KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE

Euroopa majanduse elavdamise energeetikakava rakendamise kohta

1. Programmi rakendamine edeneb

Euroopa majanduse elavdamise energeetikakavast (edaspidi „energeetikakava”)[1] antakse rahalist toetust valitud väga strateegilistele energiasektori projektidele. Nende projektide kaasrahastamisega aitab programm Euroopa Liidul teha edusamme energia- ja kliimapoliitika eesmärkide poole: energiavarustuse kindlus ja tarneallikate mitmekesistamine, energia siseturu väljakujundamine ja tõrgeteta toimimine ning kasvuhoonegaaside heite vähendamine. Samas on programmi eesmärk stimuleerida reaalmajanduse kapitalikulutuste jätkusuutlikkuse tagamise teel majandustegevust ning edendada majanduskasvu ja töökohtade loomist.

Pärast eelmise aasta aruannet on energeetikakava rakendamine edenenud. Meeldetuletuseks – 2010. aasta kulus peamiselt energeetikakava algatamiseks. Enamik ettenähtud eelarvest eraldati 59 projektile järgmistes allprogrammides: gaasitaristu (1 363 miljonit eurot); elektritaristu (904 miljonit eurot); avamere tuuleenergia (565 miljonit eurot) ning süsinikdioksiidi kogumine ja säilitamine (1 000 miljonit eurot). 2010. aasta lõpuks oli tehtud toetuse andmise otsuseid ja sõlmitud toetuslepinguid kokku summas 3 833 miljonit eurot, s.o 96,3 % ulatuses energeetikakava kogueelarvest. 146 miljonit eurot, mida ei suudetud paigutada nende sektorite projektidesse tähtpäevaks, s.o 31. detsembriks 2010, suunati ümber uude rahastamisvahendisse, Euroopa Energiatõhususe Fondi, [2] mis keskendub energiatõhususe ja taastuvenergia investeeringutele.

Energeetikakava kehtestati selleks, et tulla toime 2008. aastal puhkenud finantskriisiga ja elavdada majandust ELi tasandil tehtavate üldiste jõupingutuste laiemas kontekstis. Sellest alates on Euroopas võimust võtmas veelgi tõsisem kriis ja seetõttu on majandust elavdavaid poliitikameetmeid hädasti vaja. Kriisi keerukust ja ulatust arvestades ei saa ühegi poliitilise algatuse või rahastamiskava puhul eeldada, et nendest üksi piisab majanduse elavdamiseks. Nendes keerukates oludes on energeetikakava siiski olnud ja on edaspidi kasulik töövahend, mis võimaldab edasiminekut paljudes peamise tähtsusega investeerimisprojektides, mille puhul oleks ilma ELi rahastamisvahenditeta oht, et need lükatakse edasi, nende eelarvet kärbitakse või need tühistatakse.

Käesolevas aastaaruandes keskendutakse kava rakendamise hetkeseisule. Energeetikakava mõjusid analüüsiti põhjalikumalt 2011. aastal korraldatud sõltumatus vahehindamises[3]. Sellest uuringust ilmneb, et juba ehitustööde käivitamisega ning seadmete ja toodetud vahesaaduste hangetega avaldab kava reaalmajandusele olulist mõju. Energiapoliitika seisukohast aitab kava konkreetselt kaasa vähese CO2-heitega tehnoloogia kasutuselevõtmisele ning parandab gaasi ja elektri siseturu toimimist, ühendades omavahel ELi lääne- ja idaosa, äärealadel asuvad liikmesriigid ning Kesk- ja Ida-Euroopa, parandades salvestus- ja hoidlamahtusid, viies järk-järgult lõpule kahesuunalist voogu võimaldavate gaasivõrkude ehituse ning integreerides energiaenklaavid.

Kava raames toetatud projektide tegelikku rakendamist alustati juba 2010. aastal, aga täie hoo sai see sisse alles 2011. aastal. Mitu projekti on lõpule viidud ja palju teisi on lõpusirgel, nagu on näidatud järgmistes peatükkides. Mõnel juhul on projekti rakendamine katsumuslik ja edeneb aeglasemalt kui algselt planeeritud. Eriti keerukad majanduslikud ja õiguslikud küsimused on tekkinud seoses süsinikdioksiidi kogumise ja säilitamise allprogrammiga, mis seisab valikute ees.

