ET    ET ET 
ET    ET  EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON 
Brüssel, 15/7/2008 
SEK(2008)2282 
KOMISJONI TALITUSTE TÖÖDOKUMENT, 
mis on lisatud dokumendile 
 
KOMISJONI TEATIS NÕUKOGULE, EU ROOPA PARLAMENDILE, EUROOPA 
MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMI TEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE 
  
TEADUSUURINGUTE ÜH INE KAVANDAMINE: 
 
Koostöö ühiste probleemid e tõhusamaks lahendamiseks 
   
MÕJU HINDAMISE KOKKUVÕTE  
 
{KOM(2008)468 (lõplik)} 
{SEK(2008)2281} 
ET 2   ET 1. MENETLUSKÜSIMUSED JA KONSULTE ERIMINE HUVITATUD ISIKUTEGA  
1.1. Sissejuhatus 
Käesolev mõju hindamine on tehtud Euroopa Komisjoni teatises „Teadusuuringute ühine 
kavandamine” esitatud algatuse toetuseks. Ühine programmitöö on üks viiest algatusest, mille 
komisjon on 2008. aastaks kavandanud jätkuna r ohelisele raamatule „Euroopa teadusruum: uued 
perspektiivid” ning mis on kooskõlas uurimisprogr ammide ja prioriteetide optimeerimise 
valdkonnaga. Ühine programmitöö on protsess, mille s liikmesriigid osalevad vabatahtlikult ning 
nn à la carte  põhimõttel konkreetset val dkonda või teemat käsitlevat e teadusuuringute ühiste 
tegevuskavade sõnastamisel, väljatöötamisel ja rakendamisel. Kõnealune protsess võib hõlmata 
liikmesriikide olemasolevate programmide kooskõl astamist, täiesti uute kavade algatamist, 
vahendite koondamist, saavutatu ühist jälgimist ja vajaduse korral läbi vaatamist. Kõnealuse 
protsessi eesmärk on piiriülese koostöö tuge vdamise ja parandamise ning liikmesriikides 
riiklikult rahastatud uurimispr ogrammide kooskõlastamise ja in tegreerimise kaudu aidata 
Euroopas tõhustada teatavate strateegiliste valdkonda de rahastamist riiklikes t vahenditest ja leida 
paremaid lahendusi ühiskondlikele probleemidele. Komisjoni soovitatud lähenemisviisi eesmärk 
on edendada ühist programmitööd liikmesriikide juhitud kõrgetasemelise poliitilise protsessi 
kaudu, mis pakub paindlikke võimalusi seoses õiguslike meetmete, programmis osalejate 
koosseisu ning programmide kooskõlastamise ja  integreerimisega. Ühine programmitöö on 
suunatud avaliku sektori uurimisprogrammidele ning hõlmab seetõttu pigem avaliku sektori 
sisest koostööd kui era- ja avaliku sektori va helist koostööd. Ühise programmitöörakendamisel 
on oma osa ka tööstusel. 
1.2. Poliitiline toetus ja sidusrühmade toetus 
Poliitilisel tasandil on teadustegevuse kooskõlasta mise parandamist ja tõhustamist selgelt 
toetatud juba rohkem kui 15 aastat: 2008. aasta kevadel kogunenud Euroopa Ülemkogu julgustas 
komisjoni ja liikmesriike „ jätkama algatuste väljatöötamist teadusuuringute alaseks ühiseks 
programmitööks valdkondades, kus see lähenemi sviis on asjakohane, ni ng võimaldades alates 
2010. aasta lõpust rakendada uute ühisprogrammide ja  ühiste projektikonkursside käivitamisel 
strateegilisemat ja paremini struktureeritud lähenemisviisi “. 
Poliitikakujundajate, teadlaste ja ka elanike hulgas ollakse üldi selt ühel meelel, et Euroopa ees 
seisvad kiireloomulised ning ühised probleemi d, nagu kliimamuutuse, energia, julgeoleku, 
inimeste tervise ja rahvastiku vananemisega se otud küsimused, tuleks lahendada ühiselt Euroopa 
tasandil. Samuti usuvad kõnealused sidusrühmad, et teadusuuringutel on kõnealuste küsimuste 
lahendamisel oluline roll, ent samas eeldab teadus e tõhus panus ühise tegevuskava koostamist ja 
teadusuuringute paremat kooskõlastamist Euroopas.  
