ET Euroopa Liidu Teataja C 271/55

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Komisjoni teatis Euroopa Parlamendile, nõukogule ning Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele „Ettevõtte ebaõnnestumise ja maksejõuetuse juhtumite uus käsitlusviis Euroopas” ”

COM(2012) 742 final

ja „Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, millega muudetakse nõukogu määrust (EÜ) nr 1346/2000 maksejõuetusmenetluse kohta”

COM(2012) 744 final – 2012/0360 (COD)

2013/C 271/10

Raportöör: Pedro Augusto ALMEIDA FREIRE

12. detsembril 2012 otsustas Euroopa Komisjon vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklile 304 konsulteerida Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteega järgmises küsimuses:

„Komisjoni teatis Euroopa Parlamendile, nõukogule ning Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele„Ettevõtte ebaõnnestumise ja maksejõuetuse juhtumite uus käsitlusviis Euroopas” ”

COM(2012) 742 final.

15. jaanuaril 2013 otsustas Euroopa Parlament ja 5. veebruaril 2013 nõukogu vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklile 304 konsulteerida Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteega järgmises küsimuses:

„Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, millega muudetakse nõukogu määrust (EÜ) nr 1346/2000 maksejõuetusmenetluse kohta”

COM(2012) 744 final – 2012/0360 (COD).

Asjaomase töö ettevalmistamise eest vastutav ühtse turu, tootmise ja tarbimise sektsioon võttis arvamuse vastu 29. aprillil 2013.

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee võttis täiskogu 490. istungjärgul 22.–23. mail 2013. aastal (22. mai istungil) vastu järgmise arvamuse. Poolt hääletas 130, vastu hääletas 1, erapooletuks jäi 4.

1. Järeldused ja soovitused

1.1 Üldised järeldused

1.1.1 Euroopas valitseb tõsine majandus- ja sotsiaalkriis, mis avaldab mõju kõigil ühiskonna tasanditel.

1.1.2 Üks meede, mis Euroopa Liidu arvates võimaldab praegusest ummikseisust välja tulla, on soodustada ettevõtete ellujäämist. Pankrottide mõju ulatub kaugemale asjaomastele ettevõtetele avalduvatest negatiivsetest tagajärgedest, mõjutades üldiselt liikmesriikide majandust ja eelkõige kodanikku kui maksumaksjat, töötajat ja tööandjat.

1.1.3 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee toetab komisjoni teatises esitatud eesmärke, kuid on seisukohal, et teatises nimetatud nn teise võimaluse peaksid saama ettevõtted, mis on oma eelmisest läbikukkumisest õppinud ning suutelised uuesti alustama ümberkujundatud äriplaani alusel.

1.1.4 Komitee toetab ka määruse ettepanekut, kuid avaldab kahetsust selle vähese ambitsioonikuse pärast.

1.1.5 Endiselt on vaja palju ideid ja konkreetseid meetmeid, et säilitada võlausaldajate õigused, püüdes samal ajal leida tasakaalu ettevõtjate ja töötajate huvide vahel, soodustada ettevõtete restruktureerimist, vältida meelepärase kohtualluvuse valimist (forum shopping) ning parandada ettevõtete kontsernide maksejõuetusmenetluse koordineerimist.

1.2 Soovitused teatise kohta

1.2.1 Komitee on seisukohal, et teatises esitatud vaated ettevõtete maksejõuetusõiguse olulise ühtlustamise kohta on huvitavad, kuid samal ajal peab kahetsusväärseks tõhusa lahenduse puudumist majandus- ja sotsiaalkriisist väljumiseks, mis kahjustab nii Euroopa ettevõtteid kui ka kodanikke.

1.2.2 Komitee pooldab pigem USA maksejõuetusõiguse keskset uue alguse kontseptsiooni kui komisjoni toetatavat teise võimaluse kontseptsiooni. Samuti kutsub komitee üles kaaluma selle kontseptsiooni panust Euroopa maksejõuetusõigusesse.

1.2.3 Lisaks on komitee seisukohal, et töötajaid tuleks paremini kaitsta ning neid tuleks käsitleda eelisõigusega võlausaldajatena.

1.2.4 Raskustes olevate ettevõtete mitteasjakohase toetamise küsimus peaks samuti olema osa arutelust. Komitee rõhutab sellega seoses, et vastutust võiksid lisaks pankadele kanda ka muud isikud. Seepärast kutsub komitee komisjoni üles võtma neid parameetreid asjakohaselt arvesse.