Kolme allprogrammi ühine probleem on keerukas ja pikaldane loamenetlus. Sellest johtuv õiguslik ebakindlus on põhjustanud lõplike investeerimisotsuste hilinemist. Energeetikakava edukas rakendamine nõuab kõikidelt sidusrühmadelt, kaasa arvatud liikmesriikidelt, tugevat teotahet, et viia õiguslikud ja loamenetlused kiiresti lõpule. Selles suhtes peaks komisjoni ettepanek energiataristu suuniste kohta[4] olukorda oluliselt parandama. Ettepanekuga kiirendatakse loamenetlust, luues ühe riigisisese loamenetluse korraldusasutuse, kehtestades loa andmise otsuse tegemiseks kolmeaastase tähtaja ning suurendades läbipaistvust ja üldsuse osalemist.

Lisaks sellele on taristuprojektidel krediidikriisi ja sellele järgnenud reguleerivate meetmete tõttu (Basel III, Solventsus II) üha raskem pikaajalise rahastamise juurde pääseda. See langeb kokku oodatavate enneolematute investeerimismahtudega, sest paljudel ülekandevõrgu halduritel või põhivõrguettevõtjatel on nüüd vaja oma investeerimisplaane isegi kolmekordistada. Komisjoni ettepanek asutada Euroopa Ühendamise Rahastu[5], sektoriülene taristufond, on ette nähtud selleks, et aidata projektide teostajatel kokku panna vajalikku rahastamispaketti. Rahastu alla kuuluvad finantsinstrumendid, millega tuuakse sisse uusi investoriklasse (pensioni- ja kindlustusfondid) ning leevendatakse teatavaid riske, peaksid aitama projektide teostajatel projektidele pikaajalist rahastamist leida.

Komisjon jälgib hoolikalt kõikide projektide edenemist ja oluliste sihtmärkide saavutamist. Käesoleva aruandega kaasnevas komisjoni talituste töödokumendis on esitatud iga projekti hetkeseis. Hilinemise korral võtab komisjon meetmeid, et hõlbustada projektide rakendamist abisaajatega aktiivsema dialoogi kaudu sagedase aruandluse ja kohapealsete kontrollide põhjal. Kui teostatavat lahendust hilinemise vähendamiseks siiski ei leita ja rakendamine ei edene, võib komisjon oma rahalise toetuse projektile lõpetada.

Euroopa Energiatõhususe Fondi rakendamine on veel varases etapis, sest see käivitus alles 2011. aasta juulis. Fondi esimestel tegevuskuudel tehti väga intensiivset tööd, et fond käivitada ja hakata kindlaks määrama projekte, mida saab fondist rahastada.

2. Gaasi- ja elektritaristu

2.1. Sissejuhatus

Energeetikakava taristute allprogramm toetab 44 projekti kolmes peamises tegevusvaldkonnas.

– Gaasitaristu ja -hoidlate projektid. Gaasi transportimise ja kaubastamise tuleb kogu ELis rohkem tervikuks ühendada, ehitades valmis liikmesriikide vahel puuduvad ühendused ja kõrvaldades riigisisesed kitsaskohad. Tarnekindlus nõuab ELi sees integreeritud energiavõrke, samuti ELi energia, kaasa arvatud veeldatud maagaasi energiaallikate ja -kanalite mitmekesistamist.

– Vastassuunavoo gaasiülekande projektid. See tegevusliin sai alguse 2009. aasta gaasitarnekriisist pärast Venemaalt läbi Ukraina tuleva tarnevoo katkestust. Enamik Kesk- ja Ida-Euroopa liikmesriike jäi ilma gaasita mitte gaasipuuduste pärast Euroopas, vaid sellepärast, et taristul puudus tehniline seadmestik ja suutlikkus gaasivoogude ümbersuunamiseks ida-lääne suunast lääne-ida suunda.

– Elektritaristu projektid. Üha suuremas koguses taastuvatest energiaallikatest toodetud elektri integreerimine, ranged usaldusväärsuse ja süsteemi turvalisuse standardid ning jõukohased energiahinnad nõuavad tohutuid investeeringud uude taristusse. Peale selle on mitu liikmesriiki ikka veel energiaenklaavid, sest neil on halb ühendus naabritega ja energia siseturuga.

Projekte rakendavad igas liikmesriigis põhivõrguettevõtjad-ülekandesüsteemi haldurid või projektide teostajad. Projekti keskmine kestus on 3–5 aastat. Kohustusega on seotud 2,268 miljardit eurot, millest umbes 586 miljonit eurot ehk 25,9 % oli 2012. aasta märtsi lõpuks abisaajatele juba välja makstud. Tuleks rõhutada, et väljamakseid ei tehta enne, kui projektil on olemas keskkonnaluba. Lisaks on ELi finantshuvide kaitsmiseks vaja, et väljamaksed tehakse tingimusel, et teostajad rakendavad projekti ainult lõpliku investeerimisotsuse kaudu.