ET 3   ET 2. PROBLEEMI KIRJELDUS  
2.1. Vajadus tõsta Euroopa suutlikkust lahenda da ühiskondlikke probleeme, tagades 
avaliku sektori uurimis- ja arendustegevus e parema kooskõlastamise ja osutades 
ühiselt tähelepanu strateegilis elt olulistele küsimustele 
Ühiskondlike probleemide lahe ndamiseks peab Euroopa teadusuuringute süsteem olema 
suuteline andma kõige kõrgematele nõudmistele vastavaid tulemusi. Samas ei ole Euroopa 
suutnud kiirelt suurendada oma kulutusi tea dusuuringutele ning peab seepärast jätkama 
jõupingutusi, et teadus- ja are ndustegevuseks ette nähtud nappe vahendeid paremini kasutada 
nende tõhusama ja tulemuslikuma investeerimise kaudu. Seetõttu mängib av alik sektor olulist 
rolli riigi rahastatava teadus- ja arendustegevuse kulutasuvuse tõstmisel. 
Avaliku sektori teadus- ja arendustegevuse mõju ja tõhususe suurendamiseks on mitmeid 
võimalusi. Üheks suhteliselt harva kasutatava ks, kuid potentsiaalselt tasuvaks viisiks on 
paremini korraldada Euroopas avaliku sektori teadus- ja arendustege vusse investeerimist, 
tõhustades piiriüleste programmide alas t koostööd ja nende kooskõlastamist. 
Ehkki liikmesriigid on aastate jooksul välja töötanud mitmes uguseid mehhanisme riigiülese 
teadus- ja arendustegevuse parandamiseks, kava ndatakse, rahastatakse, kontrollitakse ja 
hinnatakse Euroopas tsiviilvaldkonnas avalikus se ktori teadus- ja aren dustegevusest ligikaudu 
85 % ikka veel liikmesriigi tasandil. Euroopa t eadus- ja arendustegevus on võrreldes teiste 
struktuuripoliitika vald kondadega, näiteks konkurentsi, kaubanduse, tööstuse jm valdkondadega 
märksa vähem integreeritud ja kooskõlastatud.  
Kõnealuse probleemi lahendamiseks on komisjon käivitanud mitu uut alga tust liikmesriikide 
avaliku sektori teadus- ja arendustege vuse tõhusamaks kooskõlastamiseks, nagu avatud 
koordinatsioonimeetod, riiklike ja  piirkondlike uurimisprogrammide  loojaid ja juhte ühendav 
ERA-NET-süsteem, tuginedes asutamislepingu ar tikli 169 sätetele, mis võimaldavad ühendusel 
osaleda mitme liikmesriigi algatatud teadus- ja arendusprogrammides. Kõnealused jõupingutused jäävad teadusuuringute jaoks er aldatavate summade poolest siis ki äärmiselt tagasihoidlikuks 
ning on programmide täieliku integreerimise seisukoha lt strateegilise  juhtimise ja liikmesriikide 
toetuse puudumise tõttu osut unud vaid osaliselt edukaks. 
2.2. Vajadus uue lähenemisviisi järele 
Üha enam teadvustatakse vajadus t sellise uue, strat eegilisema lähenemisv iisi järele Euroopa 
teadus- ja arendustegevuse programmide kooskõlastamisel, mis keskenduks Euroopas 
ühiskondlikele probleemidele lahendusi pakkuva tele valdkondadele ja milles kooskõlastatud 
tegevus aitaks suurendada t eadusuuringute tõhusust ja mõj u. Varasemad püüdlused edendada 
ühist programmitööd on luhtunud, kuna liikmesriikides on puudunud kõrgel tasandil poliitiline toetus ning kuna asjaomaste teadus- ja te hnoloogiavaldkondade strukt uuri ja korralduse 
iseärasuste kohta ei ole olnud piisavalt usal dusväärset teavet, mis aidanuks valdkonda ka 
paremini mõista, samuti on takistusek s osutunud kasutatud vahendite jäikus. 
Nüüd on õige aeg käivitada uus poliitiline al gatus seoses ühise programmitööga. Laiem 
poliitiline kontekst on muutunud seetõttu, et kogu Euroopa ees  seisvad olulised ühiskondlikud 
probleemid on tõusnud poliitilise tegevuskava ti ppu nii kõigis liikmesriikides kui ka ühenduse 
tasandil ning vähese kooskõlastatuse tagajärjed  torkavad üha enam silma. Üleeuroopaliste 
probleemide lahendamine nõuab ühiseid jõupi ngutusi ning edu saavutamine eeldab kõigi 
ET 4   ET liikmesriikide täielikku pühendumust. Uut algatust peaksid vormima sidusrühmade seisukohad ja 
varasemad kogemused. 
