Aluslepingu artikli 126 lõikes 3 on sätestatud, et juhul kui liikmesriik ei vasta ühele või mõlemale kriteeriumile, peab komisjon koostama aruande. Aruandes tuleb võtta „arvesse ka seda, kas eelarvepuudujääk ületab riigi investeerimiskulutused, samuti kõiki muid asjassepuutuvaid tegureid, kaasa arvatud liikmesriigi keskmise pikkusega perioodi majandus- ja eelarveseisund“.

Aluslepingus sätestatud kontrollväärtuse kavandatud ületamine 2020. aastal on erandlik, kuna selle põhjuseks on tõsine majandussurutis. Võttes arvesse COVID-19 pandeemia mõju, prognoositakse komisjoni 2020. aasta kevadprognoosis, et reaalne SKP väheneb 2020. aastal 6,9 %.

Seepärast on komisjon koostanud käesoleva aruande, milles analüüsitakse, kas Eesti täidab aluslepingu kohast eelarvepuudujäägi kriteeriumi. Võlakriteeriumi võib pidada täidetuks, sest võla suhe on väiksem kui aluslepingus sätestatud kontrollväärtus 60 % SKPst. Aruandes võetakse arvesse kõiki asjakohaseid tegureid ja COVID-19 pandeemiast tingitud suurt majandusšokki.

20. märtsil 2020 võttis komisjon vastu teatise stabiilsuse ja kasvu pakti üldise vabastusklausli aktiveerimise kohta. Määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikes 1, artikli 6 lõikes 3, artikli 9 lõikes 1 ja artikli 10 lõikes 3 ning määruse (EÜ) 1467/97 artikli 3 lõikes 5 ja artikli 5 lõikes 2 sätestatud klausel hõlbustab eelarvepoliitika koordineerimist tõsise majandussurutise korral. Komisjon jagas oma teatises nõukoguga seisukohta, et arvestades COVID-19 puhangust tingitud eeldatavat tõsist majandussurutist, võimaldab praegune olukord klausli aktiveerida. 23. märtsil 2020 nõustusid liikmesriikide rahandusministrid komisjoni hinnanguga. Üldise vabastusklausli aktiveerimine võimaldab ajutiselt kõrvale kalduda keskpika perioodi eelarve-eesmärgi saavutamiseks nõutavast kohandamiskavast, tingimusel et see ei ohusta riigi rahanduse jätkusuutlikkust keskpikas perspektiivis. Parandusliku osa puhul võib nõukogu teha komisjoni soovituse alusel ka otsuse võtta vastu muudetud eelarvekurss. Üldine vabastusklausel ei peata stabiilsuse ja kasvu pakti kohaseid menetlusi. See võimaldab liikmesriikidel kalduda kõrvale tavapäraselt kohaldatavatest eelarvenõuetest ning komisjonil ja nõukogul võtta pakti raames vajalikke poliitika koordineerimise meetmeid.

Neid tegureid on lisaks selgitatud määruse (EÜ) nr 1467/97 artikli 2 lõikes 3, milles on sätestatud, et asjakohast tähelepanu tuleb pöörata „kõikidele teistele teguritele, mis on asjaomase liikmesriigi arvates olulised, et põhjalikult hinnata puudujäägi- ja võlakriteeriumide järgimist, ning millest liikmesriik on nõukogule ja komisjonile teada andnud“.

Praeguses olukorras on peamine lisategur, mida tuleb 2020. aasta puhul arvesse võtta, COVID-19 pandeemia majanduslik mõju. Pandeemial on väga arvestatav mõju eelarveseisundile ja see toob kaasa väga ebakindlad väljavaated. Pandeemia on viinud ka üldise vabastusklausli aktiveerimiseni.

3.1. COVID-19 pandeemia

COVID-19 pandeemia on toonud kaasa suure majandusšoki, millel on märkimisväärne negatiivne mõju kogu Euroopa Liidus. Mõju SKP kasvule sõltub nii pandeemia kestusest kui ka meetmetest, mida riiklikud ametiasutused võtavad Euroopa ja ülemaailmsel tasandil pandeemia leviku aeglustamiseks, tootmisvõimsuse kaitsmiseks ja kogunõudluse toetamiseks. Riigid on juba võtnud või võtmas eelarvemeetmeid, et suurendada tervishoiusüsteemide suutlikkust ning aidata eriti palju kannatanud inimesi ja majandussektoreid. Vastu on võetud ka märkimisväärsed likviidsustoetuse meetmed ja muud garantiid. Kui üksikasjalikumast teabest ei tulene teisiti, peavad pädevad statistikaasutused uurima, kas neil meetmetel on vahetu mõju valitsemissektori eelarvepositsioonile või mitte. Koos majandustegevuse aeglustumisega suurendavad need meetmed märkimisväärselt valitsemissektori eelarvepuudujääki ja võlapositsiooni.

