[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 17.3.2009

KOM(2009) 122 lõplik

2009/0039 (CNS)

Ettepanek

NÕUKOGU MÄÄRUS

millega kehtestatakse põhjapoolsete merluusivarude ja nende püügi pikaajaline kava {SEC(2009)300{SEC(2009)301}

(komisjoni esitatud)

SELETUSKIRI

ETTEPANEKU TAUST |

110 | Ettepaneku põhjused ja eesmärgid Kavandatud määrusega kehtestatakse põhjapoolsete merluusivarude ja nende püügi pikaajaline kava. Kava eesmärk on säilitada põhjapoolsete merluusivarude biomass tasemel, mis võimaldab nende säästvat kasutamist kooskõlas maksimaalse jätkusuutliku saagikusega, ja teha seda teaduslike arvamuste põhjal, pidades silmas kalandussektori stabiilsust ja kasumlikkust. Need eesmärgid on kooskõlas nõukogu 20. detsembri 2002. aasta määruse (EÜ) nr 2371/2002 (ühisele kalanduspoliitikale vastava kalavarude kaitse ja säästva kasutamise kohta)[1] artiklis 2 sätestatud ühise kalanduspoliitika eesmärkidega ning 2002. aastal Johannesburgis toimunud ülemaailmse säästva arengu tippkohtumisel vastuvõetud tegevuskava punktiga 30. Kavaga asendatakse nõukogu 21. aprilli 2004. aasta määrus (EÜ) nr 811/2004, millega kehtestatakse meetmed põhjapoolse merluusi varude taastamiseks. Peamised uued elemendid, mis tuleb uues kavas kehtestada, on järgmised. Vajadus eesmärgid läbi vaadata Teaduslike arvamuste kohaselt on asjakohane keskenduda sellise optimaalse püügimahu saavutamisele, mis tagab okeanograafilistes tingimustes suurima võimaliku jätkusuutliku saagikuse. Selle asemel, et seada sihiks teatavad biomassi tasemed, on osutunud vajalikuks ette näha olukord, kui varud võivad ettearvamatult kõikuda taastamiskava eesmärgi lähedal, ning vältida eraldi taastamis- või pikaajaliste kavade koostamist. Seepärast tehakse ettepanek seada varude püügi eesmärk kalastussuremuse tasemega 0,17 aastas. See on kooskõlas teaduslike arvamustega, et sellel tasemel püük tagab varude suurima saagikuse. Kava kohandamine praeguste sotsiaalsete ja majanduslike tingimustega Kalandussektoris toimub praegu kiire ümberkorraldamine, mille on tinginud 2008. aasta kõrged kütusehinnad ja madal kasumlikkus. Uues kavas tuleks neid muutusi arvesse võtta ja sellega tuleks püüda muuta kalandus lühima mõistliku aja jooksul võimalikult kasumlikuks. Püügieeskirjade sätestamine puudulike andmete korral Hiljutised kogemused muude kalavarudega on näidanud, et alati ei ole võimalik saada andmeid kõnealuse kava kohaldamiseks vajalike parameetrite esitamiseks. Tuleb sätestada selged eeskirjad, mida kohaldada, kui teadlased ei suuda varude seisundit täpselt hinnata. Vajadus vähendada merluusi vette tagasi laskmist Kalastussuremuse vähendamine, millega püüti merluusi puhul saavutada suurima saagikuse jaoks vajalik tase, toob kaasa vette tagasi laskmise vähenemise nii merluusi kui ka muude merluusiga koos püütavate liikide puhul. Väiksem kalastussuremus võimaldab suuremate ja vanemate kalade arvu suurenemist kalavarudes ning sellest tulenevalt püütakse vältimatu kaaspüügina vähem turustamiskõlbmatuid noorkalu. Kontrollisätted Kontrollisätteid tuleb samuti kohandada uue struktuuri ja sätetega. Pidades silmas merluusivarude majandamise kavandatud muudatusi, tuleks täiendada teatavaid nõukogu 12. oktoobri 1993. aasta määruses (EMÜ) 2847/93 (millega luuakse ühise kalanduspoliitika suhtes rakendatav kontrollisüsteem) sätestatud kontrollimeetmeid, et tagada uute meetmete järgimine. |