Oluline on see, et ühise programmitöö protsess  ei keskenduks liialt ei komisjoni juhtimisel 
põhinevale „ülalt-alla“ lähenemisv iisile ega ka „alt-üles“ lähene misviisile, mille tulemuseks 
oleks ühtse strateegia ja põhieesmärgi puudumine. 
Tõhus ühine programmitöö tähendab liikmesriiki devahelist koostööd selliste neile ühist huvi 
pakkuvate valdkondade kindlaksmääramisel, mille puhul ühistegevus võib oluliste ühiskondlike probleemide lahendamisel olla t õhusam. Kõnealuses protsessis tu leb eelkõige kasutada kõigile 
osalistele sobivaid kriteeriume nende valdkondade täpsustamiseks, mille puhul ühine programmitöö võiks anda kõige paremaid tulemusi . Kõnealuste kriteeriumide tõhus rakendamine 
eeldab korraliku teabebaasi olemasolu. Vaja on koguda teavet olemasol evate riiklike ja 
piirkondlike uurimisprogrammide kohta eri valdkondade s, sealhulgas on vaja  selgeks teha, mida 
kõnealused programmid hõlmavad, mis jääb nende  rakendusalast väljap oole, kas programmid 
kattuvad ning millal peaks programm olema ulatuslikum ja põhjalikum.  
Vajalik on rakendada ka muutuva koosseisu lähenemisviisi ( variable geometry approach ), mis 
pakub liikmesriikidele võimaluse osaleda protsessi s paindlikult. Probleemsed valdkonnad ei ole 
liikmesriikide lõikes alati samad, eriti 27 liikmest koosnevas Euroopa Liidus.  
Tõhus kavandamisprotsess peab võimaldama ka jä rkjärguliste meetmete võtmist, valides kõige 
tõhusama viisi asjaomases valdkonnas tegutsemiseks. 
2.3. Subsidiaarsus ja Euroopa lisandväärtus 
Ühenduse pädevus kõnealuses valdkonnas on sätest atud mitmes asutamislepingu artiklis, mis 
käsitlevad teadusuuringute kooskõlastamist ning liikmesriikide ja Euroopa Ühenduse vahelist koostööd (artiklid 165, 169, 171). Komisjoni esit atud ühise programmit öö protsessi tuleb 
põhjendatult pidada vajalikuks, se st pelgalt liikmesriikide tasandi l võetavad valitsustevahelised 
meetmed on püstitatud eesmärkide saavutamiseks tõenäoliselt ebapiisavad. Kõnealuste meetmete laiendamine on viimastel aastatel aeglustu nud ja enamik programmide mitmepoolse 
kooskõlastamise algatusi on välja töötatud ühe nduse meetmete raames. Seetõttu ei ole 
liikmesriigid üksinda tegutsedes tõenäoliselt suutelised kõnealuseid probleeme lahendama. 
Ettepanekus käsitletud Euroopa lisandväärtus põhi neb osaliselt mitme põhiprobleemi (näiteks 
kliimamuutuse) riigiülesel olemusel ja nende lahendamine eeldab liikmesriikidevahelist koostööd. Lisaks sellele pakub k õnealune ettepanek võimalusi suurendada avaliku sektori 
teadus- ja arendustegevuse progr ammide ulatust, rakendusala ja tõhusust Euroopas, teha 
koostööd ühiste probleemide käsitlemisel ja ühiste lahenduste väljatöötamis el, ületada selliseid 
turuletuleku takistusi nagu mitmetele teadus - ja tehnoloogiavaldkondadele  iseloomulikud kõrged 
tegevuse alustamise ja tegevuskulud, koondada a ndmed ja oskusteave, tugevdada teaduse, 
tehnoloogia ja innovatsiooniga seotud mõju, vä ltida üleeuroopaliste programmide dubleerimist, 
muuta programmid põhjalikumaks ja vä hendada programmijuhtimise kulusid. 