1.2.5 Komitee on seisukohal, et kriminaalvastutuse lisamine maksejõuetusõigusesse ei ole soovitav, kuna see suurendaks maksejõuetusmenetluse kohtulikku kontrolli ja pikendaks läbivaatamisele kuluvat aega.

1.2.6 Komitee ei leia, et süstemaatiline hagide esitamine oleks parim lahendus. Komitee kutsub komisjoni üles kaaluma ideed luua uued, näiteks majandussektoriga seotud asutused, kuna multidistsiplinaarsed koosseisud (majanduslik, finantsalane, juriidiline) saaksid sellest teemast paremini aru ja suudaksid kiiresti tegutseda, et aidata ettevõtetel oma rahalistest raskustest üle saada.

1.2.7 Lõpuks kutsub komitee komisjoni üles kaaluma likvideerija staatuse ühtlustamisega seotud ettepanekuid, nagu need esitati Euroopa Parlamendi 11. oktoobri 2011. aasta resolutsioonis (1).

1.3 Soovitused määruse ettepaneku kohta

1.3.1 Komitee toetab määruse ettepanekut, kuigi see on piiratud üksnes menetluslike eeskirjadega ja selles ei nähta ette ettevõtete maksejõuetuse juhtumite suhtes kohaldatavate siseriiklike õigusaktide ühtlustamist.

1.3.2 Komitee tervitab liikmesriikidele pandud kohustust parandada teabe avaldamise eeskirju, et teha piiriüleste maksejõuetuse juhtumite suhtes tehtud asjaomased kohtuotsused kättesaadavaks elektroonilise registri kaudu, ning riiklike maksejõuetusregistrite ühendamist.

1.3.3 Komitee kutsub komisjoni siiski üles tagama, et tõlgete suur maht, maksumus ja tähtajad ei aeglustaks maksejõuetusmenetlusi, kuna kiirus on nende edu võti.

1.3.4 Komitee toetab ülelaenamisega seotud tsiviilmenetluste integreerimist, kuid sellises ulatuses, mis ei paneks eraisikutest võlgnikke ebasoodsasse olukorda. Nimetatud õigus on välja töötatud ettevõtete jaoks ja mõeldud vastama äritegevuse nõuetele ning see pakub väiksemat kaitset kui tarbijakaitseseadus. Komitee soovitab komisjonil olla selles küsimuses eriti valvas.

1.3.5 Lõpuks kutsub komitee komisjoni üles tagama, et nimetatud määruse lisade muutmiseks delegeerimise kasutamisel võetakse arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklit 290 ja kohtulahendite mõju nn esmatähtsatele meetmetele.

2. Sissejuhatus

2.1 „Maksejõuetuse paketi” eesmärk

2.1.1 Nimetatud seadusandlikus paketis sisalduvad algatused on osa ELi vastusest majandus- ja sotsiaalkriisile, mis avaldab kahjulikku mõju nii Euroopa ettevõtetele kui ka kodanikele. Algatuste eesmärk on aidata ettevõtetel ellu jääda ja anda maksejõuetusega silmitsi seisvatele ettevõtjatele teine võimalus.

2.1.2 Euroopa Komisjoni valitud meetod hõlmab nõukogu 29. mai 2000. aasta määruse (EÜ) nr 1346/2000 (2) (nn maksejõuetuse määrus) muutmist, milles käsitletakse peamiselt piiriülestele maksejõuetusmenetlustele kohaldatavaid rahvusvahelise eraõiguse eeskirju, ning konsulteerimise käivitamist teatise „Ettevõtte ebaõnnestumise ja maksejõuetuse juhtumite uus käsitlusviis Euroopas” alusel.

2.1.3 Komitee on otsustanud avaldada arvamust mõlema teksti kohta ühes ja samas arvamuses.

2.2 Määruse ettepanek (3)

2.2.1 Tunnistades, et 29. mai 2000. aasta maksejõuetuse määrus on aegunud, ja tuvastanud selle viis olulist puudust, (4) teeb komisjon ettepaneku nimetatud tekst uuesti läbi vaadata.