2.2. Senised edusammud

2.2.1. 2011. aastal lõpule viidud projektid

2012. aasta alguseks oli kava kaudu kaasrahastatud 44 projektist lõpule viidud järgmised 13 projekti (30 % projektide koguarvust):

– kaks ühendatud gaasivõrku, mis ühendavad Ungari esimest korda nii Horvaatia kui ka Rumeeniaga, edendavad turgude integreerimist ja arengut piirkonnas;

– Belgia gaasijuhtmevõrgustiku tugevdamine Saksamaa ja Ühendkuningriigi vahelisel teljel, mis võimaldab ka vastassuunavoogude läbilaskevõimsust Madalmaade ja Saksamaa piirist Zeebruggeni Belgias ja Ühendkuningriigi suunas;

– seitse vastassuunavoo gaasiülekande projekti, millest neli on Austrias, kaks Slovakkias ja üks Tšehhi Vabariigis. Projektid annavad kõigile ümbruskonna riikidele parema juurdepääsu Austria gaasihoidlatele Baumgartenis;

– kaks Portugali ja Hispaania vahelist elektrivõrkude ühendust, mis parandavad Ibeeria poolsaare elektrituru toimimist ja taastuvate energiaallikate võrku ühendamist;

– üks elektrivõrkude ühendus Austria ja Ungari vahel, mis suurendab märkimisväärselt ülekandevõimsust ummistunud lõuna-põhja suunal ja võimaldab seega täiendavat turgude integreerimist ja kauplemist.

2.2.2. Edusammud käimasolevates projektides

Ülejäänud projektidest 18 (10 gaasi- ja 8 elektriprojekti) edenevad kavakohaselt (40 % projektide koguarvust). Nendes on alustatud hankemenetlusi ja ehitustöid, mis stimuleerib kaablite, torude, kompressorjaamade ja muude seadmete ostmise kaudu majanduskasvu ja loob töökohti.

Gaasiprojektide rakendamine on hästi edenenud kolmes järgmises Euroopa piirkonnas:

– viis projekti Läänemere piirkonnas (Poola, Taani, Leedu ja Läti);

– kaks projekti Kesk- ja Ida-Euroopas (Sloveenia ja Tšehhi Vabariik);

– kolm projekti Lääne-Euroopas (Belgia, Prantsusmaa ja Hispaania).

Elektriprojekte on edukalt rakendatud kahes järgmises piirkonnas:

– kolm ühendusprojekti Läänemere piirkonnas (Eesti, Läti, Soome ja Rootsi);

– viis projekti Lääne-Euroopas (Saksamaa, Iirimaa, Ühendkuningriik, Prantsusmaa, Hispaania, Itaalia ja Malta).

Tehniliste, õiguslike ja kaubandusalaste raskuste tõttu edeneb ootuspärasest aeglasemalt ainult 13 projekti 44-st (30 %). Sel juhul on projektide teostajad taotlenud rakendusperioodi pikendust keskmiselt 18 kuu võrra.

Gaasitarnelepingute lõpuleviimisel on tekkinud raskusi, sest on hilinenud kolm olulist projekti, mille eesmärk on mitmekesistada ELi gaasiimporti uute tarnemarsruutide ja -allikate kaudu: Galsi projekt Alžeeriast Itaaliasse, Poseidoni projekt Kreekast Itaaliasse ja Nabucco projekt Türgist Austriasse, mis toovad Euroopasse uut Kaspia gaasi ja uusi partnereid (Aserbaidžaan, Türkmenistan) ja võimalik, et ka Iraagi gaasi. Energeetikakava toetus nendele projektidele on olnud väga oluline, et viia neid lähemale lõplikule investeerimisotsusele, mis lõpuks sõltub gaasitootjate otsusest tarnida gaasi nende torujuhtmete kaudu. Läbirääkimised selliste otsuste tegemiseks käivad[6] ja need võidakse loodetavasti vastu võtta sel aastal. Iga märk ELi toetuse nõrgendamisest nendele projektidele saadaks praegusel intensiivsete kaubandusläbirääkimiste ajal gaasitootjatele vale signaali.

Teistel juhtudel on hankemenetlused osutunud tehnilistel põhjustel keerukamaks kui algselt eeldati, eriti kolme projekti puhul: Bulgaaria ja Rumeenia vaheline ühendus, Itaalia ja Malta vaheline ühendus ning vastassuunavoo gaasiülekande projekt Portugalis. Veel üks oluline tegur, mis põhjustab hilinemisi mitme projekti rakendamises, eelkõige vastassuunavoo gaasiülekande projektides Poolas ja Tšehhi Vabariigis, on halduslubade andmine. Mõni projekt lükati edasi õiguslike aspektide tõttu või majanduse aeglustumisest tingitud vähese turuhuvi tõttu, näiteks vastassuunavoo gaasiülekande projektide puhul Rumeenias ja Ungaris, Tšehhi Vabariigis Tvrdonices asuva gaasihoidla juurdeehituse ning Ungari ja Slovakkia vahelise ühenduse puhul. Samuti lükati Bulgaaria ja Kreeka vaheline piirkonna varustuskindluse jaoks äärmiselt oluline ühendus edasi seadusemuudatuste tõttu Bulgaarias.

