Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS millega kehtestatakse ühissätted ühisesse strateegilisse raamistikku kuuluvate fondide – Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi, Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondi ja Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi – kohta, nähakse ette üldsätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi ja Ühtekuuluvusfondi kohta ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1083/2006 /* KOM/2011/0615 lõplik - 2011/0276 (COD) */





{SEC(2011)1141 final} {SEC(2011)1142 final} SELETUSKIRI 1. ETTEPANEKU KONTEKST 29. juunil 2011 võttis komisjon vastu ettepaneku järgmise mitmeaastase finantsraamistiku kohta aastateks 2014–2020: Euroopa 2020. aasta strateegia aluseks olev eelarve[1]. Järgmise programmirühma põhitunnused on poliitika elluviimise lihtsustamine, keskendumine tulemustele ja suurem sõltuvus tingimustest. Lihtsustamist on ELi eelarve läbivaatamise teatises[2], aruka reguleerimise tegevuskavas[3] ja eespool nimetatud teatises järgmise mitmeaastase finantsraamistiku kohta käsitatud ühe olulisima eesmärgina. Kogemused näitavad, et praegusel programmitöö perioodil tajutakse rahastamiskavasid reguleerivate õigusnormide mitmekesisust ja killustatust sageli nii, et need normid on tarbetult keerukad, rasked rakendada ja kontrollida. See asetab nii toetusesaajate kui ka komisjoni ja liikmesriikide õlule raske halduskoormuse, mis võib avaldada soovimatut mõju, heidutades potentsiaalseid osavõtjaid, suurendades vigade määra ja põhjustades viivitusi rakendamises. See tekitab olukorra, kus ELi kavad ei too kogu kasu, mis nad võiksid tuua. Euroopa Regionaalarengu Fond (ERF), Euroopa Sotsiaalfond (ESF), Ühtekuuluvusfond, Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfond (EAFRD) ja tulevane Euroopa Merendus- ja Kalandusfond (EMKF) (edaspidi üheskoos „ÜSRi fondid”) püüdlevad üksteist täiendavate poliitiliste eesmärkide poole ning nende haldamine jaguneb liikmesriikide ja komisjoni vahel. Seepärast on oluline muuta kõik struktuurivahendid maksimaalselt tulemuslikuks, mis puudutab kavades püstitatud eesmärkide ja sihtide saavutamist, ning parandada nii palju kui võimalik eri vahendite koostoimet ja tõhusust. See saavutatakse fondide puhul kehtestatud usaldusväärsete poliitiliste, õiguslike ja institutsionaalsete tingimustega, suurema keskendatusega tulemustele ning programmides kokku lepitud eesmärkide ja sihtide suunas liikumise jälgimisega, samuti rakenduseeskirjade ja kontrollinõuete maksimaalse ühtlustamisega. Võttes arvesse seda konteksti, on määruses sätestatud rida ühiseid põhireegleid. See on jagatud kahte ossa. Esimeses osas on sätestatud palju ühiseid õigusnorme, millega reguleeritakse kõiki ühise strateegilise raamistiku alla kuuluvaid struktuurivahendeid. Need õigusnormid käsitlevad toetuse üldpõhimõtteid, näiteks partnerlus, mitmetasandiline valitsemine, meeste ja naiste võrdõiguslikkus ning ELi ja siseriiklike õigusnormide järgimine. Ettepanek sisaldab ka strateegilise planeerimise ja kavandamise ühiseid punkte, sealhulgas Euroopa 2020. aasta strateegiast tuletatud ühiste temaatiliste eesmärkide loetelu, sätteid ühise strateegilise raamistiku kohta ELi tasandil ja partnerluslepingute kohta, mis tuleb iga liikmesriigiga sõlmida. Selles on sätestatud ühine lähenemisviis selleks, et tugevdada ühtekuuluvuspoliitika tulemusorientatsiooni, maaelu arengu poliitikat ning merendus- ja kalanduspoliitikat, ning seepärast on selles sätted, millega nähakse ette tingimused ja tulemuslikkuse kontroll, kuid ka seire-, aruandlus- ja hindamismeetmed. Ühised õigusnormid, mis käsitlevad ÜSRi fondide rakendamist, on ühtlasi välja töötatud abikõlblikkuse nõudeid arvestades ning rahastusvahenditele ja kogukonna juhitavale kohalikule arengule on ette nähtud erikord. Mõned juhtimis- ja kontrollimeetmed on kõikidel ÜSRi fondidel ühised. Teine osa hõlmab ERFi, ESFi ja Ühtekuuluvusfondi erisätteid. Need hõlmavad õigusnorme ühtekuuluvuspoliitika ülesannete ja eesmärkide, finantsraamistiku, konkreetsete programmide ja aruandlusmeetmete, suurprojektide ning ühiste tegevuskavade kohta. Teises osas on kehtestatud nõuded ühtekuuluvuspoliitika juhtimis- ja kontrollisüsteemidele ning töötatud välja konkreetsed kontrolli- ja finantsjuhtimismeetmed. Samas tagab komisjon, et koostoime, mis on ühise põllumajanduspoliitika esimese samba (EAGF – Euroopa Põllumajanduse Tagatisfond) ja teise samba (EAFRD) lihtsustamise ja ühtlustamise kaudu juba saavutatud, jääks püsima. Tugev seos EAGFi ja EAFRD vahel jääb seetõttu alles ja liikmesriikides juba loodud struktuurid säilivad. 2. HUVITATUD ISIKUTEGA KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED 2.1. Konsultatsioonid ja ekspertarvamused Määrus rajaneb laialdastel konsultatsioonidel sidusrühmadega, sealhulgas liikmesriikide, regioonide, tööturu osapoolte ja majanduspartnerite, akadeemiliste ekspertide ning rahvusvaheliste institutsioonidega, mis toimusid iga struktuurifondi jaoks 2014.–2020. aasta finantsraamistikuks ettepaneku ettevalmistamise käigus. Lähtematerjalina kasutati 2000.–2006. aasta programmide kohta tehtud järelhindamisi ning suurt hulka uuringuid ja ekspertarvamust. Ekspertarvamus järgmiseks ühtekuuluvuspoliitika raamistikuks anti kõrgetasemelise töörühma kaudu, mis arutas tulevast ühtekuuluvuspoliitikat ning pidas aastail 2009–2011 kümme koosolekut; samuti mitteametliku foorumi kaudu, mis loodi, et toetada komisjoni tööd ühtekuuluvuspoliitika tulevaste suundade väljaarendamisel, ja tingimuste rakkerühma kaudu (Task Force on Conditionality), millel toimus 2011. aasta algul kolm koosolekut. Avalik konsultatsioon viienda ühtekuuluvusaruande teemal toimus 12. novembrist 2010 kuni 31. jaanuarini 2011. Saadi kokku 444 vastust. Tulemuste kokkuvõte avaldati 13. mail 2011[4]. Maaelu arengu tuleviku kohta toimus 23. novembrist 2010 kuni 25. jaanuarini 2011 avalik konsultatsioon ning 12. jaanuaril 2011 korraldati sidusrühmadega nõuandekomisjon[5]. Komisjon sai kokku 517 vastust. Organisatsioonide vastustest 44 % tuli põllumajandus- ja toiduainesektorist, 40 % riiklikelt, piirkondlikelt ja kohalikelt ametivõimudelt, keskkonnaorganisatsioonidelt, mõttekodadelt ja uurimisinstituutidelt ning arendusorganisatsioonidelt, kaubandussektorilt ja tarbijaorganisatsioonidelt. Teised arutelus osalenud organisatsioonid (12 %) olid tervisekaitseorganisatsioonid, veemajandusorganid ja kodanikuühiskonna esindused. Ühise kalanduspoliitika kohta võeti 2009. aprillis vastu roheline raamat,[6] millele järgnes avalik konsultatsioon. Lisaks avalikule konsultatsioonile korraldati umbes 200 koosolekut liikmesriikide, kalanduse ja vesiviljeluse nõuandekomitee (ACFA) ja piirkondlike nõuandekomisjonide (RAC), kalandussektori, töötleva tööstuse ja turundussektori, ametiühingute, valitsusväliste organisatsioonide ja teaduskogukonna osavõtul. Need koosolekud oli eelkõige järgmised: i) Gentis (12.–14. septembril 2010) ja Noordwijkis (9.–11. märtsil 2011) toimus kaks koosolekut liikmesriikide osavõtul, mille käigus arutati tulevast rahastamist; ii) 13. aprillil 2010 toimus Brüsselis tulevasele Euroopa Kalandusfondile pühendatud seminar selle tööstusharu sidusrühmade, ametiühingute ja liikmesriikide osavõtul; iii) 12. ja 13. aprillil 2011 toimus Brüsselis konverents, kus arutati kohaliku arengu tulevikku kalandusaladel. Eri avalike arutelude tulemustest võib teha palju ühiseid järeldusi, mis kinnitavad järgmist: – enamik sidusrühmi nõudis nende poliitikavaldkondade jätkuvat rahalist toetamist; – ELi toetus peaks keskenduma mitmele prioriteedile ja eri poliitikavaldkonnad tuleb viia vastavusse Euroopa 2020. aasta strateegiaga; – eriti ühtekuuluvuspoliitika puhul nõudsid sidusrühmad rohkem tulemustele orienteeritud lähenemisviisi ning läbipaistvamaid ja lihtsamaid finantsjuhtimismenetlusi. Enamik sidusrühmi nõudis integreeritumat lähenemisviisi või teiste ELi poliitikavaldkondade ja rahastusvahenditega ühendatud strateegiaid. 2.2. Mõju hindamine Käesoleva ettepaneku aluseks on olnud kolm mõjuhinnangut: üks ERFi, Ühtekuuluvusfondi ja ESFi kohta ühiselt, üks EAFRD ja üks EMKFi kohta. Neis mõjuhinnangutes analüüsiti selliseid küsimusi nagu ELi lisaväärtust, valdkondade poliitika tulemuslikkust ja rakendamist ning normide lihtsustamist ja ühtlustamist. Variandid, mida hinnati mõjuhinnangutes, olid seotud järgmiste küsimustega: i) parandada valdkondade poliitika võimet luua Euroopa lisaväärtust; ii) suurendada poliitika tulemuslikkust ja iii) lihtsustada, st vähendada halduskulusid ja minimeerida veariski. 2.2.1. Euroopa lisaväärtuse loomine Et anda suuremat Euroopa lisaväärtust, peavad struktuuriprogrammid vastama kahele nõudele: a) nende toetus peab keskenduma ELi prioriteetidele ning b) need peavad olema kooskõlastatud teiste ELi poliitikavaldkondade ja rahastusvahenditega. Euroopa 2020. aasta strateegia sätestab selged ühised eesmärgid, sealhulgas peamised eesmärgid ja juhtalgatused, mis moodustavad rahastamisprioriteetide kindlaksmääramisel selge raamistiku. Sidusrühmad on suuresti ühel meelel selles, missugune on eri poliitikavaldkondade (ühtekuuluvus-, maaelu arengu ning merendus- ja kalanduspoliitika) roll Euroopa 2020. aasta strateegia elluviimisel[7]. ELi prioriteetide keskendumise osas hinnati järgmisi variante: paindlik lähenemine keskendumisele vahendite suunamise eeskirjade kaudu; nähtavam ja mitmekülgsem seos Euroopa 2020. aasta peamiste eesmärkide ja koondsuunistega, kriitilise massi tagamine ESFile ning kolmandaks ELi prioriteetidele keskendumine ainult vähem arenenud liikmesriikides. Eelistati varianti, mille kohaselt luuakse tugev seos Euroopa 2020. aasta eesmärkidega, mis aitab kõige paremini saavutada peamisi eesmärke. Teiste ELi poliitikavaldkondade ja rahastamisvahenditega kooskõlastamise osas analüüsiti järgmisi variante: nõrk vastavus, mis põhineb mittesiduvatel ühenduse strateegilistel suunistel; laiaulatuslikum vastavus Euroopa 2020. aasta eesmärkidele ühise strateegilise raamistiku ja partnerluslepingu abil; ning ei mingit vastavusse viimist teiste ELi poliitikavaldkondade ja rahastamisvahenditega peale formaalset järgimise. Leitakse, et strateegilise planeerimise meetmed, mis hõlmavad ühist strateegilist raamistikku liidu tasandil ja partnerluslepinguid riigisisesel tasandil, tagavad eduka kooskõlastatuse liidu poliitikavaldkondade ja vahendite vahel. 2.2.2. Poliitika tulemuslikkuse suurendamine Eri struktuurivahendite tulemuslikkus sõltub usaldusväärsetest poliitilistest, õiguslikest ja institutsionaalsetest raamistikest. Paljudes sektorites on majanduskasvu takistavate teguritega võitlemiseks tarvis nii strateegilisi ja regulatiivseid tingimusi kui ka riiklikke investeeringuid. Selles kontekstis analüüsitud variandid olid järgmised: a) status quo (makromajanduslikud ja eelarvetingimused Ühtekuuluvusfondi raames, menetlusnormide ning ELi valdkondlike õigusaktide järgimine ja strateegilised raamistikud, mida siiski ei kohaldata süstemaatiliselt, suutlikkusnormide puudumine); b) eeltingimused (ex ante), mis peavad olema täidetud enne programmide vastuvõtmist; c) järeltingimused (ex post), mis hõlmavad tulemusraamistikku ja tulemusreservi; d) tugevdatud makromajanduslikud ja eelarvetingimused; ning e) variantide kombinatsioon. Eelistati variantide kombinatsiooni, sest see võimaldab kehtestada ÜSRi fondide tulemuslikuks kasutamiseks vajalikke eeltingimusi, loob stiimulid eelnevalt kindlaks määratud eesmärkide ja sihtide saavutamiseks ning viib programmide rakendamise vastavusse liidu majanduse juhtimisega. 2.2.3. Lihtsustamine: halduskulude vähendamine ja veariski minimeerimine Struktuurivahendite usaldusväärne, tulemuslik ja tõhus juhtimine eeldab sobivaid tulemuslikke ja läbipaistvaid süsteeme, kuhu on kaasatud kõik erinevad asjassepuutuvad ametiasutused. Need süsteemid peavad tagama kvaliteetsete toimingute väljavalimise ja nende toimingute tulemusliku rakendamise poliitika eesmärkide saavutamiseks. Juhtimis- ja kontrollisüsteemid peavad tagama ka rikkumiste, sealhulgas pettuste ennetamise ja avastamise ning seega pakkuma mõistlikku kindlust, et kulutused on õiguspärased. Programmide elluviimise süsteem peab samal ajal olema nii lihtne ja sujuv kui võimalik, et tagada tõhus rakendamine ja toetusesaajate halduskoormuse vähendamine. Ühtekuuluvuspoliitika puhul analüüsitud variandid olid järgmised: mitmesugused hüvitamisvariandid (tegelike kulude põhjal ja lihtsustatud variant), e-valitsus ja kinnitav avaldus. Põhierinevus variantide vahel seisneb selles, kui palju on komisjon kaasatud juhtimis- ja kontrollisüsteemide hindamisse, kas on olemas tulemustest sõltuvad hüvitamisvõimalused ja missugused on e-valitsuse edendamise mehhanismid ELi fondide igapäevases haldamises. Eelistati proportsionaalset lähenemisviisi, mis toob kaasa riskipõhised kontrollimeetmed, laia valiku hüvitamisvõimaluste olemasolu ning arenenud e-valitsuse liikmesriikide ja piirkondade tasandil, sest see variant tagab potentsiaalselt kontrollikulude märkimisväärse vähenemise ja töökoormuse alanemise ning ka subsidiaarsuse põhimõtte parema järgimise. 