1.SISSEJUHATUS

Alates 2005. aastast on ELi heitkogustega kauplemise süsteem (ELi HKS) olnud ELi strateegia nurgakivi, et vähendada kasvuhoonegaaside heitkoguseid nii tööstuses kui ka elektrienergiasektoris. See aitab oluliselt saavutada ELi eesmärki vähendada kasvuhoonegaaside heidet 2020. aastaks 20 % võrreldes 1990. aasta tasemega. Kuigi EL on seda eesmärki ületamas, on vaja jätkuvalt teha edusamme, et vähendada kasvuhoonegaaside heidet 2030. aastaks vähemalt 40 %, nagu on ette nähtud ELi 2030. aasta kliima- ja energiapoliitika raamistikuga. Liidusisene heite vähendamise 2030. aasta eesmärk saavutatakse ELis ühiselt heite vähendamisega nii HKSiga hõlmatud kui ka hõlmamata sektorites. Hästi toimiv ja reformitud ELi HKS on siiski peamine mehhanism, mis aitab seda eesmärki saavutada ja vähendada kasvuhoonegaaside heidet süsteemiga hõlmatud sektorites 43 % võrreldes 2005. aasta tasemega.

Et ELi HKSis oleks võimalik seda eesmärki saavutada, esitas komisjon 2015. aasta juulis seadusandliku ettepaneku ELi HKSi neljandaks kauplemisperioodiks (2021–2030) reformida. 2017. aasta novembri alguses saavutati pärast ulatuslikke kolmepoolseid läbirääkimisi poliitiline kokkulepe.

Käesolev aruanne Euroopa CO2-turu toimimise kohta esitatakse kooskõlas direktiivi 2003/87/EÜ (ELi HKSi direktiiv) artikli 10 lõikega 5 ja artikli 21 lõikega 2. Direktiivi kohaselt on aruande eesmärk anda igal aastal korrapärane ülevaade Euroopa CO2-turu arengust.

Tabel 1. Varasematel aastatel avaldatud CO2-turu aruanded

Viide Ajavahemik Poliitiline taust COM(2012) 652 2008–2011 Hinnata regulatiivmeetmete vajalikkust, arvestades lubatud heitkoguse ühikute (LHÜd) ülejäägi suurenemist COM(2015) 576 2013–2014 Esimene energialiidu olukorda käsitlev aruanne COM(2017) 48 2015 Teine energialiidu olukorda käsitlev aruanne

Käesolev aruanne hõlmab 2016. aastat, kuid selles käsitletakse ka teatavaid algatusi, mis on kavandatud või kokku lepitud 2017. aastal.Eelmise aruandega võrreldes sisaldab see uut peatükki CO2-ga seotud kaudsete kulude hüvitamise kavade kohta ning teavet esmakordselt 2017. aasta mais avaldatud turustabiilsusreservi ülejäägi näitaja kohta. Kui ei ole märgitud teisiti, kasutati käesoleva aruande koostamisel avalikke ja 2017. aasta 30. juuniks komisjoni käsutuses olnud andmeid.

Aruande selgituste lahtrid sisaldavad üldist ja kirjeldavat teavet ELi HKSi eri aspektide kohta.



2.ELi HKSi TARISTU

2.1.ELi HKSiga hõlmatud tegevusalad, käitised ja õhusõiduki käitajad

ELi HKS toimib 31 Euroopa Majanduspiirkonna (EMP) riigis. Süsteemiga piiratakse heitkoguseid, mida tekitavad peaaegu 11 000 elektrijaama ja tööstusettevõtet ning veidi enam kui 500 õhusõiduki käitajat, kes teevad EMP lennujaamade vahelisi lende. Süsteem hõlmab umbes 45 % ELi kasvuhoonegaaside heitkogustest. ELi HKSiga reguleeritakse 3. etapis (2013–2020)* selliseid paikseid käitisi kasutavaid sektoreid nagu energiamahukad tööstusharud, sealhulgas elektrijaamad ja muud põletuskäitised, mille nimisoojusvõimsus on üle 20 megavati (välja arvatud ohtlike jäätmete või olmejäätmete käitised), naftarafineerimistehased, koksiahjud ning raua ja terase, tsemendiklinkri, klaasi, lubja, telliste, keraamika, tselluloosi, paberi ja papi, alumiiniumi, naftakeemiasaaduste, ammoniaagi, lämmastik- ja adipiinhappe, glüoksaali ja glüoksüülhappe tootmine ning CO2 kogumine, torutransport ja maapõues säilitamine. Rahvusvahelise Tsiviillennunduse Organisatsiooni (ICAO) üleilmse lähenemisviisi vastuvõtmiseni hõlmas ELi HKS lennundussektoris kuni 2016. aasta lõpuni vaid EMPs toimuvaid lende. 2016. aasta oktoobris võeti ICAOs vastu resolutsioon rahvusvahelise lennunduse süsinikdioksiidiheite kompenseerimise ja vähendamise süsteemi (CORSIA) kohta, mis võetakse kasutusele 2021. aastal. Seda arvesse võttes tegi komisjon ettepaneku kasutada EMP-sisest lähenemisviisi ka pärast 2016. aastat (vt punkt 4). ELi HKS hõlmab süsinikdioksiidi (CO2) heiteid, lämmastikoksiidi (N2O) heiteid kogu lämmastik-, adipiin-, glükoolhappe ja glüoksaali tootmisest ning perfluorosüsinike (PFC) heiteid alumiiniumi tootmisest. Kuigi osalemine ELi HKSis on kohustuslik, on mõnes sektoris hõlmatud ainult teatavast suurusest suuremad käitised. Lisaks sellele võivad osalevad riigid jätta ELi HKSist välja väikesed käitised, kui on olemas meetmed, millega vähendada nende käitiste heidet sama palju, kui seda oleks tehtud juhul, kui käitised oleksid süsteemiga hõlmatud. Osalevad riigid võivad ELi HKSi ka rohkem sektoreid ja kasvuhoonegaase lisada. *ELi HKSi 1. ja 2. etapi kohta leiab teavet aadressil https://ec.europa.eu/clima/policies/ets/pre2013_en.