2.3. Järeldus

Teisel rakendusaastal tehti palju edusamme elektri- ja gaasitaristu projektides, nimelt vastassuunavoo gaasiülekande projektides, millest 13 on lõpule viidud ja töötavad. Valdav enamik projektidest – 31 projekti 44-st ehk 70 % – on lõpule viidud või edenevad kava kohaselt.

Kokkuvõttes parandab energeetikakava konkreetselt siseturu toimimist, ühendades ELi lääne- ja idaosi ning suurendades asjaomaste riikide ja piirkondade varustuskindlust[7]. Energeetikakava annab gaasitaristule tõelise Euroopa mõõtme, võimaldades rakendada kiiremini ja tõhusamalt energia siseturu kolmandat paketti ja gaasivarustuse kindlust käsitlevat määrust[8]. Tehakse märkimisväärseid edusamme: vastassuunavoo gaasiülekande projektid on valmis ja töötavad ning hoidsid ära gaasivarustuskriisi hiljutises 2012. aasta veebruari külmalaines. Energeetikakava tugev toetus Lõuna-Euroopa gaasitransiidikoridori projektidele on täitnud olulist rolli üha pingsamates läbirääkimistes tarneriikidega. Toetust saanud elektriprojektid annavad tugeva tõuke siseturu lõplikule väljakujundamisele Euroopa Liidu kõikide piirkondade täielikul osalusel ning aitavad oluliselt parandada asjaomaste riikide ja piirkondade tarnekindlust. Elektrivõrgu projektid võimaldavad võrgus kasutada taastuvatest energiaallikatest toodetud elektrit. ELi-ulatusega energiataristu süsteemi valmimine edeneb tänu kitsaskohtade kõrvaldamisele ja energiaenklaavide, nagu Baltimaade, Ibeeria poolsaare, Iirimaa, Sitsiilia ja Malta järkjärgulisele integreerimisele. Veelgi enam, kava on projektide rakendamist kiirendanud konkreetsete meetmete ja ehitustööde rahastamisega, aidanud projektide teostajatel hankida finantsasutustest täiendavaid rahastamisvahendeid ja aidanud mitut projekti, milles olid tõsised probleemid keskkonnaloa hankimisega, käsitleda riikide ametiasutustes prioriteetsena.

Siiani on ette nähtud, et enamik 31 käimasolevast projektist peaks saama valmis aastatel 2012–2013, samas kui mõni projekt kestab tehniliste, õiguslike ja äriliste probleemide tõttu 2017. aastani.

3. Avamere tuuleenergia

3.1. Sissejuhatus

Energeetikakava avamere tuuleenergia allprogramm koosneb üheksast projektist kahes peamises tegevusvaldkonnas:

– uuenduslike turbiinide ja avamere tuulegeneraatorite aluste ulatusliku katsetamise, tootmise ja paigaldamise toetamine;

– suurte tuuleenergiamahtude võrkudesse ühendamiseks moodulipõhiste lahenduste väljatöötamise toetamine.

Toetusesaajate hulgas on projektiarendusettevõtjad, tehnoloogiaettevõtjad, taastuvenergiatootjad ja põhivõrguettevõtjad. Energeetikakava kogu eelarve 565 miljonit eurot on kohustusega seotud ja üheksale projektile oli 2012. aasta märtsi lõpuks kokku makstud 189 miljonit eurot.

3.2. Avamere tuuleenergia projektide hetkeseis

Pilt projektide rakendamise seisust on erinev: mõni projekt on juba valmis, teised on ajakavas, aga mõnes esineb suuri hilinemisi.

3.2.1. Avamere turbiinid ja konstruktsioonid (kuus projekti)

Energeetikakava toetustega on praeguseks tagatud esimeste suurte (400 MW) avamere tuuleparkide ehitamine rannikust kaugele (üle 100 km) ja sügavasse vette (üle 40 m). Energeetikakava raha abil on valitud projektid saanud pangakontsernidelt vajalikud laenud, et oma finantsasjad sulgeda. Energeetikakava meede Thornton Banki projektis Belgias valmis 2011. aasta septembris.