3. ETTEPANEKU ÕIGUSLIKUD ASPEKTID ELi meetmed on õigustatud nii Euroopa Liidu toimimise lepingu (ELTL) artiklis 174 sätestatud eesmärkide kui ka subsidiaarsuse põhimõtte alusel. Õiguslikuks aluseks on ELTL artikkel 175, milles on liidult sõnaselgelt nõutud, et ta viiks seda poliitikat ellu struktuurifondide abil, koostoimes artikliga 177, milles on määratud kindlaks Ühtekuuluvusfondi roll. ESFi, ERFi ja Ühtekuuluvusfondi eesmärgid on määratud kindlaks ELTL artiklites 162, 176 ja 177. Põllumajanduse ja kalandusega seotud meetmed on õigustatud ELTL artiklitega 38 ja 39. ELTL artiklis 174 on sätestatud, et erilist tähelepanu pööratakse maapiirkondadele, tööstuslikust üleminekust mõjutatud piirkondadele ja regioonidele, kus valitsevad rasked ja püsivad ebasoodsad looduslikud või demograafilised tingimused, näiteks väga väikese rahvastikutihedusega põhjapoolseimatele piirkondadele, saartele, piiriülestele ja mäestikualadele. ELTL artikkel 349 näeb ette, et võetakse erimeetmeid, et võtta arvesse äärepoolseimate piirkondade ühiskondlikku ja majanduslikku olukorda, mida tingivad teatavad konkreetsed asjaolud, mis piiravad nende arengut suurel määral. 4. MÕJU EELARVELE Komisjoni mitmeaastase finantsraamistiku ettepanek näeb ajavahemikuks 2014–2020 ette 376 miljardit eurot majandusliku, sotsiaalse ja territoriaalse ühtekuuluvuse heaks. Kavandatud eelarve 2014–2020 || miljardit eurot Vähemarenenud piirkonnad Üleminekupiirkonnad Enamarenenud piirkonnad Territoriaalne koostöö Ühtekuuluvusfond Lisaassigneering äärepoolseimatele ja hõredalt asustatud piirkondadele || 162,6 38,9 53,1 11,7 68,7 0,926 Euroopa ühendamise rahastamisvahend transpordile, energiale ja IKT-le || 40 (koos täiendava 10 miljardi euro suuruse summaga, mida hoitakse Ühtekuuluvusfondi sees eraldi) *Kõik arvud on 2011. aasta püsivhindades Et ÜSRi fondid aitaksid ka paremini saavutada Euroopa 2020. aasta strateegia peamisi eesmärke, on komisjoni ettepanekus iga piirkonnakategooria puhul määratud kindlaks minimaalne osa, mis eraldatakse ESFist. Osasid kasutatakse nii, et ESFi summaarne osa moodustab minimaalselt 25 % ühtekuuluvuspoliitikale määratud eelarvest, s.o 84 miljardit eurot. Oluline on siiski märkida, et näidatud ESFi minimaalne osa sisaldab ka eelarvet tulevase komisjoni ettepaneku jaoks, mis käsitleb toiduabi enim puudust kannatavatele isikutele. Komisjoni ettepanek EAFRD ja EMKFi rahastamise kohta lisatakse fondispetsiifilistesse eeskirjadesse. 5. MÄÄRUSE SISUKOKKUVÕTE 5.1. Ühissätted, millega reguleeritakse kõiki ÜSRi fonde 5.1.1. Üldpõhimõtted Üldpõhimõtete hulgas, mis kehtivad toetuse kohta kõikidest ÜSRi fondidest, on partnerlus ja mitmetasandiline valitsemine, kohaldatavate ELi ja siseriiklike õigusnormide järgimine, meeste ja naiste võrdõiguslikkuse edendamine ning jätkusuutlik areng. Selles kontekstis abistab ESFi puhul komisjoni jätkuvalt aluslepingu artiklis 163 ette nähtud komisjon, mille koosseisu kuulub igast liikmesriigist üks valitsuse esindaja, üks töötajate organisatsioonide esindaja ja üks tööandjate organisatsioonide esindaja. 5.1.2. Strateegiline lähenemine Et maksimeerida poliitika mõju Euroopa prioriteetide saavutamisel, teeb komisjon ettepaneku tugevdada strateegilise kavandamise protsessi. Selleks tuleb määruses kooskõlas Euroopa 2020. aasta strateegiaga ära tuua temaatiliste eesmärkide loetelu: (1) teaduse, tehnoloogilise arendustegevuse ja innovatsiooni edendamine; (2) info- ja kommunikatsioonitehnoloogiale juurdepääsu, selle tehnoloogia kasutamise ning kvaliteedi parandamine; (3) väikese ja keskmise suurusega ettevõtete ning põllumajandussektori (EAFRD puhul) ning kalandus- ja vesiviljelussektori (EMKFi puhul) konkurentsivõime suurendamine; (4) vähese CO2-heitega majandusele ülemineku toetamine kõikides sektorites; (5) kliimamuutustega kohanemise ning riskiennetuse ja ‑juhtimise edendamine; (6) keskkonnakaitse ja ressursitõhususe edendamine; (7) säästva transpordi ja tähtsate võrguinfrastruktuuride kitsaskohtade kõrvaldamise edendamine; (8) tööhõive edendamine ja tööjõu liikuvuse toetamine; (9) sotsiaalse kaasatuse edendamine ja vaesuse vastu võitlemine; (10) investeerimine haridusse, oskustesse ja elukestvasse õppesse; (11) institutsioonilise suutlikkuse ja tõhusa avaliku halduse tugevdamine. Ühine strateegiline raamistik muudab liidu aruka, jätkusuutliku ja kaasava majanduskasvu eesmärgid ja sihid ERFi, Ühtekuuluvusfondi, ESFi, EAFRD ja EMKFi jaoks prioriteetideks, mis tagavad ÜSRi fondide integreeritud kasutamise ühiste eesmärkide saavutamiseks. Komisjoni ja iga liikmesriigi vahel sõlmitavate partnerluslepingutega kehtestatakse riiklike ja piirkondlike partnerite ning komisjoni kohustused. Need on seotud Euroopa 2020. aasta strateegia eesmärkidega ja riiklike reformikavadega. Nendes sätestatakse territoriaalarengu integreeritud strateegia, mida toetatakse kõikidest ÜSRi fondidest ja mis hõlmab kokkulepitud näitajatel, strateegilistel investeeringutel ja teataval arvul tingimustel põhinevaid eesmärke. Need sisaldavad kohustusi, mille täitmisest tuleb igal aastal aru anda ühtekuuluvuspoliitika ja maaelu arengu aastaaruannetes ja teistes avalikes aruannetes. 5.1.3. Tingimused ja tulemuslikkus Tulemuslikkuse suurendamiseks kehtestatakse uued tingimusi käsitlevad õigusnormid, et tagada, et ELi rahastamine õhutab tugevalt liikmesriike saavutama Euroopa 2020. aasta eesmärke ja sihte. Tingimused kehtestatakse nii eeltingimustena, mis peavad olema täidetud enne vahendite väljamaksmist, kui ka järeltingimustena, mis muudavad täiendavate vahendite väljamaksmise sõltuvaks tulemustest. Eeltingimuste tugevdamise mõte nende vahendite puhul on tagada, et täidetud oleksid tingimused, mis on vajalikud, et saada nendest tulemuslikku toetust. Mineviku kogemus näitab, et fondidest rahastatud investeeringute tulemuslikkust õõnestavad mõnes instantsis kitsaskohad poliitikas ning õiguslikes ja institutsionaalsetes raamistikes. Sõltuvus tingimuste täitmisest ei ole ühtekuuluvuspoliitika raamistikus uus nähtus. Järjestikuste programmitöö perioodide jooksul on loodud palju süsteeme toetuste tulemuslikkuse maksimeerimiseks. Mõned on seotud juhtimis- ja kontrollisüsteemidega, teised strateegiliste ja õigusraamistike ning haldussuutlikkusega. Kogemus tingimuste kohaldamise alal näitab siiski, et eri programmide puhul on seda tehtud erinevalt. Seetõttu oleks vaja läbipaistvamat ja süstemaatilisemat kohaldamist. Järeltingimused tugevdavad keskendatust tulemuslikkusele ja aitavad paremini saavutada Euroopa 2020. aasta eesmärke. Need rajanevad Euroopa 2020. aasta eesmärkidega seotud väljundite ja tulemuste saavutamise vahe-eesmärkidel, mis on sätestatud partnerluslepingus. 5 % asjaomastest vahenditest pannakse kõrvale ja makstakse vahekokkuvõtte tegemise ajal liikmesriikidele, kelle programmide puhul on vahe-eesmärgid täielikult saavutatud. Lisaks tulemusreservile võib see, kui vahe-eesmärke ei saavutata, viia vahendite väljamaksmise peatamiseni, ja kui kava eesmärgid on olulisel määral saavutamata, võib vahendite maksmise tühistada. Et tagada, et ebausaldusväärne makromajanduslik ja eelarvepoliitika ei kahjustaks vahendite kasutamise tulemuslikkust, teeb komisjon ettepaneku tugevdada fonde reguleerivates eeskirjades sisalduvaid makromajanduslikke ja eelarvetingimusi ja viia need vastavusse stabiilsuse ja kasvu pakti uute rakendusmeetmetega, mis võetakse vastu kuuenda majandusjuhtimispaketi osana. Samal ajal võib juhul, kui liikmesriik saab rahalist abi kooskõlas ELTL artikliga 136 või 143, kohaldada kõrgemat kaasrahastamise määra (10 protsendipunkti võrra), vähendades seeläbi eelarve konsolideerimise ajal survet liikmesriikide eelarvetele, kuid säilitades samal ajal ELi-poolse rahastamise üldise taseme. 5.1.4. Ühine juhtimiskorraldus Ettepanekus on välja pakutud juhtimis- ja kontrollisüsteem, mis on kõigi ühiste juhtimisvahendite puhul ühine ja põhineb ühistel põhimõtetel. Luuakse uus riigisisene akrediteerimissüsteem, et tugevdada liikmesriikide kohustust tagada usaldusväärne finantsjuhtimine. Meetmeid, mis veenavad komisjoni, et kulutused on õiguspärased, on ühtlustatud ning usaldusväärsuse suurendamiseks on lisatud uusi ühiseid punkte, näiteks juhtkonna kinnitav avaldus ja majandusaasta aruanne. 5.1.5. Kogukonna juhitud kohalik areng Liikmesriikidel saab olema võimalus kasutada ühiseid ettevalmistamis-, läbirääkimis-, juhtimis- ja rakendusprotsesse ning neid õhutatakse neid protsesse kasutama, eelkõige siis, kui on eriti suur vajadus inimressursi parema koordineerimise ja infrastruktuuri investeeringute järele. ÜSRi fondidel on mitme arenguvajadusega tarvis tegeleda allpiirkonna ja kohalikul tasandil. Et hõlbustada mitmemõõtmelise ja mitmesektorilise abi rakendamist, teeb komisjon ettepaneku tugevdada kogukonna juhitud algatusi, lihtsustada integreeritud kohaliku arengu strateegiate elluviimist ning kohalike algatusrühmade moodustamist, mis põhinevad programmi LEADER kogemusel. 5.1.6. Rahastamisvahendid Lisaks toetuste kaudu rahastamisele tehakse ettepanek, et abi ettevõtetele ja projektidele, millest loodetakse olulist rahalist tulu, antakse eelisjärjekorras peamiselt uuenduslike rahastamisvahendite abil. Rahastamisvahendid jäävad küll samasuguseks nagu need, mida kasutati ajavahemikul 2007–2013, kuid rõhutada tuleb mitut lihtsustamisaspekti. Esiteks pakub komisjon valmis lahendusi juurdepääsu abil ELi tasandil moodustatud rahastamisvahenditele ning riiklike ja piirkondlike fondide mudeleid, mis põhinevad komisjoni kehtestatud standardtingimustel. Teiseks kujutab ettepanek endast nende vahendite rakendamise selget raamistikku ning pakub lahendusi ebaselgusele, mis ilmnes 2007.–2013. aasta õigusraamistikus, suurendades õiguskindlust kõikidele pooltele. Kolmandaks saab rahastamisvahendeid tulevikus kasutada igat liiki investeeringuteks ja igat liiki toetusesaajate puhul, mis kujutab endast märkimisväärselt laiemaid võimalusi neid uuenduslikke vahendeid kasutada. 5.1.7. Järelevalve ja hindamine Ühissätted kõikide ÜSRi fondide järelevalve ja hindamise kohta käsitlevad järelevalvekomisjoni rolli ja koosseisu, iga-aastaseid rakendamisaruandeid, iga-aastaseid läbivaatamiskoosolekuid, aruandeid partnerluslepingute elluviimisel tehtud edusammude kohta ning eel- ja järelhindamisi. 5.1.8. Lihtsustatud ja sujuvamad toetuskõlblikkusnõuded Praegu kohaldatakse paljude toetusesaajate suhtes, kes kasutavad liidu eri rahastamisvahendite raha, mitmesuguseid abikõlblikkuse nõudeid, mis muudab juhtimise keerukamaks ja toob seega kaasa veariski. Rõhk on seetõttu asetatud meetmetele, mis tagavad paremini proportsionaalsed halduskulud ja vähendavad toetusesaajate halduskoormust, mis on seotud ELi vahendite haldamisega. Eesmärk on ühtlustada neid põhinõudeid ühise juhtimise raames kasutatavate vahendite puhul nii palju kui võimalik, et vähendada selles valdkonnas kohaldatavate nõuete arvu. Lihtsustatud kuluvariandid, näiteks kindlad määrad ja ühekordsed summad, annavad liikmesriikide käsutusse vahendid, et luua tulemustele orienteeritud juhtimine üksiktoimingute tasandil. Ühised rakendussätted käsitlevad ühiseid nõudeid toetuskõlblike kulutuste kohta, rahalise toetuse eri vorme, lihtsustatud kulusid ja toimingute kestvust. Ettepanekus on välja pakutud ühised põhimõtted juhtimis- ja kontrollisüsteemide jaoks. ÜPP kontekstis jäävad senised halduskulude ja kontrollisüsteemireeglid alles. 5.2. ERFi, ESFi ja Ühtekuuluvusfondi suhtes kohaldatavad üldsätted Määruse kolmandas osas määratakse kindlaks ühtekuuluvuspoliitika ülesanne ja eesmärgid, toetatavad geograafilised piirkonnad, rahalised vahendid ja abi andmise põhimõtted, programmitöö, suurprojektid, ühised tegevuskavad, territoriaalareng, järelevalve ja hindamine, info ja kommunikatsioon, kulude abikõlblikkus ning juhtimis- ja kontrollisüsteemid. 