120 | Üldine taust 2002. aastal allkirjastasid liikmesriigid Johannesburgis toimunud ülemaailmse säästva arengu tippkohtumisel vastu võetud tegevuskava. Kõnealune tegevuskava sisaldab kohustust järgida 2015. aastaks kalastamisel maksimaalset jätkusuutlikku saagikust. 2002. aastal toimunud ühise kalanduspoliitika reformi käigus leppisid komisjon ja nõukogu kokku ühendusele huvi pakkuvaid kalavarusid käsitlevate mitmeaastaste kavade ja taastamiskavade järkjärgulises rakendamises. Kavad on kehtestatud enamiku ühenduse vetes asuvate tursavarude, kahe merluusivaru, norra salehomaari kahe varu, hariliku merikeele kahe varu ning Põhjameres asuvate atlandi merilesta ja hariliku merikeele varude suhtes. Põhjapoolsed merluusivarud olid teised kalavarud (pärast tursavarusid), mille puhul rakendati mitmeaastast taastamiskava. Kõnealuses merluusivarudega seotud taastamiskavas sätestati, et kui merluusivarud ületavad kahel järjestikusel aastal taastamiskava eesmärgi, tuleb taastamiskava asendada majandamiskavaga. 2007. aastal näitasid teaduslikud arvamused, et kõnealune eesmärk on saavutatud ning pärast seda alustati ettepaneku ettevalmistamist. Hiljutiste teaduslike arvamuste kohaselt on varude seisund muutunud ja varusid ei saa enam lugeda kahel järjestikusel aastal taastamiskava eesmärki ületanuks. On osutunud vajalikuks ette näha olukord, kui varud võivad ettearvamatult kõikuda taastamiskava eesmärgi lähedal, ning vältida eraldi taastamis- või pikaajaliste kavade koostamist. Seepärast on asjakohane asendada taastamiskava sellise kavaga, mida kohaldatakse siis, kui varud on sihttasemest suuremad või väiksemad. Selline kava peaks tagama maksimaalse jätkusuutliku saagikusega seotud eesmärkide täitmise. See hõlmaks lubatud kogupüügi kehtestamise eeskirju juhuks, kui varud on suguküpsetest kaladest koosnevast 140 000 tonni suurusest biomassi ennetuslikust tasemest suuremad või väiksemad, ning samuti juhuks, kui biomass langeb allapoole 100 000 tonni suurust miinimumtaset. |

130 | Ettepaneku valdkonnas kehtivad õigusnormid Nõukogu 20. detsembri 2002. aasta määrusega (EÜ) nr 2371/2002 (ühisele kalanduspoliitikale vastava kalavarude kaitse ja säästva kasutamise kohta) on kehtestatud kalavarude säästva kasutamise üldine raamistik. Nõukogu 21. aprilli 2004. aasta määrusega (EÜ) nr 811/2004 (millega kehtestatakse meetmed põhjapoolse merluusi varude taastamiseks) kehtestatakse põhjapoolsete merluusivarude lubatud kogupüükide kehtestamise kord eesmärgiga saavutada ennetuslikust tasemest suuremad varud. |

140 | Kooskõla Euroopa Liidu muude tegevuspõhimõtete ja eesmärkidega Ettepaneku eesmärk – säästev areng – on kooskõlas ühenduse keskkonnapoliitikaga ning eelkõige nende keskkonnapoliitika valdkondadega, mille raames tegeldakse looduslike elupaikade kaitse ja loodusvarade säilitamisega. |

KONSULTEERIMINE HUVITATUD ISIKUTEGA JA MÕJU HINDAMINE |

Konsulteerimine huvitatud isikutega |

211 | Konsultatsioonimeetodid, peamised sihtvaldkonnad ja vastajate üldiseloomustus Ettepanek põhineb liikmesriikidega ning piirkondlike nõuandekomisjonide sidusrühmade esindajatega peetud konsultatsioonidel. Komisjon esitas 2008. aasta veebruaris piirkondlikele nõuandekomisjonidele ja liikmesriikidele mitteametliku tehnilise dokumendi. Kõnealuses dokumendis uuriti, kuidas saaks varude kasutamise muuta järk-järgult säästvale majandamisele vastavaks kooskõlas 2002. aastal Johannesburgis võetud kohustustega ning millised oleksid selle tagajärjed. Kalastussuremuse vähendamine (pärast üleminekuperioodi) tooks kaasa stabiilsema püügi ja väiksema vette tagasi laskmise ning aitaks vähendada teiste liikide ülepüüki samas püügipiirkonnas. Dokumendis osutati sel ajal kehtinud teaduslikele arvamustele, mille alusel oli maksimaalse jätkusuutliku saagikusega seotud kalastussuremus F=0,17. Kalastussuremust tuleks aastas vähendada minimaalselt 10 %, kuna vastasel korral ei ole sellest kasu. Dokumendis kirjeldati liikmesriikide poolt teatatud, merluusi püüdmiseks kasutatavaid püügivahendeid ning olulisi laevaliike, mida asjakohased liikmesriigid kasutavad merluusi püüdmisel. Tööstusharuga konsulteeriti eri võimaluste üle seoses kalastussuremuse vähendamisega, sealhulgas järgmistes küsimustes: kuidas parandada kontrolli ja jõustamist; kalastussuremuse vähendamise tempo; kalapüügimeetodite muutmine, et vältida väiksemate kalade püüdmist, sealhulgas võrgusilma suuruse suurendamine mitme eri kalapüügi puhul; kalanduse haldamine, kasutades lisaks lubatud kogupüügile ka merel viibitud päevade või kilovatt-püügipäevadega seotud piiranguid; laevade utiliseerimine. Aruteludokument edastati loode- ja edelaosa piirkondlikule nõuandekomisjonile. Euroopa Ühendus on loonud need organid selleks, et kalapüügi- ja kalatöötlemissektorite, valitsusväliste keskkonnaorganisatsioonide, harrastuskalastajate ja muude rühmituste esindajad saaksid esitada Euroopa Komisjonile oma arvamuse. |