Neli Saksa tuulepargiprojekti on juba tootmis- ja/või paigaldusjärgus. Peale selle lülitati esimene energeetikakavast kaasrahastatud taristu kaudu toodetud avamere tuuleenergia Saksa võrku juba 2010. aasta sügisel. Kuigi need projektid edenevad üldiselt väga hästi, esineb neis algse kavaga võrreldes siiski teatud hilinemisi. Need on tingitud peamiselt kolmest põhjusest: hilinemised garanteeritud võrguühenduses, hilinemised loamenetluses ja hilinemised tehnilistel põhjustel (kvaliteedivead tootmises ja ebasoodsad ilmastikuolud). Selle tagajärjel on üks projekt (Bard I) juba toetuslepingu muutmisega ametlikult ümber ajastatud ja teised peaksid taotlema toetuslepingu pikendamist ühe kuni kahe aasta võrra.

Kõige suuremad hilinemised esinevad avamere tuuleenergia tehnoloogiakatsetuskeskuse rajamise projektis Aberdeeni (Ühendkuningriik) ranniku ääres. Kommertstuulepargiga katsetusrajatise kombineerimiseks oli vaja luua spetsiaalse struktuuriga ettevõte mitme abisaaja osalusel. Lisaks võtab loamenetlus oodatust kauem aega.

3.2.2. Avamere tuuleenergiavõrk (kolm projekti)

Kolm avamere tuuleenergiavõrgu projekti avamere tuuleenergia võrku ühendamise innovaatilise tehnoloogia paigaldamiseks (kõrgepinge alalisvool – kontrollitud pingeallikas) on vähem valmis. Nende projektide peamine eesmärk on paika panna Euroopa avamerevõrgu esimesed põhitähtsad nurgakivid. Need on väga keerukad mitte ainult tehnoloogiliselt, vaid ka regulatiivselt ja ärilisest aspektist. Hilinemised riikide reguleerimisasutuste kaasrahastamisotsustes tähendavad, et nende projektide ajakava tuleb ümber ajastada, mis nõuab projekti kestuse pikendamist aastateni 2016–2018. Nendele raskustele vaatamata tehti tuuleenergia võrku sidumise projektides 2011. aastal siiski oluline samm edasi: töötati täpselt välja nende ärimudelid ja määrati kindlaks optimaalsed kaablimarsruudid ning võrkudevaheliste ühendusmoodulite tehnilised kirjeldused.

3.3. Järeldused

Energeetikakava toetus nn turbiini- ja struktuuriprojektidele annab otseseks tulemuseks süsinikdioksiidivaba elektrienergia tootmise lisavõimsust 1 500 MW ja mõnes projektis on see tulemus juba osaliselt saavutatud. Energeetikakava projektidel on ka oluline õppeefekt, näiteks avamere aluste tootmisaja lühendamisel ja aluste paigaldamise ajakulu vähendamisel.

Mõnel juhul on projekti rakendamine katsumuslik ja edeneb aeglaselt. Energeetikakava meetmete õigeaegne rakendamine sõltub suuresti loamenetluse kiirusest. Määravad on ka teised raamtingimused, nagu tagatised, et avamere tuulepargid saavad võrguühenduse.

Tuuleenergia võrku sidumise projektide puhul on ühendatavate tuuleparkide litsentsimine ning reguleerimisasutuste kaudu kaasrahastamise hankimine otsustava tähtsusega tõkked, mis tuleb ületada enne, kui saab teha lõpliku investeerimisotsuse.

4. SÜSINIKDIOKSIIDI KOGUMINE JA SÄILITAMINE

4.1. Sissejuhatus

ELi julgete energia- ja kliimapoliitika eesmärkide saavutamine, eelkõige CO2-heite vähendamine energiasüsteemis 2050. aastaks, nõuab vähese CO2-heitega tehnoloogia kasutuselevõtmist, sealhulgas süsinikdioksiidi kogumist ja säilitamist. Energeetikakavas on kooskõlas Euroopa energiatehnoloogia strateegilise kavaga sihiks seatud süsinikdioksiidi kogumise ja säilitamise terviklikud katseprojektid eesmärgiga muuta see tehnoloogia kümnendi lõpuks majanduslikult tasuvaks. Kavast antakse kuuele elektritootmissektori projektile rahalist toetust üks miljard eurot, millest 392 miljonit eurot on juba abisaajatele 2012. aasta märtsist alates välja makstud. Valitud projektid hõlmavad kolme erinevat CO2 kogumise tehnoloogiat ja erinevaid CO2 säilitamise võimalusi maismaal ja avamerel: nafta- ja gaasiväljad (täiustatud nafta väljamisega ja ilma selleta) ning soolased põhjaveekihid. Selles käsitluses tunnistatakse, et süsinikdioksiidi kogumise ja säilitamise terviklahenduse projektid on uudse tehnoloogia väljakutse ja nende katsetamiseks on vaja lahendada palju tehnilisi, majanduslikke ja regulatiivseid probleeme. Nende projektide koordinaatorid on kommunaal- või energiaettevõtjad. Abisaajate hulgas on veel energiaülekande ettevõtjad, seadmete tarnijad ja teadusasutused.