5.2.1. Toetatavad geograafilised piirkonnad Tehakse vahet järgmiste kategooriate vahel: vähem arenenud piirkonnad, üleminekupiirkonnad ja enam arenenud piirkonnad. Vähem arenenud piirkonnad: ELTL kohaselt jääb vähem arenenud piirkondade toetamine ühtekuuluvuspoliitika oluliseks prioriteediks. Majanduslikult ja ühiskondlikult mahajäänud piirkondade järeleaitamise protsess nõuab kasvava ebakindluse maailmas pikaajalisi kestvaid jõupingutusi. Sellesse kategooriasse kuuluvad piirkonnad, mille SKP elaniku kohta jääb alla 75 % 27-liikmelise ELi keskmisest SKPst. Üleminekupiirkonnad: luuakse uus piirkonnakategooria „üleminekupiirkonnad”, mis asendab praeguse toetuste järkjärgulise lõpetamise ja alustamise süsteemi. Sellesse kategooriasse kuuluvad kõik piirkonnad, mille SKP elaniku kohta jääb 75 % ja 90 % vahele ELi 27 liikmesriigi keskmisest. Enam arenenud piirkonnad: kuigi abi vähem arenenud piirkondadele jääb ühtekuuluvuspoliitika prioriteediks, on olulisi katsumusi, millega seisavad silmitsi kõik liikmesriigid, näiteks konkurents teadmistepõhises majanduses, liikumine vähese CO2-heitega majanduse suunas ja ühiskondlik kihistumine, mida põhjustab praegune majanduskliima. Sellesse kategooriasse kuuluvad need piirkonnad, mille SKP elaniku kohta on üle 90 % 27-liikmelise ELi keskmisest. Kõik piirkonnad, mille SKP elaniku kohta oli aastatel 2007–2013 alla 75 % EL-25 vaatlusperioodi keskmisest, kuid mille SKP elaniku kohta on kasvanud nii, et ületab 75 % EL-27 keskmisest, saavad kaks kolmandikku neile aastail 2007–2013 eraldatud summadest. Iga piirkonnakategooria puhul määratakse kindlaks ESFi miinimumosa (25 % lähenemiseesmärgi alla kuuluvatele piirkondadele, 40 % üleminekupiirkondadele, 52 % konkurentsivõime eesmärgi alla kuuluvatele piirkondade). Ühtekuuluvusfond toetab liikmesriike, mille kogurahvatulu elaniku kohta on alla 90 % 27-liikmelise ELi keskmisest, investeeringutes TEN-T transpordivõrkudesse ja keskkonda. Osa Ühtekuuluvusfondi eraldisest (10 miljardit eurot) eraldatakse muust tegevusest, et rahastada transpordi põhivõrke Euroopa ühendamise rahastu raames. Senise finantsraamistikuga saadud kogemus näitab, et paljudel liikmesriikidel on raskusi kõigi ELi vahendite ärakasutamisega piiratud ajavahemiku jooksul. Lisaks on teatavate liikmesriikide eelarveseisund teinud raskemaks vahendite eraldamise liikmesriikide kaasrahastamise tagamiseks. Fondide paremaks kasutamiseks soovitab komisjon järgmist: – kehtestada ühtekuuluvuspoliitika eraldiste ülemmääraks 2,5 % SKPst; – seada kaasrahastamise määrale ülempiiriks iga prioriteetse suuna tasandil rakenduskavades 85 % vähem arenenud piirkondades (või mõningatel juhtudel 80 % või 75 %) ja äärepoolseimates piirkondades, 60 % üleminekupiirkondades ja 50 % enam arenenud piirkondades; – lisada partnerluslepingutesse teatavad tingimused haldussuutlikkuse parandamise kohta. 5.2.2. Tulemustele orienteeritud tugevdatud strateegiline kavandamine Komisjon pakub välja rohkem tulemustele orienteeritud kavandamisprotsessi, et tagada, et ühtekuuluvuspoliitika programmidel on selge sekkumisloogika, need on orienteeritud tulemustele ning sisaldavad sobivaid eeskirju, mis käsitlevad integreeritud lähenemisviisi arengule ja fondide tulemuslikule kasutamisele. Eelkõige teeb komisjon ettepaneku võtta kasutusele ühised tegevuskavad – toimingud, mis hõlmavad projektirühma kui rakenduskava osa selle konkreetsete eesmärkide, tulemusnäitajate ja väljunditega, mis on liikmesriigi ja komisjoni vahel kokku lepitud. Nende puhul on ette nähtud tulemuslikkusele suunatud lihtsustatud juhtumis- ja kontrollisüsteem. 5.2.3. Tõhustatud finantsjuhtimine ja ‑kontroll Juhtimis- ja kontrollisüsteemi puhul tuleb leida tasakaal juhtimis- ja kontrollikulude ning sellega kaasnevate riskide vahel. Komisjoni roll riigisiseste juhtimis- ja kontrollisüsteemide eelneval läbivaatamisel muutub proportsionaalsemaks, sest komisjonipoolne kohustuslik läbivaatamine asendatakse riskipõhise lähenemisega. Väikesi kavasid komisjon läbi ei vaata. Riskipõhine lähenemine vähendab halduskulusid, mis on seotud väikeste kavadega ja usaldusväärsete haldusasutustega. See tagab ka suurema kindluse, sest komisjoni vahendeid on võimalik kasutada tõhusamalt ja suunata kõrgema riskiteguriga valdkondadesse. Elektrooniline andmehaldus võib olla põhiline viis alandada halduskoormust ning suurendada samal ajal projektide ja kulutuste kontrollitavust. Seepärast on tehtud ettepanek nõuda kõikidelt liikmesriikidelt, et nad töötaksid süsteemid välja 2014. aasta lõpuks, et toetusesaajad võiksid esitada kogu teabe elektroonilise andmevahetusena. Üks raskusi, mis kaasneb finantsjuhtimise süsteemiga programmiperioodil 2007–2013, on üldreegel, et üksiktoimingute kõik tõendavad dokumendid tuleb hoida alles kolme aasta jooksul pärast seda, kui programm on lõppenud. Ettepanekus on seepärast ette nähtud tehtud toimingute või kulutuste kohustuslik iga-aastane lõpetamine majandusaasta aruande raames. Sellega soovitakse vähendada koormust, mis on tingitud üksikute toetusesaajate dokumentide pikast säilitamise perioodist, ja ohtu, et kaob kontrollijälg. 2011/0276 (COD) Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS millega kehtestatakse ühissätted ühisesse strateegilisse raamistikku kuuluvate fondide – Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi, Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondi ja Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi – kohta, nähakse ette üldsätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi ja Ühtekuuluvusfondi kohta ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1083/2006 EUROOPA PARLAMENT JA NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 177, võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut; olles edastanud õigusakti eelnõu riikide parlamentidele; võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust[8], võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust[9], võttes arvesse Euroopa Kontrollikoja arvamust[10], toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt ning arvestades järgmist. (1) Aluslepingu artiklis 174 on sätestatud, et majandusliku, sotsiaalse ja territoriaalse ühtekuuluvuse tugevdamiseks taotleb liit eri regioonide arengutaseme ühtlustamist ning mahajäämuse vähendamist kõige ebasoodsamates piirkondades või saartel, eriti maapiirkondades, tööstuslikust üleminekust mõjutatud piirkondades ja regioonides, kus valitsevad rasked ja püsivad ebasoodsad looduslikud või demograafilised tingimused. Aluslepingu artiklis 175 on nõutud, et liit toetaks nende eesmärkide saavutamist Euroopa Põllumajanduse Arendus- ja Tagatisfondi arendusrahastu, Euroopa Sotsiaalfondi, Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Investeerimispanga ja teiste olemasolevate rahastamisvahendite kaudu võetavate meetmetega. (2) Euroopa Ülemkogu 17. juuni 2010. aasta järeldused, millega võeti vastu liidu aruka, jätkusuutliku ja kaasava majanduskasvu strateegia, näevad ette, et liit ja liikmesriigid peaksid viima ellu arukat, jätkusuutlikku ja kaasavat majanduskasvu, edendades samal ajal liidu harmoonilist arengut ja vähendades piirkondade ebavõrdsust. (3) Et tagada koordineeritus ja ühtlustada ühtekuuluvuspoliitika raames abi andvate fondide (Euroopa Regionaalarengu Fond (ERF), Euroopa Sotsiaalfond (ESF) ja Ühtekuuluvusfond), maaelu arenguks abi andva fondi (Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfond, EAFRD) ning merendus- ja kalandussektoris abi andva fondi (Euroopa Merendus- ja Kalandusfond, EMKF) kasutamist, tuleb kõigi nende fondide jaoks (edaspidi „ÜSRi fondid) kehtestada ühissätted. Lisaks sisaldab käesolev määrus sätteid, mis on ühised ERFile, ESFile ja Ühtekuuluvusfondile, kuid ei kehti EAFRD ja EMKFi suhtes. Iga ÜSRi fondi puhul esinevate eripärade tõttu on siiski vaja eraldi määrustes ette näha erieeskirjad iga ÜSRi fondi kohta ja Euroopa territoriaalse koostöö eesmärgi kohta ERFi raames. (4) Ühise põllumajanduspoliitika (ÜPP) osas on juba saavutatud märkimisväärne koostoime tänu ÜPP esimese samba (EAGF – Euroopa Põllumajanduse tagatisfond) ja teise samba (EAFRD) juhtimis- ja kontrollieeskirjade ühtlustamisele ja joondamisele. Tugev seos EAGFi ja EAFRD vahel peaks seetõttu alles jääma ja liikmesriikides juba loodud struktuurid peaksid säilima. (5) Äärepoolseimatele piirkondadele tuleks kehtestada erimeetmed ja täiendav rahastus, et tasakaalustada aluslepingu artiklis 349 osutatud teguritest tulenevat ebasoodsamat olukorda. (6) Et tagada eeskirjade õige ja järjepidev tõlgendamine ning suurendada liikmesriikide ja toetusesaajate õiguskindlust, on vaja määratleda mõned terminid, mida määruses kasutatakse. (7) Käesolev määrus on mõeldud kolmeosalisena: esimene osa sisaldab põhjendusi ja mõistete määratlusi, teine kõikide ÜSRi fondide suhtes kehtivaid eeskirju ja kolmas üksnes ERFi, ESFi ja Ühtekuuluvusfondi („fondid”) suhtes kehtivaid sätteid. (8) Aluslepingu artikli 317 raames ja ühise juhtimise kontekstis tuleks täpsustada tingimusi, mis peavad olema täidetud, et komisjon saaks täita oma kohustusi Euroopa Liidu üldeelarve täitmisel, ning selgitada liikmesriikide koostöökohustusi. Need tingimused võimaldavad komisjonil veenduda, et liikmesriigid kasutavad ÜSRi fonde õiguspäraselt ja nõuetekohaselt ning kooskõlas usaldusväärse finantsjuhtimise põhimõttega, nagu see on määratletud nõukogu 25. juuni 2002. aasta määruses (EÜ, Euratom) nr 1605/2002, mis käsitleb Euroopa ühenduste üldeelarve suhtes kohaldatavat finantsmäärust[11]. Liikmesriigid ja nende selleks otstarbeks nimetatud asutused peaksid vastutama programmide rakendamise eest sobival territoriaalsel tasandil kooskõlas vastava liikmesriigi institutsioonilise, õigus- ja finantsraamistikuga. Samuti tagavad need sätted, et tähelepanu pööratakse vajadusele tagada liidu sekkumiste vastastikune täiendavus ja järjepidevus, halduskorralduse proportsionaalsus ning ÜSRi fondide toetusesaajate halduskoormuse vähenemine. (9) Partnerluslepingu ja iga programmi jaoks peaks liikmesriik korraldama partnerluse pädeva piirkondliku, kohaliku, linna- ja muude avaliku võimu esindajatega, majandus- ja sotsiaalpartnerite ning kodanikuühiskonda esindavate asutustega, sealhulgas keskkonnaorganisatsioonide, valitsusväliste organisatsioonide ning võrdõiguslikkuse edendamise ja diskrimineerimise vastu võitlemise eest vastutavate organitega. Sellise partnerluse eesmärk on järgida mitmetasandilise juhtimise põhimõtet, tagada kavandatavate sekkumiste heakskiit sidusrühmade hulgas ja lähtuda vastavate osaliste kogemustest ja erialateadmistest. Komisjonil peaks olema volitus vastu võtta delegeeritud õigusakte, milles sätestatakse käitumisjuhis, tagamaks, et partnerid osaleksid järjepidevalt partnerluslepingute ja programmide ettevalmistamisel, rakendamisel, järelevalves ja hindamises. (10) ÜSRi fondide tegevus ja nendest toetatavad toimingud peaksid olema kooskõlas liidu ja toimingu rakendamisega otseselt või kaudselt seotud liikmesriikide õigusaktidega. (11) Püüdes suurendada majanduslikku, sotsiaalset ja territoriaalset ühtekuuluvust, peaks liit ÜSRi fondide kasutamise igas etapis proovima kõrvaldada ebavõrdsust ning edendada meeste ja naiste võrdõiguslikkust ning võidelda diskrimineerimisega soo, rassi või etnilise päritolu, religiooni või usu, puude, vanuse või seksuaalse sättumuse alusel. (12) ÜSRi fondide eesmärke tuleks ellu viia säästva arengu raames ning seejuures peaks liit edendama keskkonnakaitse ja keskkonna kvaliteedi parandamise eesmärke, nagu on sätestatud aluslepingu artiklites 11 ja 19, võttes arvesse põhimõtet, et saastaja maksab. Liikmesriigid peaksid andma teavet kliimamuutuse eesmärgi raames antavate toetuste kohta, lähtudes ambitsioonikast eesmärgist pühendada selleks otstarbeks vähemalt 20 % liidu eelarvest ning kasutades komisjoni poolt rakendusaktiga vastu võetud metoodikat. (13) Liidu aruka, jätkusuutliku ja kaasava majanduskasvu sihtide ja eesmärkide saavutamiseks peaksid ÜSRi fondid keskendama oma abi piiratud arvule ühistele temaatilistele eesmärkidele. Iga ÜSRi fondi täpne reguleerimisala sätestatakse fondi erimääruses ja see võib piirduda üksnes mõne käesolevas määruses piiritletud temaatilise eesmärgiga. (14) Komisjon peaks delegeeritud aktiga vastu võtma ühise strateegilise raamistiku, mis kannab liidu eesmärgid üle ÜSRi fondide põhimeetmeteks, et näidata kätte selgem strateegiline suund programmide koostamiseks liikmesriikide ja piirkondade tasandil. Ühine strateegiline raamistik peaks hõlbustama liidu sekkumiste valdkondlikku ja territoriaalset koordineerimist ÜSRi fondide vahel ning samuti teiste asjakohaste liidu poliitikavaldkondade ja rahastamisvahendite vahel. (15) Seetõttu peaksid ühises strateegilises raamistikus olema kindlaks määratud põhilised toetatavad valdkonnad, territoriaalsed tulipunktid, millega tuleb