli lõikes 1 sätestatud kaitsenõudeid.

Artikkel 10Valikulised erandid

62. Välja arvatud direktiivi 2007/64/EÜ artiklid 20, 22, 23 ja 24, võivad liikmesriigid loobuda või lubada pädevatel asutustel loobuda käesoleva direktiivi artiklites 3, 6, 7 ja 9 sätestatud teatavate või kõigi menetluste ja tingimuste kohaldamisest ning lubada juriidilise isiku kandmist elektronrahaasutuse registrisse, kui täidetud on kõik järgmised tingimused:

63. koos kõigi agentidega, kelle eest asjaomane isik täielikult vastutab, ei ületa kõnealuse isiku poolt eelneva 12 kuu jooksul osutatud maksetehingute keskmine kogusumma 3 miljonit eurot kuus;

64. äritegevuse juhtimise või teostamise eest vastutavaid füüsilisi isikuid ei ole mõistetud süüdi rahapesu või terrorismi rahastamise või muude finantskuritegudega seotud õigusrikkumiste eest.

Esimese lõigu punktis a sätestatud nõuet hinnatakse, lähtudes juriidilise isiku äriplaanis kavandatud maksete kogumahust, välja arvatud juhul, kui pädevad asutused ei nõua kõnealuse plaani kohandamist.

65. Igalt lõike 1 kohaselt registreeritud juriidiliselt isikult nõutakse, et tema peakontor asuks liikmesriigis, kus ta tegelikult äritegevusega tegeleb.

66. Lõikes 1 osutatud juriidilisi isikuid käsitatakse elektronrahaasutustena. Direktiivi 2007/64/EÜ artikli 10 lõiget 9 ja artiklit 25 nende suhtes siiski ei kohaldata.

67. Liikmesriigid võivad sätestada, et lõike 1 kohaselt registreeritud mis tahes juriidiline isik võib tegeleda ainult teatavate artikli 8 lõikes 1 loetletud tegevustega.

68. Lõikes 1 osutatud juriidilised isikud teatavad pädevatele asutustele kõigist oma olukorras toimunud muudatustest, mis on kõnealuses lõikes kindlaks määratud tingimuste seisukohast asjakohased. Liikmesriigid võtavad kõik vajalikud meetmed, millega tagada, et kui lõigetes 1, 2 ja 4 sätestatud tingimused ei ole enam täidetud, taotleb asjaomane isik tegevusluba 30 kalendripäeva jooksul artikli 3 kohaselt. Kõigil isikutel, kes ei ole kõnealuse aja jooksul taotlenud tegevusluba, on vastavalt artiklile 4 keelatud elektronraha välja anda.

69. Käesolevat artiklit ei kohaldata direktiivi 2005/60/EÜ sätete või siseriiklike rahapesuvastaste sätete suhtes.

III JAOTIS RAKENDUSMEETMED

Artikkel 11Rakendusmeetmed

70. Komisjon võib võtta vastu järgmised meetmed:

71. meetmed artiklis 10 kindlaks määratud summade ajakohastamiseks, et võtta arvesse inflatsiooni;

72. meetmed käesoleva direktiivi ühtse kohaldamise tagamiseks;

73. meetmed tehnoloogia või turu arengu arvessevõtmiseks.

74. Lõikes 1 loetletud meetmed, mille eesmärk on muuta käesoleva direktiivi vähem olulisi sätteid direktiivi täiendamise teel, võetakse vastu artiklis 12 sätestatud kontrolliga regulatiivmenetluse kohaselt.

Artikkel 12Komitee

75. Komisjoni abistab direktiivi 2007/64/EÜ artikli 85 kohaselt loodud maksete komitee.

76. Käesolevale lõikele viitamise korral kohaldatakse otsuse 1999/468/EÜ artikli 5a lõikeid 1–4 ja artiklit 7, võttes arvesse kõnealuse otsuse artikli 8 sätteid.

IV JAOTIS LÕPPSÄTTED

Artikkel 13Täielik ühtlustamine

Liikmesriigid ei või säilitada ega kehtestada muid õigusnorme kui käesolevas direktiivis sätestatud õigusnormid.

Artikkel 14Läbivaatamine

Hiljemalt [kolm aastat pärast artikli 19 lõikes 1 sätestatud ülevõtmise tähtaega] esitab komisjon Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Euroopa Keskpangale aruande käesoleva direktiivi rakendamise ja mõju kohta ning eelkõige elektronrahaasutuste suhtes kohaldatavate usaldatavusnõuete rakendamise kohta, lisades vajaduse korral ettepanekud direktiivi muutmiseks.

Artikkel 15Üleminekusätted

77. Liikmesriigid lubavad elektronrahaasutustel, kes on vastavalt direktiivi 2000/46/EÜ rakendussätetele alustanud enne käesoleva direktiivi jõustumist tegevust liikmesriigis, kus neil on peakontor, jätkata oma tegevust ilma artikliga 3 ettenähtud tegevusluba taotlemata. Liikmesriigid nõuavad, et sellised elektronrahaasutused esitavad pädevatele asutustele kogu asjakohase teabe, et viimased saaksid kuue kuu jooksul alates artikli 11 sätete jõustumisest otsustada, kas asutused täidavad käesolevas direktiivis sätestatud nõudeid, ning juhul kui ei täida, milliseid meetmeid tuleb võtta, et tagada nõuete täitmine, või kas oleks asjakohane asutuste tegevusluba kehtetuks tunnistada. Nõudeid täitvatele elektronrahaasutustele antakse tegevusluba ja nad kantakse registrisse. Kui elektronrahaasutused ei suuda täita nõudeid kuue kuu jooksul alates [käesoleva direktiivi rakendamise tähtaeg], keelatakse neil elektronraha välja anda.