ET 5   ET 3. EESMÄRGID  
3.1. Üldpoliitilised eesmärgid 
Ühise programmitöö algatuse üldpoliitilised ee smärgid on parandada Euroopa Liidu suutlikkust 
saavutada kõrgetasemelised polii tilised eesmärgid ja leida la hendus järgmistele ühenduse ees 
lähiaastatel seisvatele olulistele probleemidele:  
(1) aidata kaasa uuendatud Lissaboni strat eegia eesmärkide saavutamisele;  
(2) aidata Euroopal teadusuuringute abil t õhusamalt lahendada põhilisi ühiskondlikke 
probleeme; 
(3) aidata kaasa Euroopa teadusruumi eesmärkide saavutamisele. 
3.2. Konkreetsed eesmärgid  
Üldpoliitiliste eesmärkide saavutamiseks tule b Euroopas olulisi ühiskondlikke probleeme 
käsitlevates valdkondades tõhusta da avaliku sektori teadusuuri ngute kavandamist ja muuta see 
tulemuslikumaks. Konkreetsed eesmärgid on järgmised: 
(1) parandada Euroopa Liidu liikmesriikides  avaliku sektori uurimisprogrammide 
kooskõlastamist valdkondades, mis võivad pa kkuda lahendusi olulistele ühiskondlikele 
probleemidele ja mille puhul on tõendatu d lisandväärtuse tekk imine piiriülese 
lähenemisviisi rakendamisel;  
(2) suurendada sellega kõnealuste programmide mõju teaduse ja tehni ka valdkonnas (teaduse 
tipptase, vahendite, andmete ja oskusteabe koondamine, kriitilise massi saavutamine, 
programmide optimeerimise lihtsustamine ), samuti ka nende majanduslikku ja 
ühiskondlikku mõju. 
3.3. Tegevuseesmärgid 
Eespool nimetatud mõju ja tõhususe suurendamise ks on püstitatud järgmised tegevuseesmärgid:  
(1) käivitada tõhusalt toimiv protsess, mis edendaks strateegilisemat lähenemisviisi avaliku 
sektori uurimisprogrammide kooskõlastamise valdkonnas ja mille eesmärk on lahendada 
Euroopas ühiskondlikke probleeme; 
(2) tagada, et kõnealusel protsessil ja asjaom astel avaliku sektori teadusuuringute ühise 
kavandamise algatustel oleks sidusrühmade ulat uslik toetus ja vastutust kantaks kõrgemal 
tasandil; 
(3) parandada kõnealuse protsessi kaudu, rakendade s sobivaid vahendeid, piiriüleste avaliku 
sektori uurimisprogrammide integreeritust ja tugevdada nende struktuurimõju, eriti 
teadus- ja arendustegevuseks vaja liku kriitilise massi saavutamisel; 
(4) käivitada protsess, mis võimaldaks järkjärguliselt kasutada ühise programmitöö 
vahendeid ning milles osalevate liikmesriikide koosseis võib muutuda;  
(5) tagada, et ühisalgatused põhineksid ajakohase l ja usaldusväärsel teabel teadusuuringute 
riikliku ning piirkondlik u kavandamise kohta; 
ET 6   ET (6) suurendada kõikide poliitikav aldkondade järjekindlust. 
4. ERINEVAD POLIITILISED VALIKUD  
Kõnealuste eesmärkide saavutamiseks kaaluti ne lja poliitilist valikut. Kõnesolevate valikute 
vahelised erinevused on seotud kahe põhiküs imusega: kuidas ühise programmitöö valdkonnad 
kindlaks määratakse ja missugusei d vahendeid selleks rakendatakse1. 
Valides poliitika muutmata jätmise (esimene valik), määravad ühise programmitöö teemad 
kindlaks liikmesriikide sidusrühmad juhtumipõhiselt ( ad hoc ), lähtudes „alt-üles“ 
lähenemisviisist. Kõnealune valik on nõrgalt koo skõlastatud ja selle rakendamiseks kasutatakse 
väheseid vahendeid (põhiliselt ERA-NET-süsteemi ja asutamislepingu artiklis 169 sätestatud vahendeid). Lisaks sellele rake ndatakse paindlikku lähenemisviisi nii kriitilise massi (partnerite 
arvu ja asjakohasusega seoses) kui ka progr ammide soovitatava integreerituse suhtes. 