tegelda, poliitika eesmärgid, koostöötegevuse prioriteedid, kooskõlastusmeetodid ning meetodid, mille abil tagatakse sidusus ja järjepidevus liikmesriikide ja liidu majanduspoliitikaga. (16) Komisjoni vastu võetud ühise strateegilise raamistiku põhjal peab iga liikmesriik valmistama koostöös oma partnerite ja komisjoniga ette partnerluslepingu. Partnerlusleping peaks asetama ühises strateegilises raamistikus sätestatud elemendid siseriiklikusse konteksti ja kehtestama vankumatu kohustuse saavutada liidu eesmärgid ÜSRi fondide programmitöö kaudu. (17) Liikmesriigid peaksid keskendama toetused eesmärgile anda oluline panus liidu eesmärkide saavutamisse kooskõlas oma vastavate riiklike ja piirkondlike arenguvajadustega. Tuleks kindlaks määrata eeltingimused, tagamaks, et liidu toetuse tulemuslikuks kasutamiseks oleksid olemas vajalikud raamtingimused. Seda, kas need eeltingimused on täidetud, peaks hindama komisjon partnerluslepingute ja programmide hindamise raames. Juhtudel, kui eeltingimusi ei ole täidetud, peaks komisjonil olema volitus peatada programmile tehtavad maksed. (18) Iga programmi jaoks tuleks kindlaks määrata tulemusraamistik, et teostada järelevalvet iga programmi jaoks programmiperioodil ette nähtud eesmärkide ja sihtide suunas liikumise üle. Komisjon peaks koostöös liikmesriikidega tegema aastatel 2017 ja 2019 tulemuslikkuse analüüsi. Tuleks ette näha tulemusreserv, mis eraldataks aastal 2019, kui tulemusraamistiku vahe-eesmärgid on täidetud. Et Euroopa territoriaalse koostöö programmid on mitmekesised ja mitut riiki hõlmavad, ei peaks nendeks olema mingit tulemusreservi. Kui vahe-eesmärkide ja sihtide saavutamise puudujäägid on märkimisväärsed, peaks komisjonil olema võimalik peatada programmile tehtavad maksed või kohaldama programmiperioodi lõpus finantskorrektsioone, tagamaks, et liidu eelarvet ei raisataks ega kasutataks ebatõhusalt. (19) Tihedama sideme loomine ühtekuuluvuspoliitika ja liidu majandusliku juhtimise vahel tagab, et ÜSRi fondide raames tehtavate kulutuste tulemuslikkust võimendab usaldusväärne majanduspoliitika ning et ÜSRi fonde võib vajadusel ümber suunata, et lahendada riigi ees seisvaid majandusprobleeme. See protsess peab olema järkjärguline, alates muudatustest, mis tehakse partnerluslepingutesse ja programmidesse, et toetada nõukogu soovitusi makromajanduslike tasakaalunihete parandamise ning ühiskondlike ja majanduslike raskuste lahendamise kohta. Kui vaatamata ÜSRi fondide ulatuslikumale kasutamisele ei võta liikmesriik majanduse juhtimise protsessis tulemuslikke meetmeid, peaks komisjonil olema õigus peatada kõik maksed ja kohustused või osa neist. Otsused ja peatamised peaksid olema proportsionaalsed ja mõjusad, võttes arvesse individuaalsete programmide mõju asjaomaste liikmesriikide majandusliku ja sotsiaalse olukorra lahendamisele ning varem partnerluslepingus tehtud muudatusi. Peatamisotsust tehes peaks komisjon järgima ka liikmesriikide võrdse kohtlemise põhimõtet, võttes eelkõige arvesse peatamise mõju asjaomase liikmesriigi majandusele. Peatamine tuleks tühistada ja vahendid asjaomasele liikmesriigile uuesti kättesaadavaks teha niipea, kui liikmesriik võtab vajalikud meetmed. (20) Et tagada keskendumine liidu aruka, jätkusuutliku ja kaasava majanduskasvu strateegia eesmärkide saavutamisele, tuleks määrata kindlaks kõikide programmide jaoks ühised elemendid. Et tagada ÜSRi fondide programmide koostamise järjepidevus, tuleks programmide vastuvõtmise ja muutmise kord ühtlustada. Programmitöö peaks tagama kooskõla ühise strateegilise raamistiku ja partnerluslepinguga, ÜSRi fondide omavahelise koordineerimise ja koordineerimise teiste olemasolevate rahastamisvahendite ja Euroopa Investeerimispangaga. (21) Aluslepinguga on majandusliku ja sotsiaalse ühtekuuluvuse eesmärkide hulka lisatud territoriaalne ühtekuuluvus ning on tarvis tegeleda linnade rolliga, funktsionaalsete geograafiliste üksustega ja allpiirkondadega, mis seisavad silmitsi eriliste geograafiliste või demograafiliste probleemidega. Sel eesmärgil ning selleks et paremini kaasata kohaliku tasandi võimalusi, on vaja tugevdada ja hõlbustada kogukonna juhitud kohalikku arengut, sätestades ühised eeskirjad ja tihedalt koordineerides kõiki ÜSRi fonde. Kohalike arengustrateegiate rakendamise eest peaksid üldpõhimõttena vastutama kohalikud algatusrühmad, mis esindavad kogukonna huve. (22) Rahastamisvahendid on omandamas üha suuremat tähtsust, sest nad avaldavad ÜSRi fondidele võimendavat mõju, nende puhul on võimalik kombineerida eri liiki avalikke ja erasektori vahendeid, et toetada avaliku poliitika eesmärke, ning ringrahastamisvormid muudavad niisuguse toetuse pikemas perspektiivis jätkusuutlikumaks. (23) ÜSRi fondidest toetatavaid rahastamisvahendeid tuleks kasutada nii, et rahuldatakse konkreetsed turuvajadused kulutõhusal viisil kooskõlas programmide eesmärkidega, ning need ei tohiks tõrjuda välja erasektorist tulevat rahastamist. Otsus rahastada abimeetmeid rahastamisvahenditest tuleb seega teha eelanalüüsi põhjal. (24) Rahastamisvahendid tuleb välja töötada ja neid kasutada nii, et edendatakse erasektori investorite ja rahandusasutuste olulist osalemist sobiva riskijagamisega. Et rahastamisvahendid oleksid erasektorile piisavalt atraktiivsed, tuleb need välja töötada ja neid kasutada paindlikult. Korraldusasutused peavad seega leidma kõige sobivamad viisid, kuidas rahastamisvahendeid kasutada, et sihtpiirkondade konkreetseid vajadusi rahuldada, ning seda kooskõlas vastava programmi eesmärkidega. (25) Korraldusasutustel peaks olema võimalus panustada programmidest saadavaid ressursse liidu tasandil moodustatud rahastamisvahenditesse või piirkondlikul tasandil moodustatud vahenditesse. Korraldusasutustel peaks ka olema võimalus kasutada rahastamisvahendeid otse, konkreetsete fondide või fondifondide kaudu. (26) Ükskõik missugusel hetkel ÜSRi fondidest rahastamisvahenditesse makstavate ressursside summa peab vastama summale, mis on vajalik planeeritud investeeringute elluviimiseks ja makseteks lõppsaajatele, kaasa arvatud halduskulud ja teenustasud, ning mis määratakse kindlaks, võttes aluseks äriplaanid ja rahavoogude prognoosid kindlaks ajavahemikuks, mis ei tohi olla pikem kui kaks aastat. (27) On vaja kehtestada erieeskirjad summade kohta, mida peetakse abikõlblikeks summadeks kontode sulgemisel, tagamaks, et neid summasid (kaasa arvatud halduskulud ja teenustasud), mis makstakse ÜSRi fondidest rahastamisvahenditesse, kasutatakse tulemuslikult investeeringuteks ja makseteks lõppsaajatele. On tarvis kehtestada ka erinormid, mis käsitlevad ÜSRi fondide toetustest saadud vahendite taaskasutamist, sealhulgas pärast kavade lõpetamist järelejäänud vahendite kasutamist. (28) Liikmesriigid peaksid jälgima programme, et vaadata läbi programmi rakendamine ja edusammud, mida on tehtud selle eesmärkide saavutamisel. Selleks tuleks moodustada ÜSRi fondide järelevalvekomisjonid ning määrata kindlaks nende koosseis ja ülesanded. ÜSRi fondide omavaheliseks koordineerimiseks võiks moodustada ühised järelevalvekomisjonid. Tulemuslikkuse tagamiseks peavad järelevalvekomisjonid saama esitada korraldusasutustele soovitusi programmide elluviimise kohta ning jälgida meetmeid, mis on soovituste tulemusena võetud. (29) ÜSRi fondide järelevalve- ja aruandekord on vaja omavahel vastavusse viia, et lihtsustada juhtimise korraldamist kõikidel tasanditel. Oluline on tagada proportsionaalsed aruandlusnõuded, aga ka igakülgse teabe olemasolu peamistes läbivaatuspunktides tehtud edusammude kohta. Seepärast on vaja, et aruandlusnõuded kajastaksid teabevajadust antud aastatel ning oleksid kooskõlas tulemusanalüüside ajastusega. (30) Et jälgida programmides tehtud edusamme, peaks liikmesriigi ja komisjoni vahel toimuma igal aastal läbivaatuskoosolek. Siiski peaks liikmesriigil ja komisjonil olema võimalik kokku leppida koosolek korraldamata jätta, et vältida tarbetut halduskoormust. (31) Et komisjon saaks jälgida liidu eesmärkide saavutamise alal tehtud edusamme, peaksid liikmesriigid esitama eduaruandeid oma partnerluslepingute rakendamise kohta. Nende aruannete põhjal peaks komisjon aastatel 2017 ja 2019 koostama strateegilise eduaruande. (32) Et parandada programmide rakendamise ja väljatöötamise kvaliteeti, on vaja hinnata ÜSRi fondidest antava abi tulemuslikkust, tõhusust ja mõju ning määrata kindlaks programmide mõju seoses liidu aruka, jätkusuutliku ja kaasava majanduskasvu eesmärkide saavutamisega ning vajaduse korral seoses SKP ja töötuse määraga. Tuleb täpsustada kohustusi, mis liikmesriikidel ja komisjonil selles osas on. (33) Et parandada iga programmi kvaliteeti ja väljatöötamist ning kontrollida, kas eesmärke ja sihte on võimalik saavutada, on vaja läbi viia iga programmi eelhindamine. (34) Programmi ettevalmistamise eest vastutav ametiasutus peaks koostama hindamiskava. Programmiperioodi jooksul peaksid korraldusasutused hindama programmide tulemuslikkust ja mõju. Hindamistulemustest tuleks teatada järelevalvekomisjonile ja Euroopa Komisjonile, et hõlbustada juhtimisotsuste tegemist. (35) Tuleks teha järelhindamisi, et hinnata ÜSRi fondide tulemuslikkust ja tõhusust ning nende mõju ÜSRi fondide ja liidu aruka, jätkusuutliku ja kaasava majanduskasvu üldeesmärkidele. (36) Kasulik oleks täpsustada, mis tüüpi meetmeid võib ÜSRi fondide toetusel võtta komisjoni ja liikmesriikide algatusel tehnilise abina. (37) Et tagada liidu ressursside tulemuslik kasutamine ja vältida tulu tekitavate toimingute ülefinantseerimist, on tarvis kehtestada reeglid, mille kohaselt arvutada ÜSRi fondide osalust tulu tekitavates toimingutes. (38) Tuleks määrata kindlaks kulutuste abikõlblikkuse algus- ja lõppkuupäev, et sätestada ÜSRi fondide rakendamise ühtsed ja õiglased reeglid kogu liidus. Programmide elluviimise hõlbustamiseks on asjakohane näha ette, et kulutuste abikõlblikkuse alguskuupäev võib olla enne 1. jaanuari 2014, kui asjaomane liikmesriik esitab programmi enne nimetatud kuupäeva. Et tagada ELi fondide tulemuslik kasutamine ja vähendada ELi eelarvele tekitatavat riski, on vaja kehtestada lõpuleviidud toimingute toetamise piirangud. (39) Kooskõlas subsidiaarsuse põhimõttega ja arvestades määrus(t)es (EL) nr […] [ERFi, ESFi, Ühtekuuluvusfondi, ETK, EAFRD, EMKFi määrused] ette nähtud erandeid, peaksid liikmesriigid võtma vastu riiklikud eeskirjad kulude abikõlblikkuse kohta. (40) Et lihtsustada ÜSRi fondide kasutamist ja vähendada veariski, tagades samal ajal diferentseerimise, kui on vaja arvesse võtta poliitika iseärasusi, oleks asjakohane määrata kindlaks toetuse liigid, toetuste tagastamise ühtlustatud tingimused ja kindla määraga rahastamine, abikõlblikkuse erikriteeriumid toetuste puhul ja toimingute abikõlblikkuse eritingimused, mis sõltuvad toimingute tegemise kohast. (41) ÜSRi fondide tegevuse tulemuslikkuse, aususe ja püsiva mõju kindlustamiseks tuleks näha ette sätted, mis tagaksid äriühingutesse ja infrastruktuuridesse tehtavate investeeringute pikaajalisuse ja hoiaksid ära ÜSRi fondide kasutamise põhjendamatute eeliste saamiseks. Kogemused on näidanud, et viis aastat on sobiv minimaalne periood, välja arvatud juhul, kui riigiabi eeskirjades on ette nähtud teistsugune ajavahemik. Asjakohane on toimingute kestvuse üldnõude alt välja jätta ESFi toetatavad meetmed ning meetmed, mis ei hõlma tootlikke investeeringuid või infrastruktuuri-investeeringuid, välja arvatud juhul, kui need nõuded tulenevad kehtivatest riigiabi eeskirjadest, ning samuti jätta selle nõude alt välja rahastamisvahenditest või neisse vahenditesse tehtud sissemaksed. (42) Liikmesriigid peaksid kehtestama piisavad meetmed, et tagada oma juhtimis- ja kontrollisüsteemide nõuetekohane struktuur ja toimimine, mis pakuks kindlust ÜSRi fondide õiguspärase ja nõuetekohase kasutamise osas. Seepärast tuleks kindlaks määrata liikmesriikide kohustused, mis on seotud programmide juhtimis- ja kontrollisüsteemidega ning eeskirjade eiramise ja ühenduse õiguse rikkumise ennetamise, avastamise ja kõrvaldamisega. (43) Lähtudes liikmesriikidega koostöös toimuva halduse põhimõttest, peaksid liikmesriigid kandma oma juhtimis- ja kontrollisüsteemide kaudu esmavastutust programmides sisalduvate toimingute rakendamise ja kontrolli eest. Et tugevdada toimingute väljavalimise ja rakendamise ning juhtimis- ja kontrollisüsteemi üle toimuva kontrolli tõhusust, tuleks kindlaks määrata korraldusasutuse ülesanded. (44) Et tagada nõuetekohane eelkinnitus peamiste juhtimis- ja kontrollisüsteemide olemasolu ja struktuuri kohta, peaksid liikmesriigid määrama akrediteerimisasutuse, mis vastutab