Vastavalt osalevate riikide 2017. aastal aruannetele, mille nad esitasid artikli 21 alusel, oli 2016. aastal kokku 10 790 lubatud käitist võrreldes umbes 10 950ga 2015. aastal ja umbes 11 200ga sellele eelnenud aastal.

Nagu varasematel aastatel olid ka 2016. aastal ELi HKSis osalevates käitistes põletatud kütused endiselt valdavalt fossiilkütused. Siiski teatas 29 riiki (võrreldes 27 riigiga 2015. aastal) ka biomassi kasutamisest 2079 käitises (19 % kõigist käitistest). Ainult kaks riiki (LI ja MT) ei teatanud biomassi kasutamisest. Biomassiga seotud heitkogused olid 2016. aastal umbes 141 miljonit tonni CO2 (8 % ELi HKSi teatatud heitkogustest), 2015. aastal olid need ligikaudu 125 miljoni tonni CO2-ga (umbes 7 % ELi HKSi teatatud heitkogustest). Nagu eelmisel aastal, teatasid kaks liikmesriiki (DE ja SE), et kolm õhusõiduki käitajat kasutavad vähesel määral biokütust (2015. aastal oli selliseid käitajaid neli).

Iga-aastastel heitkogustel põhinevate käitisekategooriate puhul nähtub 2016. aasta andmetest, et eelmistel aastatel olid umbes 72 % käitistest A-kategoorias, peaaegu 21 % B-kategoorias ja veidi rohkem kui 7 % C-kategoorias. Rohkem kui 6202 käitisest teatati kui „vähese heitega käitisest“ (57,5 % kõigist käitistest).

ELi HKSiga hõlmatud põletuskäitisi leidub kõigis osalevates riikides, samal ajal nafta rafineerimise, terasetootmise ning tsemendi-, lubja-, klaasi-, keraamika-, tselluloosi- ja paberitootmisega tegeletakse enamikus osalevates riikides. Mis puudutab ELi HKSiga hõlmatud tegevusalasid, mida on täiendavalt loetletud seoses muu kui CO2-heitega, siis peamiselt alumiiniumi ja perfluorosüsivesinike (PFCd) jaoks välja antud lubadest teatati 13 riigi (DE, ES, FR, GR, IS, IT, NL, NO, RO, SE, SI, SK, UK) puhul ning lämmastikhappe tootmise ja N2O kohta välja antud lubadest teatati 21 riigi (erandid on CY, DK, EE, IE, IS, LI, LU, LV, MT ja SI) puhul. Muudest N2O-heitega sektoritest – adipiinhappe tootmine ning glüoksaal- ja glüoksüülhappe tootmine – teatati vastavalt kolme (DE, FR, IT) ja kahe (DE, FR) riigi puhul. Nagu eelmisel aastal teatasid kaks riiki (FR ja NO) CO2 kogumisest ja säilitamisest.

Kaheksa riiki (DE, ES, FR, HR, IS, IT, SI, UK) on kasutanud võimalust arvata väikeheitetekitajad ELi HKSist välja kooskõlas ELi HKSi direktiivi artikliga 27. Nagu ka 2015. aastal moodustasid 2016. aastal välja jäetud heitkogused ligikaudu 4 miljonit tonni CO2 (umbes 0,22 % kontrollitud koguheitest).

Artikli 21 alusel 2017. aastal esitatud aruannete kohaselt on siiani seitse riiki (BE, DK, FR, HR, HU, LI, LT) kasutanud eelist, mis on ette nähtud komisjoni määruse (EL) nr 601/2012 („seire- ja aruandlusmäärus“) artikliga 13, mille kohaselt lubatakse vähese riskiga juhtumite korral kasutada paiksete käitiste puhul lihtsustatud seirekavasid. Alates 2015. aastast on lisandunud vaid Taani. Vähest heidet tekitavate õhusõiduki käitajate puhul on selle sätte kasutamisest teatanud neli riiki (BE, FI, IS ja PL), kusjuures Belgia lisandus pärast 2015. aastat.

Mis puudutab õhusõiduki käitajaid, siis 2016. aastal oli seirekava 503 õhusõiduki käitajal (2015. aastal oli see arv 524 ja 2014. aastal 611). See näitab ELi HKSiga hõlmatud õhusõiduki käitajate arvu stabiliseerumist. Ligikaudu 60 % (300) olid äriliseks lennutranspordiks kasutatavate õhusõidukite käitajad, samas kui ülejäänud 40 % (203) olid mitteäriliseks lennutranspordiks kasutatavate õhusõidukite käitajad. Kokku 249 (peaaegu 50 %) kvalifitseerus väikeheitetekitajateks (2015. aastal 274 (52 %) ja 2014. aastal 329 (54 %)).