EUROOPA KOMISJON Luxembourg, 13.7.2022 COM(2022) 500 final KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE, EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE 2022. aasta aruanne õigusriigi kohta





























Õigusriigi olukord Euroopa Liidus {SWD(2022) 501 final} - {SWD(2022) 502 final} - {SWD(2022) 503 final} - {SWD(2022) 504 final} - {SWD(2022) 505 final} - {SWD(2022) 506 final} - {SWD(2022) 507 final} - {SWD(2022) 508 final} - {SWD(2022) 509 final} - {SWD(2022) 510 final} - {SWD(2022) 511 final} - {SWD(2022) 512 final} - {SWD(2022) 513 final} - {SWD(2022) 514 final} - {SWD(2022) 515 final} - {SWD(2022) 516 final} - {SWD(2022) 517 final} - {SWD(2022) 518 final} - {SWD(2022) 519 final} - {SWD(2022) 520 final} - {SWD(2022) 521 final} - {SWD(2022) 522 final} - {SWD(2022) 523 final} - {SWD(2022) 524 final} - {SWD(2022) 525 final} - {SWD(2022) 526 final} - {SWD(2022) 527 final}



1.SISSEJUHATUS Euroopa Liitu ühendavad väärtused – põhiõigused, demokraatia, õigusriik. See on meie ühiskonna ja ühise identiteedi vundament. Kui liikmesriigis õigusriiki kõigutatakse, mõjutab see ELi kui terviku õiguskorda ja toimimist. Õigusriik on ELis kõigi huvides ja on selge, et iga liikmesriigi kodanikud toetavad kindlalt õigusriigi põhimõtteid. Viimastel aastatel oleme näinud, et õigusriiki üritatakse kõigutada nii meil ELis kui ka kogu maailmas. COVID-19 pandeemia pani proovile riiklike süsteemide vastupidavuse kriisi ajal õigusriiki toetada, avaldades survet olemasolevatele põhiseaduslikele kontrolli- ja tasakaalustussüsteemidele ning demokraatlike institutsioonide ja nende järelevalvajate suutlikkusele oma tööd teha. Venemaa provotseerimata ja põhjendamatu sõjaline agressioon Ukraina ja selle rahva vastu kujutab otsest väljakutset ELi väärtustele ja reeglitepõhisele maailmakorrale. See rikub jämedalt rahvusvahelist õigust ja ÜRO põhikirja põhimõtteid ning õõnestab lisaks Euroopa ja ülemaailmse julgeoleku ja stabiilsuse kahjustamisele ka demokraatiat ja õigusriiki. Meie demokraatlike institutsioonide ja väärtuste kaitse ja toetamine on liikmesriikide ja ELi institutsioonide ühine vastutus. See on seda olulisem nüüd, kui ELi ja selle liikmesriike ohustavad vaenulikud välisosalejad, kes on meie demokraatia õõnestamiseks kasutusele võtnud desinformatsiooni ja küberründed. Komisjon tunnistab oma erilist rolli selle jagatud vastutuse elluviimisel, olgu siis muutusi hoogustades, koostööd edendades või puudustele tähelepanu juhtides ja neid kõrvaldades. Seda rolli täidetakse mitmel moel ja komisjoni käsutuses olevate erisuguste vahendite kaudu, kuid eesmärk on alati selge – anda tuntav panus sellese, kuidas kodanikud tunnetavad õigusriigi mõju oma igapäevaelus. Komisjon on samuti taganud, et taaste- ja vastupidavusrahastus on tugeva investeerimiskliima jaoks hädavajalike prioriteetidena rõhutatud reforme, millega liikmesriigid parandaksid oma kohtusüsteemi, korruptsioonivastaseid raamistikke, avalikku haldust ja kohtusüsteemi digitaliseerimist. Kogu viimase aasta on õigusriik olnud Euroopa tegevuskavades olulisel kohal ja 2021. aasta aruanne õigusriigi kohta andis olulise panuse nii ELi kui ka liikmesriikide tasandi poliitilisse ja tehnilisse arutellu. Võib kinnitada, et iga-aastane õigusriigi olukorda käsitlev aruanne on kesksel kohal meie jõupingutustes avaldada praktilist mõju ELis õigusriigi edendamisele ja kaitsmisele. Võttes nõuetekohaselt arvesse riikide traditsioone, tagades võrdse kohtlemise ning tuginedes läbipaistvale ja objektiivsele metoodikale, on aruanne võimaldanud konstruktiivset arutelu ja heade tavade rikkalikku vahetamist liikmesriikide vahel nii nõukogus kui ka tehnilisel tasandil, samuti Euroopa Parlamendis ja liikmesriikide parlamentides komisjoniga 2021. aasta aruande põhjal peetud arutelude raames. Üksteise kogemustest õppides suudavad liikmesriigid leida edasiliikumiseks parima viisi ning ennetada õigusriiki kõigutavate probleemide tekkimist või süvenemist. Ka käesoleva aruande kolmanda väljaandega panustab komisjon õigusriiki, sest see väljaanne on esimene, mis sisaldab konkreetseid soovitusi liikmesriikidele, nagu president von der Leyen kõnes olukorrast Euroopa Liidus 2021. aastal välja kuulutas. Kooskõlas aruande ennetava laadiga on soovituste eesmärk toetada liikmesriike käimasolevate või kavandatavate reformide jätkamisel, soodustada positiivseid muutusi ja aidata liikmesriikidel kindlaks teha, kus võib olla vaja teha parandusi või võtta hiljutiste muudatuste või reformide järelmeetmeid, pidades teatavatel juhtudel silmas ka süsteemsete probleemide lahendamist. Soovituste koostamisel on komisjon pööranud suurt tähelepanu sellele, et need oleksid sisukad ja lähtuksid Euroopa õigusest ja normidest, võttes samal ajal arvesse ka riikide õigussüsteemide eripära. Sama oluline on järjepidevus ja koostoime muude protsesside ja vahenditega, nagu Euroopa poolaasta, üldine tingimuslikkuse kord ELi eelarve kaitsmiseks ning taaste- ja vastupidavusrahastu. Õigusriigi olukorda käsitleva aruande järgmistes väljaannetes analüüsitakse soovituste järelmeetmeid. Nagu eelmistes väljaannetes, vaadeldakse ka õigusriigi olukorra 2022. aasta aruandes alljärgnevates valdkondades toimunud muutusi. -Liikmesriikide kohtusüsteemid, keskendudes nende sõltumatusele, kvaliteedile ja tõhususele. Need on põhiparameetrid, mis kindlustavad, et liidu õigust kohaldataks ja selle täitmist tagataks tulemuslikult, õigusriigi põhimõtet järgitaks ja vastastikune usaldus säiliks. Hästi toimivad ja täiesti sõltumatud kohtusüsteemid on üliolulised, tagamaks et õigusemõistmine toimib kodanike ja ettevõtjate hüvanguks. Need on olulised ka õigusalase koostöö jaoks kogu ELis, samuti ühtse turu toimimiseks ja ELi õiguskorra kui terviku jaoks. -Korruptsioonivastased raamistikud, milles keskendutakse riikliku korruptsioonivastase poliitika tulemuslikkusele ja hinnatakse mitmesuguseid põhivaldkondi, milles liikmesriigid on võtnud meetmeid korruptsiooni ennetamiseks ja selle vastu võitlemiseks. Tulemuslikud korruptsioonivastased raamistikud ning läbipaistvus ja ausus riigivõimu teostamisel võivad tugevdada õigussüsteemi ning suurendada kodanike ja ettevõtjate usaldust riigiasutuste vastu. -Meediavabadus ja meedia mitmekesisus, keskendudes põhivaldkondadele, sealhulgas meediat reguleerivate asutuste sõltumatusele, meediaomandi läbipaistvusele, riikliku reklaami jaotamise läbipaistvusele ja õiglusele, ajakirjanike turvalisusele ning teabele juurdepääsule. Käesoleva aasta aruanne sisaldab esimest korda avalik-õigusliku meedia süstemaatilist kajastust. Vaba ja mitmekesine meediakeskkond on õigusriigi, demokraatliku vastutuse ja korruptsioonivastase võitluse seisukohast hädavajalik. Vaba ja mitmekesise meedia olulisusest innustatuna on hiljuti ellu kutsustud mitu ELi tasandi algatust. -Kontrolli- ja tasakaalustussüsteemiga seotud institutsioonilised küsimused, keskendudes õigusriigi seisukohast võtmetähtsusega valdkondadele, nagu riigi õigusloomeprotsessi kvaliteet ja kaasavus, konstitutsioonikohtute ja sõltumatute asutuste, näiteks ombudsmani, võrdõiguslikkust edendavate asutuste ja riiklike inimõiguste kaitse asutuste roll ning kodanikuühiskonna organisatsioonide roll õigusriigi kaitsmisel. Analüüs hõlmab ka seda, kuidas COVID-19 pandeemia mõju ja sellele reageerimine ajas muutub. Käesoleva aasta aruanne sisaldab esimest korda ülevaadet Euroopa Inimõiguste Kohtu otsuste rakendamisest. Õigusriigi olukorda käsitlevas aruandes tutvustatakse muu hulgas ELi tasandil toimunud märkimisväärseid muutusi ning lisaks tuleks seda vaadelda ka laiemas kontekstis, milles eri töösuunad toetavad demokraatlike väärtuste ja inimõiguste kaitsmist nii liidus kui ka mujal. Käesolevas aruandes tehakse kokkuvõte sellest, kuidas komisjon kasutab selliseid põhivahendeid nagu taaste- ja vastupidavusrahastu,õigusriigi tingimuslikkuse määrus ja ELi õigusemõistmise tulemustabel. Komisjon uurib rikkumisi ka siis, kui õigusriigiga seotud küsimused kujutavad endast liidu õiguse rikkumist. Veel üks näide täiendavast tegevusest on töö põhiõiguste edendamiseks: 2022. aasta aruandes Euroopa Liidu põhiõiguste harta kohaldamise kohta keskendutakse kodanikuühiskonna tegutsemisruumile ja selle rollile põhiõiguste kaitsmisel ja edendamisel. Kodanikuühiskond on ELi oluline partner põhiõiguste valdkonna poliitika rakendamisel ning ELi tasandil on käimas arutelu selle üle, kuidas suurendada nende toetust ja osalemist ELi tasandil. Venemaa sissetung Ukrainasse tõi kõigi teadvusse demokraatlike väärtuste, inimõiguste ja õigusriigi olulisuse. ELil on eriline roll nende väärtuste levitamisel kogu maailmas, et pakkuda alternatiivi autoritaarsetele mudelitele, millega rikutakse rahvusvahelist õigust ja inimõigusi, ning see on laienemisprotsessi keskne element. Meie välispoliitika usaldusväärsus sõltub sellest, milline on õigusriigi olukord ELis endas. 2.ÕIGUSRIIGI OLUKORRA PÕHIASPEKTID LIIKMESRIIKIDES Käesolevas aruandes esitatakse nelja samba all olulised ühised teemad ja suundumused, konkreetsed probleemid ja positiivsed muutused. Neid suundumusi kajastavad näited põhinevad 27 riigi peatükis esitatud hinnangutel, mis on käesoleva aruande lahutamatud osad ja milles esitatakse iga liikmesriigi olude üksikasjalik kirjeldus. Aruanne sisaldab ka konkreetseid soovitusi liikmesriikidele. Õigusriigi olukorda käsitleva aruande metoodika ja soovitused Riike käsitlevates peatükkides sisalduv hinnang on koostatud kooskõlas liikmesriikidega arutatud teemaderingi ja metoodikaga, mida on pärast liikmesriikidega peetud arutelusid uuendatud . Riike käsitlevad peatükid põhinevad komisjoni iseseisvalt tehtud kvalitatiivsel hinnangul, keskendudes alates 2021. aasta juulist täheldatud oluliste sündmuste kokkuvõttele ning tutvustades nii liikmesriikides kindlaks tehtud probleeme kui ka positiivseid aspekte. Igas riiki käsitlevas peatükis keskendutakse analüüsimisel eelkõige teemadele, kus muutused on olnud olulised või kus eelmises aruandes tuvastati olulised probleemid, mis aruandeperioodil püsivad. Kooskõlas aruande ennetava laadiga on soovituste eesmärk abistada ja toetada liikmesriike reformide jätkamisel ja aidata neil kindlaks teha, kus võib olla vaja teha parandusi või võtta hiljutiste muudatuste või reformide järelmeetmeid, tuginedes seejuures nendega peetavale dialoogile. Käesolevas aruandes esitatud soovituste koostamisel järgiti alljärgnevaid põhimõtteid. ·Kõikide liikmesriikide kohta on koostatud riigipõhised soovitused, järgides täielikult võrdse kohtlemise ja proportsionaalsuse põhimõtteid. ·Soovitused on aruandesse integreeritud ja põhinevad riike käsitlevate peatükkide põhjalikul hindamisel, kohaldades objektiivseid kriteeriume, mis tulenevad liidu õigusest või Euroopa ja rahvusvahelistest normidest. ·Soovitused on proportsionaalsed tuvastatud probleemidega. Samuti innustatakse nendega positiivseid reforme ellu viima. ·Soovitused on piisavalt kindlapiirilised, et liikmesriigid saaksid võtta konkreetseid ja rakendatavaid järelmeetmeid, ning vajaduse korral on arvesse võetud riikide pädevusi, õigussüsteeme ja institutsioonilist konteksti. ·Soovituste ettevalmistamisel on komisjon pööranud suurt tähelepanu järjepidevusele ja koostoimele muude protsessidega, nagu Euroopa poolaasta, õigusriigi tingimuslikkuse määrus ning riiklikud taaste- ja vastupidavuskavad. ·Õigusriigi olukorra aruande järgmistes väljaannetes kajastatakse ka soovituste järelmeetmeid. Aruanne on valminud tehtud tihedas koostöös ning selles on kasutatud väga erinevaid riikide endi, rahvusvahelisi ja muid allikaid. Sellesse protsessi kutsuti osalema kõik liikmesriigid – nad andsid kirjalikku tagasisidet ja osalesid 2022. aasta veebruarist aprillini toimunud sihtotstarbelistel riigikülastustel . Sidusrühmadega toimunud sihtotstarbeliste konsultatsioonide käigus saadi ka väärtusliku horisontaalset ja riigipõhist tagasisidet . Ka Euroopa Nõukogu esitas ülevaate oma hiljutistest arvamustest ja aruannetest ELi liikmesriikide kohta. Enne käesoleva aruande vastuvõtmist on liikmesriikidele antud võimalus täpsustada neid käsitlevas peatükis esitatud fakte.