3.2 Keskpika perioodi majandusseisund

Komisjoni 2020. aasta kevadprognoosi kohaselt peaks Eesti reaalne SKP vähenema ligikaudu 7 %, millele järgneb kiire taastumine 2021. aastal. Lisaks sisenõudluse järsule kahanemisele peaks väheneva välisnõudluse tõttu kannatama ka eksport. Prognooside kohaselt ületab töötuse määr 2020. aastal 9 % (2019. aastal oli vastav näitaja 4,4 %).

Stabiilsusprogrammi makromajanduslikus prognoosis tuuakse esile suurt ebakindlust pandeemia kestuse ja selle majandusliku mõju suhtes. Programmi kohaselt väheneb SKP 2020. aastal 8 %, kuid taastub 2021. aastal, eeldusel et hädaolukord kestab kuni 2020. aasta mai lõpuni ja seejärel hakkab majandustegevus järk-järgult hoogustuma. SKP järsk vähenemine on leevendav tegur Eesti eelarvepuudujäägi kriteeriumi täitmise hindamisel 2020. aastal.

3.3 Keskpika perioodi eelarvepositsioon

Eestil soovitati 13. juulil 2018 tagada, et valitsemissektori esmaste netokulude nominaalne kasvumäär ei ületa 2019. aastal 4,1 % (kulude kasvu eesmärk), mis vastab struktuursele kohandusele 0,6 % SKPst. Tegelike andmete ja komisjoni prognoosi põhjal ületas kulude kasv seda sihttaset – 2019. aastal oli kõrvalekalle 1,7 % SKPst, mis osutab seega märkimisväärsele kõrvalekaldele. See järeldus leiab kinnitust ka aastate 2018–2019 koguarvestuses. Struktuurne eelarvepositsioon püsis 2019. aastal muutumatuna, mis osutab mõningasele kõrvalekaldele (0,3 % SKPst) 2019. aastal, kuid märkimisväärsele kõrvalekaldele aastate 2018–2019 koguarvestuses. Üldhinnang osutab, et 2019. aastal kalduti keskpika perioodi eelarve-eesmärgi saavutamiseks soovitatud kohandamiskavast märkimisväärselt kõrvale.

Stabiilsusprogrammis prognoositakse, et eelarvepuudujääk, mis 2020. aastal on 10,1 % SKPst, väheneb 2021. aastal, mil majandus eeldatavasti taastub ja enamik eelarvemeetmeid aegub. Struktuurne eelarvepositsioon peaks paranema: puudujääk väheneb 5,2 %-lt SKPst 2020. aastal 0,8 %-le SKPst 2021. aastal. Stabiilsusprogrammis on esitatud teave pandeemia ohjeldamiseks ja majanduse toetamiseks võetud oluliste meetmete kohta. Stabiilsusprogrammi kohaselt on nende otseste toetusmeetmete mõju eelarvele 2020. aastal 4,3 % SKPst. Keskpika perioodi eelarveväljavaated on jätkuvalt väga ebakindlad.

3.4 Liikmesriigi väljapakutud muud tegurid

12. mail 2020 edastasid Eesti ametiasutused kirja, mis käsitleb asjakohaseid tegureid kooskõlas määruse (EÜ) nr 1467/97 artikli 2 lõikega 3. Eelmistes punktides esitatud analüüs üldjoontes juba hõlmab ametiasutuste väljapakutud põhitegureid.

4. Järeldused

Stabiilsusprogrammi kohaselt peaks Eesti valitsemissektori eelarvepuudujääk suurenema 2020. aastal 10,1 %ni SKPst, mis ületab oluliselt aluslepingus sätestatud kontrollväärtust 3 % SKPst. Kontrollväärtuse kavandatud ületamist peetakse erandlikuks, kuid mitte ajutiseks.