212 | Vastuste kokkuvõte ja nende arvessevõtmine |

Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamine |

221 | Asjaomased teadus- ja erialavaldkonnad ICESilt ja STECFilt paluti teaduslikku arvamust merluusi pikaajalise majandamise kohta. STECF esitas oma aruande 4.–8. juunil 2007 toimunud kohtumisel[2]. 2007. aasta detsembri kohtumisel valmistati ette aruanne majandusliku mõju kohta[3]. |

2249 | Saadud ja arvessevõetud arvamuste kokkuvõte Olulisemad punktid on järgmised. STECFi arvamuse kohaselt saadakse olulist pikaajalist kasu, kui liigutakse taastamiskavas määratletud ennetuslikult kalastussuremuse määralt (F=0,25) maksimaalse jätkusuutliku saagikusega seotud kalastussuremuse määrale (F=0,17). Madalama määra suunas liikumisega kaasneb siiski kalasaagi ajutine vähenemine. Kuigi STECFi arvates on saagikust võimalik parandada kalapüügivahendite muutmisega, et vähendada väiksemate kalade püüki, ei nõustunud piirkondlike nõuandekomisjonide liikmed merluusi püügipiirkondades kasutatavate võrkude silmasuuruse suurendamisega. Piirkondlikud nõuandekomisjonid nõustusid sellega, et kalastussuremust ja püügikoormust on vaja vähendada, kuid leidsid, et seda saab teha kooskõlas püügimahuga seotud struktuuriliste kohandustega, mitte kilovatt-püügipäevade või merel viibitud päevade haldamisega. Piirkondlikud nõuandekomisjonid ei toetanud uute keelualade kehtestamist. Ettepanek põhineb saadud arvamustel. |

225 |

226 | Eksperdiarvamuste avalikustamiseks kasutatud vahendid ICESi ja STECFi arvamused on avalikkusele kättesaadavad nende veebilehtedel (www.ices.dk ja fishnet.jrc.it/web/stecf). |

230 | Mõju hindamine Mõju hindamine põhineb eelkõige kolme sorti andmetel: kalanduse teadus-, tehnika- ja majanduskomitee (STECF) tehtud bioloogiline analüüs, milles käsitletakse kalastussuremuse alternatiivsete sihttasemetega seotud bioloogilisi võimalusi ja kõnealuste tasemete saavutamiseks vajalikke meetodeid; samuti STECFi koostatud majandusanalüüs, milles võetakse arvesse eri võimalustest tulenevaid võimalikke muutusi asjakohaste laevastike kuludes ja tuludes; konsultatsioonid sidusrühmadega, peamiselt loode- ja edelapiirkonna vete piirkondlike nõuandekomisjonide ühine arvamus. Mõjuhinnang on avaldatud veebiaadressil http://ec.europa.eu/governance/impact/practice_en.htm |

ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG |

310 | Õiguslik alus Pikaajaliste kavade kehtestamise õiguslik alus on Euroopa Ühenduse asutamislepingu artikkel 37. |

329 | Subsidiaarsuse põhimõte Ettepanek tehakse ühenduse ainupädevusse kuuluvas valdkonnas. Subsidiaarsuse põhimõtet seetõttu ei kohaldata. |

Proportsionaalsuse põhimõte Ettepanek on proportsionaalsuse põhimõttega kooskõlas. |

331 | Kehtiva taastamiskavaga võrreldes rakendatakse kavandatud määrusega üksnes vajalikud muudatused, et tagada varude kasutamine kooskõlas maksimaalse jätkusuutliku saagikusega ja hiljutiste teaduslike arvamuste põhjal. |

MÕJU EELARVELE |

409 | Ettepanek ei mõjuta ühenduse eelarvet. |

TÄIENDAV TEAVE |

Ülevaatamis-/läbivaatamis-/aegumisklausel |

531 | Ettepanek sisaldab sätet, mille kohaselt majandamismeetmeid hinnatakse iga kolme aasta tagant pärast määruse jõustumist. |

532 | Kalastussuremuse sihttasemed põhinevad STECFi ja ICESi teaduslikel arvamustel ning kajastavad praegust bioloogilist seisundit. Ettepanek sisaldab hindamisklauslit, et oleks võimalik tagada kalastussuremuse sihttasemete muutmine juhul, kui see osutub uute teaduslike andmete ja arvamuste alusel põhjendatuks. |

2009/0039 (CNS)

Ettepanek

NÕUKOGU MÄÄRUS

millega kehtestatakse põhjapoolsete merluusivarude ja nende püügi pikaajaline kava

EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 37,

võttes arvesse komisjoni ettepanekut[4],

võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust[5]

ning arvestades järgmist:

(1) 2002. aastal Johannesburgis toimunud ÜRO ülemaailmse säästva arengu tippkohtumisel vastu võetud tegevuskava arvesse võttes on Euroopa Ühendus muu hulgas võtnud kohustuse säilitada kalavarud tasemel, mis võimaldab maksimaalset jätkusuutlikku saagikust, või taastada need selle tasemeni, et saavutada kõnealused eesmärgid ammendunud varude osas kiiresti ja võimaluse korral hiljemalt 2015. aastal.