78. Liikmesriigid võivad kehtestada, et elektronrahaasutustele antakse automaatselt tegevusluba ning nad kantakse artikliga 3 ettenähtud registrisse, kui pädevatel asutustel on juba tõendeid selle kohta, et artiklites 3, 6 ja 7 sätestatud nõuded on täidetud. Pädevad asutused teavitavad asjaomaseid elektronrahaasutusi enne tegevusloa andmist.

79. Liikmesriigid lubavad juriidilistel isikutel, kes on direktiivi 2000/46/EÜ artiklit 8 ülevõtvate siseriiklike õigusaktide alusel tegutseva üksusena alustanud tegevust enne [komisjoni ettepaneku vastuvõtmise kuupäev], jätkata oma tegevust liikmesriigis kuni [12 kuud pärast ülevõtmise tähtaega] ilma artikliga 3 ettenähtud tegevusluba taotlemata. Elektronrahaasutustel, kellele ei ole kõnealuse ajavahemiku jooksul antud tegevusluba ja kelle suhtes ei kohaldata erandit artikli 10 tähenduses, keelatakse elektronraha välja anda.

Artikkel 16Direktiivi 2005/60/EÜ muutmine

80. Direktiivi 2005/60/EÜ artikli 11 lõike 5 punkt d asendatakse järgmisega:

„d) elektronraha direktiivi 2009/…/EÜ (*) artikli 1 lõike 3 punktis b määratletud tähenduses, kusjuures kui seadet ei saa taaslaadida, ei ületa seal hoitava elektronraha kogus [500 EUR]; või kui seadet saab laadida, siis on kehtestatud [3 000 EUR] suurune ülemmäär elektronrahatehingute kogusummale kalendriaastas, välja arvatud juhul, kui omanik on [1000 EUR] või sellest suurema summa elektronraha tagastanud samal kalendriaastal vastavalt direktiivi 2009/…/EÜ artiklile 5.”

(*) ELT

Artikkel 17Direktiivi 2006/48/EÜ muutmine

81. Artiklit 4 muudetakse järgmiselt.

82. Punkti 1 alapunkt b asendatakse järgmisega:

„1) „krediidiasutus” – ettevõtja, kelle tegevus on hoiuste või muude tagasimakstavate vahendite vastuvõtmine avalikkuselt ning oma arvel ja nimel laenu andmine;”

83. Punkt 5 asendatakse järgmisega:

„5) „finantseerimisasutus” – ettevõtja, mis ei ole krediidiasutus ning mille põhitegevuseks on osaluse omandamine või tegelemine I lisa punktides 2–12 ja 15 loetletud tegevusaladega.”

84. I lisale lisatakse punkt 15:

„15. Elektronraha väljaandmine”

Artikkel 18Kehtetuks tunnistamine

Direktiiv 2000/46/EÜ tunnistatakse kehtetuks alates [artikli 19 lõikes 1 sätestatud ülevõtmise tähtaeg].

Viiteid kehtetuks tunnistatud direktiivile käsitatakse viidetena käesolevale direktiivile.

Artikkel 19Ülevõtmine

85. Liikmesriigid võtavad vastu ja avaldavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt […]. Nad edastavad kõnealuste normide teksti ning kõnealuste normide ja käesoleva direktiivi vahelise vastavustabeli viivitamata komisjonile.

Liikmesriigid kohaldavad kõnealuseid norme alates […].

Kui liikmesriigid need normid vastu võtavad, lisavad nad nendesse normidesse või nende normide ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.

86. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastu võetud põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti.

Artikkel 20 Jõustumine

Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.

Artikkel 21

Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

Brüssel, […]

Komisjoni nimel

komisjoni liige

[1] EÜT L 275, 27.10.2000, lk 39.

[2] SEK(2006) 1049, http://ec.europa.eu/internal_market/bank/docs/e-money/working-document_en.pdf.

[3] ELT L 319, 5.12.2007, lk 1.

[4] ELT L 177, 30.6.2006, lk 1.

[5] ELT L 177, 30.6.2006, lk 201.

[6] SEK(2006) 1049, 19.7.2006, http://ec.europa.eu/internal_market/bank/docs/e-money/working-document_en.pdf.

[7] Vt 5. joonealune märkus.

[8] ELT C […], lk […].

[9] ELT C […], lk […].

[10] ELT C […], lk […].

[11] EÜT L 275, 27.10.2000, lk 39.

[12] SEK(2006)1049, 19.7.2006.

[13] ELT L 319, 5.12.2007, lk 1.

[14] ELT L 309, 25.11.2005, lk 15.

[15] EÜT L 184, 17.7.1999, lk 23.