2.1. Kohtusüsteemid Tulemusliku kohtusüsteemi põhiparameetrid on sõltumatus, kvaliteet ja tõhusus. Tulemuslikud kohtusüsteemid on hädavajalikud, et kohaldada liidu õigust ja tagada, et seda täidetaks. Kohtusüsteemi sõltumatus on kohtumenetluse õigluse tagamiseks elutähtis. See on nõue, mis tuleneb tulemusliku õiguskaitse põhimõttest, millele on osutatud Euroopa Liidu lepingu (ELi leping) artiklis 19, ning Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklis 47 sätestatud õigusest tõhusale õiguskaitsevahendile kohtus . Sõltumatud kohtunikud ja kohtud tagavad isikule liidu õigusest tulenevalt antud õiguste ja Euroopa Liidu lepingu artiklis 2 osutatud liikmesriikide ühiste väärtuste, eeskätt õigusriigis seisneva väärtuse kaitse . Kohtusüsteemi reformimisel peavad liikmesriigid täielikult järgima liidu õigusest ja Euroopa Liidu Kohtu praktikast tulenevaid nõudeid. Tajutav kohtusüsteemi sõltumatus ELis 2022. aasta ELi õigusemõistmise tulemustabeli ja 2022. aastal tehtud Eurobaromeetri uuringute kohaselt on sõltumatus 2021. aastaga võrreldes ettevõtjate meelest paranenud umbes kahes kolmandikus liikmesriikides. Üldsuse seas näitasid uuringud, et kohtusüsteemi tajutud sõltumatus on vähenenud rohkem kui pooltes liikmesriikides. Liikmesriikide lõikes ei ole subjektiivsed arusaamad ei kuigivõrd muutunud. Soomes, Taanis, Austrias, Luksemburgis, Madalmaades ja Saksamaal on tajutava sõltumatuse tase üldsuse seas endiselt eriti kõrge (üle 75 %), samas kui Slovakkias, Poolas ja Horvaatias on see endiselt väga madal (alla 30 %). Kohtute haldamise nõukojad ja kohtunike ametisse nimetamise kord kohtusüsteemi sõltumatuse peamiste tagatistena Kohtute haldamise nõukojad võivad olla kohtusüsteemi sõltumatuse tagamisel eriti olulised, nagu on tunnistatud Euroopa Liidu Kohtu praktikas . Nad võivad toimida puhvrina kohtute ja muude võimuharude vahel sellistes küsimustes nagu kohtunike ametisse nimetamine ja teenistuskäik ning nende roll kohtusüsteemi juhtimises. Euroopa Nõukogu raames on välja töötatud olulised Euroopa normid selle kohta, kuidas kohtute haldamise nõukojad tuleks moodustada, et nende sõltumatust maksimaalselt kaitsta, sealhulgas nende koosseisu osas. Kohtute haldamise nõukojad vajavad ka piisavaid vahendeid, et tulemuslikult tegutseda ja oma volitusi täita. Mitmes liikmesriigis alustati õigusloometööd kohtute nõukodade sõltumatuse tugevdamiseks. Luksemburgis on esitatud seadusemuudatused, et viia tulevase kohtute haldamise nõukoja koosseis vastavusse Euroopa normidega. Nendes täpsustataks kohtute nõukoja pädevus kohtunike teenistuskäigu juhtimisel ja kehtestataks uus distsiplinaarkord. Horvaatias hiljuti tehtud muudatused tugevdavad kahe nõukogu rolli kohtunike ja riigiprokuröride valimisel. Itaalias võeti hiljuti kohtusüsteemi reformimiseks vastu uus seadus, millega nähakse ette kõrgema kohtute haldamise nõukoja moodustamine ja toimimine, sealhulgas selle liikmete valimise viis. Küprosel hääletas parlament hiljuti kohtute haldamise nõukoja koosseisuga seotud reformide üle. Madalmaades on ette nähtud võimalikud muudatused kohtute haldamise nõukoja koosseisus ja ametisse nimetamises. Rootsis on alates 2020. aastast erakondadeülene uurimiskomisjon uurinud kohtusüsteemi sõltumatuse tugevdamise võimalusi ja peaks oma aruande esitama 2023. aasta veebruariks. Riiklike kohtute haldamise nõukodadega seotud muudatused on olulisena üleval mitmes liikmesriigis. Hispaanias teevad endiselt muret viivitused kohtute haldamise nõukoja koosseisu uuendamisel ning esitatud on täiendavaid üleskutseid nõukogu kasutatava ametisse nimetamise süsteemi muutmiseks. Bulgaarias valmistab üha enam muret kõrgema kohtute nõukoja töö ja vajadus tegeleda selle koosseisuga. Iirimaal valmistab mõningast muret kavandatava kohtunike ametisse nimetamise komisjoni võimalik koosseis. Slovakkias on kohtute nõukoda asunud pärast põhiseaduse reformi täitma uusi ülesandeid, kuid endiselt valmistab muret selle liikmete ametist vabastamise kord. Portugalis on kõrgema haldus- ja maksukohtute nõukogu õigusraamistiku lõpuleviimine pooleli alates 2004. aastast ning kohtutes kohtuasjade jaotamisega seotud küsimuste lahendamiseks on võetud uusi meetmeid. Teistes liikmesriikides ei ole struktuursete või süsteemsete probleemidega tegeletud. Poolas on endiselt lahendamata suured mureküsimused, mis on seotud riikliku kohtunõukogu sõltumatusega, kuigi neid on tõstatatud mitmes Euroopa Liidu Kohtu ja Euroopa Inimõiguste Kohtu otsuses, milles leidsid kinnitust mureküsimused, millele komisjon oli osutanud ELi lepingu artikli 7 lõike 1 kohase menetluse raames. Need probleemid kajastuvad ka üldisemates Euroopa poolaasta riigipõhistes soovitustes kohtusüsteemi sõltumatuse kaitsmiseks. Ungaris seisab riiklik kohtute nõukoda jätkuvalt silmitsi probleemidega, mis on seotud riikliku kohtuameti esimehe volituste tasakaalustamisega kohtute haldamisel ning endiselt ei ole asutud ellu viima Euroopa poolaasta raames antud riigipõhist soovitust tugevdada kohtusüsteemi sõltumatust, samuti ei ole asutud lahendama sellega seotud mureküsimusi, mida väljendati ELi lepingu artikli 7 lõike 1 kohase menetluse raames. Viis, kuidas kohtunikud ametisse nimetatakse, võib oluliselt mõjutada kohtusüsteemi sõltumatust ja seda, millisena üldsus sõltumatust tajub. Nagu Euroopa Liidu Kohus on märkinud, peavad kohtunike sõltumatuse tagamiseks olema kohtunike ametisse nimetamise otsuste vastuvõtmise sisulised tingimused ja kord piisavad, et mitte tekitada põhjendatud kahtlusi selles suhtes, kas asjaomased kohtunikud on väljaspool väliste tegurite haardeulatust ja kas nad on kohtunikena neutraalsed . Pärast viimast aruannet on mõned liikmesriigid asunud kohtunike ametisse nimetamise menetlust parandama. Iirimaal piiratakse uue kohtunike ametisse nimetamist käsitleva seaduse eelnõuga valitsuse kaalutlusõigust selles menetluses. Horvaatias viidi lõpule kõrgeima kohtu esimehe ametisse nimetamise menetlus ning muudeti valikumenetlust reguleerivat korda, et vältida võimalikku tulevast ummikseisu. Tšehhis on muudetud seadusi, et luua kohtunike ja kohtute esimeeste töölevõtmiseks ja valimiseks läbipaistev ja ühtne süsteem. Küprosel hääletas parlament hiljuti konstitutsioonikohtu ja kõrgema kohtu kohtunike ja esimeeste ametisse nimetamise korra reformi üle. Madalmaades on kaalumisel mitu muudatust, et kohtusüsteemi sõltumatust veelgi tugevdada, sealhulgas kõrgeima kohtu kohtunike ametisse nimetamisel. Teistes liikmesriikides, kes on astunud samme nende menetluste parandamiseks, esineb endiselt probleeme, eelkõige kõrgemate kohtute kohtunike ja kohtu esimeeste ametisse nimetamisel. Kuigi Maltal on astutud samme ülemkohtuniku ametisse nimetamise depolitiseerimiseks, ei ole kohtuid sellesse endiselt kaasatud. Kreekas valmistab endiselt muret kohtunike ja prokuröride puhul kõige kõrgematele ametikohtadele ametisse nimetamise menetlus, sealhulgas see, et kohtuid valikumenetlusse ei kaasata. Austrias on teatatud kõrgeima kohtu esimehe ja asepresidendi ametisse nimetamise menetluse reformist, et tegeleda kohtunike vähese kaasamisega menetlusse, kuid endiselt valmistab muret see, et halduskohtutes on kohtute roll kohtute esimeeste ja aseesimeeste ametisse nimetamisel piiratud. Endiselt on oluline teema kohtutes kõrgetasemelistele ametikohtadele nimetamise kord. Leedus on kõrgeima kohtu esimehe ametisse nimetamine pooleli alates 2019. aasta septembrist, sest seaduses ei ole ette nähtud vastava valikumenetluse tähtaegu, vaid vabariigi presidendile on jäetud kõrgeima kohtuga seotud valikumenetluste ajastamisel kaalutlusõigus. Lätis lükkas Läti parlament kõrgeima kohtu kohtuniku kandidaadi tagasi, mis tekitas lubamatu poliitilise mõjutamise kahtluse tõttu vastakaid reaktsioone. Poola puhul on kõrgeimasse kohtusse nimetamist käsitletud Euroopa Liidu Kohtu ja Euroopa Inimõiguste Kohtu olulistes otsustes. Ungaris teeb eelkõige muret kaalutlusõigus kohtunike ametisse nimetamise ja edutamise üle otsustamisel, sealhulgas seose kõrgeima kohtu esimehe valimise, kohtuasjade jaotamise ja boonustega. Bulgaarias ohustab kohtusüsteemi sõltumatust see, et kohtunike ametisse nimetamiseks ei ole korrapärast konkurssi kõrgematele ametikohtadele ja kasutatakse laialdaselt lähetusi. Selleks et kriminaalõigussüsteem saaks hästi toimida, peavad prokuratuurid olema autonoomsed ja sõltumatud Kuigi ELis puudub prokuratuuride institutsioonilise ülesehituse ühtne mudel, on igal juhul vaja institutsioonilisi kaitsemeetmeid, tagamaks et prokuratuur on piisavalt autonoomne, saab ellu viia tulemuslikke ja erapooletuid uurimisi ning tuua kohtuasjad kohtusse ilma poliitilise surveta. See ei ole oluline üksnes riikliku ja ELi kriminaalõiguse seisukohast, vaid ka paljude muude oluliste küsimuste puhul, nagu ELi finantshuvide kaitse ja võitlus vihakõne vastu digikeskkonnas. Mitu liikmesriiki alustasid reforme prokuratuuri sõltumatuse tugevdamiseks. Austrias jätkub ettevalmistustöö prokuratuuri reformimiseks, et tugevdada selle sõltumatust. Tšehhis ettevalmistatava reformiga kehtestataks peaprokurörile ja teistele juhtivprokuröridele tähtajaline ametiaeg ning kohaldataks nende ametist vabastamise suhtes selgeid tingimusi. Bulgaarias võttis valitsus taaste- ja vastupidavuskavas kohustuse luua mõjus mehhanism peaprokuröri ja tema asetäitjate vastutuse ja kriminaalvastutuse tagamiseks, samuti uurimise algatamata jätmises seisneva prokuratuuri otsuste kohtulikuks kontrolliks. Hispaanias võeti vastu seadusemuudatused, mille eesmärk on suurendada valitsuse ja peaprokuröri vaheliste suhete läbipaistvust, ent endiselt teeb muret asjaolu, et peaprokuröri ja valitsuse ametiaeg langeb samale ajale. Slovakkias valmistab justiitsministeerium pärast seda, kui väljendati muret seoses otsustega lõpetada mitu suurkorruptsiooni juhtumit, ette muudatust, millega piiratakse peaprokuröri õigust tühistada konkreetses asjas prokuratuuri otsuseid. Mõnes liikmesriigis on siiski probleeme prokuratuuri sõltumatuse ja autonoomiaga. Sloveenia puhul on väljendatud muret mõju pärast, mida avaldavad prokuröride sõltumatule tööle siseministri volitused, millega ta saab anda politseile konkreetsetes asjades juhiseid. Poola puhul jätkub mure prokuratuuri toimimise pärast, kusjuures justiitsministri ja peaprokuröri ametikohal on sama isik. Poola kohtud on samuti juhtinud tähelepanu murele, et prokuröride lähetamise tava saab pidada ametist vabastamise ja diskrimineerimise vormiks. Ungaris on muudetud peaprokuröri ametist vabastamise eeskirju, kuid samas ei ole siiani järgitud GRECO soovitust kaotada võimalus, et peaprokurör jääb ametisse pärast volituste lõppemist, ning muret tekitab vastutuse puudumine uurimise algatamata või lõpetamata jätmise eest. Kohtunike ja prokuröride distsiplinaarraamistikud ja vastutus Euroopa Liidu Kohus on jätkanud oluliste kaitsemeetmete alase kohtupraktika kujundamist, tagamaks et distsiplinaarraamistikku ei saa kasutada kohtuotsuste üle poliitilise kontrolli saavutamiseks . Nende kaitsemeetmete hulka kuuluvad selged eeskirjad selle kohta, mille alusel määratleda käitumist distsiplinaarsüüteona, ja milliseid karistusi kohaldada. Distsiplinaarmenetlusse tuleb kaasata sõltumatu asutus ning menetluste käigus peavad olema täielikult tagatud harta artiklites 47 ja 48 sätestatud õigused, eelkõige kaitseõigused. Samuti tuleb kehtestada eeskirjad, millega tagatakse, et distsiplinaarorganite otsuseid saab kohtus vaidlustada . Mõnes liikmesriigis on käimas reformid, et suurendada kohtunike sõltumatuse tagatisi distsiplinaarmenetlustes. Hispaanias nähti prokuröridele ette uus distsiplinaarkord. Sloveenias valmistatakse kohtute algatusel ette muudatusi distsiplinaarraamistiku parandamiseks. Belgias on kasutusele võetud kohtunike ja prokuröride suhtes distsiplinaarmeetmete võtmisest teatamise tüüpvormid ning kõrgem justiitsnõukogu koostab 2022. aastal esimese konsolideeritud aruande distsiplinaarmenetluste kohta.