(2) Hävimisohus põhjapoolsete merluusivarude seisundi parandamiseks võeti vastu nõukogu 21. aprilli 2004. aasta määrus (EÜ) nr 811/2004, millega kehtestatakse meetmed põhjapoolse merluusi varude taastamiseks[6]. Kuigi kõnealune kava on teataval määral parandanud asjaomaste varude seisundit, ei ole kava eesmärgid piisavad, et saavutada põhjenduses 1 osutatud eesmärke.

(3) Selleks et taastada põhjapoolsed merluusivarud tasemeni, mis võimaldaks maksimaalset jätkusuutlikku saagikust, on vaja vastu võtta põhjapoolsete merluusivarude pikaajaline kava, milles sätestatakse eesmärgid ja menetlused, mille alusel kehtestatakse püügipiirangud ja jaotatakse kalapüügivõimalused liikmesriikide vahel, ja asendada määrus (EÜ) nr 811/2004.

(4) Olemasoleva teabe kohaselt ei ole soovitavaid pikaajalisi biomassi tasemeid võimalik täpselt kindlaks määrata. Sellest tulenevalt tuleks mis tahes pikaajalise kava eesmärki väljendada pigem kalastussuremuse sihttasemega seotud eesmärgina, mitte biomassiga seotud eesmärgina.

(5) Kalanduse teadus-, tehnika- ja majanduskomitee (STECF) arvamuse kohaselt saab suurima pikaajalise saagikuse tagada siis, kui varusid kasutatakse kalastussuremuse tasemel 0,17.

(6) STECF ei pruugi alati olla suuteline andma piisavalt täpse ja esindusliku teabe puudumisel püügipiirangute kohta soovitusi. Seepärast tuleks kehtestada sätted, mis tagavad, et püügipiiranguid on võimalik järjekindlalt kehtestada ka puudulike andmete korral.

(7) Püügivõimaluste kehtestamine ja jaotamine, kalavarude miinimum- ja ennetusliku taseme ning kalastussuremuse miinimum- ja ennetusliku taseme kindlaksmääramine on ühenduse kalanduspoliitika esmatähtsad meetmed ning need mõjutavad otseselt liikmesriikide kalalaevastike sotsiaal-majanduslikku olukorda. On asjakohane, et nõukogu jätaks endale otseselt nende küsimustega seotud rakendusvolituste kasutamise õiguse.

(8) Käesolevas määruses sätestatud meetmete järgimise tagamiseks tuleks lisaks nõukogu 12. oktoobri 1993. aasta määruses (EMÜ) nr 2847/93 (millega luuakse ühise kalanduspoliitika suhtes rakendatav kontrollisüsteem)[7] sätestatud meetmetele vastu võtta kontrolli erimeetmed.

(9) Asjakohane on tagada kava korrapärane hindamine. Kui selline hindamine näitab, et kavas sätestatud miinimum- ja ennetuslikud tasemed või kalastussuremuse tasemed ei ole enam asjakohased, tuleks tagada kava kohandamine.

(10) Nõukogu 27. juuli 2006. aasta määruse (EÜ) nr 1198/2006 (Euroopa Kalandusfondi kohta)[8] artikli 21 punkti a alapunktide i ja iv kohaldamiseks peaks kava olema taastamiskava 20. detsembri 2002. aasta määruse (EÜ) nr 2371/2002 (ühisele kalanduspoliitikale vastava kalavarude kaitse ja säästva kasutamise kohta)[9] artikli 5 tähenduses, kui varud on kudekarja biomassi ennetuslikust tasemest väiksemad, ja majandamiskava määruse (EÜ) nr 2371/2002 artikli 6 tähenduses kõikides muudes olukordades.

(11) Seepärast tuleks määrus (EÜ) nr 811/2004 kehtetuks tunnistada ja asendada uue määrusega,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:

I PEATÜKK SISU, REGULEERIMISALA JA MÕISTED

Artikkel 1

Sisu

Määrusega kehtestatakse põhjapoolsete merluusivarude kaitse ja majandamise pikaajaline kava (edaspidi „kava”).

Artikkel 2

Reguleerimisala

Määrust kohaldatakse järgmiste piirkondade merluusivarude suhtes:

a) ICESi IIIa alarajoon ning ühenduse veed ICESi IIIb, IIIc ja IIId alarajoonis ;

b) ühenduse veed ICESi IIa alarajoonis ja ICESi IV rajoonis;

c) ICESi VI ja VII rajoon, ühenduse veed ICESi Vb alarajoonis ning rahvusvahelised veed ICESi XII ja XIV rajoonis;

d) ICESi VIIIa, VIIIb, VIIId ja VIIIe alarajoon.