juhtimis- ja kontrolliorganite akrediteerimise ja akrediteeringu tühistamise eest. (45) Tuleks määrata kindlaks komisjoni volitused ja kohustused juhtimis- ja kontrollisüsteemide tõhusa toimimise kontrollimisel ning liikmesriigilt meetmete võtmise nõudmisel. Samuti peaks komisjonil olema volitused teha audiitorkontrolle, mis keskenduksid usaldusväärse finantsjuhtimise küsimustele, et teha järeldusi fondide tulemuslikkuse kohta. (46) Liidu eelarvelisi kulukohustusi tuleb täita igal aastal. Et tagada tõhus programmijuhtimine, on vaja kehtestada ühised eeskirjad vahemaksetaotluste, vajaduse korral iga-aastase jääksummamakse ning lõppmakse kohta, ilma et see piiraks erieeskirju, mis on nõutavad iga ÜSRi fondi puhul. (47) Programmi alguses tehtav eelmakse tagab, et liikmesriigil on vahendeid, et toetada toetusesaajaid programmi rakendamisel juba alates programmi vastuvõtmisest. Seepärast tuleks ette näha ÜSRi fondidest tehtavad algsed eelmaksesummad. Algne eelmakse peaks olema programmi lõpetamise ajaks täielikult raamatupidamisarvestusest välja kantud. (48) Liidu finantshuvide kaitseks tuleks kehtestada ajaliselt piiratud meetmed, mis võimaldaksid volitatud eelarvevahendite käsutajal katkestada maksed, kui on tõendeid, mis võimaldavad väita, et juhtimis- ja kontrollisüsteemi toimimises on märkimisväärseid puudusi, tõendeid eeskirjade ränga rikkumise kohta seoses maksetaotlusega või on jäänud esitamata dokumendid raamatupidamisarvestuse kontrollimiseks. (49) Et tagada, et liidu eelarvest kaasrahastatavaid kulutusi kasutataks igal konkreetsel majandusaastal kooskõlas kohaldatavate eeskirjadega, tuleks luua sobiv raamistik raamatupidamisarvestuse iga-aastaseks kontrolliks ja heakskiitmiseks. Selle raamistiku alusel peaksid akrediteeritud asutused esitama komisjonile iga programmi kohta juhtkonna kinnitava avalduse koos kinnitatud majandusaasta aruande, kokkuvõtliku kontrolliaruande, sõltumatu audiitori järeldusotsuse ja kontrolliaruandega. (50) Liidu eelarve kaitseks võib komisjonil osutuda vajalikuks finantskorrektsioonide tegemine. Et tagada liikmesriikidele õiguskindlus, on oluline määratleda asjaolud, mille korral liidu või liikmesriigi kohaldatava õiguse rikkumine võib tuua kaasa komisjoni tehtavad finantskorrektsioonid. Selleks et tagada, et finantskorrektsioonid, mida komisjon võib liikmesriikidele kehtestada, oleksid seotud ELi finantshuvide kaitsmisega, peaksid need piirduma juhtudega, kus liidu või riigi õiguse rikkumine puudutab otseselt või kaudselt toimingute ja vastavate kulutuste abikõlblikkust, seaduslikkust, juhtimist või kontrolli. Et tagada proportsionaalsust, on oluline, et komisjon võtaks finantskorrektsiooni summa üle otsustamisel arvesse rikkumise raskust. (51) Et soodustada finantsdistsipliini, on kohane määrata kindlaks programmi mis tahes eelarvelise kulukohustuse osa vabastamise kord, eriti kui summa puhul võib vabastamise suhtes teha erandi, eelkõige siis, kui viivitused programmi rakendamisel tulenevad asjaoludest, mis ei sõltu erandit taotlevast isikust ja on ebatavalised või ettearvamatud ning mille tagajärgi isikul ei ole hoolikusele vaatamata võimalik vältida. (52) Täiendavad üldsätted on vajalikud seoses fondide spetsiifilise toimimisega. Eelkõige selleks, et suurendada nende lisaväärtust ja võimendada nende osa liidu aruka, jätkusuutliku ja kaasava majanduskasvu prioriteetide saavutamises, tuleks nende fondide toimimist lihtsustada ja keskendada see majanduskasvu ja tööhõive investeeringute ning Euroopa territoriaalse koostöö eesmärkidele. (53) Täiendavad sätted EAFRD ja EMKFi toimimisega on sätestatud vastavates valdkondlikes õigusaktides. (54) Aluslepingus sätestatud majandusliku, sotsiaalse ja territoriaalse ühtekuuluvuse eesmärkide edendamiseks tuleks eesmärgi „Investeerimine majanduskasvu ja tööhõivesse” alusel toetada kõiki piirkondi. Et anda tasakaalustatud ja järkjärgulist abi vastavalt majandusliku ja ühiskondliku arengu tasemele, tuleks ERFist ja ESFist sellele eesmärgile eraldatavad vahendid jaotada liidu vähem arenenud piirkondade, üleminekupiirkondade ja enam arenenud piirkondade vahel vastavalt nende sisemajanduse koguproduktile (SKP) ühe elaniku kohta, võrrelduna ELi keskmisega. Et tagada struktuurifondidest tehtavate investeeringute jätkusuutlikkus pikas perspektiivis, peaksid piirkonnad, mille SKP elaniku kohta aastail 2007–2013 oli alla 75 % EL-25 keskmisest vaatlusperioodil, kuid mille SKP ühe elaniku kohta on kasvanud nii, et ületab 75 % EL-27 keskmisest, saama vähemalt kaks kolmandikku neile aastail 2007–2013 eraldatud summadest. Liikmesriigid, mille kogurahvatulu elaniku kohta on alla 90 % liidu keskmisest, peaksid saama majanduskasvu ja tööhõivesse investeerimise eesmärgi raames Ühtekuuluvusfondist abi. (55) Tuleks kehtestada objektiivsed kriteeriumid, et valida välja abikõlblikud piirkonnad ja alad, mis võivad saada fondidelt toetust. Selleks peaks liidu tasandil piirkondade ja alade kindlakstegemine põhinema ühisel piirkondade klassifitseerimise süsteemil, mis on loodud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. mai 2003. aasta määrusega (EÜ) nr 1059/2003, millega kehtestatakse ühine statistiliste territoriaalüksuste liigitus (NUTS)[12]. (56) Et sätestada sobiv finantsraamistik, peaks komisjon rakendusaktidega kehtestama kasutada olevate kulukohustuste assigneeringute soovitusliku jaotuse aastate kaupa, kasutades objektiivset ja läbipaistvat meetodit võttes eesmärgiks, et toetus suunataks arengus maha jäänud piirkondadele, sealhulgas piirkondadele, mis saavad üleminekutoetust. (57) Kindlaks peab määrama selle, missuguses ulatuses investeeritakse neid ressursse majanduskasvu ja tööhõivesse, ning vastu tuleb võtta objektiivsed kriteeriumid nende eraldamiseks piirkondadele ja liikmesriikidele. Et õhutada transpordi ja energeetika infrastruktuuri ning info- ja kommunikatsioonitehnoloogia kiiremat arengut kogu liidus, tuleks luua Euroopa Ühendamise Rahastamisvahend. Iga-aastased assigneeringud fondidest ning summad, mis kantakse Ühtekuuluvusfondist Euroopa Ühendamise Rahastamisvahendisse ja sealt liikmesriigile, peaksid olema piiratud ülemmääraga, mis määratakse kindlaks, võttes arvesse konkreetse liikmesriigi võimet neid assigneeringuid ära kulutada. Lisaks on vaesuse vähendamise peaeesmärgi alusel vaja enim puudust kannatavatele isikutele mõeldud toidutoetuse skeem ümber orienteerida, et edendada sotsiaalset kaasatust ja liidu harmoonilist arengut. Kavandatud on mehhanism, millega ressursid kantakse üle sellesse vahendisse ja tagatakse, et need koosnevad ESFist tehtavatest eraldistest ning et see tingib ka igas riigis struktuurifondidest ESFile eraldatava miinimumprotsendi vastava vähendamise. (58) Et tegevus oleks rohkem keskendatud tulemustele ning Euroopa 2020. aasta eesmärkide ja sihtide saavutamisele, tuleks iga fondi puhul ning iga piirkonnakategooria puhul igas liikmesriigis 5 % majanduskasvu ja tööhõivesse investeerimise vahenditest tulemusreservina kõrvale panna. (59) Et tagada asjakohane vahendite eraldamine igale piirkonnakategooriale, ei tohiks vähem arenenud, ülemineku- ja enam arenenud piirkonnad fondide vahendeid üksteisele üle kanda, välja arvatud nõuetekohaselt põhjendatud olukordades, mis on seotud ühe või mitme temaatilise eesmärgi saavutamisega, ning mitte rohkem kui 2 % ulatuses sellele piirkonnakategooriale eraldatud vahenditest. (60) Tegeliku majandusliku mõju tagamiseks ei tohiks abi fondidest asendada riiklikke kulutusi või samaväärseid struktuurikulutusi, mida liikmesriigid teevad käesoleva määruse kohaldamisel. Et fondidest toetuste andmisel võetaks arvesse laiemat majanduslikku konteksti, tuleks ühtlasi kindlaks määrata avalike kulutuste tase, lähtudes üldistest makromajanduslikest tingimustest, milles rahastamine toimub ja mis põhinevad näitajatel, mis on esitatud stabiilsus- ja lähenemisprogrammides, mida liikmesriigid igal aastal esitavad vastavalt 7. juuli 1997. aasta määrusele (EÜ) nr 1466/1997 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta[13]. Kui komisjon kontrollib täiendavuse põhimõtet, peaks ta keskenduma liikmesriikidele, kus vähem arenenud ja üleminekupiirkondade elanikkond moodustab vähemalt 15 %, nendele eraldutud rahaliste vahendite ulatuse tõttu. (61) On vaja kehtestada täiendavad normid, mis käsitlevad fondidelt toetust saavate rakenduskavade väljatöötamist, juhtimist, järelevalvet ja kontrolli. Rakenduskavades tuleks sätestada prioriteetsed suunad, mis vastavad temaatilistele eesmärkidele, töötada välja järjekindel sekkumisloogika, et täita tuvastatud arenguvajadused, ning näha ette raamistik tulemuslikkuse hindamiseks. Samuti peaks neis sisalduma muud elemendid, mis on vajalikud nende fondide tulemusliku ja tõhusa rakendamise toetamiseks. (62) Vastastikuse täiendavuse parandamiseks ja rakendamise lihtsustamiseks peaks majanduskasvu ja tööhõive eesmärgi raames olema võimalik kombineerida ühistes rakenduskavades Ühtekuuluvusfondist ja ERFist saadavad toetused ESFist saadavate toetustega. (63) Suurprojektid moodustavad olulise osa liidu kulutustest ning on sageli liidu aruka, jätkusuutliku ja kasvu strateegia eesmärkide saavutamise seisukohast strateegilise tähtsusega. Seepärast on õigustatud, et suure ulatusega toimingute suhtes kehtiks käesoleva määruse alusel jätkuvalt komisjoni heakskiidu nõue. Selguse huvides oleks vaja sel juhul kindlaks määrata suurprojekti sisu. Samuti peaks komisjonil olema võimalik keelduda suurprojekti toetamast, kui sellise toetuse andmine ei ole põhjendatud. (64) Et anda liikmesriikidele võimalus rakendada osa rakenduskavast tulemuspõhist lähenemisviisi kasutades, on kasulik näha ette ühine tegevuskava, mis koosneb reast meetmetest, mida toetusesaaja viib ellu, et aidata kaasa rakenduskava eesmärkide saavutamisele. Et lihtsustada ja tugevdada fondide orienteeritust tulemustele, peaks ühise tegevuskava juhtimine põhinema ainult ühiselt kokku lepitud vahe-eesmärkidel, väljunditel ja tulemustel, nagu on kindlaks määratud komisjoni otsuses, millega ühine tegevuskava vastu võetakse. Ühise tegevuskava kontrollimine ja audit peaksid samuti piirduma nende vahe-eesmärkide, väljundite ja tulemuste saavutamise kontrolliga. Seega on tarvis kehtestada reeglid ühiste tegevuskavade väljatöötamise, sisu, vastuvõtmise, finantsjuhtimise ja kontrolli kohta. (65) Kui linna arengu või territoriaalarengu strateegia nõuab integreeritud lähenemisviisi, sest see hõlmab ühe või mitme rakenduskava enam kui ühe prioriteetse suuna investeeringuid, tuleks fondidelt toetust saavad meetmed ellu viia integreeritud territoriaalse investeeringuna ühe rakenduskava raames. (66) On vaja vastu võtta erieeskirjad seoses järelevalvekomisjoni ülesannetega ning fondidest toetatavate rakenduskavade rakendamise aastaaruannetega. Täiendavad sätted EAFRD toimimise kohta on sätestatud vastavates valdkondlikes õigusaktides. (67) Et tagada programmi käsitleva olulise ja ajakohase teabe kättesaadavus, on vaja, et liikmesriigid esitaksid komisjonile regulaarselt olulisemaid andmeid. Et vältida liikmesriikidele tekkivat täiendavat halduskoormust, peaks see piirduma pidevalt kogutavate andmetega ning andmeedastus peaks toimuma elektroonilise andmevahetuse kaudu. (68) Vastavalt aluslepingu artiklile 175 esitab komisjon Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ja Regioonide Komiteele iga kolme aasta järel ühtekuuluvusaruanded edusammude kohta, mida on tehtud liidu majandusliku, sotsiaalse ja territoriaalse ühtekuuluvuse alal. On vaja kindlaks määrata selle aruande sisu. (69) Peetakse asjakohaseks, et komisjon teeks koostöös liikmesriikidega fondide järelhindamisi, et saada asjakohasel tasandil teavet rahastatud sekkumiste tulemuste ja mõju kohta. Samuti on vaja erisätteid, et kehtestada fondide hindamiskavade heakskiitmise kord. (70) On oluline teadvustada liidu fondide saavutusi laiemale avalikkusele. Kodanikel on õigus teada, kuidas liidu rahalisi vahendeid investeeritakse. Põhiroll avalikkusele sobivate sõnumite edastamisel lasub nii korraldusasutustel kui ka toetusesaajatel. Et tagada laiema üldsuse tõhusam teavitamine ja tugevam koostoime komisjoni algatusel toimuvate teavitustoimingute vahel, tuleb käesoleva määruse alusel teavitusmeetmetele eraldatud eelarvest rahastada ka Euroopa Liidu poliitiliste prioriteetide propageerimist, tingimusel, et need on seotud käesoleva määruse üldeesmärkidega. (71) Et tagada laialdane laiem infolevik fondide saavutuste kohta ja liidu rolli kohta neis ning informeerida potentsiaalseid toetusesaajaid rahastamisvõimalustest, tuleks käesolevas määruses sätestada