Teistes liikmesriikides valmistab endiselt muret see, et distsiplinaarmenetlusi võidakse kasutada kohtunike sõltumatuse piiramiseks. Poola võttis taaste- ja vastupidavuskavas kohustuse reformida kohtunike distsiplinaarkorda, lõpetada kõrgeima kohtu distsiplinaarkolleegiumi tegevus ning luua läbivaatamismenetlus selle kolleegiumi otsustest mõjutatud kohtunike jaoks. Kava eesmärk on tugevdada kohtunike sõltumatuse teatavaid aspekte. Vaatamata Euroopa Kohtu otsustele jätkas distsiplinaarkolleegium vahepeal kohtunikega seotud kohtuasjade lahendamist, sealhulgas neid ametiülesannete täitmiselt eemaldades. Rumeenias valmistas jätkuvalt muret distsiplinaarkaristuste kohaldamine ja kohtuinspektsiooni roll, kuigi praegu ettevalmistamisel olevad seaduseelnõud peaksid distsiplinaarkorda reformima. Kaitsemeetmeid on vaja ka muude vastutusmehhanismide puhul. Horvaatias tegid muret uued seadused, millega nõutakse, et riiklik julgeolekuamet teeks kohtunike ja riigiprokuröride suhtes korrapäraseid julgeolekukontrolle. Slovakkias valmistab endiselt muret kohtunike n-ö õiguse kuritarvitamise eest kriminaalvastutusele võtmise kord. Sloveenias ei sisalda parlamendi uurimisi reguleerivad õigusnormid kohtunike ja prokuröride sõltumatuse kaitse meetmeid. Investeeringud õigusemõistmise kvaliteeti ja tõhususse Tõhusas kohtusüsteemis hallatakse töökoormust ja kuhjunud kohtuasju ning tehakse lahendeid ilma tarbetute viivitusteta. Kuigi liikmesriikide vahel ja liikmesriikides on palju erinevusi, mis olenevad menetluste liigist (nt tsiviil- ja kaubandus-, kriminaal-, haldusasi) ja kohtuastmest, õõnestavad ülemäära pikad menetlused ja märkimisväärne kohtuasjade kuhjumine kodanike ja ettevõtjate usaldust riiklikesse kohtusüsteemidesse ning korruptsioonivastase võitluse tulemuslikkusse (vt ka punkt 2.2). Piisavad inim- ja rahalised ressursid on kohtusüsteemi kvaliteedi ja tõhususe seisukohast hädavajalikud. Mitu liikmesriiki on seda tunnistanud, eraldades oma riiklikus taaste- ja vastupidavuskavas lisavahendeid kohtusüsteemide vastupanuvõime tugevdamiseks ning investeerides kohtusüsteemi digitaliseerimisse. Investeeringud inim- ja rahalistesse ressurssidesse ning kohtusüsteemi digitaliseerimisse on olulised, et lahendada mitmes liikmesriigis esinevad ulatuslikumad tõhususega seotud probleemid. Horvaatias , Küprosel , Maltal ja Portugalis on käimas algatused kohtusüsteemi tõhususega seotud pikaajaliste probleemide lahendamiseks, sealhulgas pikkade kohtumenetluste osas. Itaalias on vastu võetud ulatuslikud tsiviil- ja kriminaalõiguse reformid, mille eesmärk on parandada kohtusüsteemi kvaliteeti ja tõhusust, sealhulgas kohtuasjade kuhjumise ja menetluste kestuse osas. Kreekas võeti hiljuti vastu uued õigusaktid kohtute korralduse ja kohtunike staatuse kohta, et lahendada õigusemõistmise tõhususe ja kvaliteediga seotud probleeme. Ungaris jõustus uus seadus tsiviilkohtumenetluse hilinemise korral määratava rahalise hüvitise kohta ja sellega nähakse ette hüvitis juhtudel, kui rikutakse põhiõigust tsiviilkohtumenetluse lõpuleviimisele mõistliku aja jooksul. Iirimaal on esitatud seaduseelnõu, millega kehtestatakse hüvituskava juhtudeks, kui kohtumenetluste kestus venib liiga pikaks. Kohtusüsteemi pikaajalise vastupanuvõime tagamiseks tuleb tagada ka õigusvaldkonna ametikohta atraktiivsus, sealhulgas piisava tasustamise kaudu, ning vähendada kohtunike, prokuröride ja kohtutöötajate täitmata töökohtade arvu. Belgias tehti jõupingutusi kohtusüsteemile eraldatud vahendite suurendamiseks. Saksamaal on teatatud õigusriigi pakti laiendamisest, et anda kohtusüsteemile ja digitaliseerimisele lisavahendeid, kuid kohtunike töölevõtmise ja palgataseme suhtes on veel pikemaajalisi probleeme. Portugalis ja Prantsusmaal astub valitsus samme kohtusüsteemile eraldatud inimressursside nappuse lahendamiseks, kuid probleemid on püsima jäänud. Sloveenias vähendas valitsus õigusasutustega konsulteerimata kohtute, kohtute nõukoja ja riigiprokuratuuri varem kokku lepitud eelarvet ning kohtute nõukoda algatas kohtunike palkade põhiseaduslikkuse läbivaatamise menetlused. Taani piiratud kulud kohtusüsteemile protsendina SKPst ja kohtunike väike arv on pikemaajaline probleem, eelkõige pidades silmas kohtuasjade tõhusa menetlemise tagamist. Paljudes liikmesriikides jätkuvad algatused õigusemõistmise digitaliseerimise parandamiseks, tuginedes sageli kogemustele, mis saadi COVID-19 pandeemia käigus. Oluline on tagada, et digivahendid oleksid praktikas tulemuslikud. Belgial , Bulgaarial ja Maltal on endiselt probleeme, kuid nende taaste- ja vastupidavuskavade kohaselt peaks olukord paranema. Itaalias on digitaliseerimine edenenud tsiviilkohtutes, kuid kriminaalkohtutes ja prokuratuurides on sellega probleeme. Liikmesriikide seas on projektid kohtusüsteemi digitaliseerimise edasiseks parandamiseks töös muu hulgas Rootsis , Madalmaades , Lätis , Portugalis , Eestis , Taanis , Austrias , Rumeenias , Sloveenias , Hispaanias ja . Advokaadid kui õigusriigil põhinevate kohtusüsteemide olulised osalised Advokaatidel ja nende kutseliitudel on oluline roll õigusriigi tugevdamisel ja põhiõiguste kaitse tagamisel, sealhulgas mis puudutab õigust õiglasele kohtumenetlusele. Mõned liikmesriigid astusid samme, et teha advokaaditeenused kättesaadavamaks. Lätis kinnitas kõrgeim kohus, et advokaatide osalemine kohtumenetlustes on oluline selleks, et tagada õigus õiglasele kohtulikule arutamisele, ning otsustas, et advokaatidel on õigus saada teavet oma ülesannete täitmiseks. Luksemburgis töötasid justiitsministeerium ja advokatuur ühiselt välja õigusaktid õigusabi kättesaadavuse parandamiseks. Leedus on ettevalmistamisel õigusabisüsteemi reform. Iirimaal valmistavad jätkuvalt muret suured kohtukulud ja puudused õigusabisüsteemis, kuid käimas on töö nende probleemide lahendamiseks. Õigusvaldkonna kutsealal tegutsemise vabaduse üks oluline element on kliendisuhete konfidentsiaalsuse austamine. Euroopa Nõukogu soovitustes on selgelt väljendatud, et kõik saladuse hoidmise põhimõttest tehtavad erandid peavad olema kooskõlas õigusriigi põhimõtetega. Leedu puhul on advokaatide ametisaladuse hoidmisega seotud küsimused menetlemisel Euroopa Inimõiguste Kohtus. 2.2. Korruptsioonivastase võitluse raamistik Korruptsioon kahjustab õigusriiki ning kodanike ja õõnestab ettevõtjate usaldust avaliku sektori asutuste vastu. Korruptsioonivastast võitlust käsitlev terviklik lähenemisviis peab tuginema ennetus- ja survemeetmete kombinatsioonile. See nõuab tugevat õigus- ja institutsioonilist raamistikku, piisavat haldus- ja kohtusüsteemi suutlikkust ning poliitilist tahet sunnimeetmete võtmiseks, sealhulgas tulemuslikuks uurimiseks ja süüdistuste esitamiseks. Ennetuse valdkonnas sisaldavad usaldusväärsed ja mõjusad eetilise käitumise meetmed huvide konfliktide ennetamist ja lahendamist, lobitöö läbipaistvuse, varade ja huvide deklareerimise süsteemide tagamist, rikkumisest teataja tulemuslikku kaitset ning erakondade rahastamise läbipaistvust. Korruptsiooni tajumine ELis Korruptsiooni tajumise indeksi tulemused näitavad, et kümme liikmesriiki on maailmas kõige vähem korrumpeerunud riikide loetelus esimese kahekümne riigi seas, samas kui ELi keskmine tulemus on kogu maailmas hea ja on eelmise aastaga võrreldes paranenud. Mõned liikmesriigid on parandanud oma punktisummat võrreldes eelmiste aastatega, samas kui teiste liikmesriikide punktisumma on ikka veel märkimisväärselt väiksem kui teistel ELi liikmesriikidel. Eurobaromeetri 2022. aasta uuringud korruptsiooni kohta näitavad, et korruptsioon on ELi kodanike ja ettevõtjate jaoks ELis endiselt suur probleem. Ligi seitse eurooplast kümnest (68 %) usub, et korruptsioon on nende riigis laialt levinud, ning üle nelja eurooplase kümnest (41 %) leiab, et nende riigis on korruptsiooni tase tõusnud. Vaid 31 % vastanutest peavad nende valitsuse jõupingutusi korruptsioonivastases võitluses tulemuslikeks. Lisaks leiab enam kui kuus kümnest Euroopa ettevõttest (63 %), et korruptsiooniprobleem on nende riigis laialt levinud, ning enamik ettevõtteid (51 %) arvab, et on ebatõenäoline, et nende riigis korrumpeerunud inimene või ettevõte tabataks või politseid või prokuröri neist teavitataks. Riiklikud korruptsioonivastased strateegiad ja nende rakendamine Rahvusvahelise õiguse kohaselt peavad liikmesriigid kohaldama tulemuslikku ja koordineeritud korruptsioonivastast poliitikat . Kõige tavapärasem viis selleks on töötada välja riiklik korruptsioonivastane strateegia ja seda rakendada . Kuigi selliste strateegiate olemasolu ei ole iseenesest nõutav, on need olulised, et väljendada poliitilisel tasandil võetud kohustusi konkreetsete meetmetena, millega tagada, et õiguslikud või institutsioonilised lüngad kõrvaldataks sidusal, terviklikul ja koordineeritud viisil, ning kohandada korruptsioonivastaseid jõupingutusi muutuva keskkonnaga. Peaaegu kõigil liikmesriikidel on praegu olemas riiklikud korruptsioonivastased strateegiad, mida nad korrapäraselt hindavad ja läbi vaatavad. Alates 2021. aasta juulist on Horvaatia , Rumeenia , Kreeka , Leedu ja Malta strateegiad ja nendega kaasnevad tegevuskavad läbi vaadanud või vastu võtnud ning Saksamaa , Tšehhi , Itaalia ja Läti vaatavad praegu neid strateegiaid läbi. Rakendamisprotsessi tulemusena on mõnes liikmesriigis tehtud olulisi reformiettepanekuid. Portugalis on vastu võetud õigusaktide pakett, mille eesmärk on nii avalikus kui ka erasektoris korruptsiooni vastu võidelda ja seda ennetada, ning Soomes on vaadatakse praegu läbi kriminaalõiguslikke korruptsioonivastaseid õigusakte. Institutsioonide suutlikkuse ja õigusraamistiku tugevdamine korruptsioonivastases võitluses Liikmesriigid on kehtestanud põhjaliku regulatsiooni, millega luuakse nende kriminaalõigussüsteemis vahendid korruptsiooni vastu võitlemiseks. Mitu liikmesriiki jätkasid jõupingutusi, et täita õiguslikud lüngad ja viia olemasolevad raamistikud kooskõlla rahvusvaheliste korruptsioonivastaste standardite ja liidu õigusega . Poola suurendas kriminaalkaristusi korruptsiooni eest avalikus elus ning Kreeka tugevdas aktiivse ja passiivse altkäemaksu määratlust. Teistes liikmesriikides arutatakse kriminaalmateriaalõiguse või -menetlusõiguse reforme. Soome kavatseb kriminaliseerida mõjuvõimuga kauplemise ning Slovakkia on seadnud eesmärgi laiendada siseriiklikus õiguses altkäemaksu määratlust. Saksamaa kohustus karmistama kriminaalkaristusi parlamendiliikmete antava altkäemaksu eest. Teistes liikmesriikides esineb endiselt konkreetseid õiguslikke lünki. Rootsis on piiriülese altkäemaksu õigusliku määratluse puudulikkuse tõttu olnud süüdistuste esitamine ja lõplike kohtuotsuste tegemine piiratud. Korruptsioonivastane võitlus eeldab nii tugevat korruptsioonivastast õigusraamistikku kui ka selle tulemusliku rakendamise tagamist. Korruptsioonivastases võitluses on oluline õiguskaitseasutuste, prokuratuuride ja kohtute suutlikkus tagada, et korruptsioonivastaseid kriminaalõiguse sätteid täidetaks. See põhineb vastutavate organite pädevusel ja sõltumatusel ning nende spetsialiseerumisel, analüüsivõimel ja ressurssidel. Juurdepääs asjakohasele teabele ja registrite omavaheline ühendamine on samuti oluline, et need asutused saaksid keerulisi finantsuurimisi korraldada. Edukad korruptsioonivastased uurimised ja süüdistused põhinevad ka tõhusal koostööl õiguskaitseasutuste ja muude asutuste, näiteks rahapesu andmebüroode ning maksu-, auditeerimis- ja konkurentsiasutuste vahel. Mõnes liikmesriigis viidi korruptsioonivastaste asutuste suutlikkuse suurendamiseks ellu struktuurilisi ja organisatsioonilisi muudatusi ning mõnes liikmesriigis on need veel kaalumisel. Taanis loodi uus riiklik uurimisüksus, et parandada raskete kuritegude, sealhulgas keeruliste korruptsioonijuhtumite uurimist. Bulgaarias kavandatakse reforme korruptsioonivastase komisjoni ümberkorraldamiseks, kuid samal ajal on kaotatud spetsiaalsed õigusasutused. Ühtlasi tuleb sellistes reformides eelkõige tähtsustada korruptsiooni tulemuslikku uurimist, eelkõige kõrgema tasandi korruptsioonijuhtumite puhul.