Artikkel 3

Mõisted

Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid:

a) „lubatud kogupüük” (TAC) – merluusivarudest artiklis 2 osutatud igas piirkonnas igal aastal püüda ja lossida lubatav kogus;

b) „biomassi miinimumtase” – kudekarja biomassi tase 100 000 tonni;

c) „biomassi ennetuslik tase” – kudekarja biomassi tase 140 000 tonni;

d) „praegune biomass” – merluusivarude suurus lubatud kogupüügi kohaldamisaasta 1. jaanuaril.

II PEATÜKKPIKAAJALISE MAJANDAMISE EESMÄRK

Artikkel 4

Kava eesmärk

Kava eesmärgid on järgmised:

a) säilitada merluusivarude biomass tasemel, mis võimaldab selle säästvat kasutamist kalastussuremuse sihttaseme alusel, mis tagab kõnealuste varude maksimaalse jätkusuutliku saagikuse, ja

b) sätestada kõnealuste varude majandamine, et need oleksid biomassi ennetuslikust tasemest suuremad.

III PEATÜKK

PÜÜGIEESKIRJAD

Artikkel 5

TACide kehtestamise kord

1. Artiklis 4 sätestatud eesmärgi saavutamiseks võtab nõukogu igal aastal komisjoni ettepaneku põhjal kvalifitseeritud häälteenamusega ja pärast STECFiga konsulteerimist vastu otsuse artiklis 2 osutatud piirkondade merluusivarude järgmise aasta TACide kohta.

2 TACid kehtestatakse käesoleva peatüki kohaselt.

Artikkel 6

Prognoositud koguvähenemine

1. STECFi prognooside kohaselt väheneb järgmisel aastal merluusi kogupüük vastavalt lõigete 2, 3 ja 4 alusel kindlaksmääratud kalastussuremusele.

2. Kui merluusivarude suurus on STECFi prognooside kohaselt TACide kohaldamisaasta 1. jaanuaril biomassi ennetuslikust tasemest suurem või sellega võrdne, on kohaldatav kalastussuremuse tase vanuserühmades 2–6 keskmiselt 0,17.

3. Kui merluusivarude suurus on STECFi prognooside kohaselt TACide kohaldamisaasta 1. jaanuaril biomassi miinimumtasemest väiksem, on kohaldatav kalastussuremuse tase vanuserühmades 2–6 keskmiselt 0,085.

4. Kui merluusivarude suurus on STECFi prognooside kohaselt lubatud TACide kohaldamisaasta 1. jaanuaril biomassi miinimumtasemest suurem või sellega võrdne ja biomassi ennetuslikust tasemest väiksem, arvutatakse keskmiselt kohaldatav kalastussuremuse tase vanuserühmades 2–6 järgmise valemi alusel:

0,085 + (praegune biomass – biomassi miinimumtase) x (0,17-0,085) / (biomassi ennetuslik tase – biomassi miinimumtase).

Artikkel 7

TACide arvutamine

1. TACide arvutamisel arvatakse artiklis 6 osutatud prognoositud merluusi kogupüügist maha järgmised kogused:

a) asjaomasest varust eeldatavasti vette tagasi lastava kogusega võrdne kalakogus ja

b) vajaduse korral muudele asjakohastele merluusi kalastussuremuse allikatele vastav kogus.

2. Olenemata lõikest 1 piiratakse TACi iga-aastast kõikumist iga asjaomase piirkonna puhul 10 %-ni aastatel 2010, 2011 ja 2012 kohaldatavate TACide puhul ning 20 %-ni pärast seda kohaldatavate TACide puhul.

Artikkel 8

TACide kehtestamine puudulike andmete korral

Kui STECF ei saa piisavalt täpsete ja esinduslike andmete puudumise tõttu esitada oma arvamust, mis võimaldaks nõukogul otsustada TACi üle vastavalt artiklile 6, tehakse otsus TACide kohta järgmiselt:

a) kui STECF soovitab vähendada merluusipüüki madalaima võimaliku tasemeni, kehtestatakse TAC tasemel, mis on eelmise aasta TACist 25 % väiksem;

b) kõigil muudel juhtudel kehtestatakse TAC tasemel, mis on eelmise aasta TACist vähemalt 15 % väiksem.

Artikkel 9

Meetmete kohandamine

Kui STECFi arvates ei ole artikli 6 lõigete 2, 3 või 4 kohased biomassi miinimum- ja ennetuslikud tasemed või kalastussuremuse sihttasemed varude ammendumise vältimiseks ja maksimaalse jätkusuutliku saagikuse säilitamiseks enam sobivad, kehtestab nõukogu uued asjaomased tasemed.

IV PEATÜKK

SEIRE, INSPEKTEERIMINE JA JÄRELEVALVE

Artikkel 10

Seos määrusega (EMÜ) nr 2847/93

Käesolevas peatükis sätestatud kontrollimeetmeid kohaldatakse lisaks määrusega (EMÜ) nr 2847/93 ja nõukogu määruse (EÜ) nr 2371/2002 V peatükiga ning nende rakenduseeskirjadega ette nähtud kontrollimeetmetele.

