Samal ajal tekivad uued investeerimissuundumused, kusjuures mõned tärkavad turumajandusega riigid mängivad välismaiste otseinvesteeringute pakkumisel üha olulisemat rolli. USA on endiselt ülekaalukalt suurim välisinvestor ELis, ent tema osa ELi välismaiste otseinvesteeringute mahus langes 1995. aasta 51,3 protsendilt 2015. aastaks 41,4 protsendile. Samal perioodil langes ka Jaapani investeeringute osakaal (7,7 protsendilt vähem kui 3 protsendile). Samal ajal suurenesid märkimisväärselt Brasiilia ja Hiina investeeringud (1995. aastal vastavalt 0,2 ja 0,3 protsenti ning 2015. aastal 2,2 ja 2 protsenti), mille tulemusena on nimetatud riigid ELi suurimate investorite hulgas viiendal ja kuuendal kohal (vt alljärgnevad tabelid).

ELi sisenevad välismaised otseinvesteeringud on üle saanud suhtelisest madalseisust, mida täheldati finantskriisi kestel ja pärast seda, ennekõike aastatel 2008–2010. 2015. aastal jõudis ELi sisenevate välismaiste otseinvesteeringute summa peaaegu 470 miljardi euroni, mis on rohkem kui 2007. aastal enne kriisi registreeritud kõrgeim tase. Taastumist on toetanud see, et nii arvuliselt kui ka väärtuselt on suurenenud rahvusvahelised piiriülesed ühinemised ja omandamised, mis moodustavad endiselt kõige suurema osa välismaistest otseinvesteeringutest.

ELi investeerimiskord on maailmas üks avatumaid. Avatus välisinvesteeringutele on sätestatud ELi aluslepingutes. EL on juhtiv välismaiste otseinvesteeringute allikas ja sihtkoht maailmas. 2015. aasta lõpus oli sissetulevate välismaiste otseinvesteeringute maht ELis üle 5,7 triljoni euro, USAs 5,1 triljonit eurot ja Hiinas 1,1 triljonit eurot. Samal ajal olid ELi investorid teinud kolmandatesse riikidesse 6,9 triljonit eurot otseinvesteeringuid.

Seega soovitatakse käesolevas teatises, et liikmesriigid astuksid täiendavaid konkreetseid samme ja et vajaduse korral teeks komisjon teatavate ELi sisenevate välismaiste otseinvesteeringute taustakontrolli. Teatis esitatakse koos ettepanekuga määruse kohta, millega kehtestatakse raamistik kolmandatest riikidest pärinevate välismaiste otseinvesteeringute taustakontrolliks ELi julgeoleku ja avaliku korra kaalutlustel, liikmesriikidevahelise koostöö mehhanism ning samuti raamistik ELi tasandi taustakontrolliks.

Selleks et tegeleda piiriüleste ülevõtmiste võimaliku mõjuga julgeolekule ja avalikule korrale, on ligi pooltel ELi liikmesriikidest praegu olemas mehhanismid välismaiste otseinvesteeringute taustakontrolliks ning nad säilitavad pädevuse piirata selliseid investeeringuid, mis kujutavad enesest ohtu nende olulistele huvidele. Ent hoolimata sellest, et välismaistel otseinvesteeringutel on ilmne Euroopa mõõde, puudub neis küsimustes niihästi süstemaatiline koostöö liikmesriikide vahel kui ka ELi-ülene lähenemisviis.

Neid põhimõtteid kohaldatakse täielikult kolmandatest riikidest pärinevate välismaiste otseinvesteeringute suhtes, mis on osa ELi ühisest kaubanduspoliitikast. Välismaised otseinvesteeringud on oluline majanduskasvu, töökohtade loomise ja innovatsiooni allikas. See on toonud märkimisväärset kasu nii ELile kui ka kogu ülejäänud maailmale. Sel põhjusel soovib EL säilitada avatud investeerimiskeskkonna. Samal ajal nenditi aruteludokumendis üleilmastumise ohjamise kohta, et üha rohkem tuntakse muret selliste välisinvestorite, eelkõige riigiettevõtete pärast, kes omandavad strateegilistel põhjustel peamiste progressi võimaldavate tehnoloogiatega Euroopa ettevõtteid. Need mureküsimused on seadnud kahtluse alla praeguse õigusraamistiku suutlikkuse neile vastus leida.