Mitu liikmesriiki on astunud samme, et suurendada nende prokuratuuriasutuste tegevuse tõhusust, kelle ülesanne on võidelda korruptsiooniga, nähes näiteks ette täiendavad vahendid ( Iirimaa , Läti ) või lisakoolitused ( Eesti , Hispaania ). Paljude liikmesriikide prokuratuuriasutuste sõnul on probleemiks vahendite piiratus, mida mõnikord süvendavad täiendavad puudused. Rumeenias nähakse ametihierarhia alaseid nõudeid takistusena spetsialiseeritud prokuröride värbamisel. Luksemburgis ja Portugalis on ressursside nappus põhjustanud viivitusi süüdistuste esitamisel. Slovakkias võivad väidetavad poliitiliselt motiveeritud otsused korruptsiooni uurimise algatamise kohta õõnestada õiguskaitsealast koostööd ja korruptsioonivastase võitluse tulemuslikkust ning üldsuse usaldust institutsioonide usaldusväärsuse vastu. Sloveenias väljendati muret politsei tegevusautonoomia üle korruptsiooni uurimisel. Korruptsioonijuhtumite uurimise, nende eest süüdistuse esitamise ja hoiatavate karistuste kohaldamisega seotud probleemide kaotamine Menetluslikud puudused võivad olulisel määral takistada korruptsioonijuhtumite uurimist ja nende eest süüdistuse esitamist ning vähendada korruptsioonivastase võitluse tulemuslikkust. Näitena võib tuua liiga koormavad või ebaselged sätted saadikupuutumatuse võtmise kohta ning lühikesed aegumistähtajad, mis võivad takistada keeruliste juhtumite lõpuleviimist, eriti kui nendega seonduvad veel muud tegurid, mille tõttu menetlused võivad pikale venida. Eelkõige võivad sellised takistused kahjustada suur- ja keeruliste korruptsioonijuhtumite uurimist ning tekitada karistamatuse ohu, mis tähendaks, et korruptsioonivastastel jõupingutustel ei oleks hoiatavat mõju. Mõned liikmesriigid on võtnud meetmeid, et vähendada takistusi tulemuslikule uurimisele ja süüdistuse esitamisele. Portugali uute meetmete eesmärk on suurendada kohtusüsteemi tulemuslikkust korruptsioonijuhtumite käsitlemisel ja kiirendada prokuratuuri tööd, sealhulgas pikendades korruptsioonisüütegude aegumistähtaega. Leedus muudeti õigusraamistikku, et võimaldada digitaalsete vahendite laialdasemat kasutamist. Korruptsioonijuhtumitega seotud kriminaalmenetluste liiga pikk kestus võib takistada juhtumite õigeaegset lahendamist, mis omakorda takistab lõplike kohtuotsuste tegemisel heade tulemuste saavutamist. Maltal on uurimisele ja süüdistuste esitamise jaoks eraldatud rohkem vahendeid, kuid suurkorruptsioonijuhtumite uurimine on endiselt aeganõudev. Lõplike kohtuotsuste poolest on tulemused ikka veel ebapiisavad. Tšehhis on tekkinud viivitused suurkorruptsioonijuhtumites süüdistuste esitamisel. Hispaanias valmistab endiselt muret korruptsioonijuhtumite uurimise ja nende eest süüdistuste esitamise kestus, eelkõige keeruliste ja suurkorruptsioonijuhtumite puhul. Mõnes liikmesriigis teeb muret valitsuse liikmete puutumatus korruptsioonikuritegude puhul. Horvaatia võttis hiljuti vastu muudatusettepanekud, et kaotada valitsuse liikmete puutumatus korruptsioonikuritegude korral. Poolas tuntakse muret ka Euroopa Parlamendi liikmeks olevate kõrgemate juhtide immuniteedi suure ulatuse pärast ning sätete pärast, millega nähakse ette ametiseisundi kuritarvitamise kuriteo toime pannud ametiisikute karistamatus. Mõned liikmesriigid tõhustavad jätkuvalt jõupingutusi suurkorruptsiooni uurimisel, selle eest süüdistuste esitamisel ja selle eest karistamisel . Austrias kontrollitakse poliitilise suurkorruptsiooni uurimist põhjalikult, sealhulgas parlamendi uurimiskomisjoni kaudu. Rumeenias on suurkorruptsiooni uurimise ja karistamise tulemuslikkus veelgi paranenud, sealhulgas on tehtud edusamme aastaid menetluslikel põhjustel pooleliolevate kohtuasjade lahendamisel. Prantsusmaal on suurkorruptsioonijuhtumite puhul saavutatud piiratud ressursside põhjustatud probleemidele ja struktuursetele puudustele vaatamata käegakatsutavaid tulemusi. Teistes liikmesriikides tuleb saavutada paremaid tulemusi suurkorruptsioonijuhtumite käsitlemisel, sealhulgas tõhusa uurimise ja süüdistuste esitamise ning lõplike süüdimõistvate kohtuotsustega hoiatavate karistuste kohaldamise kaudu. Bulgaarias ei ole suurkorruptsioonijuhtumites ikka veel lõplike süüdimõistvate kohtuotsuste osas jõutud heade tulemusteni. Kreekas jätkati piiratud arvul korruptsioonijuhtumites süüdistuste menetlemist, kuigi lõplike otsuste osas ei ole veel edusamme tehtud. Ungaris on algatatud mõned uued suurkorruptsioonijuhtumid, kuid endiselt on tõsiseks probleemiks see, et kõrgeid ametnikke ja nende lähiringi puudutavate korruptsioonijuhtumite uurimisel, nendes süüdistuste esitamisel ja neis lõplike kohtuotsuste tegemisel ei ole piisavalt häid tulemusi saavutatud. Korruptsiooni ennetamise ja eetikaraamistiku tugevdamine Läbipaistvad ja vastutustundlikud juhtimis- ja eetikaraamistikud on korruptsiooni ennetamisel keskse tähtsusega kõigil avaliku halduse ja valitsuse tasanditel. Liikmesriigid on viimasel aastal jätkanud meetmete võtmist korruptsiooni ennetamise ja eetikaraamistike tugevdamiseks, sealhulgas selleks, et ajakohastada eetikanorme, parandada varade ja huvide avalikustamist ning ühitamatust ja huvide konflikte käsitlevate normide täitmise tagamist või läbivaatamist, tugevdada sisekontrollimehhanisme ning reguleerida lobitööd ja pöördukse efekti käsitlevaid reegleid. Usaldusväärsuse suurendamine avalikus elus ja huvide konfliktide vältimine Huvide konflikt tekib siis, kui ametnikul on era- või ametialane huvi, mis võib takistada tal oma ülesandeid erapooletult ja objektiivselt täita . Niisuguste huvide konfliktide vältimiseks on enamikus liikmesriikides kehtestatud meetmed, mis hõlmavad paljusid valitud ja ametisse nimetatud ametiisikuid. Mitmes liikmesriigis on kindlaks tehtud probleemid ja mõned liikmesriigid teevad jõupingutusi kehtivate raamistike tugevdamiseks. Hispaanias on huvide konfliktidega tegelev amet suurendanud oma rolli riigiametnikele eetikaalase nõustamise ja koolitustegevuse pakkumisel. Slovakkias on käimas arutelud huvide konflikti käsitlevate uute normide rakendamist jälgiva avaliku huvi kaitse ameti loomise üle. Maltal ajakohastati avaliku teenistuse, sealhulgas politsei eetikanorme. Madalmaades on käimas töö politsei usaldusväärsuse raamistiku kallal ja luuakse uusi struktuure. Rumeenias on suurem keskendumine õiguskaitse usaldusväärsusele andnud positiivseid tulemusi. Bulgaarias on jätkatud selliste meetmete rakendamist, mille eesmärk on parandada konkreetsete sektorite, sealhulgas politsei ja kohtusüsteemi usaldusväärsust. Iirimaal on eelseisva seadusandliku reformi eesmärk tõhustada avaliku teenistuse standardite komisjoni tegevust, et see saaks eetikaraamistiku täitmist tulemuslikumalt tagada. Eestis on huvide konflikti kohta olemas suunised, kuid nende täitmise suhtes ei kohaldata tulemuslikku kontrolli- ja täitmise tagamise mehhanismi. Kõrgemate valitsusametnike ja parlamendiliikmete suhtes kohaldatakse sageli spetsiaalseid eetikanorme. Enamikus liikmesriikides on kehtestatud käitumisjuhendid ja normid huvide konfliktide ja muude tegevustega seoses tekkida võivate vastuolude vältimiseks. On oluline, et nende normide praktilist rakendamist kontrollitaks ja hinnataks korrapäraselt. Viimase aasta arengud hõlmavad parlamendivälist tööd ja parlamendiliikmete tegevust käsitlevate normide karmistamist, näiteks osalemist Luksemburgi ettevõtete juhatustes või komiteedes. Prantsusmaa Rahvuskogu eetikakomisjon on aktiivselt koostanud arvamusi ja kontrollinud finantsaruandeid, et huvide konflikte tuvastada. Mõnes liikmesriigis on olukord paranenud või paranemas. Madalmaades on ettevalmistamisel ministrite ja riigisekretäride käitumisjuhend. Soome valmistab ette õigusakte, et karmistada vastavalt ametiisikute ja ministrite huvide konflikte käsitlevaid norme. Belgias ei ole ministritele ja nende kabinettide töötajatele ning parlamendiliikmetele kehtestatud eetikapõhimõtteid ning kehtivates käitumisjuhendites on endiselt lünki. Tšehhis puuduvad eetikakoodeksid, mis reguleeriksid parlamendiliikmete eetikaraamistikku. Itaalias on poliitiliste ametite kandjate, sealhulgas parlamendiliikmete huvide konflikti käsitlev ettepanek olnud parlamendis mitu aastat menetluses. -Lobitöö ja pöördukse efekt Lobitöö on poliitikas olemise õiguspärane viis . Samas peavad sellega kaasnema ranged läbipaistvuse ja usaldusväärsuse nõuded, et otsuste tegemisel oleks tagatud vastutus ja kaasatus (vt ka punkt 2.4). Mõned liikmesriigid on oma raamistikud läbi vaadanud, et tagada suurem läbipaistvus, samas kui teistes liikmesriikides ei ole norme veel kehtestatud või neid saaks parandada. Küpros võttis vastu lobitööd ja üldsusele juurdepääsetavaid lobistide ja kohtumiste registreid käsitlevad eeskirjad. Saksamaal jõustus uus föderaaltasandi lobiregister 2022. aastal ja välja on kuulutatud õigusloomelise jalajälje põhimõtte kasutuselevõtt. Teistes liikmesriikides ( Belgia , Horvaatia , Itaalia , Hispaania ja Läti ) käivad arutelud lobitööd käsitleva uue seaduse üle. Eestis on olemas lobitöö suunised ning toimunud on arutelud õigusloome läbipaistvuse ja lobitöö usaldusväärsuse üle. Austrias ei ole töörühm, kellele anti üle kahe aasta tagasi volitus teha lobitöö reformi kohta ettepanek, veel kokkuleppele jõudnud. Prantsusmaal on murekoht seotud lobitööd käsitlevate normide kohaldamise järjepidevusega igat liiki lobitöö tegijate suhtes. Mitmes liikmesriigis ei ole lobitööd käsitlevat regulatsiooni ikka veel kehtestatud või kui on, siis saaks seda parandada. Veel üks valdkond, mis on paljudes liikmesriikides avaliku tähelepanu all, on avaliku ja erasektori ülesannete vahelist pöördukse efekti reguleerivad normid ja nende täitmise tagamine. Horvaatia pikendas asjaomaste ettevõtete juhtivatele ametikohtadele nimetamise ooteaega 12 kuult 18 kuule. Madalmaades teatas valitsus kavatsusest kehtestada rangemad töösuhtejärgseid piiranguid reguleerivad normid. Mitmes liikmesriigis on pöördukse efekti käsitlevates normides lünki või puudusi. Saksamaal kehtivad normid töösuhte lõppemise järgsete piirangute ja ooteaja kohta ei ole endiselt ühtsed ja on erinevate ametikohtade puhul ebajärjekindlad. Rootsis on valitsuse tippametnike suhtes kehtestatud pöördukse efekti käsitlevate eeskirjade kohaldamisala üldiselt piiratud ja valitsus on alustanud praeguse raamistiku hindamist. Taanis ei ole ministritele kehtestatud pöördukse efekti käsitlevaid eeskirju. Tšehhis on riigiteenistujatele ja valitsuse liikmetele ette nähtud ooteaeg endiselt piiratud. -Vara ja huvide deklareerimine Ametiisikute vara- ja huvide deklaratsioonid suurendavad avaliku sektori läbipaistvust ja vastutust, et toetada eetilist käitumist ja ennetada korruptsiooni. Kõik liikmesriigid on kehtestanud normid, millega tagatakse, et avaliku sektori ametnike kategooriate suhtes kehtib vara ja huvide avalikustamise kohustus. Need normid on siiski erinevad avalikustatud teabe ulatuse, läbipaistvuse ja kättesaadavuse või kontrolli- ja täitmise tagamise mehhanismi tulemuslikkuse poolest. Kuigi mõnes liikmesriigis on reformipüüdlused edenemas, on ikka veel probleeme, millega tuleb tegeleda. Portugalis laiendati ja karmistati poliitiliste ametite kandjate ja kõrgemate ametnike vara deklareerimise kohustusi. Kuigi järelevalve ja kontrolli eest vastutav asutus veel ei toimi, tehakse selle probleemi lahendamiseks jõupingutusi. Rumeenias on varade ja huvide elektrooniline avalikustamine kohustuslik alates 2022. aasta jaanuarist, kuigi esitatud andmete tulemuslikul kontrollimisel esineb mõningaid probleeme. Kreekas esitab varadeklaratsioone suur hulk ametnikke, aga nende deklaratsioonide täpsust kontrollitakse vaid piiratud ulatuses. Ungaris valmistab endiselt muret see, et varade ja huvide deklaratsioonide üle puuduvad süstemaatilised kontrollid ja seotud järelevalve on ebapiisav. Belgias teeb selliste deklaratsioonide kontrollimine ja läbipaistvus endiselt muret, kuna varadeklaratsioonide sisu saab hinnata ainult kriminaaluurimises. Austrias ei ole parlamendiliikmed kohustatud avalikustama varasid, huvisid, võlgu ega kohustusi.