2.3 Teatis

2.3.1 Teatises tõdetakse õigesti, et 12. detsembri 2012. aasta määruse ettepanek on piiratud üksnes 29. mai 2000. aasta nn maksejõuetuse määruse ajakohastamisega, piirdudes üksnes siseriiklikele maksejõuetuse juhtumitele kohaldatavate menetluseeskirjade tunnustamise ja koordineerimisega, ühtlustamata ettevõtete maksejõuetuse juhtumitele kohaldatavaid siseriiklikke õigusakte.

2.3.2 Teatises üritatakse seda viga parandada, esitades ettepanekuid ettevõtete maksejõuetusõiguse oluliseks ühtlustamiseks, kuid need mõjutavad üksnes piiriüleseid maksejõuetuse juhtumeid.

3. Üldised märkused teatise kohta

3.1 Uue lähenemisviisi filosoofia

3.1.1 Uus lähenemisviis põhineb vajadusel anda ettevõtetele teine võimalus ja kaitsta töökohti.

3.1.2 Komitee on seisukohal, et ettevõtete pankrotid, nagu ka ettevõtete loomine, on osa majanduslikust elutsüklist ja turudünaamikast. Seetõttu oleks vale käsitleda pankrotte hädadena, mida tuleb iga hinna eest vältida.

3.1.3 Seetõttu on komitee seisukohal, et teise võimaluse peaksid saama ettevõtted, mis on oma eelmisest läbikukkumisest õppinud ja suutelised uuesti alustama ümberkujundatud äriplaani alusel.

3.1.4 Samuti rõhutab komitee, et ettevõtete pankrottidel võivad olla ettevõttesisesed põhjused, nagu näiteks halb juhtimine, aga ka välised põhjused, mis tulenevad liigsetest või kohandamata eeskirjadest. Sellega seoses on teatav vastutus pankroti eest ka riigil nii seadusandjana kui ka avaliku sektori hankijana riigihangetes (5).

3.1.5 Komitee pooldab pigem USA maksejõuetusõiguse keskset uue alguse kontseptsiooni (6) kui komisjoni toetatavat teise võimaluse kontseptsiooni. Uus algus, mis on peamiselt kultuuriline ja mitte õiguslik kontseptsioon, eeldab, et võlgnik saab teatavatel tingimustel vabaneda võlgadega seotud isiklikust vastutusest. Kohtuotsuse etapis kinnitatakse, et ettevõtte pankrotti on suudetud vältida ja võlgnik võib alustada uue projektiga, ilma et ta oleks pankrotistunud.

3.1.6 Teatisest aga jääb mulje, et teine võimalus tähendab pigem tegevuse jätkamist. Komitee arvates oleks ettevõtete kunstlik säilitamine majandusstruktuuris kahjulik, andes neile teise võimaluse, kui kogemus on näidanud, et valitud mudel ei ole elujõuline.

3.1.7 Sellel oleks ka negatiivne mõju võlausaldajate ja tarnijate usaldusele ning see kahjustaks lõpuks ka tervistavat konkurentsi majandusosalejate vahel.

3.2 Komitee toetab USA maksejõuetusõiguse lähenemisviisi, mille kohaselt peaks uut algust hindama enne kohtu kaasamist.

4. Konkreetsed märkused teatise kohta

4.1 Tõhusa ühtlustamise tagamine

4.1.1 Erinevused siseriiklikes maksejõuetuse alastes õigusaktides on üks ebasoodsa konkurentsiolukorra põhjuseid, eelkõige piiriülese tegevusega ettevõtete jaoks, mis võib takistada majanduse taastumist.

4.1.2 Selliste erinevuste tulemuseks on meelepärase kohtualluvuse valimine ja sellest tulenevalt siseturu nõrgenemine.

4.1.3 Lisaks nõustub komitee Euroopa Parlamendiga, (7) kes on soovinud maksejõuetuse alaste õigusaktide teatavate valdkondade ühtlustamist.

4.1.4 Ka palub Euroopa Parlament komisjonil esitada Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 50, artikli 81 lõike 2 või artikli 114 alusel üks või mitu seadusandlikku ettepanekut tõelise ELi ettevõtete maksejõuetuse raamistiku loomiseks, mis ei ole piiratud üksnes rahvusvahelise eraõiguse menetluslike eeskirjadega.

4.1.5 Maksejõuetuse juhtumite mõju ulatub kaugemale asjaomastele ettevõtetele avalduvatest negatiivsetest tagajärgedest, mõjutades üldiselt liikmesriikide majandust ja eelkõige kodanikku kui maksumaksjat, töötajat ja tööandjat.