üksikasjalikud reeglid info- ja kommunikatsioonimeetmete kohta ning nende meetmete tehnilised omadused. (72) Et parandada rahastamisvõimalusi ja projektide toetusesaajaid käsitleva teabe kättesaadavust ja läbipaistvust, peaks igas liikmesriigis olema üks veebileht või ‑portaal, millel antakse teavet kõikide rakenduskavade kohta, sealhulgas loetelud toimingutest, mida iga rakenduskava raames toetatakse. (73) On vaja määrata kindlaks elemendid, mille alusel kohandatakse fondide kaasfinantseerimise määra rakenduskavades, eelkõige ühenduse vahendite mitmekordse mõju tugevdamiseks. Samuti on vaja kehtestada kaasrahastamise maksimummäärad iga piirkonnakategooria jaoks, et tagada sobiva tasandi siseriikliku toetuse kaudu kaasfinantseerimise põhimõtte järgimine. (74) Liikmesriigid peavad iga rakenduskava puhul nimetama korraldusasutuse, sertifitseerimisasutuse ja funktsionaalselt sõltumatu auditeerimisasutuse. Et liikmesriikidel oleks kontrollisüsteemide kehtestamisel rohkem paindlikkust, on kohane ette näha võimalus, et sertifitseerimisasutuse ülesandeid täidab korraldusasutus. Liikmesriigil peaks olema ka võimalus nimetada vahendusasutused, mis täidavad mõningaid korraldusasutuse või sertifitseerimisasutuse ülesandeid. Sellisel juhul peaks liikmesriik selgesti sätestama nende vastavad vastutusalad ja ülesanded. (75) Korraldusasutus kannab peamist vastutust fondide tulemusliku ja tõhusa rakendamise eest ning täidab seega suure hulga funktsioone, mis on seotud programmide juhtimise ja järelevalve, finantsjuhtimise ja kontrolliga ning projektide väljavalimisega. Tuleks sätestada asutuse vastutus ja ülesanded. (76) Sertifitseerimisasutus peaks koostama maksetaotlused ja esitama need komisjonile. Asutus peaks koostama aastaaruande, milles tõendatakse aastaaruannete terviklikkust, täpsust ja õigsust ning seda, et arvestuskannetesse kantud kulutused on vastavuses liidu ja siseriiklike eeskirjadega. Tuleks sätestada asutuse vastutus ja ülesanded. (77) Auditeerimisasutus peaks tagama, et auditeeritakse juhtimis- ja kontrollisüsteeme, sobivat toiminguvalimit ning raamatupidamise aastaaruandeid. Tuleks sätestada asutuse vastutus ja ülesanded. (78) Et võtta arvesse ERFi, ESFi ja Ühtekuuluvusfondi juhtimis- ja kontrollisüsteemide spetsiifilist korraldust ning vajadust tagada proportsionaalne lähenemine, on vaja erisätteid korraldusasutuse ja sertifitseerimisasutuse akrediteerimiseks ja akrediteerimise tühistamiseks. (79) Ilma et see piiraks komisjoni volitusi finantskontrolli alal, tuleks nimetatud valdkonnas tugevdada liikmesriikide ja komisjoni koostööd ning kehtestada kriteeriumid, mille põhjal komisjonil oleks võimalik siseriiklike süsteemide kontrollimise strateegia alusel kindlaks teha, millisel tasemel kindlust liikmesriikide auditeerimisasutused talle pakuvad. (80) Lisaks finantsjuhtimise ühistele eeskirjadele on vaja lisasätteid ERFi, ESFi ja Ühtekuuluvusfondi kohta. Eelkõige selleks, et anda komisjonile enne raamatupidamisaruannete kontrollimist ja heakskiitmist piisav kindlus, tuleks vahemaksete taotlused rahuldada 90 % ulatuses summast, mis saadakse, kohaldades prioriteetse suuna abikõlblike kulutuste suhtes iga prioriteetse suuna kaasrahastamise määra, mis on kindlaks määratud rakenduskava vastuvõtmise otsuses. Tasumata summad tuleks liikmesriigile välja maksta raamatupidamisarvestuse iga-aastase kontrolli ja heakskiitmise järel, tingimusel, et on saadud piisav kinnitus raamatupidamisarvestuse kontrolliga hõlmatud aasta kulutuste abikõlblikkuse kohta. (81) Et tagada, et toetusesaajad saaksid toetuse kätte niipea kui võimalik, ja tugevdada komisjonile antavat õiguspärasuse kinnitust, on kohane nõuda, et maksetaotlused sisaldaksid ainult kulutusi, mille jaoks toetus on toetusesaajatele välja makstud. Igal aastal tuleks ette näha eelmaksed, et liikmesriikidel oleks piisavalt vahendeid, et sellise korra alusel tegutseda. Eelmaksed tuleks igal aastal raamatupidamisarvestuse kontrolli ja heakskiitmise käigus raamatupidamisarvestusest välja kanda. (82) Et tagada kohustustest vabastamise üldreeglite asjakohane kohaldamine, peaks fondidele kehtestatud eeskirjades olema üksikasjalikult sätestatud, kuidas kohustustest vabastamise tähtajad kindlaks määratakse ja kuidas vastavad summad arvutatakse. (83) On vaja täpsustada fondide suhtes kohaldatav raamatupidamisarvestuse iga-aastase kontrolli ja heakskiitmise üksikasjalik kord, et tagada selle korra selge alus ja õiguskindlus. Tähtis on anda liikmesriigile piiratud võimalus näha oma aastaaruandes ette eelarvesäte, mille suhtes auditeerimisasutuses on veel menetlus pooleli. (84) Raamatupidamisaruannete iga-aastase kontrollimise ja kinnitamisega peaks kaasnema lõpuleviidud toimingute (ERFi ja Ühtekuuluvusfondi puhul) või kulutuste (ESFi puhul) iga-aastane lõpetamine. Et vähendada rakenduskavade lõpetamisega seonduvaid kulusid, vähendada toetusesaajate halduskoormust ja tagada õiguskindlus, peaks iga-aastane lõpetamine olema kohustuslik – see piiraks aega, mille jooksul tõendavaid dokumente tuleb alles hoida ja mille jooksul toiminguid võib auditeerida ja finantskorrektsioone kehtestada. (85) Et kaitsta liidu finantshuve ja pakkuda võimalust tagada programmide tulemuslik rakendamine, peaksid olemas olema meetmed, mis võimaldavad komisjonil maksed prioriteetse suuna või rakenduskava tasandil peatada. (86) Asjakohane on kehtestada erikord ja -menetlused liikmesriikide ja komisjoni finantskorrektsioonide jaoks seoses fondidega, et tagada liikmesriikidele õiguskindlus. (87) Toimingute auditeerimise sagedus peaks olema proportsionaalne fondidest antava liidu abi ulatusega. Eelkõige tuleks vähendada audiitorkontrollide arvu, kui toimingu abikõlblike kulutuste kogusumma ei ületa 100 000 eurot. Auditeerimisi peab siiski olema võimalik teha igal ajal, kui on märke rikkumisest või pettusest, või auditivalimina pärast lõpuleviidud toimingu lõpetamist. Et komisjoni auditeerimistase oleks proportsionaalne riskiga, peaks komisjonil olema võimalik vähendada oma auditeerimistegevust rakenduskavade puhul, kus ei ole märkimisväärseid vajakajäämisi või kui võib jääda lootma auditeerimisasutusele. (88) Selleks et täiendada või muuta määruse teatavaid vähem olulisi sätteid, tuleks komisjonile delegeerida volitused võtta kooskõlas aluslepingu artikliga 290 vastu õigusakte seoses käitumisjuhisega, mis käsitleb eesmärke ja kriteeriumeid partnerluse rakendamise toetamiseks, ühise strateegilise raamistiku vastuvõtmisega, kasvu ja konkurentsivõime reservi jaotamise täiendavate eeskirjadega, kohaliku arengu strateegiatega hõlmatud piirkonna ja rahvastiku määratlusega, rahastamisvahendite üksikasjalike eeskirjadega (eelhindamine, kulude abikõlblikkus, meetmete liigid, mida ei toetata, kombineeritud toetus, varade ülekandmine ja haldus, maksetaotlused ja iga-aastaste osamaksete kapitaliseerimine), tulu tekitavate toimingute kindla maksemäära kindlaksmääramisega, liikmesriikide kohustustega seoses eeskirjade rikkumisest teatamise menetlusega ja põhjendamatult makstud summade tagasinõudmisega, juhtkonna kinnitava avalduse mudeliga juhtimis- ja kontrollisüsteemi toimimise kohta, riiklike auditite tingimustega, korraldus- ja sertifitseerimisasutuste akrediteerimise kriteeriumidega, üldtunnustatud andmekandjate kindlaksmääramisega, kohaldatava finantskorrektsiooni tasemega, lisade muutmise ja konkreetsete meetmetega, mis on vajalikud, et lihtsustada üleminekut määruselt (EÜ) nr 1083/2006. Komisjonil peaksid olema ka volitused muuta I ja IV lisa, juhuks kui edaspidi tekib kohandamisvajadus. On eriti oluline, et komisjon korraldaks oma ettevalmistava töö ajal vajalikud arutelud, sealhulgas konsulteerimised ekspertidega. (89) Komisjon peaks delegeeritud õigusaktide ettevalmistamise ja koostamise ajal tagama asjakohaste dokumentide sama- ja õigeaegse ning asjakohase edastamise Euroopa Parlamendile ja nõukogule. (90) Komisjonil peaks olema volitus võtta kõigi ÜSRi fondide puhul rakendusaktidega vastu partnerluslepingute heakskiitmise otsused, tulemusreservi eraldamise otsused ning liikmesriigi majanduspoliitikaga seotud maksete peatamise otsused; fondide puhul aga peaks tal olema volitus võtta vastu rakenduskavade heakskiitmise otsused, suurprojektide heakskiitmise otsused, maksete peatamise otsused ja finantskorrektsioonide otsused. (91) Et tagada ühetaolised tingimused käesoleva määruse rakendamiseks, tuleks rakendusvolitusi, mis on seotud kliimamuutusealaseid eesmärke puudutava metoodikaga, rahastamisvahendite standardtingimustega, tulu tekitavate projektide puhastulu arvutamise metoodikaga, majanduskasvu ja tööhõive investeeringute kriteeriumid täitnud piirkondade ja liikmesriikide kindlaksmääramisega, fondide rakenduskava mudeliga, suurprojektidega seotud teabe vorminguga ja kulude-tulude analüüsi tegemisel kasutatava metoodikaga, ühise tegevuskava standardvormiga, rakendamise aasta- ja lõpparuannete mudeliga, teavitamis- ja avalikustamismeetmete tehniliste omadustega, liikmesriikide teabevahetuse ja kohapealsete kontrollidega, juhtkonna kinnitava avalduse mudeliga, auditistrateegia, audiitori järeldusotsuse ja iga-aastase kontrolliaruande mudelitega, auditite käigus kogutud andmete kasutamisega ning maksetaotluste mudeliga, teostada kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 2011. aasta määrusega (EL) nr 182/2011, millega kehtestatakse eeskirjad ja üldpõhimõtted, mis käsitlevad liikmesriikide läbiviidava kontrolli mehhanisme, mida kohaldatakse komisjoni rakendamisvolituste teostamise suhtes[14]. (92) Käesoleva määrusega asendatakse nõukogu 11. juuli 2006. aasta määrus (EÜ) nr 1083/2006, millega nähakse ette üldsätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi ja Ühtekuuluvusfondi kohta ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1260/1999[15]. Kõnealune määrus tuleb seepärast tunnistada kehtetuks. (93) Kuna käesoleva määruse eesmärki, nimelt vähendada eri regioonide arengutaseme ebavõrdsust ja kõige ebasoodsamate piirkondade või saarte, eeskätt maapiirkondade, tööstuslikust üleminekust mõjutatud piirkondade ning püsivate raskete looduslike või demograafiliste tingimuste all kannatavate piirkondade mahajäämust, ei saa liikmesriigid piisaval tasemel saavutada, vaid see on paremini saavutatav liidu tasandil, võib liit kehtestada meetmed kooskõlas subsidiaarsuse põhimõttega, nagu on sätestatud Euroopa Liidu lepingu artiklis 5. Vastavalt proportsionaalsuse põhimõttele, nagu on sätestatud nimetatud artiklis, ei lähe määrus kaugemale sellest, mis on vajalik selle eesmärgi saavutamiseks, ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE: ESIMENE OSA REGULEERIMISESE JA MÕISTED Artikkel 1 Reguleerimisese Käesoleva määrusega nähakse ette ühised eeskirjad, mida kohaldatakse ühises strateegilises raamistikus toimivate fondide – Euroopa Regionaalarengu Fondi (ERF), Euroopa Sotsiaalfondi (ESF), Ühtekuuluvusfondi, Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondi (EAFRD) ja Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi (EMKF) suhtes („ÜSRi fondid”). Selles on sätestatud ka õigusnormid, mis on vajalikud, et tagada ÜSRi fondide tulemuslikkus ning nende koordineerimine üksteise ja teiste liidu vahenditega. Käesolevas määruses nähakse ette ka ERFi, ESFi (edaspidi koos „struktuurifondid”) ja Ühtekuuluvusfondi reguleerivad üldeeskirjad. Määruses määratakse kindlaks struktuurifondide ja Ühtekuuluvusfondi (edaspidi „fondid”) ülesanded, prioriteetsed eesmärgid ja korraldus, kriteeriumid, mille alusel liikmesriigid ja piirkonnad võivad saada ÜRSi fondidest toetust, olemasolevad rahastamisvahendid ja nende eraldamise kriteeriumid. Käesolevas määruses ette nähtud eeskirju kohaldatakse, ilma et see piiraks sätteid, mis on kehtestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses (EL) nr […]/2012 ühise põllumajanduspoliitika rahastamise, haldamise ja järelevalve kohta[16] (edaspidi „ÜPP määrus”), ja järgmistes määrustes ette nähtud sätteid: (1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr […]/2012, milles käsitletakse Euroopa Regionaalarengu Fondi ning millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1080/2006[17] (edaspidi „ERFi määrus”); (2) Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr […]/2012, mis käsitleb Euroopa Sotsiaalfondi ja millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1081/2006[18] (edaspidi „ESFi määrus”); (3) Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr […]/2012, mis käsitleb Ühtekuuluvusfondi ja millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1084/2006[19] (edaspidi „Ühtekuuluvusfondi