-Rikkumisest teatajate kaitse Rikkumistest teatajate julgustamisel ja kaitsmisel oli oluline roll korruptsiooni avastamises ja ennetamises nii avalikus kui ka erasektoris. Rikkumisest teatajate kaitse direktiivi (EL) 2019/1937 ülevõtmine on ajendanud mitut liikmesriiki võtma vastu õigusakte, samal ajal kui paljud liikmesriigid vaatavad veel läbi kehtivaid riiklikke õigusakte või kehtestavad uusi norme ja ühtlustavad rikkumisest teatajate esitatavate teadete käsitlemise institutsioonilist raamistikku. Erakondade rahastamine Erakondade rahastamise valdkonnas on korruptsioonirisk eriti suur ning mitu liikmesriiki on läbipaistvuse ja järelevalve suurendamiseks võtnud vastu reforme või kaaluvad nende vastuvõtmist. Poolas on erakondade rahastamist käsitlevad normid läbipaistvuse suurendamiseks läbi vaadatud. Madalmaades jätkuvad arutelud erakondade kaitsmise üle välissekkumise eest. Eestis on koostatava seaduseelnõu eesmärk suurendada erakondade rahastamise järelevalve komisjoni volitusi. Austrias on parlament vastu võtmas reforme, et lahendada kehtiva süsteemiga seotud pikaajalisi probleeme, sealhulgas seoses kontrollikoja volitustega. Taani eesmärk on erakondade rahastamise süsteem läbi vaadata ja seda muuta, kuid selleks ei ole konkreetset ajakava. Probleeme esineb teistes liikmesriikides, näiteks Itaalias , kus tava suunata annetusi erakondadele poliitiliste sihtasutuste kaudu vähendab ühtse elektroonilise registri puudumise tõttu avaliku sektori vastutust. Investoritele kodakondsuse või elamisloa andmise kavad Investoritele kodakondsuse või elamisloa andmise kavad põhjustavad korruptsiooniriske ning tekitavad muret turvalisuse, rahapesu ja maksudest kõrvalehoidmise pärast . Komisjon leiab, et ELi kodakondsuse andmine eelnevalt kindlaksmääratud maksete või investeeringute eest, ilma et isikul oleks tegelikku seost asjaomase liikmesriigiga, kahjustab ELi kodakondsuse olemust ja on vastuolus liidu õigusega. Seetõttu kutsus komisjon liikmesriike üles tunnistama investoritele kodakondsuse andmise kavad kehtetuks ja võtma asjakohaseid meetmeid, et vähendada investoritele elamisloa andmise kavadega seotud riske . Bulgaaria tunnistas investoritele kodakondsuse andmise kava kehtetuks 2022. aasta märtsis. Küpros lõpetas juba 2020. aasta novembris oma kava raames uute taotluste vastuvõtmise ja on nüüd ka taotluste menetlemise lõpetanud. Malta peatas 2. märtsil 2022 oma kava Venemaa ja Valgevene kodanike suhtes, kuid jätkab selle kohaldamist teiste riikide kodanike puhul. Pandeemia poolt korruptsioonivastasele võitlusele avaldava mõju leevendamine COVID-19ga seotud korruptsioonirisk on suurenenud alates 2020. aastast ning ohustatud valdkondade seas on jätkuvalt COVID-19 vastu vaktsineerimine, testimis- ja läbipõdemistõendid ja meditsiinikaitsevahendite hankimine. Kiirendatud ja lihtsustatud hankemenetluste laialdasem kasutamine on sageli kaasa toonud otselepingute sõlmimise või konkurentsivastased hankemenetlused. Sellistes menetlustes korruptsiooni tuvastamiseks ja ennetamiseks on liikmesriigid suurendanud läbipaistvust ja järelevalvet. Mitme liikmesriigi vastutavad asutused tegid sihipäraseid auditeid ( Austria , Tšehhi , Sloveenia ja Portugal ) või seiret ( Leedu ). Belgias avaldas kontrollikoda spetsiaalse tulemustabeli, et suurendada valitsuse toetusmeetmete läbipaistvust. 2.3. Meediavabadus ja meedia mitmekesisus Sõltumatu ja vaba meedia on demokraatia alustala. Vaba ja mitmekesine meediakeskkond on õigusriigi kaitsmisel väga oluline, tagades võimukandjate ja institutsioonide vastutuse. Poliitiline või riigi surve või kontroll meedia üle kahjustab nii sõna- ja väljendusvabadust kui ka vabadust teavet otsida, saada ja edasi anda. Huvide konflikt ja väga kontsentreeritud turg, kus valitsevad vaid vähesed turuosalised, võib samuti meediavabadust kahjustada. ELis on liikmesriikidel kohustus tagada ajakirjanikele soodus keskkond, kaitsta nende turvalisust ning toetada meediavabadust ja meedia mitmekesisust. Eelmistes õigusriigi olukorda käsitlevates aruannetes tuvastatud probleemid selles valdkonnas on kaasa toonud mitu hiljutist ELi algatust, sealhulgas soovitus ajakirjanike turvalisuse kohta ja meetmete pakett üldsuse osalemise vastaste kuritarvituslike hagidega tegelemiseks. Meedia mitmekesisuse seire Meedia mitmekesisuse seire käigus hinnatakse ohte meediavabadusele ja meedia mitmekesisusele kõigis ELi liikmesriikides, keskendudes neljale valdkonnale: meediavabaduse kaitse põhitasemel, turu mitmekesisus, poliitiline sõltumatus ja meedia sotsiaalne kaasatus. Ülevaate viimastest tulemustest (MPM 2022) nähtub, et alates 2021. aastast ei ole nendes valdkondades toimunud suuri muutusi, kuigi üldvaldkondade konkreetsed näitajad on mõnevõrra erinevad. Ajakirjaniku elukutse ja selle kaitsega seotud näitaja on veidi halvenenud. Meediaomandi läbipaistvuse näitaja on paranenud pärast seda, kui mitu liikmesriiki rakendasid seda valdkonda reguleerivad ELi õigusaktid. Uudistemeedia kontsentreerumine on kogu Euroopas endiselt väga kõrge riskitasemega ning samas ei ole poliitilise sõltumatuse osas edusamme tehtud ja see on endiselt keskmise riskitasemega. Esimest korda on meedia mitmekesisuse seire tulemusel koostatud liikmesriikide viie riskitasemega üldine järjestus, kus Bulgaariat, Kreekat, Ungarit, Maltat, Poolat, Rumeeniat ja Sloveeniat peetakse kõrge riskitasemega riikideks. Meediavaldkonda reguleerivate asutuste sõltumatuse suurendamine Riiklikud meediavaldkonda reguleerivad asutused täidavad meedia mitmekesisuse tagamisel olulist rolli. Selleks peavad nad olema funktsionaalselt ja tegelikult sõltumatud ning piisavate ressurssidega ja kasutama oma volitusi erapooletult ja läbipaistvalt. Kõigis liikmesriikides kehtivad õigusaktid, millega nähakse ette meediat reguleerivate asutuste pädevusvaldkonnad ja sõltumatus. 2018. aastal läbi vaadatud audiovisuaalmeedia teenuste direktiiv sisaldab loetelu nõuetest (sõltumatus valitsusest, erapooletus, läbipaistvus, vastutus, vahendid, ametisse nimetamine ja ametist vabastamine ning edasikaebamise mehhanismid), mille liikmesriigid peavad oma meediaasutuste suhtes tagama. Pärast õigusriigi olukorda käsitleva 2021. aasta aruande avaldamist on Küpros , Eesti , Prantsusmaa , Madalmaad , Slovakkia ja Sloveenia järginud teisi liikmesriike ja võtnud vastu sätted meediaasutuste sõltumatuse suurendamiseks ja/või pädevuse laiendamiseks uutesse valdkondadesse. Teistes liikmesriikides on reformid pooleli. Mõnes liikmesriigis on õigusraamistiku ametlikust ajakohastamisest hoolimata endiselt probleeme seoses selle raamistiku tulemuslikkuse või reguleerivate asutuste tegeliku funktsionaalse sõltumatusega. Mõned neist probleemidest on seotud võimaliku lubamatu poliitilise mõjuga ametisse nimetamisel või reguleerivate asutuste toimimises, teised ebapiisavate vahenditega. Ungaris , kus on meediaasutuse loomiseks ja toimimiseks olemas piisavad rahalised vahendid ja üksikasjalik õigusraamistik, tuleb tugevdada meediaasutuse funktsionaalset sõltumatust. Sloveenias on endiselt küsimuse all see, kas uus õigusraamistik tagaks sõltumatuse poliitilisest sekkumisest, ning endiselt on seal probleeme laiaulatuslike pädevuste täieliku rakendamisega olemasolevate vahendite abil. Hispaanias anti uute õigusaktidega audiovisuaalvaldkonda reguleerivale asutusele uued pädevused, kuid probleemid sellele eraldatud vahendite pärast on endiselt lahendamata. Rumeenias valmistab endiselt muret riikliku audiovisuaalnõukogu toimimine ja eelarve, eelkõige seoses IT-süsteemide parandamiseks vajalike rahaliste vahenditega. Meediaomandi läbipaistvusega seotud positiivsed muutused ja takistused Meediaomandi läbipaistvus on otseselt seotud meediavabaduse ja meedia mitmekesisusega, eelkõige juhul, kui omandiõigusega kaasneb otsene või kaudne kontroll pakutava sisu üle või märkimisväärne mõju sellele. Teave omandisuhete kohta võimaldab kasutajatel teha sisu kohta teadlikumaid otsuseid. Euroopa normid julgustavad liikmesriike võtma selles valdkonnas erimeetmeid, mis on ette nähtud ka ELi õigusaktides. Pärast viimast aruannet on Horvaatias , Küprosel , Eestis , Kreekas , Poolas , Portugalis ja Hispaanias vastu võetud uued õigusaktid, millega suurendatakse meediaomandi läbipaistvust või parandatakse meediaomandit käsitleva teabe kättesaadavust üldsusele. Bulgaarias ja Slovakkias kaalutakse meediaomandi läbipaistvust suurendavate õigusaktide vastuvõtmist. Läbipaistvuse suurendamiseks on võetud praktilisi meetmeid Leedus , kus käivitati spetsiaalne avaliku teabe tootjate ja levitajate infosüsteem. Mõnes liikmesriigis on normide rakendamisel eriti suuri probleeme. Tšehhis tuleb meediakanalite tegelikult kasusaavaid omanikke käsitleva teabe läbipaistvuse suurendamiseks 2021. aastal kehtestatud norme veel täies ulatuses rakendada ning ikka veel valmistab seal muret see, et omandisuhteid ja huvide konflikte puudutav teave ei ole piisavalt läbipaistev. Endiselt on meediaomandi läbipaistvusega probleeme Madalmaades ja Prantsusmaal . Sloveenias on endistviisi probleeme teatavate meediakanalite lõpliku omandistruktuuri kindlakstegemisega. Meediavabaduse kaitsmine poliitilise surve ja mõju eest Kui meedia on poliitilise surve ja mõju all, eelkõige avaliku sektori asutuste ja valitsevate parteide poolt, süveneb haavatavus ja oht õigusriigile, kahjustades meedia sõltumatust. Erilise tähtsusega on nii riikliku reklaami jaotamist käsitlevad läbipaistvad ja õiglased normid kui ka kaitsemeetmed avalik-õigusliku meedia politiseerimise vältimiseks. Teine poliitilise surve avaldamise viis on seotud litsentsimisega.