4.2 Võlausaldajate õiguste säilitamine

4.2.1 Kollektiivse maksejõuetusmenetluse eesmärk, mis oli algselt võlausaldajate nõuete rahuldamine, on järk-järgult laienenud ettevõtjate jätkusuutlikkuse tagamisele, töökohtade säilitamisele ja võlgade tasumisele. Viimasel ajal on Euroopa seadusandluse suundumus ennetada ettevõtete probleeme enne maksete peatamist.

4.2.2 Võlausaldajad kardavad algatada maksejõuetusmenetlust võlgniku suhtes, kuna nad ei tea, kas neile võlgnetavad summad tasutakse. Esmane probleem seisneb selles, et kollektiivse maksejõuetusmenetluse algatamisel keelatakse sageli võlgnikult enne menetluse algatamise otsuse tegemist tekkinud võlgade sissenõudmine ja peatatakse pooleliolevad menetlused. Iga võlausaldaja peab oma nõude esitama seaduses ettenähtud tähtaja jooksul (8).

4.2.3 Teine probleem tekib võlausaldaja jaoks ebapiisavate varade korral. Praktikas tehakse võlausaldajatele enne maksejõuetusmenetlust sageli ettepanek valida kohene tasumine, mis tähendaks loobumist olulisest osast nõudest, või võla jagamine teatud ajavahemiku peale.

4.2.4 Seega oleks võlausaldaja jaoks kõige parem vältida maksejõuetuse olukorra tekkimist, näiteks kindlustades teatavad tegevused lepingu sõlmimisel, nõudes kolmandalt poolelt tagatiste andmist (9) või nõudes pante, tagatisi või hüpoteeke ettevõtte varale (10).

4.3 Töötajate parem kohtlemine maksejõuetusmenetluses

4.3.1 Töötajad on oma ettevõtte pankroti korral esimesed ohvrid. Nende palku ei maksta mitte alati välja enne ettevõtte likvideerimist ning nende isiklik rahaline olukord on sellel ebakindlal perioodil väga keeruline.

4.3.2 Kollektiivse maksejõuetusmenetluse algatamine hõlmab sageli töötajate esindaja valimist, kelle ülesandeks on kontrollida töötasunõuetega seotud teavet. Sarnaselt tavapäraste ettevõttesiseste töötajate esindusorganitega hõlmab see teabe vahendamist töötajate, kohtu ja menetlusse kaasatud poolte vahel.

4.3.3 Summad, mis on töötajatele enne kollektiivse maksejõuetusmenetluse algatamist tasumata, tuleb kanda ettevõtte kohustuste hulka. Kuid siseriiklikes õigusaktides ja tavades esinevate erinevuste tõttu on see üldine meede tegelikkuses väga ebaselge. Ühtlustamise puudumine seoses võlausaldajate järjestamisega muudab kollektiivse maksejõuetusmenetluse töötajate jaoks väga ebakindlaks.

4.3.4 Komitee on seisukohal, et töötajaid tuleks paremini kaitsta, käsitledes neid eelisõigusega võlausaldajatena, ning peab sellega seoses kasulikuks sellise kaitse ühtlustamist.

4.4 Raskustes olevate ettevõtete mitteasjakohase toetamise ennetamine

4.4.1 Teatud finantsasutuste äritavad võivad viia toetuse andmiseni ettevõtetele, kelle olukord on pöördumatult kahjustunud. Sellega luuakse näiline maksejõulisus, millega kahjustatakse tervistavat konkurentsi turul ning rikutakse pangandussektori mainet.

4.4.2 Komitee rõhutab, et ebaõiglase toetuse eest võivad lisaks pankadele vastutada ka muud isikud, sh riik. Riikide kohtud võivad kaaluda teatavate ettevõtte tarnijate või klientide vastutusele võtmist nende suhtumise eest, kui nad pakuvad ebaõiglast toetust ettevõtte tegevusele, mille puhul nad teavad, et selle olukord on pöördumatult kahjustunud.

4.4.3 Neid parameetreid tuleks samuti asjakohaselt arvesse võtta, et ühtlustada ettevõtete maksejõuetuse alaseid õigusakte.

4.5 Pettusega seotud pankrottide erijuhtumid

4.5.1 Suurem osa ettevõtete pankrottidest juhtuvad objektiivsetel põhjustel, millega ei ole seotud ettevõtte juhtide poolt toime pandud pettus.