4.2. Süsinikdioksiidi kogumise ja säilitamise projektide hetkeseis

Energeetikakava võimaldas kõiki kuut projekti kiiresti alustada (Saksamaal, Ühendkuningriigis, Itaalias, Madalmaades, Poolas ja Hispaanias). Nendest ühe jaoks oli energeetikakaval oluline roll riiklike rahastamisvahendite kaasamisel. Lubade alal on energeetikakava käivitanud sihipärase dialoogi ja koostöö ametiasutuste ja kohalike elanikega. Mõni projekt on tõenäoliselt aidanud kiirendada õigusliku raamistiku tegelikku rakendamist liikmesriigi tasandil. Peale selle on seni teostatud detailsed projekteerimisuuringud andnud kommunaalmajanduse valdkonnas põhjalikku oskusteavet integreeritud süsinikdioksiidi kogumise ja säilitamise käitise tulevasest tööst. Konkreetsete geoloogiliste säilituskohtade uurimistöö käigus on ka välja selgitatud sobivad kohad CO2 alaliseks ja ohutuks hoidmiseks.

Süsinikdioksiidi kogumise ja säilitamise allprogramm hõlmab projektides kogemuste ja parimate tavade jagamise kohustust, mida rakendati süsinikdioksiidi kogumise ja säilitamise projektivõrgustiku loomise kaudu. Nagu 2010. aastal, avaldas projektivõrgustik ka 2011. aastal avalikud kokkuvõtted CO2 säilitamise projektidest, avalikkuse kaasamisest ja loamenetlustest saadud õppetundidest.

2011. aastal viidi enamikus projektides lõpule projektieelse kavandamise ja teostatavuse (edaspidi „FEED”) uuringud süsinikdioksiidi kogumisploki kohta, kaasa arvatud seadmete tarnija eelvalimine, mis on viimane tehniline etapp enne käikulaskmist. Uurimistööd väljavalitud säilituskohtadel on jätkatud paralleelselt optimaalsete CO2 transportimise marsruutide väljaarendamisega.

Hoolimata nendest positiivsetest sammudest seisab kogu süsinikdioksiidi kogumise ja säilitamise allprogramm suurte õiguslike ja majanduslike küsimuste ees, mis ohustavad selle edukat rakendamist. Asjaolu, et üheski projektis ei ole veel tehtud lõplikku investeerimisotsust, näitab praeguseid raskusi. Esimene projekt, mis on eeldatavasti valmis lõplikuks investeerimisotsuseks 2012. aasta septembriks, asub Madalmaades. Kõikide teiste projektide puhul ei ole lõplikku investeerimisotsust oodata enne 2013. aastat. Selle sihtmärgi saavutamine on hilinenud mitmel põhjusel, sealhulgas seetõttu, et veel ei ole saadud kõiki lube, säilituskohtade uurimine ei ole lõpule viidud, finantsstruktuur ei ole veel valmis. Pealegi muudab süsinikdioksiidi madal hind heitkogustega kauplemise süsteemis (HKS) lühiajalised ja keskpika tähtajaga süsinikdioksiidi kogumise ja säilitamise ärivõimalused väheatraktiivseks ja see on ka suurendanud hinnangulisi käitiste tegevuskulusid. Pealegi on projektidel praeguses majanduskontekstis üha raskem rahastamist saada.

2012. aasta alguses lõpetati energeetikakava projekt Saksamaal Jaenschwaldes. Lisaks avalikkuse vastuseisule võimalike säilituskohtade suhtes jõudsid teostajad järeldusele, et kuna Saksamaa on süsinikdioksiidi kogumise ja säilitamise direktiivi ülevõtmisega palju hilinenud, ei ole võimalik projekti ajakava piires vajalikke CO2 säilitamise lube hankida.

Sellises raskes olukorras on süsinikdioksiidi kogumise ja säilitamise tulevik teelahkmel. Komisjon arutab süsinikdioksiidi kogumise ja säilitamise sidusrühmadega ja projektide teostajatega kõige asjakohasemaid järelmeetmeid, mida EL selle strateegilise sektori toetuseks saaks võtta, ning võimalusi, kuidas energeetikakava rahalisi vahendeid positiivse lõpliku investeerimisotsuse saavate projektide jaoks kõige paremini ära kasutada.