Ammendades võimalikult suurel määr al artikli 169 võimalused (teine  valik), toimitakse sarnaselt 
eespool nimetatud valikuga, s.t poliitika muutmata jätmisega, selles mõttes, et mõlemal juhul 
määravad ühise programmitöö teemad kindlaks liik mesriigid, järgides „alt-üles“ lähenemisviisi, 
ning tegevuse elluviimiseks kasutatakse samu  vahendeid (põhiliselt ERA-NET-süsteemi ja 
asutamislepingu artikli 169 sättei d). Kõnealune valik erineb polii tika muutmata jätmise valikust 
ennetava lähenemisviisi rakendamise poolest,  mis näeb rangelt ette ERA-NET-süsteemi 
kuuluvate ERA-NET-meetmete ja ERA-NET-Plus-m eetmete rakendamise enne asutamislepingu 
artikli 169 sätete kohaldamist. Ühise programm itöö teemad peaksid kattuma raamprogrammiga 
ja tagama eri valdkondade poliitika süstemaatilise järjepidevuse, kusjuures suuremat tähelepanu 
pöörataks ka kriitilisele massile ja  programmide integreerimisele. 
Peamine erinevus ühenduse juhitava strateegilise valiku (kolmas valik) ja kahe eespool 
nimetatud valiku vahel on see, et kolmanda vali ku puhul kasutatakse pigem strateegilist kui „alt-
üles“ lähenemisviisi. Kõnealuse valiku puhul tuvastatakse esmalt olulised ühiskondlikud 
probleemid ja hinnatakse asjaomastes te adus- ja tehnoloogiava ldkondades riiklikult 
rahastatavateks teadusuuringuteks vajalik krii tiline mass. Kõnealuse valiku puhul toimub eespool 
kirjeldatud strateegiline hindamine ja ühise program mitöö sobivate valdkondade 
kindlaksmääramine ühenduse juhtimisel. Lisaks se llele valib ühendus juba levinud meetmete 
hulgast ka kõige sobivama vahendi. 
Otsustades üleeuroopalise strateegilise protsess i kasuks (neljas valik), toimitakse sarnaselt 
ühenduse juhitava strateegilise valikuga selles mõttes, et tege mist on samuti strateegilise 
valikuga, mis põhineb oluliste  ühiskondlike probleemide la hendamisel, kuid ühenduse ja 
liikmesriikide osatähtsuse poolest on see olulisel t erinev. Üleeuroopalise strateegilise protsessi 
puhul ei määra ühise programmitöö teemasid m itte ühendus, vaid liikmesriigid. Liikmesriikide 
ülesandeks on ka kõige asjakohasemate vahend ite valimine või väljatöötamine vastavalt 
asjaomase teadus- ja tehnoloogiavaldkonna konkr eetsetele olukorrale (kaasa arvatud ühenduse 
vahendid, nagu ERA-NET-süsteem ning asutam islepingu artiklid 168, 169, 170 ja 171; SET-
kava või julgeoleku-uuringutele sa rnanevad lähenemisviisid; uute Euroopa institutsioonide ja/või 
uut tüüpi tippkeskuste võrgustike loomine;
2 Euroopa teadusruumi või  Euratomi taolised 
algatused, struktuurifondid jne). Komisjoni kanda jääb vahendaja roll. Komisjoni ülesanne on 
anda nõukogule ülevaade protsessi igast etapist ning hinnata ni i protsessi tervikuna kui ka 
konkreetses valdkonnas saavutatut.  
                                                 
1 Neljast kõnealusest poliitilisest valikust annab ülevaate mõju hindamise aruandele lisatud tabel 2. 
2 Hõlmab lisaks integratsioonimeetmete rahastamisele ka ühiste teadusuuringute rahastamist. 
ET 7   ET 5. MÕJU HINDAMINE  
Iga valiku puhul hinnati suurt hulka eri mõjurei d, sealhulgas sidusrühmade toetuse määra ja 
asjaosaliste vastutust, strateegilist raskuskese t, struktuurimõju, poliitilist järjekindlust, mõju 
teadusele ja tehnikale ning ulatuslikumat ühiskondlikku mõju3. Mõju hindamise tulemusel leiti, 
et käesoleval juhul tuleks eelistada üleeuroopalist strate egilist protsessi.  