1975. aasta välismaiste omandamiste ja ülevõtmiste akti (Foreign Acquisitions and Take-Over Act) kohaselt tuleb teatavatest kavandatavatest välisinvesteeringutest teatada ja saada eelnev luba (teatis vastuväidete puudumise kohta). Taustakontroll, mida teeb laekahoidja (valitsemissektori kulude eest vastutav minister) välisinvesteeringute uurimiskomitee nõuannetele tuginedes, põhineb riiklike huvide kriteeriumil. Selles kontekstis on tundlikuna määratletud sellised valdkonnad nagu meedia, telekommunikatsioon, transport, kaitsega seotud tööstusharud ning uraani ja plutooniumi kaevandamine, samuti tuumakäitised. Teatamisnõuded on erinevad ja sõltuvad muuhulgas omandatava ettevõtte sektorist, liigist ja väärtusest, vabakaubanduslepingutest ja sellest, kas tegu on era- või valitsemissektori investoriga.

1975. aastast jälgib ja kontrollib USAsse tehtavate välisinvesteeringute komisjon (CFIUS) tehinguid, mille tulemusena USA äriühing võib sattuda välismaise kontrolli alla, et teha kindlaks selliste tehingute mõju riiklikule julgeolekule. CFIUS on ametkondadevaheline talitus ja seega on tal õigus välismaiseid otseinvesteeringuid ametlikult läbi vaadata; lisaks sellele nõutakse 2007. aasta välisinvesteeringute ja riikliku julgeoleku aktiga (Foreign Investment and National Security Act), et välisriikide valitsuste tehtavaid tehinguid kontrollitaks eriti hoolikalt. 2009. ja 2014. aasta vahel sai CFIUS 627 teatist välisfirmade kavatsuse kohta omandada USA ettevõtteid ning algatas ametliku uurimise umbes 40 protsendil juhtudest. 244 uurimise all olnud tehingust 47 puhul (umbes 7 protsenti tehingutest, mille puhul tehti taustakontroll) tühistasid sellega seotud ettevõtted tehingu uurimisperioodi jooksul ja üks neist tühistati presidendi otsusega pärast seda, kui CFIUS oli uurimise lõpetanud.

Sellega seoses on olemas oht, et konkreetsetel juhtudel võivad välisinvestorid üritada omandada kontrolli või sõnaõigust sellistes Euroopa ettevõtetes, mille tegevus mõjutab kriitilise tähtsusega tehnoloogiaid, taristuid või sisendeid, aga ka tundlikku teavet. See oht tekib ennekõike (kuid mitte ainult) juhul, kui välisinvestorid on riigi omanduses või kontrolli all, sealhulgas rahastamise või mõne muu mõjutamisvahendi kaudu. Sellised omandamised võivad anda kõnealustele riikidele võimaluse kahjustada mitte ainult ELi tehnoloogilist edumaad, vaid ka tema julgeolekut ja avalikku korda.

Välisinvestorite huvi on üha enam suunatud uute turgude ja strateegiliste varade leidmisele ning riigi omanduses olevatel ettevõtetel on maailmamajanduses järjest suurem roll. On riike, kus märkimisväärse osa väljapoole suunatud välismaistest otseinvesteeringutest teevad riigi omanduses olevad ettevõtted, mõnedel juhtudel osana valitsuse deklareeritud strateegiast. Lisaks riigi otsesele osalusele ettevõtetes kogeme ka olukordi, kus riik teatavaid ettevõtteid kas otseselt või kaudselt mõjutab või kus riik hõlbustab välismaal toimuvaid ülevõtmisi oma riigi ettevõtjate poolt, ennekõike hõlbustades juurdepääsu turuhinnast odavamale rahastamisele.

EL on välisinvesteeringutele avatud ja jääb avatuks ka tulevikus. Ent sellega koos peab käima jõuline ja asjakohane poliitika, et esiteks avada turud ELi ettevõtetele kolmandates riikides, tagada, et kõik järgiksid samu mängureegleid, ja kaitsta ELi investeeringuid kolmandates riikides, ning teiseks kaitsta ELis asuvaid varasid ülevõtmiste eest, mis võiksid kahjustada ELi või tema liikmesriikide olulisi huve.