4.3. Järeldused

Suuri edusamme tehti süsinikdioksiidi kogumisplokkide detailsete tehniliste uuringute lõpuleviimisel ja vähemal määral säilituskohtade valideerimisel.

Süsinikdioksiidi kogumise ja säilitamise allprogramm on pärast teist rakendusaastat aga jõudnud teelahkmele: üks projekt on tühistatud ja üheski ülejäänud viiest ei ole veel tehtud lõplikku investeerimisotsust. Need on hilinenud mitmel põhjusel: veel ei ole saadud kõiki lube, säilituskohtade uurimine ei ole lõpule viidud, finantsstruktuur ei ole veel valmis.

Seetõttu lükkub enamiku käitiste käivitamine ilmselt edasi aastatesse 2016/2017. Süsinikdioksiidi kogumine ja säilitamine on uudne tegevusala, mille jaoks on lisaks tehniliste ja majanduslike aspektide valideerimisele vaja täita ka uusi õiguslikke raamistikke (nt CO2 säilitamise kohta). Tööstusharu ja liikmesriigid peavad rohkem pingutama, et vähendada hilinemist nende projektide õiguslikes ja finantsaspektides.

5. Euroopa Energiatõhususe Fond

5.1. Fondi tunnused ja eesmärgid

Määrusega (EL) nr 1233/2010 võimaldatakse luua rahastamisvahend energiatõhususe ja detsentraliseeritud taastuvenergia investeeringute toetamiseks. Määrusega eraldatakse uuele rahastule umbes 146,3 miljonit eurot, mis vastab energeetikakava kulukohustuste assigneeringutele, mis olid 31. detsembri 2010. aasta seisuga kasutamata jäänud.

Pärast muudetud energeetikakava määruse jõustumist tegi komisjon Euroopa Investeerimispangale (EIP) ülesandeks luua investeerimisfond ja käivitada selle tegevus. Selleks sõlmisid komisjon ja EIP 2011. aasta märtsis delegeerimiskokkuleppe. Rahastu toimib Euroopa Energiatõhususe Fondi (EEE F)[9] nimelise investeerimisfondina, tehnilise abi ja teadlikkuse tõstmise vahendina. Fondi kapital on 265 miljonit eurot, millest EL on andnud 125 miljonit eurot. Teised rahastamispartnerid on teinud sissemaksed järgmiselt: EIP 75 miljonit eurot, Cassa Depositi e Prestiti (CDP) 60 miljonit eurot ja Deutsche Bank 5 miljonit eurot. Lisaks fondile kapitali andmisele annab EL 20 miljonit eurot tehnilise abi toetusteks ja 1,3 miljonit eurot teadlikkuse suurendamise tegevuse jaoks. Fondis osalemine on avatud ka teistele finantsasutustele, kes võivad olla ühinemisest huvitatud.

Vastavalt Euroopa 2020. aasta aruka, jätkusuutliku ja kaasava majanduskasvu strateegiale täiendab EEE F praegust energiatõhususe poliitika raamistikku, eriti 2011. aasta energiatõhususkava, [10] ja energiatõhususdirektiivi ettepanekut[11] ning annab nendesse oma panuse.

Fond investeerib energiasäästu/energiatõhususe meetmetesse (70 %), taastuvenergiaprojektidesse (20 %) ja keskkonnahoidlikku linnatransporti (10 %), keskendudes linnakeskkonna investeeringutele. Rahastust toetuse saajad on kohaliku, piirkondliku ja (kui see on põhjendatud) liikmesriikide tasandi ametiasutused ning nende nimel tegutsevad avalik- või eraõiguslikud isikud.

Fond pakub projekti struktuurile ja vajadustele kohandatud eri tüüpi võla- ja omakapitaliinstrumente[12]. Fond võib eelkõige osutada järgmist tüüpi finantsteenuseid: keskpika- ja pikaajalised eelislaenud, allutatud laenud, vahefinantseerimislaenude investeeringud, tagatised, omakapitali ja kvaasikapitali investeeringud või maksekohustuste ost[13]. Tehnilise abi komponent annab projekti teostajatele finantstoetust projektide struktureerimise ja fondile taotluste koostamise abistamiseks mõeldud toetusena.

EEE F asutati selleks, et tegeleda energiatõhususe peamiste turutõketega: vajadustele vastava rahastamise puudumine, vähene turuusaldus nende investeeringute suhtes ja kõrge kapitalimaksumus projekti arendamiseks. Fondi eesmärk on seega rahastada konkreetseid „kopeeritavaid” nn majakaprojekte, et näidata energiatõhususe investeeringute tasuvust, pakkudes vajadustele kohandatud rahastamist, mida praegu turul ei pakuta, toetades eelkõige energiaettevõtete arendamist ja püüdes kaasata täiendavat rahastamist erasektorist.