Poliitika muutmata jätmise valik jäeti kõrvale seetõtt u, et sel puudus strateegiline raskuskese, 
selle struktuurimõju on väike, see mõjutab nega tiivselt eri valdkondade po liitika järjekindlust ja 
selle ühiskondlik mõju on väike. Asutamisle pingu artiklit 169 võimalikult suurel määral 
ammendava valiku kõrvalejätmise põhjuseks oli strateegilise raskuskeskme puudumine, kõiki 
olukordi ühetaoliselt käsitlev ( one-size-fits-all ) lähenemisviis ja piiratud struktuurimõju. 
Ühenduse juhitaval strateegial põhinev valik l ükati selle võimalikust ulatuslikust positiivsest 
mõjust hoolimata tagasi kõnealuse valikuga kaasne vate riskide tõttu, st kõnealune valik ei saa 
suure tõenäosusega sidusrühmade toetust. See omakorda avaldab negatiivset mõju nii kõnealuse valikuga seotud strateegiliselt tähtsatele küsimu stele, struktuurimõju kui ka ühiskondlikule 
mõjule. Lisaks sellele ei ole ühe ndusel tõenäoliselt piis avalt üksikasjalikku teavet liikmesriikide 
uurimisprogrammide kohta, et oleks võimalik te ha ettepanekuid ühise programmitöö sobivate 
teemade ning vahendite kohta. 
Üleeuroopalise strateegilise protsessi kasuks te htaval valikul on enim pooldajaid sidusrühmade 
hulgas, kes nõustuvad sellega, et sõnastada tu leks strateegilised uurimiskavad ning need 
kooskõlastatult ellu viia, pidades eelkõige silmas oluliste ühis kondlike probleemide lahendamist; 
et paindliku ja eri programmide iseärasusi arvestavate tegevussuundade tagamine eeldab 
partnerlussuhet, mis ühendab vabatahtliku „alt- üles“ lähenemisviisi ja „ülalt-alla“ suunatud 
strateegilise juhtimise; et vaja oleks arvesse võtta subsidia arsuse ja muutuva koosseisu põhimõtet 
ning Euroopa tõelist lisandväärtust ning et kõiki olukordi ühetaoliselt käsi tlevat lähenemisviisi ei 
ole võimalik rakendada. 
Ühise programmitöö teemade ja vahendite valim iseks pakutud protsess ning sidusrühmade suur 
toetus tähendavad seda, et ne ljanda valikuga on kõige paremini võimalik tugevdada süsteemi 
üldist struktuurimõju. See omakorda loob s uurepärased tingimused ühise programmitööga 
kaasnevate teadus- ja tehnikaal aste eeliste täieli kuks realiseerimiseks, hõlmates muu hulgas 
järgmist: 
• turuletuleku takistuste ületamine; 
• programmide üleeuroop aline optimeerimine; 
• teaduse tipptase; 
• koostöö ühiste probleemide lahendamisel, ühist e standardlahenduste vä ljatöötamine ning 
ühtsete seisukohtade väljendamine; 
• piiriülesed koostööprojektid (m illel on lisaeelised, nagu andmete ja oskusteabe koondamine, 
teadmiste kiire levitamine, inimeste piiriülene liikumine ja koolitus ning teaduse, tehnoloogia 
ja innovatsiooni mõju suurenemine); 
                                                
 
3 Kõnealustest mõjudest annab ülevaate mõ ju hindamise aruandele lisatud tabel 3. 
ET 8   ET • integreeritud programmide juhtimiseks te htavate riiklike kulutuste vähenemine; 
• integreerimata programmide tõhususe suurendamine; ning 
• vastutuse suurenemine ja läbipaistvuse paranemine. 
Tööstusele pakuvad huvi nn avatud uuendustege vus, uurimistulemuste kiire levik, ühiste 
standardlahenduste väljatöötamine, parem juurde pääs teadusuuringute riiklikule rahastamisele; 
era- ja avaliku sektori ühiste strateegiliste uurimiskavade väljatöötam ise lihtsustumine ning 
poliitika kiirem horisontaalne kooskõlastamine. 
Lõpptulemusena suureneb ühiskonna jaoks tänu teaduse ja tehnika mõjule riiklike 
teadusinvesteeringute kulutasuvus, mis om akorda hoogustab majanduskasvu, parandab 
konkurentsivõimet, suurendab tööhõivet ning pa kub kiiremaid ja pare maid sotsiaal- ja 
keskkonnaprobleemidele. 
Seetõttu tuleks käesoleval juhu l eelistada üleeuroopalise strateeg ilise protsessi kasuks tehtavat 
neljandat valikut. 