Artikkel 11

Püügipäevikute kontroll

1. Laevaseiresüsteemiga varustatud laevade puhul kontrollivad liikmesriigid laevaseiresüsteemi andmeid kasutades, kas kalapüügi seirekeskustele edastatud teave vastab püügipäevikusse kantud tegevusele. Ristkontrollide andmeid säilitatakse elektroonilisel kujul kolm aastat.

2. Kõik liikmesriigid teevad oma ametlikul veebisaidil kättesaadavaks püügipäevikute ja lossimisdeklaratsioonide esitamiseks vajalikud kontaktandmed.

Artikkel 12

Esimest korda lossitava merluusi kaalumine

1. Kalalaeva kapten tagab, et kõik merluusikogused, mis on püütud artiklis 2 sätestatud piirkondades ja mida lossitakse ühenduse sadamas, kaalutakse pardal või lossimissadamas enne müümist või mujale transportimist. Kaalumiseks kasutatava kaalu peab olema heaks kiitnud pädev riigiasutus. Kaalumisel saadud arvväärtust kasutatakse määruse (EMÜ) nr 2847/93 artiklis 8 osutatud deklaratsiooni täitmiseks.

2. Erandina lõikest 1 võivad liikmesriigid lubada merluusi kaalumist kala enampakkumisel liikmesriigi territooriumil, tingimusel et lossimist on füüsiliselt kontrollitud ja kalakogused on enne otse kala enampakkumise toimumiskohta transportimist pitseeritud ning neid hoitakse pitseerituna kuni kaalumiseni. Transpordidokumendil kirjeldatakse lossimisel teostatud kontrolli üksikasju.

Artikkel 13

Ümberlaadimise keeld

Merluusi ümberlaadimine merel on keelatud artiklis 2 osutatud piirkondades.

Artikkel 14

Eelnev teavitamine

1. Ühenduse sellise kalalaeva kapten või tema esindaja, mille pardal on rohkem kui üks tonn merluusi, teatab vähemalt neli tundi enne liikmesriigi sadamasse või lossimiskohta sisenemist kõnealuse liikmesriigi pädevale asutusele järgmised andmed:

a) sadama või lossimiskoha nimi;

b) eeldatav sadamasse või lossimiskohta saabumise aeg;

c) eluskaalu kogused kilogrammides iga liigi kohta, mida on pardal rohkem kui 50 kg.

2. Selle liikmesriigi pädevad asutused, kus kavatsetakse lossida rohkem kui üks tonn merluusi, võivad nõuda, et pardal asuva püügikoguse lossimine ei algaks enne, kui selleks on saadud kõnealuste asutuste luba.

3. Ühenduse kalalaeva kapten või tema esindaja, kes soovib merel ümber laadida või lossida pardal hoitavat mis tahes kogust või lossida kolmanda riigi sadamas või lossimispaigas, edastab lõikes 1 osutatud teabe lipuriigiks oleva liikmesriigi pädevale asutusele vähemalt 24 tundi enne ümberlaadimist või lossimist merel või enne kolmandas riigis lossimist.

Artikkel 15

Määratud sadamad

1. Kui ühenduse kalalaevalt ühenduses lossitav merluusikogus on suurem kui kaks tonni, peab laeva kapten tagama, et lossimine toimub ainult selleks määratud sadamates.

2. Iga liikmesriik määrab sadamad, kus lossitakse üle kahe tonni suuruseid merluusikoguseid.

3. Iga liikmesriik edastab komisjonile 15 päeva jooksul alates käesoleva määruse jõustumisest määratud sadamate loetelu ning pärast seda 30 päeva jooksul nende sadamatega seotud asjakohased inspekteerimis- ja järelevalvemenetlused, sealhulgas korraga lossitavate merluusikoguste registreerimise ja nendest aru andmise tingimused. Komisjon edastab selle teabe kõigile liikmesriikidele.

Artikkel 16

Lubatud erinevus püügipäevikusse kantud koguste hindamisel

Erandina komisjoni 22. septembri 1983. aasta määruse (EMÜ) nr 2807/83 (milles sätestatakse liikmesriikide kalasaaki käsitleva teabe registreerimise üksikasjalikud eeskirjad)[10] artikli 5 lõikest 2 võivad pardal asuvad kogused erineda püügipäevikusse kantud näitajast 5 % ulatuses.

Artikkel 17

Merluusi eraldi hoidmine

Ühenduse kalalaeva pardal ei tohi üheski konteineris hoida ükskõik millist merluusikogust segamini muud liiki mereorganismidega. Merluusikonteinerid asetatakse trümmi muudest konteineritest eraldi.