-Riikliku reklaami jaotamisel läbipaistvuse ja õigluse puudumisega seotud riskide leevendamine Riiklik reklaam hõlmab riigi eelarve igasugust kasutamist kõigil tasanditel või riigi osalusega äriühingute kasutamist reklaami ja kampaaniate eesmärgil. Vältimaks ohtu, et riiklikku reklaami kasutatakse poliitilise mõjutusvahendina ja teatavate meediakanalite soodustamise eesmärgil rahaliste vahendite võimendamiseks, on oluline, et eraldised oleksid läbipaistvad ja et need tehakse õiglaste kriteeriumide alusel. Kuigi mitmes liikmesriigis probleemid püsivad, on nii mõneski teises liikmesriigis püütud riikliku reklaami läbipaistvusega seotud konkreetseid probleeme lahendada. Horvaatias võeti vastu ajakohastatud õigusnormid, mis käsitlevad riikliku reklaami läbipaistvust, kuid on veel arenguruumi. Malta ja Küpros on vastu võtnud suunised, kuigi mitte õigusaktidena; Malta kehtestas valitsuse reklaami- ja reklaammaterjalide puhul ettenähtud tasustamise normid ning Küpros valitsuse pressi- ja teabebüroo korraldatud teadlikkuse suurendamise ja reklaamikampaaniate puhul ettenähtud normid. Austria valitsus on käivitanud arutelu, kuna muret teevad riiklikule reklaamile tehtud suured kulutused, õiglus ja läbipaistvus riikliku reklaami jaotamisel ning seejuures avalduv poliitiline mõju. - Avalik-õigusliku meedia sõltumatuse tagamine Avalik-õigusliku meedia sõltumatut juhtimist ja toimetuslikku sõltumatust käsitlevad normid on keskse tähtsusega poliitilise sekkumise vältimisel selles olulises meediasektoris. Kuigi avalik-õigusliku ringhäälingu rahastamine ja ringhäälinguorganisatsioonide rahastamine selle avaliku teenuse osutamiseks jääb iga liikmesriigi pädevusse, kui selline rahastamine ei mõjuta põhjendamatult kaubandust ega konkurentsi ELis, on olemas Euroopa normid ja juhtpõhimõtted, mis käsitlevad sõltumatust, õigus- ja poliitikaraamistikku, rahastamist, ametisse nimetamist, vastutust, juhtimist, läbipaistvust ja avatust. Kõigil liikmesriikidel on avalik-õigusliku meedia tegevuse reguleerimiseks olemas seadusandlikud ja institutsionaalsed süsteemid ning mõned liikmesriigid soovivad oma avalik-õigusliku ringhäälingu sõltumatust suurendada. Bulgaarias kaalutakse seaduse läbivaatamist, et määratleda täpsemalt avaliku teenuse osutamine ja sellega seotud rahastamine. Rumeenias käivad arutelud avalik-õiguslikke ringhäälingu- ja raadioleviettevõtjaid käsitleva seaduse reformi üle, et saavutada nende sõltumatum ja professionaalsem juhtimine. Luksemburgis on parlamendile esitatud seaduseelnõu avalik-õigusliku meedia sõltumatuse suurendamiseks. Mõnes liikmesriigis ei taga kehtivad õigusnormid sõltumatust siiski piisavalt. Muret teevad juhtkonna ja juhatuse liikmete ametisse nimetamise ja ametist vabastamise politiseerimise oht Tšehhis , Slovakkias ja Küprosel , avalik-õigusliku meedia sõltumatus ja juhtimine Maltal ning praktilised probleemid poliitilise mõju piiramist käsitlevate kehtivate normide kohaldamisel Sloveenias . Poolas teeb endiselt muret avalik-õigusliku meedia sõltumatus, sealhulgas seoses kaitsemeetmetega juhtivatele ametikohtadele nimetamisel. Kreekas reguleerib avalik-õiguslikku meediat tugev õigusraamistik, kuid murekohaks on võimalik poliitiline mõju juhatuse liikmete ametisse nimetamisel. Ungaris tegutseb avalik-õiguslik meedia keerukas institutsioonilises süsteemis ja seda olukorras, kus muret teeb toimetuste sõltumatus. - Poliitiline surve ja mõju meediale litsentsimispiirangute ja -otsuste kaudu Kuigi Euroopa inimõiguste konventsioonis on sõnaselgelt sätestatud, et õigus sõnavabadusele ei takista riike kehtestamast ringhäälingu- ja televisiooniettevõtjatele litsentsisüsteemi, tuleb selle õiguse kasutamisel võtta arvesse meediamaastiku mitmekesisust ning see peab põhinema objektiivsetel ja läbipaistvatel menetlustel ja kriteeriumidel. Poolas vetostas president seaduse muutmise ettepaneku, mille eesmärk oli keelata ringhäälinguteenuse kontsessioonid väljaspool EMPd registreeritud isikute kontrollitavatele operaatoritele. Siiski pidi kaks telekanalit läbima eriti pika haldusmenetluse, et reguleeriv asutus nende litsentse pikendaks. Teabe saamise õigus kui meedia, kodanikuühiskonna ja üldsuse usalduse jaoks vajalik eeldus Õigus saada avaliku sektori asutuste käsutuses olevat teavet on äärmiselt oluline ajakirjanike jaoks, et nad saaksid oma tööd teha; see on ka oluline kodanikuühiskonnale ja kodanikele laiemalt. Pärast seda, kui avaldati viimane õigusriigi olukorda käsitlev aruanne, jõustusid Madalmaades uued õigusaktid, millega laiendati ja kiirendati juurdepääsu avalikule teabele. Soomes astutakse samme valitsuse tegevuse avatuse seaduse reformimiseks, et laiendada põhiseadusega tagatud juurdepääsu dokumentidele. Hispaanias on ametisaladusi käsitleva seaduse reformi raames käimas õigusloomealane töö, et parandada juurdepääsu teabele. Taanis peetakse poliitilisi arutelusid, et kaaluda teatavate piirangute kõrvaldamist teabele juurdepääsu õiguselt. Teistes liikmesriikides valmistavad endiselt muret mõned praktilised või õiguslikud probleemid. Belgias võivad hiljutised õigusaktid, millega kehtestatakse uued keeldumise alused ja viivitused avalikele dokumentidele juurdepääsuks esitatud taotluste käsitlemisel, mõjutada teabe ja avalikele dokumentidele juurdepääsu õigust. Leedus teeb muret see, et ametiasutuste poolt andmekaitsenormidele antud tõlgenduste tulemusel on piiratud ajakirjanike juurdepääsule teabele. Austrias on probleeme sellega, et endiselt puudub dokumentidele ja avalikule teabele juurdepääsu käsitlev terviklik ja rakendatav õigusraamistik ning eelnõude menetlemine ei ole edenenud. Maltal on ajakirjanikel jätkuvalt keeruline saada juurdepääsu avaliku sektori asutuste valduses olevale teabele. Ungaris on nn ohuolukord jätkuvalt piiranud juurdepääsu avalikule teabele. Ajakirjanike turvalisust ähvardavad ohud Ajakirjanikud seisavad oma töös endiselt silmitsi ähvarduste ja takistustega, ka on mitmes liikmesriigis teatatud nende füüsilisest ründamisest. Nii Euroopa Nõukogu ajakirjanduse kaitse ja ajakirjanike turvalisuse edendamise platvormil kui ka meediavabaduse kaardistamise platvormil tehti 2021. aastal kindlaks märkimisväärselt suurem arv hoiatusi, sealhulgas suurem arv internetiründeid. Asjaomased rikkumised seisnesid verbaalses ahistamises, ähvardustes anda asjale õiguslik käik, füüsilistes rünnakutes, vara vastu suunatud rünnakutes, viha õhutamises, laimukampaaniates ja tsenseerimises. Komisjoni 2021. aasta soovituses ajakirjanike turvalisuse kohta on välja toodud meetmed, mis on seotud kuritegude tõhusa ja erapooletu uurimise ja nende eest vastutusele võtmisega, sõltumatute reageerimis- ja toetusmehhanismidega, juurdepääsuga toimumiskohtadele ja teabele, turvalisusega demonstratsioonide ajal, koolitusega, veebiturvalisusega ja digivõimestamisega. Mõned liikmesriigid on ajakirjanike turvalisuse parandamiseks võtnud meetmeid või tõhustanud kehtivaid meetmeid. Prantsusmaal tunnustatakse õigusaktides ajakirjanike rolli demonstratsioonidel ning siseministeeriumi ja ajakirjanduse vahelise sidekomitee kaudu on nüüd võimalik pidada pidevat dialoogi meeleavalduste ja demonstratsioonide turvalisuse üle. Madalmaades on valitsus jätkanud platvormi „PersVeilig“ tõhustamist, rahastamist ja arendamist ning tiheda koostöö edendamist prokuratuuri, politsei ja meedia sidusrühmade vahel. Saksamaal arutavad liidumaade ametiasutused, pressinõukogu ja muud meedia sidusrühmad praegu meedia ja politsei käitumispõhimõtteid, et tagada ajakirjanike turvalisus meeleavaldustel. Kreekas on tihti teatatud ähvardustest ja füüsilistest rünnakutest ning valitsus võttis hiljuti vastu ajakirjanike kaitset käsitleva vastastikuse mõistmise memorandumi. Teistes liikmesriikides oleks olukorra lahendamiseks vaja teha otsustavamaid jõupingutusi. Horvaatias mõjutavad ajakirjanike töökeskkonda nende vastu suunatud verbaalsed rünnakud, sealhulgas poliitikute poolt. Sloveenias teevad üha enam muret vaenulik keskkond, internetis ajakirjanike ahistamine ja ähvardamine. Slovakkias on ajakirjanike kaitset käsitleva õigusakti vastuvõtmine edasi lükatud. ELis mõrvatud ajakirjanike asjades jätkub kriminaalmenetlus. Maltal esitati ajakirjaniku Daphne Caruana Galizia mõrva väidetavale kavandajale süüdistus mõrvast osavõtus ja kuritegelikus ühenduses osalemises ning need kriminaalmenetlused on pooleli. 2021. aasta juulis avaldati mõrva avaliku uurimise kohta eraldi aruanne, mille kohaselt ei suutnud riik ja selle institutsioonid ajakirjanikku teda ähvardavate tegelike ja vahetute ohtude eest täielikult kaitsta ning ei teinud midagi tema mõrva ärahoidmiseks. Aruandes anti rida soovitusi õigusriigi kohta, sealhulgas riigi meediamaastikku puudutavaid soovitusi. Slovakkias on käimas Jan Kuciaki ja tema kihlatu Martina Kusnirova mõrvaga seotud kohtuprotsess ning Madalmaades algas kohtumenetlus ajakirjaniku Peter R. de Vriesi mõrva asjas. Kreeka ametivõimud uurivad ajakirjanik Giorgios Karaivazi mõrva, mis toimus 2021. aasta aprillis. Üldsuse osalemise vastased ähvardused anda asjale õiguslik käik ja vaigistuskaebused Vaigistuskaebused on konkreetne ahistamise vorm, mida kasutatakse nende ajakirjanike ja õiguste kaitsjate vastu, kes täidavad avalikku huvi pakkuvates küsimustes üldsuse osalemise rolli. Seda nähtust esineb ELis järjest enam. Vaja on tulemuslikke kaitsemeetmeid, et hoida ära ajakirjanike sel viisil vaigistamist ning ennetada heidutavat mõju meediavabadusele ja sõnavabadusele. Laimamine on üks levinumaid põhjuseid, mille alusel ajakirjanike vastu vaigistuskaebusi esitatakse. Vaigistuskaebuste ohuga tegelemiseks on mõned liikmesriigid alustanud arutelu menetluslike tagatiste kehtestamise üle või kaaluvad nende kehtestamist ja/või vaatavad läbi laimamist käsitlevaid õigusakte. Leedus on ette valmistatud seadusemuudatused, et võimaldada sellised kaebused varajases etapis tagasi lükata, ning vaadatakse üle kriminaalvastutus laimamise eest. Iirimaal algatas justiitsministeerium seaduse läbivaatamise, mille tulemusel esitati soovitused uue vaigistuskaebuste vastase mehhanismi loomiseks, mis võimaldaks kaebused varajases etapis tagasi lükata. Malta valitsus on esitanud seadusemuudatused laimuvastase regulatsiooni teatavate menetluslike aspektide reformimiseks. Itaalias kaotati laimamise eest määratud vanglakaristused suures osas pärast konstitutsioonikohtu märgilist otsust 2021. aastal, kuid praegu teeb muret vaigistuskaebuste esitamise sagenemine ning laimu eest nii kriminaal- kui ka tsiviilvastutuse kasutamine. Slovakkias on laimamise eest ettenähtud karistuse vähendamise protsess veel pooleli. Horvaatias on ajakirjanike vastu suunatud kohtuvaidluste kuritarvitamise juhtumite arv endiselt suur, ohustades väiksemate kohalike meediaväljaannete ja vabakutseliste ajakirjanike olemasolu. Jätkuvalt võib tuua palju näiteid poliitikute või ametiisikute, sealhulgas kohtunike poolt ajakirjanike vastu algatatud kohtuasjadest. Poolas ähvardavad uudistemeedia kogukonda endiselt ohud, mis tulenevad vaigistuskaebustest, mis näivad olevat suunatud peamiselt nende ajakirjanike vastu, kes jälgivad valitsuse tegevust. 2.4. Kontrolli- ja tasakaalustussüsteemiga seotud muud institutsioonilised küsimused Institutsiooniline kontrolli- ja tasakaalusüsteem on demokraatias õigusriigi lahutamatu osa. Sellega nähakse ette vastastikuse kontrolli süsteem, millega tagatakse, et ühe riigiasutuse teostatava võimu üle teevad järelevalvet teised riigiasutused. Kuigi kontrolli- ja tasakaalustussüsteem võib liikmesriigiti erineda olenevalt nende õiguslikest ja põhiseaduslikest tavadest, tuleb nende kõigi suhtes sellist süsteemi kohaldada, et tagada õigusriigi põhimõtte ja demokraatlike normide järgimine. Kodanikuühiskonna organisatsioonid ja sõltumatud asutused (nt võrdõiguslikkusega tegelevad asutused, ombudsman ja riiklikud inimõiguste asutused) on toimivas demokraatias kontrolli- ja tasakaalustussüsteemi asendamatu osa ning katsed piirata nende tegutsemisruumi võivad õigusriiki ohustada. Õigusloomeprotsessi kvaliteet ja kaasavus Järgides õigusriigi olukorda käsitlevates 2020. ja 2021. aasta aruannetes väljatoodud suundumust, on mitu liikmesriiki jätkanud õigusloomeprotsessi kvaliteedi parandamist. Sidusrühmade, sealhulgas kodanikuühiskonna organisatsioonide osaluse suurendamine võib parandada nii õigusaktide kvaliteeti kui ka protsessi läbipaistvust. Bulgaaria võttis vastu uued eeskirjad õigusloomeprotsessi parandamiseks ja Hispaania on teinud algatusi, et suurendada üldsuse osalemist poliitikakujundamises. Eestis on jõupingutused suunatud uute digiplatvormide loomisele, et üldsus saaks otsustusprotsessis osaleda. Üleriigiliste avalike konsultatsioonide tava Prantsusmaal tugevdati veelgi ja seda laiendati ka muudele valdkondadele, sealhulgas kohtusüsteemile. Luksemburgis on esitatud põhiseaduse muutmise eelnõu, mille eesmärk on anda kodanikele seadusandliku algatuse õigus. Mitmes liikmesriigis tekitab jätkuvalt muret sidusrühmadega konsulteerimise ametliku raamistiku puudumine või nende ebapiisav rakendamine praktikas. Küprosel ja Maltal ei ole ametlikku avalike konsultatsioonide korda ja konsultatsioonidel on poliitikakujundamises piiratud roll. Kreekas korraldatakse õigusaktide eelnõusid käsitlev avalik konsultatsioon sageli liiga hilja, et kodanikuühiskonna organisatsioonid ja üldsus saaksid anda oma panuse. Luksemburgis ja Slovakkias on endiselt probleeme õigusloomeprotsessi üldise kaasavusega. Lätis on probleeme kodanikuühiskonna organisatsioonide piiratud kaasamisega kohalikul tasandil. Poola võttis taaste- ja vastupidavuskava raames kohustuse kehtestada meetmed, mis tagaksid parema ja stabiilsema õigusraamistiku. Ungaris on avaliku konsultatsiooni puudumine koos kiirendatud õigusloomeprotsessiga õiguskeskkonna kvaliteeti veelgi nõrgendanud. Rumeenias teeb endiselt murelikuks see, et valitsus kasutab regulaarselt erakorralisi määrusi, ja see, kuidas avalikud konsultatsioonid praktikas tegelikult toimuvad, eelkõige seoses kodanikuühiskonna esitatud ettepanekute tulemuslike järelmeetmetega.