6. RISKID JA RISKIDE MAANDAMINE  
Kõnealuse eelistatud valikuga se onduvad ka mitmed riskid. Kõige olulisemaks riskiks on 
vajakajäämised vajalikus  poliitilises pühendumuses. 
Ehkki kõnealune risk tundub praegu olevat väiksem kui minevikus  (kuna liikmesriigid on üha 
enam endale teadvustanud Euroopa ees seis vaid olulisi ühisk ondlikke probleeme, 
kooskõlastamatusega kaasnevaid teadus- ja tehn ikakulusid ning ühisko ndlikke kulusid, samuti 
ühise programmitöö positiivset mõju teadus e ja tehnika valdkonnale ning ühiskonnale), 
kavandati soovitatud poliitilist prot sessi nii, et kõnealune risk ol eks võimalikult väike. Tegemist 
on kõrgetasemelise poliitilise protsessiga, mille käivitavad liikmesriigid, kusjuures komisjoni 
talitustele jääb vahendaja roll. Nõukogu oluline ja  järjepidev ro ll kõnealuses protsessis seisneb 
järgmises: 
• nõukogu palub liikmesriikide teadusministritel m äärata isiklikud esindajad, kes osalevad 
kõrgetasemelise ajutise töörühma töös, mille ülesanne on kindlaks määrata sobivad ühise 
programmitöö valdkonnad;  
• nõukogu teostab protsessi üle iga-aa stast järelevalvet (komisj oni esitatava kohustusliku iga-
aastase aruande põhjal); ning 
• nõukogu vaatab protsessi läbi kolme aasta järel. 
Kavandatud protsess põhineb tõe ndusmaterjalidel ning asjaom aste teaduse ja tehnika 
valdkondade strateegilisel süvaanalüüsil, mi llega tagatakse ainult teostatavate ühise 
programmitöö algatuste rakendamine. Lisaks se llele iseloomustab kavandatud lähenemisviisi 
vahendite paindlikkus,4 muutuv koosseis ning paindlikku s seoses programmide soovitava 
integreerituse (osaline või täielik tsükkel). 
                                                 
4 Ühise programmitöö iga algatuse rakendamisel tuleks tutvuda kõigi avaliku sektori teadusuuringutega 
seotud vahenditega (riiklikud ja piirkondlikud uurimisprogrammid, valitsustevahelised 
ET 9   ET Muude riskidena tuleks nimetada institutsioonilist inertsust ja piisava tõendusmaterjali 
puudumist. Siiski on kasutusele võetud ka sobivad riskide maandamise strateegiad. 
Kokkuvõtlikult on kavandatud protsessi põhiliseks riskimaandamise strateegiaks parema 
õigusliku reguleerimise tava järgimine, s.o tih e ja läbipaistev koostöö liikmesriikidega, mis 
lähtub subsidiaarsuse, Euroopa lisandväärtuse ja  proportsionaalsuse põhimõ ttest, laiaulatuslikul 
ja usaldusväärsel tõendusmaterjalil põhinevate algatuste ettevalmistamine ja käivitamine ning 
kõnealuse protsessi vastutustundlikkuse ja läbipais tvuse tagamine asjaomaste järelevalve- ja 
hindamissüsteemide abil. 
7. HINDAMINE JA JÄRELEVALVE  
Välja on töötatud ka sobivad hindamis- ja jä relevalvemeetmed. Kõnealused meetmed põhinevad 
komisjoni koostatavatel arua nnetel, mis esitatakse nõukogule ühi se programmitöö iga etapi 
lõppedes, ning iga kolme aasta tagant läbiviidaval  põhjalikul läbivaatamisel, milles osalevad nii 
komisjon kui ka liikmesriigid. Tagatud on ka kõi gi ühise programmitöö valdkondade hindamine 
ja järelevalve (SMART) eesmärkide täitmise suhtes. 
Lisaks sellele töötatakse riiklike ja piir kondlike uurimisprogrammidega seotud koostöö ja 
kooskõlastamise läbipaistvuse suurendamiseks välja vajalik moodul infosüsteemi ERAWATCH 
võrguteenuste tarbeks. 
                                                                                                                                                             
teadusorganisatsioonid ja koostöösüsteemid, teadusuuringute infrastruktuurid, liikuvuskavad ...) ning valida 
nende hulgast sobiv vahend.