Artikkel 18

Merluusi transportimine

1. Liikmesriigi pädevad asutused võivad nõuda, et kõik merluusikogused, mis on püütud mõnes artiklis 2 osutatud piirkonnas ning mida esmakordselt lossitakse selles liikmesriigis, tuleb enne esimesest lossimissadamast mujale transportimist kontrolöride juuresolekul kaaluda. Merluusi esmakordsel lossimisel artikli 15 kohaselt määratud sadamas kaalutakse liikmesriikide volitatud kontrolöride juuresolekul representatiivsed proovid, mis moodustavad vähemalt 20 % lossitavatest kogustest, enne kui need esmakordselt müügiks pakutakse ja müüakse. Selleks esitavad liikmesriigid komisjonile ühe kuu jooksul alates käesoleva määruse jõustumisest üksikasjalikud andmed kasutatava proovivõtukorra kohta.

2. Erandina määruse (EMÜ) nr 2847/93 artiklist 13, tuleb mujale kui esmakordse lossimise kohta või importimiskohta transporditavatele üle 50 kg merluusikogustele lisada koopia ühest kõnealuse määruse artikli 8 lõikes 1 sätestatud deklaratsioonist, mis käsitleb transporditavaid merluusikoguseid. Kõnealuse määruse artikli 13 lõike 4 punktis b sätestatud erandit ei kohaldata.

Artikkel 19

Riiklikud kontrollimeetmete programmid

1. Liikmesriigid, kelle laevu käesolev määrus hõlmab, koostavad riikliku kontrollimeetmete programmi vastavalt I lisale.

2. Liikmesriigid, kelle laevu käesolev määrus hõlmab, teevad igal aastal enne 31. jaanuari komisjonile ja teistele käesoleva määrusega hõlmatud liikmesriikidele oma ametlikul veebisaidil kättesaadavaks oma riikliku kontrollimeetmete programmi koos selle rakendamise ajakavaga.

3. Komisjon kutsub vähemalt korra aastas kokku kalanduse ja vesiviljeluse korralduskomitee koosoleku, et hinnata riiklike kontrollimeetmete programmide kohaldamist ja tulemusi.

Artikkel 20

Kontrollikriteeriumid

Artiklis 19 osutatud riiklikes kontrollimeetmete programmides sätestatakse kontrollimise erikriteeriumid. Need kriteeriumid vaadatakse korrapäraselt läbi pärast saadud tulemuste analüüsi. Kontrollikriteeriume täiustatakse järk-järgult, kuni II lisas kindlaksmääratud sihtkriteeriumid on saavutatud.

Artikkel 21

Kontrolli ja inspekteerimise eriprogrammid

Erandina määruse (EMÜ) nr 2847/93 artikli 34c lõikest 1 võivad merluusivarude kontrolli ja inspekteerimise eriprogrammid kesta kauem kui kolm aastat alates nende jõustumiskuupäevast.

V PEATÜKKJÄRELMEETMED

Artikkel 22

Kava hindamine

Komisjon hindab hiljemalt käesoleva määruse kolmandal kohaldamisaastal ja seejärel selle igal kolmandal järjestikusel kohaldamisaastal STECFi arvamuse põhjal ja pärast asjaomase piirkondliku nõuandekomisjoniga konsulteerimist kava mõju merluusivarudele ning nende püügile ning esitab vajadusel ettepanekuid kõnealuse kava muutmise meetmete kohta.

VI PEATÜKKLÕPPSÄTTED

Artikkel 23

Euroopa Kalandusfondist antav abi

1. Nendel aastatel, mil varu on väiksem kui biomassi ennetuslik tase, käsitatakse kava taastamiskavana määruse (EÜ) nr 2371/2002 artikli 5 tähenduses ja määruse (EÜ) nr 1198/2006 artikli 21 punkti a alapunkti i kohaldamise eesmärgil.

2. Nendel aastatel, mil varu on sama kui biomassi ennetuslik tase või sellest suurem, käsitatakse kava majandamiskavana määruse (EÜ) nr 2371/2002 artikli 6 tähenduses ja määruse (EÜ) nr 1198/2006 artikli 21 punkti a alapunkti iv kohaldamise eesmärgil.

Artikkel 24

Kehtetuks tunnistamine

1. Määrus (EÜ) nr 811/2004 tunnistatakse kehtetuks.

2. Viiteid kehtetuks tunnistatud määrusele käsitatakse viidetena käesolevale määrusele ja loetakse vastavalt III lisa vastavustabelile.

Artikkel 25

Jõustumine

Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas .

Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.

Brüssel,

Nõukogu nimel

eesistuja

I LISA

Riiklike kontrollimeetmete programmide sisu

Riiklike kontrollimeetmete programmide eesmärk on täpsustada muu hulgas järgmist.

1. KONTROLLIVAHENDID

Inimressursid

1.1. Kaldal ja merel tegutsevate inspektorite arv ning nende lähetamise ajavahemikud ja vööndid.

Tehnilised vahendid

1.2. Patrull-laevade ja õhusõidukite arv ning nende lähetamise ajavahemikud ja vööndid.

Rahalised vahendid

1.3. Inimressursside, patrull-laevade ja õhusõidukite lähetamise eelarve.

2. KALAPÜÜGIGA SEOTUD TEABE ELEKTROONILINE REGISTREERIMINE JA EDASTAMINE

Artiklite 11, 12, 15 ja 16 täitmise tagamiseks rakendatud süsteemide kirjeldus.