Erakorraliste meetmete kasutamisest ja COVID-19 pandeemiast saadud õppetunnid Seistes silmitsi probleemidega, mille põhjustas COVID-19 uus puhang 2021. aasta sügisel ja talvel, jätkasid mõned liikmesriigid eriolukorra kohaldamist, samas kui enamikus liikmesriikides lõpetati eriolukorra ja sellega seotud põhiõiguste piirangute kohaldamine järk-järgult. Mitmed liikmesriigid on nüüd sellest kogemusest õppinud ja ajakohastavad teatud juhtudel oma õigusraamistikku, et suurendada valmisolekut tulevasteks kriisideks. Portugalis ja Rootsis uurivad eriotstarbelised struktuuriüksused, kuidas luua püsivad õigusraamistikud erakorraliste olukordade reguleerimiseks, ning samalaadsed arutelud on käimas Madalmaades . Taani valitsus vaatas 2021. aasta veebruaris vastu võetud epideemiaseaduse kohaldamise üle ja selle osas peeti laiaulatuslik konsultatsioon sidusrühmadega. Tšehhis kontrollis tervishoiuministeerium pandeemiameetmete vastuvõtmise korda pärast seda, kui kohtud olid mitu neist meetmetest tühistanud. Prantsusmaal keskendus riiginõukogu 2021. aasta uurimuses eriolukordadele ning tegi ettepanekuid nende paremaks määratlemiseks ja korraldamiseks. Erakorralisi volitusi on kasutatud ka pärast COVID-19 pandeemiat muude kriisidega seoses. Pärast Venemaa sissetungi Ukrainasse kuulutas Ungari põhiseaduse muudetud sätete alusel välja veel ühe ohuolukorra. Poola kehtestas Poola-Valgevene piiril erakorralise seisukorra, mis tekitas sidusrühmade jaoks küsimusi selle põhiseadusele vastavuses ja põhiõiguste piiramise suhtes. Leedu kuulutas samuti välja erakorralise seisukorra, et vastata rändajate ärakasutamisele Valgevene poolt. Järelevalveasutuste ja ajakirjanike töö suhtes kehtestatud piirangud põhjustasid kriitikat ja need kaotati järk-järgult. Konstitutsioonikohtute roll kontrolli- ja tasakaalustussüsteemis Konstitutsioonikohtutel on kontrolli- ja tasakaalustussüsteemis keskne roll ning nad on jätkanud selle täitmist ka COVID-19 pandeemia ajal. Nii oli see Prantsusmaal , kus konstitutsioonikohus määras kindlaks täidesaatva ja seadusandliku võimu piirid tervishoiualase eriolukorra ajal, ning Saksamaal , Hispaanias ja Itaalias , kus konstitutsioonikohtud vaatasid läbi COVID-19 pandeemia vastu võitlemiseks võetud erakorraliste meetmete põhiseaduslikkuse. Konstitutsioonikohtud teostasid kontrolli ka muudes olulistes valdkondades, nagu valimised. Portugalis paluti konstitutsioonikohtul läbi vaadata valimistoimingud. Parlamendi uue koosseisu ametiaeg algas pärast kõnealust läbivaatamist ja sellele järgnenud kordushääletust. Küprosel on käimas põhjalikud struktuursed mõttevahetused ning konstitutsioonikohtu loomine on parlamendis endiselt arutlusel. Teistes liikmesriikides on mõned konstitutsioonikohtute otsused põhjustanud muret liidu õiguse esimusega seoses. Rumeenia valitsus on võtnud selge kohustuse järgida liidu õiguse esimuse põhimõtet, kuid endiselt on probleemiks selle põhimõtte vaidlustamine konstitutsioonikohtu poolt . Pärast seda, kui Saksamaa valitsus võttis ametliku kohustuse, tunnistades selgelt liidu õiguse esimust, lõpetas komisjon Saksamaal suhtes Saksamaa konstitutsioonikohtu otsusega seoses algatatud rikkumismenetluse. Poola konstitutsioonikohus on liidu õiguse esimuse sõnaselgelt vaidlustanud ja pidanud ELi aluslepingute teatavaid sätteid põhiseadusevastaseks. Seetõttu algatas komisjon Poola suhtes rikkumismenetluse, mis on veel pooleli . Riiklikud inimõiguste asutused, ombudsmanid, võrdõiguslikkust edendavad asutused ja Euroopa Inimõiguste Kohtu otsuste täitmine Riiklikel inimõiguste asutustel, ombudsmanidel, võrdõiguslikkust edendavatel asutustel ja muudel sõltumatutel organitel on riiklikus kontrolli- ja tasakaalustussüsteemis jätkuvalt oma roll. Mõnes liikmesriigis on selliste asutuste staatust veelgi tugevdatud. Rootsis alustas 2022. aasta jaanuaris tööd vastloodud riiklik inimõiguste asutus. Portugalis reformiti ombudsmani büroo sisestruktuuri, et paremini kajastada ombudsmani volitusi, ning Lätis muudeti ombudsmani ametisse nimetamise reegleid. Belgias on föderaalne inimõiguste instituut oma esimeste tegevusaastate jooksul esitanud arvukalt arvamusi ja soovitusi. Sõltumatute institutsioonide järelduste osas asjakohaste järelmeetmete võtmise tagamine on tulemusliku kontrolli- ja tasakaalustussüsteemi oluline osa. Riiklikud inimõiguste asutused, ombudsmanid ja võrdõiguslikkust edendavad asutused vajavad siiski struktuurseid sõltumatuse tagatisi ja piisavaid vahendeid tulemuslikuks tööks ning paljud neist seisavad jätkuvalt silmitsi probleemidega. Poolas on 2021. aasta juulis ametisse nimetatud uuel ombudsmanil jätkuvalt oluline roll õigusriigi kaitse tagamisel, kuigi tema tegutsemissuutlikkust piirab vahendite ebapiisavus. Leedus teeb muret see, et parlamendi ombudsmanide bürool ei ole piisavalt vahendeid oma volituste teostamiseks ja et uusi seaduseelnõusid on kritiseeritud võimaliku negatiivse mõju pärast selle tööle. Ungaris on pärast võrdse kohtlemise ameti ja põhiõiguste voliniku büroo ühendamist jätkuvalt mure põhiõiguste voliniku sõltumatuse pärast ning 2022. aasta märtsis jäi ÜRO riiklike inimõiguste asutuste ülemaailmse liidu akrediteerimise allkomitee oma soovituse juurde alandada Ungari riikliku inimõiguste asutuse staatust B-staatuseni. Horvaatias on probleeme ombudsmani soovituste alusel võetavate järelmeetmete ja nende üle tehtava järelevalvega ning teabele juurdepääsuga. Mitu liikmesriiki ei ole siiani loonud riiklikku inimõiguste asutust kooskõlas ÜRO Pariisi põhimõtetega. Itaalia , Malta ja Rumeenia on seda protsessi alustanud, aga Tšehhis ei ole seda praegu isegi plaanitud. Euroopa Inimõiguste Kohtu olulisemate otsuste täitmise tulemused on samuti oluliseks näitajaks õigusriigi toimimise kohta riigis. Seetõttu sisaldavad riike käsitlevad peatükid esimest korda süstemaatilisi näitajaid Euroopa Inimõiguste Kohtu põhimõttelise tähtsusega otsuste täitmise kohta kõigis liikmesriikides . Kuigi tulemused on liikmesriigiti erinevad, on täitmata ligikaudu 40 % Euroopa Inimõiguste Kohtu viimase kümne aasta põhimõttelise tähtsusega otsustest, mis on seotud ELi liikmesriikidega . Nuhkvara kasutamisega seotud riiklik kontrolli- ja tasakaalustussüsteem 2021. aasta juulis avastas Amnesty International ja rühm uurivaid ajakirjanikke, et mitu valitsust kogu maailmas olid kasutusele võtnud eriti sekkuva nuhkvara, mida tuntakse nime „Pegasus“ all. ELis võeti sihikule ajakirjanikud, juristid, kohalikud poliitikud ja Euroopa Parlamendi liikmed. See teema on viimase aasta jooksul järk-järgult olulisemaks muutunud, sest kuigi see on seotud riikliku julgeolekuga, on vaja riiklikku kontrolli- ja tasakaalustussüsteemi, et tagada kaitsemeetmete olemasolu ja põhiõiguste austamine. Ungaris lõpetati uurimised, mis algatati pärast väiteid, et „Pegasus“ jälgimistarkvara kasutati advokaatide ja ajakirjanike vastu; samas teeb muret see, et puudub tegelik kohtulik järelevalve salajaste jälgimismeetmete kasutamise üle väljaspool kriminaalmenetlust. Poolas ei algatanud prokuratuur uurimist, hoolimata väidetest „Pegasus“ tarkvara ja samaväärse jälgimisnuhkvara kasutamise kohta. Prantsusmaal algatas Pariisi prokuratuur kriminaaluurimise seoses eelkõige ajakirjanike vastu suunatud jälgimisnuhkvara väidetava kasutamisega Hispaanias uuris ombudsman „Pegasus“ tarkvara ja samaväärse jälgimisnuhkvara kasutamist ja algatati ka kohtumenetlus. Kuigi liikmesriigid on pädevad tagama oma riigi julgeolekut, peavad nad seda tehes kohaldama asjakohast ELi õigust, sealhulgas Euroopa Liidu Kohtu praktikat. Õigusriigi põhimõtte kohaselt tuleb liikmesriikide julgeolekuteenistuste poolt selliste vahendite kasutamise suhtes kohaldada piisavat kontrolli, nii et sellega järgitaks täielikult ELi õigust, sealhulgas põhiõigusi, nagu isikuandmete kaitse, ajakirjanike turvalisus ja sõnavabadus. Jälitusvahendite kasutamisel kriminaaluurimises tuleb järgida ka menetlusõigusi, sealhulgas süüdistatava õigusi. Seetõttu on vaja tugevat institutsioonilist kontrolli- ja tasakaalusüsteemi, et tagada riiklike organite toimimine, koostöö ja vastastikune kontroll, nii et üks riigiasutus teostab võimu teiste kontrolli all. Kodanikuühiskonna organisatsioonid kui õigusriigi peamised osalejad Kodanikuühiskonna organisatsioonidel ja inimõiguste kaitsjatel on õigusriigi põhimõtte rikkumiste vastu võitlemisel keskne roll ning nad aitavad aktiivselt kaasa õigusriigi, demokraatia ja põhiõiguste edendamisele kohapeal. Liidu õiguses, mida täiendavad Euroopa normid, on sätestatud peamised nõuded kodanikuühiskonna organisatsioonide tegevuse tagamiseks ilma põhjendamatu sekkumiseta. Pärast seda, kui ELi saabus miljoneid inimesi, kes põgenesid Venemaa sõjalise agressiooni eest, oli kodanikuühiskonnal võtmeroll nende inimeste vastuvõtmisel eri liikmesriikides, pakkudes neile esmatarbekaupu ja -teenuseid, sealhulgas psühholoogilist ja meditsiinilist abi. Mitmes liikmesriigis astutakse samme kodanikuühiskonna organisatsioonide olukorra parandamiseks. Bulgaarias loodi kodanikuühiskonna arengu nõukogu, mille eesmärk on abistada kodanikuühiskonna organisatsioone. Rumeenias , kus kodanikuühiskonna organisatsioonidel on palju probleeme, on kavas lihtsustada valitsusväliste organisatsioonide registreerimise korda. Rootsis vaadatakse läbi kodanikuühiskonna organisatsioonide toimimise ja rahastamise raameeskirju. Maltal lahendati kodanikuühiskonna organisatsioonide rahastamisvõimalustega seotud probleeme. Enamikus liikmesriikides on kodanikuühiskonna jaoks küll olemas soodne ja toetav keskkond ning selle tegutsemisruumi peetakse jätkuvalt avatuks, kuid mõnes liikmesriigis on kodanikuühiskonna organisatsioonidel endiselt probleeme. Need probleemid võivad hõlmata koormavaid registreerimismenetlusi, raskusi rahastamise saamisel, piiravaid õigusakte ning ebapiisavat kaitset rünnakute ja ähvarduste eest, sealhulgas vaigistuskaebusi ja laimukampaaniaid. Iirimaal esinevad ikka veel õiguslikud takistused kodanikuühiskonna rahastamisel ning Saksamaal teeb endiselt muret kodanikuühiskonna organisatsioonide maksuvabastuse kord, kuigi see võib tulevaste reformide raames laheneda. Sloveenias oli kodanikuühiskonnal probleeme negatiivse kuvandiga, kuid rahastamise ja kogunemisvabaduse piiramisega seotud küsimused leidsid lahenduse. Tšehhis tuntakse mõningast muret kodanikuühiskonna organisatsioonide juurdepääsu pärast avaliku sektori rahastamisele, samal ajal kui Slovakkias jäävad avaliku sektori toetuste kavadest ikka veel välja organisatsioonid, kes tegelevad soolise võrdõiguslikkuse ja LGBTIQ õigustega seotud küsimustega. Küprose valitsus on võtnud meetmeid kodanikuühiskonna suuremaks abistamiseks ja riigiasutustega suhtlemise parandamiseks. Kodanikuühiskonna organisatsioonide registreerimise menetlused Itaalias on ikka veel keerulised. Kreekas peetakse mõningaid registreerimisnõudeid endiselt ebaproportsionaalseks, kuid riiginõukogus on pooleli kehtivate õigusaktide läbivaatamine. Hispaanias tegeleb parlament kodanike julgeolekut käsitleva seaduse reformimisega, reageerides selle seaduse suhtes eelkõige kodanikuühiskonna poolt väljendatud muredele. Kuigi Prantsusmaal on vastu võetud uusi õigusakte ühingute finantskeskkonna parandamiseks, on mitmed sidusrühmad väljendanud muret mõju pärast, mida avaldab vabariigi põhimõtete seadus kodanikuühiskonna tegutsemisruumile. Mõnes liikmesriigis on süstemaatilised piirangud veelgi vähendanud kodanikuühiskonna tegutsemisvõimet ja sellel võib olla heidutav mõju. Poolas on kodanikuühiskonna tegutsemiskeskkond veelgi halvenenud ja hiljutised seaduseelnõud võivad avaldada veel suuremat negatiivset mõju. Ungaris on sõltumatu kodanikuühiskond endiselt surve all ning LGBTIQ-organisatsioonid väidavad, et valitsus korraldab nende vastu laimukampaaniaid, samal ajal tekitab küsimusi ka riigi roll kodanikuühiskonna rahastamisel. 3.ARENGUSUUNAD JA MEETMED ELi TASANDIL 3.1. Dialoog ja õigusriigi olukorda käsitleva aruande järelmeetmed Institutsioonidevaheline dialoog