5.2. Senised edusammud

Pärast delegeerimiskokkuleppe sõlmimist tegi EIP toimekalt kõik vajalikud õiguslikud sammud, et panna fond tööle, ja tehinguid alustati 1. juulil 2011. Fondi halduriks valitud Deutsche Bank korraldas kõigepealt mitu kommunikatsiooni- ja turunduskampaaniat fondi reklaamimiseks, et koostada ootel tehingute varu ja luua väärtuslikke kontakte kohalike omavalitsuste ja ka potentsiaalsete investoritega fondi laiendamiseks tulevikus. Sellega seoses loodi veebisait www.eeef.eu ja aktiveeriti veebipõhine projektitaotluste esitamise vahend, et hõlbustada fondihalduri ja taotlejate interaktiivset lävimist. Tehnilise abi komponendi haldamise delegeeris EIP fondihaldurile ja esimesi taotlusi juba vaadatakse läbi.

Fondi esimestel tegevuskuudel on kohalikud omavalitsused, energiaettevõtted ja teised riigiasutuste nimel tegutsevad avalik- või eraõiguslikud isikud juba esitanud fondihaldurile arvukalt projektiettepanekuid soojus- ja elektrienergia koostootmise, tänavavalgustuse, keskkütte ja hoonete renoveerimise alal. Mitu paljutõotavat projekti on põhjalikul hindamisel ja esimesed tehingud on teoksil. Nagu teiste rahastamisvahendite puhul, esineb ka paljude eelvaliku läbinud projektide puhul pikaajalist hankemenetlust ja keerukat tehingute struktureerimist. Esimesed projektid on katsekogemuseks, et edendada konkreetsete energiaettevõtete struktuure. Sellega seoses töötati energiatõhususe teenuste põhjal välja maksekohustuste ostu standardleping, mis hõlbustab energiaettevõtjatega uuenduslike tehingute väljaarendamist ja levitamist.

Pärast tüüpilist fondi ülestöötamise etappi peaks eelduste kohaselt teoks saama veel projekte. Komisjon esitab vastavalt määruses nr 1233/2010 sätestatud nõuetele 2013. aasta juuniks parlamendile ja nõukogule aruande fondi edusammude ja võimalike tulevaste arengusuundade kohta.

[1] Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 663/2009, 13. juuli 2009, millega luuakse abikava majanduse elavdamiseks ühenduse finantsabi andmisega energeetikaprojektidele.

[2] Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 1233/2010, 15. detsember 2010, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 663/2009.

[3] http://ec.europa.eu/energy/evaluations/doc/2011_eepr_mid_term_evaluation.pdf.

[4] Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, milles käsitletakse üleeuroopalise energiataristu suuniseid, KOM(2011) 658 (lõplik).

[5] Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, millega asutatakse Euroopa Ühendamise Rahastu, KOM(2011) 665.

[6] Poseidoni projekti puhul katkestati hiljuti läbirääkimised Shah Deniz 2 maardla arendajaga ja projekti sponsorid kaaluvad teisi Kaspia mere piirkonnas või Lähis-Idas saadaolevaid tarneallikaid.

[7] Energiapoliitika Uuringute Piirkondliku Keskuse poolt läbi viidud Doonau piirkonna gaasituru mudeli süvaanalüüs näitab ühenduste loomisest saadavat kasu ja selle mõju piirkonna gaasihindade vähenemisele, mis võib olla kuni 6 %. (Uuritud projektid olid näiteks Ungari-Slovakkia vaheline ühendus, Bulgaaria-Kreeka vaheline ühendus ja Poola veeldatud maagaasi projekt.) Vt lähemalt: http://www.rekk.eu/images/stories/letoltheto/kaderjak_drgmm_ep_20120620_v2.pdf

[8] Määrus (EL) nr 994/2010, 20. oktoober 2010. ELT L 295, 12.11.2010, lk 1.

[9] EEE F SA on struktureeritud rahastu (Luksemburgi seaduse alusel SICAV-FIS).

[10] KOM(2011) 109, 8.3.2011.

[11] KOM(2011) 370, 22.6.2011.

[12] EEE F ei anna toetusi ega subsideeritud intressimäärasid (sooduslaene). Neid finantssoodustusi ei peeta õigeteks stiimuliteks projektidele, mis toodavad piisavalt tulu selleks, et olla majanduslikult tasuvad.

[13] Maksekohustuste ostu skeem seisneb tulevase debitoorse võlgnevuse soodushinnaga müümises (energiakokkuhoid). Maksekohustuste ostu skeemidele antakse EEE F alusel lisatagatised tagatistena energiatõhususe lepingute kaudu.