Ehkki väljastpoolt ELi pärit investorite kontrolli all on ainult 0,4 protsenti ELi ettevõtetest, on need ettevõtted keskmiselt palju suuremad kui ELi investoritele kuuluvad ettevõtted. Sellest tulenevalt moodustavad need ELi kogukäibest umbes 13 protsenti, lisandväärtusest 11 protsenti ja koguhõivest 6 protsenti.

EL soosib välisinvesteeringuid, kuna need toovad märkimisväärset kasu meie majandusele ja laiemalt kogu ühiskonnale. Välismaised otseinvesteeringud on majanduskasvu ja töökohtade loomise allikas. Nad liidavad ELi ettevõtjad ülemaailmsetesse väärtusahelatesse, mis on kaasaegse majanduse liikumapanevaks jõuks. Investeeringud suurendavad tootlikkust ja meie ettevõtete konkurentsivõimet, kuna nad parandavad vahendite jaotust, toovad sisse kapitali, tehnoloogiaid ja oskusteavet, suurendavad konkurentsi, soodustavad innovatsiooni ja avavad ELi ekspordile uusi turgusid. Lisaks sellele aitavad nad saavutada Euroopa investeerimiskava ning muude ELi projektide ja programmide eesmärke. Samasugust tulu nagu sisenevatest investeeringuvoogudest saadakse ka väljuvatest investeeringutest, sealhulgas aastani 2030 ette nähtud kestliku arengu tegevuskava rakendamise seisukohast. Kõigil nimetatud põhjustel jätkab EL liberaliseerimise ja investeeringute kaitse toetamist kogu maailmas.

Paljud riigid teevad välisinvesteeringutele jätkuvalt märkimisväärseid takistusi ja ei paku ELi ettevõtjatele samaväärseid investeerimistingimusi. Hoolimata investeeringute liberaliseerimisel tehtud edusammudest on viimasel ajal taas suurenenud uute piiravate meetmete arv .

Investeerimistingimuste alal võrdsete tingimuste loomine kolmandates riikides on ülimalt tähtis. ELi kaubandus- ja investeerimispoliitika on kõige sobilikum viis tagada, et kolmandad riigid on välisinvesteeringutele samal määral avatud nagu EL, ja edendada võrdseid tingimusi ELi ettevõtjate jaoks.

EL eesmärgiks on sõlmida paljude partneritega kahepoolsed või piirkondlikud kokkulepped, mis hõlmaksid siduvaid eeskirju ja kohustusi välismaiste investeeringute, ennekõike välismaiste otseinvesteeringute kohta. Sellised kokkulepped tagavad eelkõige selle, et ELi investorite jaoks on olemas selgem õigusraamistik ja et neil on parem juurdepääs välisturgudele. Lisaks soovib komisjon selliste meetmete võtmist, mis võimaldaksid kaitsta intellektuaalomandit, suurendada läbipaistvust, piirata selliste subsiidiumite andmist, mis moonutavad kaubandust iseäranis suurel määral, ja kutsuda korrale riigi omanduses olevaid ettevõtjaid. Peamised saavutused avatuma, õiglasema ja eeskirjadel põhineva kaubandus- ja investeerimiskeskkonna tagamisel on välja toodud komisjoni teatises „Kaasaegne kaubanduspoliitika üleilmastumise ohjamiseks“ ja ELi kaubandusstrateegia rakendamist käsitlevas aruandes „Kaubandus kõigile“, mis võeti vastu koos käesoleva teatisega.

Sellessamas kontekstis peab EL äärmiselt oluliseks mitmepoolset koostööd ja eeskirjade koostamist. Maailma Kaubandusorganisatsiooni teenustekaubanduse üldleping sisaldab üksikasjalikke välisriikide teenuseosutajate asutamise eeskirju, mis hõlmavad nii juurdepääsu turule kui ka mittediskrimineerimiskohustusi, ning Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsiooni (OECD) juhendis kapitali liikumise liberaliseerimise kohta on olemas kapitali liikumise liberaliseerimise eeskirjad.

On oluline märkida, et need ELi ja tema liikmesriikide poolt sõlmitud rahvusvahelised kaubandus- ja investeerimislepingud näevad ette erandid võrdse kohtlemise ja turulepääsu kohustusest, mis võimaldavad lepingupooltel võtta meetmeid julgeoleku või avaliku korra kaitseks, kui need meetmed ei kujuta endast meelevaldset või põhjendamatut diskrimineerimist või kaubanduse varjatud piirangut.