Nõukogu jätkas õigusriigi olukorda käsitleva aruande alusel õigusriigi olukorda käsitleva iga-aastase dialoogi korraldamist. Nõukogu eesistujariik korraldas 2021. aasta septembris üldasjade nõukogus horisontaalse arutelu õigusriigi olukorra üldise arengu üle. Üldasjade nõukogu pidas 2021. aasta novembris ja 2022. aasta aprillis ka riigipõhiseid arutelusid, keskendudes õigusriigi olukorda käsitleva aruande riike käsitlevas peatükis esile tõstetud asjakohastele arengutele. Sihipärased arutelud õigusriigiga seotud teemadel toimusid ka justiitsnõukogus, kus ministrid vahetasid 2021. aasta detsembris arvamusi COVID-19 pandeemia mõju kohta kohtute toimimisele ning arutasid 2022. aasta märtsis küsimusi, mis puudutavad õigust kaitsjale ja õigusriiki. Liikmesriigid näitasid selget huvi jagada omavahel teavet arengusuundade ja parimate tavade kohta, et aidata kaasa probleemide kaasavale ja konstruktiivsele ennetamisele. Euroopa Parlament jätkas õigusriigi teemal arutelude pidamist. Alates 2021. aasta juulist on parlament võtnud vastu mitu resolutsiooni õigusriigi ja konkreetsemate küsimuste kohta, nagu meediavabadus ja kodanikuühiskond . Parlament võttis ka vastu eriresolutsiooni õigusriigi olukorda käsitleva 2021. aasta aruande kohta, tervitades eelkõige otsust lisada liikmesriikidele konkreetsed soovitused. Resolutsioonis korrati varem esitatud soovitusi, eelkõige vajadust teha kindlaks vahendid, mida saab kasutada, kui puudusi ei kõrvaldata, ning parlamendi toetust institutsioonidevahelisele kokkuleppele ELi demokraatia, õigusriigi ja põhiõiguste mehhanismi kohta. Komisjon hindab kõrgelt koostööd Euroopa Parlamendiga ja on selgelt väljendanud, et institutsioonidevahelisel koostööl on keskne roll ELi suutlikkuse tugevdamisel õigusriigi olukorra jälgimisel ja õigusriigi põhimõtte järgimisel. Otsus lisada soovitused 2022. aasta aruandesse on kooskõlas ka Euroopa Parlamendi üleskutsega. Euroopa Parlament korraldas ka riigipõhiseid arutelusid, eelkõige Euroopa Parlamendi kodanikuvabaduste, justiits- ja siseasjade komisjoni (LIBE) demokraatia, õigusriigi põhimõtte ja põhiõiguste järelevalverühmas. Järelevalverühm korraldas vaatlusmissioone Bulgaarias, Maltal, Slovakkias ja Sloveenias ning pidas arutelusid oma järelduste üle. Lisaks arutelule liidu õiguse esimuse üle võttis Euroopa Parlament vastu resolutsiooni, milles kutsutakse üles võtma rohkem meetmeid õigusriigiga seotud probleemide lahendamiseks Poolas ja Ungaris . Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee on oma põhiõiguste ja õigusriigi põhimõtte ajutise töörühma ning Regioonide Komitee oma kodakondsuse ning valitsemis-, institutsiooniliste ja välisasjade komisjoni kaudu aidanud kaasa ELi tasandil toimuvale õigusriigialasele dialoogile. 2021. aasta novembris korraldas Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee konverentsi, millel keskenduti kodanikuühiskonna panusele õigusriigi mehhanismi. Dialoog liikmesriikide ametiasutuste ja sidusrühmadega Komisjon on jätkanud oma teavitustegevust liikmesriikide tasandil. 2021. aasta aruande järelmeetmena peeti kahepoolseid kohtumisi nii poliitilisel kui ka tehnilisel tasandil, et arutada peamisi reforme. Liikmesriikide parlamentidel on oluline roll õigusriigi toimimise tagamisel nii seadusandjana kui ka täitevvõimu tegevuse kontrollijana ning 2021. aasta aruande järelmeetmete arutelud olid oluline teema komisjoni liikmete visiitidel liikmesriikide parlamentidesse . Õigusriigi kontaktpunktide võrgustik on avatud kanal korrapäraseks teabevahetuseks komisjoni ja liikmesriikide vahel. Võrgustik on jätkanud regulaarseid kohtumisi, et valmistada ette iga-aastast õigusriigi olukorda käsitlevat aruannet, ning tegutseb üha enam foorumina, kus saab vahetada parimaid tavasid ja jagada teavet riiklikul tasandil kavandatavate või käimasolevate reformide kohta. Komisjon jätkab dialoogi tugevdamist liikmesriikide sidusrühmade ja ametiasutustega, keskendudes ka käesolevas aruandes esitatud soovituste järelmeetmetele. Dialoog kodanikuühiskonnaga ja selle toetamine ELi tasandil Kodanikuühiskond jääb Euroopa Komisjoni peamiseks partneriks õigusriigi olukorda käsitleva aastaaruande koostamisel. Lisaks kodanikuühiskonnalt saadud arvukatele kirjalikele seisukohtadele ja riigikülastuste käigus toimunud kohtumistele on komisjon korraldanud ka horisontaalseid kohtumisi mitme olulise kodanikuühiskonna organisatsioonide võrgustikuga ja teiste peamiste koostööpartneritega. Need võrgustikud on andnud õigusriigi olukorda käsitleva aruande koostamise kohta ühiseid soovitusi . Aruande järelmeetmetes võib olla oluline roll ka kodanikuühiskonnal ning komisjon jätkab seda järeltööd kodanikuühiskonnaga riiklikul tasandil koostöös komisjoni esinduste ja Euroopa Liidu Põhiõiguste Ametiga. Kodanike, võrdõiguslikkuse, õiguste ja väärtuste programmi (CERV) kaudu on komisjon suurendanud jõupingutusi, et toetada kodanikuühiskonna organisatsioone, eelkõige väiksemaid ja kohalikke organisatsioone, kes seisavad silmitsi eriti suurte piirangutega. Programmi eelarvest (1,55 miljardit eurot) on peaaegu kolmandik ette nähtud konkreetselt kodanikuühiskonna organisatsioonidele ja sellest vähemalt 40 % eraldatakse kohalikele ja piirkondlikele kodanikuühiskonna organisatsioonidele. Lisaks konkreetsetele projektidele antavale toetusele on ette nähtud ka toetused kodanikuühiskonna organisatsioonide suutlikkuse suurendamiseks ning nende jooksvate kulude ja arengu rahastamiseks. Komisjon jätkab arutelu selle üle, kuidas suurendada kodanikuühiskonna, kutsevõrgustike ja muude sidusrühmade kaasatust riiklikul ja Euroopa tasandil toimuvasse õigusriigialasesse arutellu. See kehtib nii aruande koostamise kui ka selle järelmeetmete kohta. Üldisemalt ja Euroopa tulevikku käsitleva konverentsi järelmeetmena kaalub komisjon viise, kuidas laiendada oma õigusriigialase töö ulatust nii, et kodanikke oleks võimalik vahetumalt kaasata. 3.2. Rahvusvaheline koostöö Õigusriik on ELi tegevuse juhtpõhimõtteks ka väljaspool ELi piire. Õigusriigi põhimõte on kesksel kohal ELi ülemaailmse tasandi tegevuses, mille prioriteet on teha partneritega inimõiguste kaitsmisel ja edendamisel koostööd ning tugevdada kogu maailmas demokraatiat. EL ja selle liikmesriigid on maailma suurimad demokraatia toetajad. Venemaa sissetung Ukrainasse toob esile vajaduse tugevdada meetmeid meie väärtuste edendamiseks ja kaitsmiseks, olla eeskujuks ja teha koostööd meie rahvusvaheliste partneritega, näiteks ÜRO ja Euroopa Nõukogu foorumitel. Komisjon ja mitu liikmesriiki on andnud oma panuse Ameerika Ühendriikide presidendi korraldatud demokraatia tippkohtumisel võetud kohustustesse edendada demokraatlikke väärtusi kogu maailmas ja on tegevusaastal olnud esirinnas nende elluviimisel. EL kaitseb vankumatult inimõigusi, demokraatiat ja õigusriiki kogu maailmas, nagu on kinnitatud ELi inimõiguste ja demokraatia uues tegevuskavas (2020–2024), kooskõlas kestliku arengu eesmärkidega. Lähinaabruses on Kopenhaageni kriteeriumide kohaselt peamisteks ELi liikmesuse tingimusteks õigusriik, mille põhimõtete järgimine on kandidaatriikide ja võimalike kandidaatriikide jaoks määrava tähtsusega, et saavutada oma eesmärk ELiga ühineda, ning läbivaadatud laienemismetoodika, mis seab õigusriigi ühinemisprotsessi keskmesse. EL jätkab sidusa lähenemisviisi järgimist oma koostöös kandidaatriikide, võimalike kandidaatriikide ja teiste naaberriikidega ning kogu oma välistegevuses nii kahepoolsel, piirkondlikul kui ka mitmepoolsel tasandil. EL käsitleb õigusriigi küsimusi korrapäraselt partnerriikidega peetavates inimõigustealastes dialoogides ja mitmepoolsel tasandil, eelkõige ÜROs. Õigusriigi põhimõtte edendamine ülemaailmselt nõuab õigusriigiga seonduvates küsimustes koostöö tugevdamist rahvusvaheliste ja piirkondlike organisatsioonidega. Õigusriik, demokraatia ja inimõigused on jätkuvalt ELi ja Euroopa Nõukogu koostöö peamised prioriteedid. Sellega seoses on EL uuendanud oma kohustust kaitsta ja edendada sõltumatut kodanikuühiskonda, kaitstes samal ajal ka inimõiguste kaitsjaid ja vaba meediat. ELi kohustus austada, kaitsta ja järgida inimõigusi, demokraatiat ja õigusriiki järjepidevalt ja sidusalt kõigis oma välistegevuse valdkondades ning toetada ÜRO inimõiguste süsteemi kui välistegevuse nurgakivi on ühtlasi peamine juhtpõhimõte, millest ELÜRO foorumitel osaledes lähtub. Rahvusvahelised organisatsioonid, eelkõige Euroopa Nõukogu olulised organid, on aruande ettevalmistamisel ja Euroopas õigusriigi toimimise tagamisel jätkuvalt olulised partnerid, kellega komisjon jätkab tihedat koostööd. Komisjoni eesmärk on sellele põhielemendile oma õigusriigialases töös veelgi suuremat tähelepanu pöörata, tuginedes tihedatele suhetele Euroopa Nõukogu ja teiste rahvusvaheliste organitega. 3.3. ELi meetmed õigusriigi põhimõtte järgimiseks Õigusriigi olukorda käsitlev aastaaruanne on ennetav mehhanism, mille eesmärk on parandada õigusriigi olukorda kogu ELis, suurendada teadlikkust probleemidest ja hõlbustada varajaste lahenduste leidmist, et ennetada olukorra halvenemist. See täiendab mitmeid muid ELi tasandi mehhanisme ja vahendeid, millest igaühel on oma eesmärk. Käesolevas punktis antakse ülevaade asjakohastest meetmetest ja mehhanismidest. Euroopa Liidu Kohtu praktika õigusriigi valdkonnas on muutunud kindlamaks. Euroopa Liidu Kohus on teinud otsused mitme siseriiklike kohtute esitatud eelotsusetaotluse kohta. 6. oktoobri 2021. aasta otsuses selgitas Euroopa Liidu Kohus kolme liiki olukordi, kus liikmesriigi viimase astme kohus võib jätta Euroopa Liidu Kohtule eelotsusetaotluse esitamata, kui talle on esitatud küsimus liidu õiguse tõlgendamise kohta . Teises kohtuasjas otsustas Euroopa Kohus, et liidu õigusega on vastuolus see, kui liikmesriigi kõrgem kohus tunnistab eelotsusetaotluse õigusvastaseks põhjusel, et esitatud küsimused ei ole põhikohtuasja lahendamisel asjakohased ja vajalikud . Euroopa Liidu Kohus sedastas ka, et liidu õiguse esimuse tõttu ei tohiks liikmesriikide kohtuid takistada kohaldamata jätmast konstitutsioonikohtu otsuseid, mis on vastuolus liidu õigusega, kuna see toob kaasa kohtuniku distsiplinaarvastutuse .