3. SADAMATE MÄÄRAMINE

Vajadusel merluusi lossimiseks määratud sadamate loetelu kooskõlas artikliga 15.

4. TEAVITAMINE ENNE LOSSIMIST

Artikli 14 täitmise tagamiseks rakendatud süsteemide kirjeldus.

5. LOSSIMISTE KONTROLL

Artiklite 12, 14, 15, 16 ja 18 sätete järgimise tagamiseks rakendatud vahendite ja süsteemide kirjeldus.

6. KONTROLLIMISE KORD

Riiklikes kontrollimeetmete programmides täpsustatakse kord, mida järgitakse:

a) merel ja maal teostatava kontrolli puhul;

b) suhtlemisel teiste liikmesriikide määratud pädevate asutustega, kes vastutavad merluusiga seotud riiklike kontrollimeetmete programmi eest;

c) ühise järelevalve puhul ja inspektorite vahetamisel, sealhulgas teiste liikmesriikide vetes töötavate inspektorite pädevuse ja volituste kirjeldus.

II LISA

KONTROLLI ERIKRITEERIUMID

Eesmärk

1. Iga liikmesriik sätestab kontrolli erikriteeriumid vastavalt käesolevale liitele.

Strateegia

2. Kalapüügi kontroll ja järelevalve keskenduvad laevadele, kelle on luba püüda merluusi. Merluusi transpordi ja turustamise pistelist kontrolli kasutatakse täiendava ristkontrolli mehhanismina, et hinnata kontrolli ja järelevalve tõhusust.

Prioriteedid

3. Kalapüügivahendite eri liikide puhul seatakse prioriteedid erinevalt, sõltuvalt sellest, mil määral mõjutavad laevu püügivõimaluste piirangud. Seepärast sätestab iga liikmesriik konkreetsed prioriteedid.

Sihtkriteeriumid

4. Vähemalt üks kuu pärast käesoleva määruse jõustumist rakendavad liikmesriigid oma kontrollikava, arvestades järgmisi eesmärke.

Liikmesriigid määravad kindlaks kohaldatava proovivõtustrateegia ning kirjeldavad seda.

Komisjonile antakse taotluse korral juurdepääs proovivõtukavale, mida liikmesriik kasutab.

a) Sadamates kontrollimise tase

Üldreeglina peaks täpsus olema vähemalt samaväärne sellega, mis saavutatakse tavalise pistelise proovide võtmisega, mille puhul kontrollitakse 20 % kõigist merluusi lossimistest liikmesriigis.

b) Turustamise kontrolli tase

Kontrollitakse 5 % oksjonimüügiks pakutavast merluusikogusest.

c) Merel kontrollimise tase

Paindlik kriteerium: sätestatakse pärast iga piirkonna püügitegevuse üksikasjalikku analüüsi. Merel kontrollimise kriteeriumidega määratakse patrullimispäevade arv merel merluusi majandamise aladel, võimaluse korral eraldi kriteeriumidega päevade kohta, kui patrullitakse konkreetsetes piirkondades.

d) Õhuseire tase

Paindlik kriteerium: sätestatakse pärast igas piirkonnas teostatud kalapüügi üksikasjalikku analüüsi, võttes arvesse liikmesriikide käsutuses olevaid ressursse.

III LISAVastavustabel

Määrus (EÜ) nr 811/2004 | Käesolev määrus |

Artikkel 1 | Artikkel 1 |

Artikkel 2 | Artikkel 4 |

Artikkel 3 | – |

Artikkel 4 | Artikkel 5 |

Artikkel 5 | Artiklid 6, 7 |

Artikkel 6 | Artikkel 8 |

Artikkel 7 | – |

Artikkel 8 | Artikkel 14 |

Artikkel 9 | Artikkel 15 |

Artikkel 10 | Artikkel 16 |

Artikkel 11 | Artikkel 17 |

Artikkel 12 | Artikkel 18 |

Artikkel 13 | Artikkel 21 |

[1] EÜT L 358, 31.12.2002, lk 59.

[2] Merluusi käsitlev pikaajaline majandamiskava. Lissabon, 4.–8. juuni 2007. Aruanne kalavarusid ja nende kasutamist käsitleva kalanduse teadus-, tehnika- ja majanduskomitee alarühma kohtumise kohta.

[3] Merluusi käsitleva pikaajalise majandamiskava mõju hindamine. Kalanduse teadus-, tehnika- ja majanduskomitee alarühm, mis tegeleb kalavarude ja nende kasutamisega.

[4] ELT C, lk.

[5] ELT …

[6] ELT L 150, 30.4.2004, lk 1.

[7] EÜT L 261, 20.10.1993, lk 1.

[8] ELT L 223, 15.8.2006, lk 1.

[9] EÜT L 358, 31.12.2002, lk 59.

[10] EÜT L 276, 10.10.1983, lk 1.