määrus”); (4) Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr […]/2012, mis käsitleb eesmärki „Euroopa territoriaalne koostöö” [20] (edaspidi „ETK määrus”); (5) Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr […]/2012, mis käsitleb Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondi ja millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 11698/2005[21] (edaspidi „EAFRD määrus”); ja (6) Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr […]/2012, mis käsitleb Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi ja millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1198/2006[22] (edaspidi „EMKFi määrus”). Artikkel 2 Mõisted Käesolevas määruses kohaldatakse ÜRSi fondidest toetust saavate rahastamisvahendite suhtes rahastamisvahendite määratlusi ja põhimõtteid, mis on sätestatud finantsmääruses, välja arvatud juhul, kui käesolevas määruses on sätestatud teisiti. Lisaks sellele kasutatakse järgmisi mõisteid: (1) „liidu aruka, jätkusuutliku ja kaasava majanduskasvu strateegia” – eesmärgid ja ühised sihid, mis annavad suuna liikmesriikide ja liidu tegevusele ning mis on sätestatud komisjoni teatises „Euroopa 2020. aastal: aruka, jätkusuutliku ja kaasava majanduskasvu strateegia” ning sisalduvad Euroopa Ülemkogu 17. juuni 2010. aasta järeldustes I lisana (Euroopa uus tööhõive ja majanduskasvu strateegia, ELi peamised eesmärgid) ning nõukogu 21. oktoobri 2010. aasta otsusel liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta, samuti nende eesmärkide ja ühiste sihtide muudatused; (2) „ühine strateegiline raamistik” – dokument, milles liidu aruka, jätkusuutliku ja kaasava majanduskasvu eesmärgid ja sihid teisendatakse ÜSRi fondide põhimeetmeteks, määrates iga temaatilise eesmärgi jaoks kindlaks põhimeetmed, mida rahastatakse igast ÜSRi fondist, ning mehhanismid ÜSRi fondide programmitöö ühtsuse ja järjepidevuse tagamiseks liikmesriikide ja liidu majandus- ja tööhõivepoliitikaga; (3) „fondispetsiifilised eeskirjad” – sätted, mis on kehtestatud käesoleva määruse kolmandas osas või eri- või üldmääruses, mis reguleerib ühte või enamat ÜSRi fondi, millele on osutatud või mis on loetletud artikli 1 kolmandas lõigus, või kehtestatud käesoleva määruse kolmanda osa või sellise eri- või üldmääruse alusel; (4) „programmitöö” – mitmeastmeline korralduse, otsustamise ja rahaliste vahendite eraldamise protsess, mille eesmärk on rakendada mitut aastat hõlmava ajavahemiku vältel liidu ja liikmesriikide ühiseid meetmeid liidu aruka, jätkusuutliku ja kaasava majanduskasvu strateegia elluviimiseks; (5) „programm” – käesoleva määruse kolmandas osas ja EMKFi määruses osutatud „rakenduskava” ning EAFRD määruses osutatud „maaelu arengukava”; (6) „prioriteet” – käesoleva määruse kolmandas osas osutatud „prioriteetne suund” ning EMKFi määruses ja EAFRD määruses osutatud „liidu prioriteet”; (7) „toiming” – projekt, leping, tegevus või projektide rühm, mille on valinud välja asjaomase programmi korraldusasutus või mis on valitud tema vastutusel ja mis aitab kaasa sellega seotud prioriteedi või prioriteetide eesmärkide saavutamisele; rahastamisvahendite kontekstis koosneb toiming rahalistest maksetest programmist rahastamisvahendisse ja sellele järgnevast rahalisest toetusest, mida annavad need rahastamisvahendid; (8) „toetusesaaja” – toimingute algatamise või algatamise ja rakendamise eest vastutav avalik-õiguslik või eraõiguslik organ; riigiabi kontekstis tähendab termin „toetusesaaja” üksust, mis saab toetust; rahastamisvahendite kontekstis tähendab termin „toetusesaaja” asutust, kes rakendab rahastamisvahendit; (9) „lõppsaaja” – juriidiline või füüsiline isik, kes saab rahastamisvahendist rahalist toetust; (10) „riigiabi” – abi vastavalt aluslepingu artikli 107 lõikele 1, mille puhul käesoleva määruse kohaldamisel loetakse, et see sisaldab ka vähese tähtsusega abi tähenduses, mis on sätestatud komisjoni 15. detsembri 2006. aasta määruses (EÜ) nr 1998/2006, milles käsitletakse aluslepingu artiklite 87 ja 88 kohaldamist vähese tähtsusega abi suhtes,[23] komisjoni 20. detsembri 2007. aasta määruses (EÜ) nr 1535/2007, milles käsitletakse EÜ aluslepingu artiklite 87 ja 88 kohaldamist vähese tähtsusega abi suhtes põllumajandustoodete tootmise sektoris,[24] ning komisjoni 24. juuli 2007. aasta määruses (EÜ) nr 875/2007, milles käsitletakse EÜ aluslepingu artiklite 87 ja 88 kohaldamist vähese tähtsusega abi suhtes kalandussektoris ja millega muudetakse määrust (EÜ) nr 1860/2004[25]; (11) „lõpetatud toiming” – toiming, mis on füüsiliselt lõpetatud või täielikult rakendatud ning mille puhul on kõik vastavad maksed vahendite saajale tehtud ja vastav riiklik toetus toetusesaajatele välja makstud; (12) „riiklik toetus” – igasugune rahaline toetus, et rahastada toimingut, mille aluseks on riigi- või piirkondlike või kohalike ametiasutuste eelarve, ÜRSi fondidega seotud liidu eelarve, avalik-õiguslike asutuste või avalik-õiguslike asutuste ühingute eelarve; (13) „avalik-õiguslik asutus” – avalik-õiguslik isik Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2004/18/EÜ[26] artikli 1 lõike 9 tähenduses ja iga Euroopa territoriaalse koostöö rühmitus (ETKR), mis on asutatud vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusele (EÜ) nr 1082/2006,[27] sõltumata sellest, kas asjakohastes riigisisestes rakendusnormides peetakse ETKRi avalik-õiguslikeks või eraõiguslikeks asutusteks; (14) „dokument” – paberkandjal või elektroonilisel andmekandjal teave, mis on käesoleva määruse raames asjakohane; (15) „vahendusasutus” – mis tahes avalik-õiguslik või eraõiguslik asutus, mis tegutseb korraldus- või sertifitseerimisasutuse alluvuses või täidab nende nimel ülesandeid, mis on seotud toiminguid läbi viivate toetusesaajatega; (16) „kohaliku arengu strateegia” – ühtne kogum toiminguid kohaliku tasandi eesmärkide saavutamiseks ja vajaduste rahuldamiseks, mis aitab kaasa liidu aruka, jätkusuutliku ja kaasava majanduskasvu strateegia elluviimisele ja mida rakendatakse partnerluses asjakohasel tasandil; (17) „jooksev lõpetamine” – toimingute lõpetamine raamatupidamisarvestuse iga-aastase kontrolli ja heakskiitmise tulemusel ja enne programmi üldist lõpetamist; (18) „partnerlusleping” – dokument, mille liikmesriik on partnerite kaasabil ette valmistanud kooskõlas mitmetasandilise haldamise meetodiga ning milles on sätestatud liikmesriigi strateegia, prioriteedid ja meetmed ÜSRi fondide kasutamiseks tulemuslikult ja tõhusalt, et järgida liidu aruka, jätkusuutliku ja kaasava majanduskasvu strateegiaid, ning mille komisjon on pärast hindamist ja dialoogi liikmesriigiga heaks kiitnud; (19) „piirkonnakategooria” – piirkondade liigitus vähem arenenud piirkondadeks, üleminekupiirkondadeks või enam arenenud piirkondadeks vastavalt artikli 82 lõikele 2; (20) „maksetaotlus” – taotlus makse saamiseks või kulude deklaratsioon, mille liikmesriik on komisjonile esitanud; (21) „EIP” – Euroopa Investeerimispank, Euroopa Investeerimisfond või Euroopa Investeerimispanga tütarettevõte; (22) „VKE” – mikro-, väike või keskmise suurusega ettevõte komisjoni soovituse 2003/361/EÜ või selle järgnevate muudatuste tähenduses; (23) „aruandeaasta” – kolmanda osa kohaldamisel tähendab see ajavahemikku 1. juulist 30. juunini, välja arvatud esimese aruandeaasta puhul, mil see tähendab ajavahemikku alates kulutuste abikõlblikkuse alguskuupäevast kuni 30. juunini 2015. Viimane aruandeaasta kestab 1. juulist 2022 kuni 1. juunini 2023; (24) „majandusaasta” – kolmanda osa kohaldamisel ajavahemik 1. jaanuarist kuni 31. detsembrini. TEINE OSA ÜSRi FONDIDE SUHTES KOHALDATAVAD ÜHISSÄTTED I JAOTIS ÜRSi fondidele antava liidu toetuse põhimõtted Artikkel 3 Reguleerimisala Käesolevas osas sätestatud eeskirju kohaldatakse ilma, et see piiraks kolmandas osas kehtestatud sätteid. Artikkel 4 Üldpõhimõtted 1. ÜSRi fondid annavad toetust mitmeaastaste programmide kaudu, mis täiendavad riiklikke, piirkondlikke ja kohaliku tasandi meetmeid, et viia ellu liidu aruka, jätkusuutliku ja kaasava majanduskasvu strateegia, võttes arvesse koondsuuniseid, riiki käsitlevaid soovitusi aluslepingu artikli 121 lõike 2 kohaselt ning vastavaid nõukogu soovitusi, mis on vastu võetud aluslepingu artikli 148 lõike 4 alusel. 2. Komisjon ja liikmesriigid tagavad, et ÜSRi fondidelt saadav toetus on kooskõlas liidu poliitika ja prioriteetidega ning täiendab muid liidu rahastamisvahendeid. 3. ÜSRi fondidelt saadavat toetust rakendatakse komisjoni ja liikmesriikide tihedas koostöös. 4 Liikmesriigid ja nende selleks määratud asutused vastutavad programmide rakendamise ja oma ülesannete täitmise eest vastavalt käesolevale määrusele ja fondispetsiifilistele eeskirjadele asjakohasel territoriaalsel tasandil kooskõlas liikmesriigi institutsioonilise, õigus- ja finantsraamistikuga ning vastavuses käesoleva määruse ja fondispetsiifiliste eeskirjadega. 5. ÜSRi fondide toetuse rakendamise ja kasutamise kord, eeskätt ÜSRi fondide rakendamiseks vajalikud finants- ja haldusressursid, mis on seotud aruandluse, hindamise, juhtimise ja kontrolliga, peavad olema proportsionaalsed eraldatud toetusega. 6. Kooskõlas oma vastavate kohustustega tagavad komisjon ja liikmesriigid koordineerimise ÜSRi fondide vahel ning liidu muude poliitikavaldkondade ja vahendite vahel, sealhulgas nendega, mis kuuluvad liidu välistegevuse raamistikku. 7. ÜSRi fondidele eraldatud osa Euroopa Liidu eelarvest rakendatakse liikmesriikide ja komisjoni ühisjuhtimise raamistikus vastavalt nõukogu 25. juuni 2002. aasta määruse (EÜ, Euratom) nr 1605/2002, mis käsitleb Euroopa ühenduste üldeelarve suhtes kohaldatavat finantsmäärust[28] (edaspidi: finantsmäärus), artikli 53 punktile b, välja arvatud Ühtekuuluvusfondist artikli 84 lõikes 4 osutatud Euroopa Ühendamise Rahastamisvahendisse üle kantav summa ning komisjoni algatusel ERFi määruse artikli 9 kohaselt võetavad uuenduslikud meetmed ja komisjoni algatusel antav tehniline abi. 8. Komisjon ja liikmesriigid rakendavad usaldusväärse finantsjuhtimise põhimõtet kooskõlas finantsmääruse artikliga 73. 9. Komisjon ja liikmesriigid tagavad ÜSRi fondidest saadava abi tulemuslikkuse, eeskätt järelevalve, aruandluse ja hindamise abil. 10. Komisjon ja liikmesriigid täidavad oma vastavat ÜSRi fondidega seonduvat rolli eesmärgiga vähendada toetusesaajate halduskoormust. Artikkel 5 Partnerlus ja mitmetasandiline valitsemine 1. Partnerluslepingu ja iga vastava programmi tarbeks korraldab liikmesriik partnerlussuhteid järgmiste partneritega: (a) pädevad piirkondlikud, kohalikud, linnade ja muud avalik-õiguslikud asutused; (b) majandus- ja sotsiaalpartnerid; ja (c) kodanikuühiskonda esindavad organid, sealhulgas keskkonnapartnerid, valitsusvälised organisatsioonid ning võrdõiguslikkuse ja mittediskrimineerimise edendamise eest vastutavad organid. 2. Kooskõlas mitmetasandilise valitsemise meetodiga kaasavad liikmesriigid partnerid partnerluslepingute ettevalmistusse ja eduaruannetesse ning programmide ettevalmistusse, rakendamisse, järelevalvesse ja hindamisse. Partnerid osalevad programmide järelevalvekomisjonides. 3. Komisjonile antakse volitused võtta vastu delegeeritud õigusakte vastavalt artiklile 140, et sätestada Euroopa käitumisjuhend, millega kehtestatakse eesmärgid ja kriteeriumid partnerluse elluviimise toetamiseks ning teabe, kogemuste, tulemuste ja hea tava jagamise hõlbustamiseks liikmesriikide vahel. 4. Komisjon konsulteerib iga ÜSRi fondi puhul vähemalt korra aastas organisatsioonidega, kes esindavad partnereid liidu tasandil, ÜSRi fondidelt saadud toetuse rakendamise teemal. Artikkel 6 Vastavus liidu ja riiklikele seadustele Toimingud, mida finantseeritakse ÜSRi fondidest, peavad olema kooskõlas kohalduvate liidu ja riiklike seadustega. Artikkel 7 Meeste ja naiste võrdõiguslikkuse edendamine ja mittediskrimineerimine Liikmesriigid ja komisjon tagavad, et programmide ettevalmistamisel ja elluviimisel toetatakse meeste ja naiste võrdõiguslikkust ning edendatakse sooküsimuste lõimimist. Liikmesriigid ja komisjon võtavad vajalikud meetmed, et hoida programmide ettevalmistamise ja rakendamise ajal ära igasugune diskrimineerimine soo, rassi või etnilise päritolu, usutunnistuse või veendumuse, puude, vanuse või seksuaalse sättumuse põhjal. Artikkel 8 Säästev areng ÜSRi fondide eesmärke tuleb ellu viia säästva arengu raames ning seejuures peab liit edendama keskkonnakaitse ja keskkonna kvaliteedi parandamise eesmärke, nagu on sätestatud aluslepingu artiklites 11 ja 19, võttes arvesse põhimõtet, et saastaja maksab. Liikmesriigid ja komisjon tagavad, et partnerluslepingute ja programmide ettevalmistamisel ja elluviimisel edendatakse keskkonnakaitse nõudeid, ressursitõhusust, kliimamuutuste leevendamist ja nendega kohanemist, vastupidavust katastroofidele ning riskiennetust ja ‑juhtimist, et tagada vastupidavus kliimamuutustele ja katastroofidele. Liikmesriigid annavad teavet kliimamuutuse eesmärgi toetuste kohta, kasutades komisjoni vastu võetud metoodikat. Komisjon võtab metoodika vastu rakendusaktiga. Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 143 lõikes 3 osutatud kontrollimenetlusega. II JAOTIS STRATEEGILINE LÄHENEMISVIIS I PEATÜKK ÜSRi fondide ja ühise strateegilise raamistiku temaatilised eesmärgid Artikkel 9 Temaatilised eesmärgid Selleks et aidata kaasa liidu aruka, jätkusuutliku ja kaasava majanduskasvu strateegiale, toetab iga ÜSRi fond vastavalt oma missioonile järgmisi temaatilisi eesmärke: (1) teaduse, tehnoloogilise arendustegevuse ja innovatsiooni edendamine; (2) info- ja kommunikatsioonitehnoloogiale juurdepääsu, selle tehnoloogia kasutamise ning kvaliteedi parandamine; (3) väikeste ja keskmise suurusega ettevõtete ning põllumajandussektori (EAFRD puhul) ja kalandus- ja vesiviljelussektori (EMKFi puhul) konkurentsivõime suurendamine; (4) vähese CO2-heitega majandusele ülemineku toetamine kõikides sektorites; (5) kliimamuutustega kohanemise, riskiennetamise ja -juhtimise edendamine; (6) keskkonnakaitse ja ressursitõhususe edendamine; (7) säästva transpordi ja tähtsate võrguinfrastruktuuride kitsaskohtade kõrvaldamise edendamine; (8) tööhõive edendamine ja tööjõu liikuvuse toetamine; (9) sotsiaalse kaasatuse edendamine ja vaesuse vastu võitlemine; (10) investeerimine haridusse, oskustesse ja elukestvasse õppesse; (11) institutsioonilise suutlikkuse ja tõhusa avaliku halduse tugevdamine. Temaatilised eesmärgid kantakse üle ÜSRi iga fondi konkreetsetesse prioriteetidesse ja sätestatakse fondispetsiifilistes eeskirjades. Artikkel 10 Ühine strateegiline raamistik Et edendada liidu harmoonilist, tasakaalustatud ja säästvat arengut, muudab ühine strateegiline raamistik liidu aruka, jätkusuutliku ja kaasava majanduskasvu prioriteetide eesmärgid ja sihid ÜSRi fondide kesksetes meetmeteks. Artikkel 11 Sisu Ühine strateegiline raamistik määrab: (a) igast ÜSRi fondist toetust saavad põhimeetmed igale temaatilisele eesmärgile; (b) linnade, maapiirkondade ja rannikualade ning kalastuspiirkondade territoriaalsed põhiprobleemid, samuti aluslepingu artiklites 174 ja 349 osutatud iseloomulike joontega alad, millega tuleb tegeleda ÜSRi fondide abil; (c) horisontaalsed põhimõtted ja poliitikaeesmärgid ÜSRi fondide rakendamiseks; (d) vajaduse korral iga ÜSRi fondi koostöö tegevuste prioriteedid, võttes arvesse makropiirkondlikke ja mere vesikonna strateegiaid; (e) ÜSRi fondide vahelised koordinatsioonimeetmed ning muud asjakohased liidu poliitikasuunad ja vahendid, sealhulgas koostöö välisvahendid; (f) mehhanismid, millega tagatakse ÜSRi fondide programmitöö sidusus ja järjepidevus konkreetse riigi kohta antud soovitustega vastavalt aluslepingu artikli 121 lõikele 2 ning vastavate nõukogu soovitustega, mis võetakse vastu aluslepingu artikli 148 lõike 4 alusel. Artikkel 12 Vastuvõtmine ja läbivaatamine Komisjonile antakse volitus võtta artikli 142 alusel vastu delegeeritud akte ühise strateegilise raamistiku kohta 3 kuu jooksul alates käesoleva määruse vastuvõtmisest. Kui liidu aruka, jätkusuutliku ja kaasava majanduskasvu strateegia muutub olulisel määral, vaatab komisjon ühise strateegilise raamistiku läbi ning võtab vajaduse korral artikli 142 alusel delegeeritud aktiga vastu muudetud raamistiku. Liikmesriigid teevad vajaduse korral kuue kuu jooksul alates parandatud ühise strateegilise raamistiku vastuvõtmisest parandusettepanekuid oma partnerluslepingu ja programmide muutmiseks, et tagada nende kooskõla parandatud ühise strateegilise raamistikuga. II PEATÜKK Partnerlusleping Artikkel 13 Partnerluslepingu ettevalmistamine 1. Iga liikmesriik valmistab ette partnerluslepingu ajavahemikuks 1. jaanuarist 2014 kuni 31. detsembrini 2020. 2. Liikmesriigid koostavad partnerluslepingu koostöös artiklis 5 osutatud partneritega. Partnerlusleping valmistatakse ette, pidades dialoogi komisjoniga. 3. Partnerlusleping hõlmab asjaomase liikmesriigi kogu ÜSRi fondidest saadavat toetust. 4. Iga liikmesriik edastab oma partnerluslepingu komisjonile kolme kuu jooksul alates ühise strateegilise raamistiku vastuvõtmisest. Artikkel 14 Partnerluslepingu sisu Partnerlusleping sätestab järgmise: (a) meetmed, millega tagatakse vastavus liidu aruka, jätkusuutliku ja kaasava majanduskasvu strateegiale, sealhulgas: i) erinevuste ja arenguvajaduste analüüs lähtuvalt temaatilistest eesmärkidest ja põhimeetmetest, mis on määratud kindlaks ühises strateegilises raamistikus, ning eesmärkidest, mis on sätestatud aluslepingu artikli 121 lõike 2 alusel antud konkreetse riigiga seotud soovitustes ning vastavates nõukogu soovitustes, mis on vastu võetud aluslepingu artikli 148 lõike 4 alusel; ii) programmide eelhindamiste kokkuvõtlik analüüs, milles põhjendatakse temaatiliste eesmärkide valikut ja ÜSRi fondide eraldisi; iii) iga temaatilise eesmärgi peamiste eeldatavate tulemuste kokkuvõte ÜSRi iga fondi kohta; iv) liidu toetuse soovituslik eraldis temaatiliste eesmärkide kaupa riigi tasandil ÜRSi iga fondi kohta, samuti kliimameetmetega seotud eesmärkidele ette nähtud toetuse soovituslik kogusumma; v) peamised prioriteetsed koostööalad, võttes vajaduse korral arvesse makroregionaalseid ja mere vesikonna strateegiaid; vi) horisontaalsed põhimõtted ja poliitikaeesmärgid ÜSRi fondide rakendamiseks; vii) loetelu programmidest, mida rahastatakse ERFist, ESFist ja Ühtekuuluvusfondist, välja arvatud Euroopa territoriaalse koostöö eesmärgi programmid, ning EAFRD ja EMKFi programmidest koos vastavate soovituslike eraldistega, jaotatuna ÜSRi fondide kaupa aasta kaupa; (b) integreeritud lähenemisviis ÜSRi fondidest toetust saavale territoriaalsele arengule, mis kehtestab järgmist: i) riigi ja piirkondliku tasandi mehhanismid ÜSRi fondide ja muude liidu ning riiklike rahastamisvahendite ja EIP vaheliseks koordineerimiseks; ii) ÜSRi fondide linna-, maa- ja ranniku- ja kalastuspiirkondade ja teatud piirkondlike erijoontega alade piirkondlikuks arendamiseks kasutamise integreeritud lähenemisviisi tagamise kord, eeskätt artiklite 28, 29 ja 99 rakendamine; vajaduse korral lisatakse ERFi määruse artiklis 7 osutatud linnaarengu platvormis osalevate linnade loetelu; (c) integreeritud lähenemisviis vaesusest kõige rohkem mõjutatud geograafiliste piirkondade või kõige suurema diskrimineerimis- või tõrjutusriskiga sihtrühmade spetsiifiliste vajadustega tegelemiseks, pöörates vajaduse korral eriti suurt tähelepanu marginaliseerunud kogukondadele, sealhulgas soovituslikud rahalised eraldised ÜSRi fondidele; (d) tulemusliku rakendamise tagamise kord, sealhulgas: i) programmides tulemusraamistiku jaoks kehtestatud vahe-eesmärkide ja sihtide koondtabel, millele on osutatud artikli 19 lõikes 1, koos metoodika ja mehhanismidega programmide ning ÜSRi fondide vahelise kooskõla tagamiseks; ii) eeltingimuste täitmise hindamise kokkuvõte ning riiklikul ja piirkondlikul tasandil võetavate meetmete kokkuvõte ja nende rakendamise ajakava, kui eeltingimused ei ole täidetud; iii) vajalik teave käesoleva määruse kolmandas osas määratletud täiendavuse eeskirjadele vastavuse eelkontrolli tegemiseks; iv) meetmed partnerite kaasamiseks ja nende roll partnerluslepingu ettevalmistamisel ning eduaruande koostamisel, nagu määratud käesoleva määruse artiklis 46; (e) ÜSRi fondide kasutamise tõhususe tagamise kord, sealhulgas: i) hinnang selle kohta, kas on vaja tugevdada asutuste ja vajaduse korral toetusesaajate haldussuutlikkust, ning selle eesmärgi saavutamiseks võetud meetmed; ii) kokkuvõte toetusesaajate halduskoormuse vähendamiseks programmis planeeritud meetmetest ja vastavatest eesmärkidest; iii) hinnang olemasolevatele elektroonilistele andmevahetussüsteemidele ja planeeritud meetmed kindlustamaks, et kogu teabevahetus toetusesaajate ning programmide juhtimise ja kontrolli eest vastutavate asutuste vahel toimub üksnes elektroonilise andmevahetuse teel. Artikkel 15 Partnerluslepingu vastuvõtmine ja muutmine 1. Komisjon hindab partnerluslepingu vastavust määrusele, ühisele strateegilisele raamistikule ja aluslepingu artikli 121 lõike 2 alusel antud konkreetse riigiga seotud soovitustele ning nõukogu soovitustele, mis on vastu võetud aluslepingu artikli 148 lõike 4 alusel, võttes arvesse programmide eelhindamisi, ning teeb oma tähelepanekud kolme kuu jooksul alates partnerluslepingu esitamisest. Liikmesriik esitab kogu vajaliku lisateabe ja vajaduse korral teeb partnerluslepingusse parandused. 2. Komisjon võtab partnerluslepingut heaks kiitva otsuse vastu rakendusaktidega hiljemalt kuus kuud pärast seda, kui liikmesriik on partnerluslepingu esitanud, eeldusel et kõiki komisjoni tehtud märkusi on nõuetekohaselt arvesse võetud. Partnerlusleping ei jõustu enne 1. jaanuari 2014. 3. Kui liikmesriik teeb partnerluslepingu muutmise ettepaneku, korraldab komisjon vajaduse korral hindamise kooskõlas lõikega 1 ja võtab rakendusaktidega vastu muudatusettepanekut heaks kiitva otsuse. III PEATÜKK Temaatiline kontsentreerumine, eeltingimused ja tulemuslikkuse hindamine Artikkel 16 Temaatiline kontsentreerumine Liikmesriigid keskendavad fondispetsiifiliste eeskirjade kohaselt toetuse meetmetele, millega kaasneb suurim lisaväärtus seoses liidu aruka, jätkusuutliku ja kaasava majanduskasvu prioriteetidega, mis aitavad lahendada probleeme, mis on esile tõstetud aluslepingu artikli 121 lõike 2 alusel antud konkreetse riigiga seotud soovitustes ning vastavates nõukogu soovitustes, mis on vastu võetud aluslepingu artikli 148 lõike 4 alusel, ning võttes arvesse riiklikke ja piirkondlikke vajadusi. Artikkel 17 Eeltingimused 1. Eeltingimused iga ÜSRi fondi tarbeks sätestatakse fondispetsiifilistes eeskirjades. 2. Liikmesriigid hindavad seda, kas kohalduvad eeltingimused on täidetud. 3. Kui eeltingimused ei ole partnerluslepingu edastamise päeval täidetud, esitavad liikmesriigid partnerluslepingus kokkuvõtte meetmetest, mis tuleb võtta riiklikul või piirkondlikul tasandil, ning nende elluviimise ajakava, et tagada meetmete täitmine hiljemalt kaks aastat pärast partnerluslepingu vastuvõtmist või hiljemalt 31. detsembriks 2016, olenevalt sellest, kumb on varasem. 4. Liikmesriigid määravad vastavates programmides kindlaks eeltingimuste täitmisega seotud üksikasjalikud meetmed, sealhulgas nende elluviimise ajakava. 5. Komisjon hindab eeltingimuste täitmise kohta esitatud teavet partnerluslepingu ja programmide hindamise raames. Komisjon võib programmi vastuvõtmisel otsustada peatada kõik programmile tehtavad vahemaksed või osa vahemaksetest kuni eeltingimuste täitmiseks võetavate meetmete nõuetekohase rakendamiseni. Suutmatus viia programmis sätestatud tähtajaks lõpule meetmeid, mida on vaja eeltingimuste täitmiseks, annab komisjonile alust maksed peatada. 6. Lõiked 1–5 ei kohaldu programmidele Euroopa territoriaalse koostöö eesmärgi raames. Artikkel 18 Tulemusreserv 5 % igale ÜSRi fondile ja igale liikmesriigile eraldatud vahenditest, välja arvatud Euroopa territoriaalse koostöö eesmärgile ja EMKFi määruse V jaotisele eraldatud vahendid, moodustavad tulemusreservi, mis eraldatakse vastavalt artikli 20 sätetele. Artikkel 19 Tulemuslikkuse analüüs 1. Komisjon viib 2017. ja 2019. aastal koostöös liikmesriikidega läbi programmide tulemuslikkuse analüüsi igas liikmesriigis, võttes aluseks partnerluslepingus ning programmides sätestatud tulemusraamistiku. Tulemusraamistiku kehtestamise meetod on sätestatud I lisas. 2. Analüüsi käigus vaadatakse läbi programmide vahe-eesmärkide saavutamine prioriteetide tasandil liikmesriikide 2017. ja 2019. aastal esitatud eduaruannetes toodud teabe ja hinnangute alusel. Artikkel 20 Tulemusreservi eraldamine 1. Kui 2017. aasta tulemuslikkuse hindamisel ilmneb, et programmi prioriteet ei ole täitnud oma 2016. aastaks määratud vahe-eesmärke, teeb komisjon asjaomasele liikmesriigile soovitusi. 2. 2019. aasta tulemuslikkusanalüüsi põhjal võtab komisjon rakendusaktiga vastu otsuse, milles määratakse iga ÜSRi fondi ja liikmesriigi puhul programmid ja prioriteedid, mis on saavutanud oma vahe-eesmärgid. Liikmesriik teeb ettepaneku tulemusreservi eraldamise kohta kõnealuses komisjoni otsuses sätestatud programmidele ja prioriteetidele. Komisjon kiidab heaks asjaomaste programmide muudatused kooskõlas artikliga 26. Kui liikmesriik ei esita teavet kooskõlas artikli 46 lõigetega 2 ja 3, siis tulemusreservi vastavatele pr