2016. aasta võttis G20 vastu üleilmse investeerimispoliitika kujundamise juhtpõhimõtted, millega kutsutakse üles looma avatud, mittediskrimineerivaid, läbipaistvaid ja prognoositavaid investeerimistingimusi. 2017. aastal rõhutasid G20 liikmed uuesti vastastikuse kaubavahetuse ja investeerimisraamistike olulisust ning pühendumust töötada võrdsete tingimuste loomise nimel.

EL teeb kahe- ja mitmepoolsel tasandil jätkuvalt jõupingutusi, tagamaks, et kolmandad riigid oleksid välisinvesteeringutele samal määral avatud nagu EL ja et ELi ettevõtjate jaoks oleksid olemas võrdsed tingimused. Samuti toetab EL Maailma Kaubandusorganisatsioonis toimuvaid investeeringute soodustamise teemalisi arutelusid.

5.Välismaiste otseinvesteeringute taustakontroll

5.1.ELi liikmesriikides olemasolevad taustakontrolli mehhanismid

Ligi pooltel ELi liikmesriikidest on olemas mehhanismid välismaiste otseinvesteeringute taustakontrolliks. Nii on see Austria, Taani, Saksamaa, Soome, Prantsusmaa, Läti, Leedu, Itaalia, Poola, Portugali, Hispaania ja Ühendkuningriigi puhul.

Taustakontrolli meetmete täpse ulatuse ja korraldamise küsimuses rakendavad liikmesriigid eri lähenemisviise.

Mis puudutab ulatust, siis enamikku olemasolevaid taustakontrolli mehhanisme kohaldatakse nii liidusisestele kui ka -välistele investeeringutele; mõned neist kehtivad ainult kolmandatest riikidest pärinevatele investeeringutele, ent võivad kuritarvituste ärahoidmiseks hõlmata sätteid kõrvalehoidmise vältimise kohta. Mõnel juhul rakendatakse taustakontrolli meetmed investeeringute puhul strateegilisteks peetavatesse valdkondadesse, nagu energeetika, telekommunikatsioon, transport jne, ent on ka neid, mis ei piirdu konkreetse sektoriga. Investeeringud, millega seoses taustakontrolli mehhanismi rakendatakse, valitakse reeglina kvaliteedikriteeriumide (näiteks kontrolli omandamine investeeringu sihiks oleva ettevõtja üle) ja/või kvantitatiivsete künniste (st aktsiate või hääleõiguste protsent) põhjal. Taustakontrolli põhjuste osas piirduvad teatavad kontrollimehhanismid riigi julgeoleku oluliste huvide kaitsega, see tähendab ennekõike relvade, laskemoona, kaitseotstarbelise ja sõjavarustuse jms valmistamise või nendega kauplemisega. Ent enamik neist hõlmab enamat kui riigikaitsesektor ning on peamiselt seotud avaliku julgeoleku ja avaliku poliitika või avaliku korra kaitsega.

Mis puudutab kontrollimeetmete korraldust, siis olemas on kaht peamist tüüpi mehhanisme: ühed kohustavad investoreid mehhanismiga hõlmatud investeeringutest enne nende sooritamist teatama ja näevad ette eelneva heakskiitmise korra, teised näevad ette juba tehtud investeeringute järelkontrolli ja investorite võimaluse esitada investeering enne selle lõpuleviimist vabatahtlikult kontrollimiseks.

Riiklikud taustakontrolli mehhanismid kujutavad enesest kapitali vaba liikumise või asutamisvabaduse piiranguid, ennekõike liidusiseste investeeringute puhul. Ent alusleping võimaldab liikmesriikidel võtta meetmeid nimetatud vabaduste piiramiseks, kui need ei ole diskrimineerivad kodakondsuse alusel ja kui need on põhjendatud ennekõike avalikust julgeolekust või avalikust poliitikast tulenevate kaalutluste või muu Euroopa Kohtu määratletud ülekaaluka üldise huviga ning kooskõlas proportsionaalsuse ja õiguskindluse põhimõtetega.

5.2.ELi tasandil olemasolevad asjakohased poliitikameetmed ja vahendid

Paljud ELi poliitikameetmed aitavad tagada, et välisinvesteeringutest saadakse kasu ja et nendega seotud riskid on piiratud.