4.5.2 Kuid pettusega seotud pankrotte ei tohiks siiski tähelepanuta jätta. Komisjon osutab sellele oma teatises (11) ning soovitab eristada ausaid ja kuritahtlikke pankrotte. Selle kohaselt kohaldatakse tsiviilkaristusi ja vajaduse korral ka kriminaalvastutust võlgniku suhtes, kes on oma seadusest tulenevad kohustused tahtlikult ja vastutustundetult täitmata jätnud. Sellega seoses tuleks kiirendada pankrotti läinud ausate ettevõtjate likvideerimismenetlust.

4.5.3 Komitee on veendunud, et kohustustest vabastamise perioodi ühtlustamine ja viimase mõistlikult lühike kestus on asjakohased, eelkõige töötajate huvidest lähtudes, kuid on siiski kahtleval seisukohal seoses likvideerimismenetluste eristamisega ettevõtte juhtide aususe alusel, kuna see suurendaks maksejõuetusmenetluse kohtulikku kontrolli, andes sellele karistusliku iseloomu ja pikendades läbivaatamisele kuluvat aega.

4.5.4 Kriminaalvastutuse lisamine maksejõuetusõigusesse ei ole soovitav. Seetõttu on komitee seisukohal, et pankroti pettuslikku iseloomu tuleks käsitleda maksejõuetusmenetlusest eraldi menetluse raames.

5. Üldised märkused määruse ettepaneku kohta

5.1 Komitee tervitab määruse reguleerimisala laiendamist, et hõlmata ka segamenetlused, maksejõuetuseelsed menetlused, maksekohustusest vabastamise menetlused ja füüsiliste isikutega seotud menetlused.

5.2 Samuti tervitab komitee nende asjaolude selgitamist, mis võimaldavad ümber lükata eelduse, et põhihuvide kese vastab registrijärgsele asukohale.

5.3 Samuti on positiivne samm menetluskorra parandamine, täpsustades pädeva kohtu sekkumise ulatust hagide puhul, mis tulenevad otseselt maksejõuetusmenetlusest ja on sellega tihedalt seotud, näiteks võlgniku vara tagasivõitmise hagid.

5.4 Määrust aitab parandada ka asjaolu, et teisesed menetlused ei ole tingimata likvideerimismenetlused ja et nende algatamisest võidakse keelduda, kui menetlus ei ole kohalike võlausaldajate huvide kaitsmiseks vajalik, nagu ka põhimenetluse ja teisese menetluse vahelise koostöö laiendamine.

5.5 Samuti on tervitatavad ideed liikmesriikide kohustus parandada teabe avaldamise eeskirju, tehes piiriüleste maksejõuetuse juhtumite suhtes tehtud asjaomased kohtuotsused elektroonilise registri kaudu kõigile kättesaadavaks, ning riiklike maksejõuetusregistrite ühendamine.

5.6 Komiteel on siiski kahtlusi seoses tõlgete mahu, maksumuse ja tähtaegadega ning ta tuletab meelde, et kiirus on menetluse edu võti.

5.7 Lõpuks tervitab komitee kohtute ja likvideerijate kohustust teha koostööd maksejõuetusmenetlustes sama ettevõtete kontserni eri liikmete vastu, kuna see annab likvideerijate käsutusse palju tõhusamad vahendid.

6. Konkreetsed märkused määruse ettepaneku kohta

6.1 Komitee seab kahtluse alla 12. detsembri 2012. aasta määruse (EÜ) nr 1215/2012, (12) millega soovitakse asendada määrus (EÜ) nr 44/2001 siseriiklike kohtute pädevuse kohta, ning nn Brüssel I määruse alusel tehtud kohtuotsuste mõju vahelise koordineerimise Euroopa Liidus. Komitee kahtleb, kas nn maksejõuetuse määruse ettepaneku põhjenduses 6 selgitatakse piisavalt Gourdaini kohtupraktikast (13) tulenevat pädevuse jaotuse kriteeriumit. Nimetatud kohtupraktika näib andvat üsna kitsa tõlgenduse, samas kui teatavad Brüssel I määruse reguleerimisalasse paigutatud hagid on maksejõuetusmenetluse jaoks otsustava tähtsusega. Näiteks on omandireservatsiooni klausli kasutamine või mittekasutamine otsustava tähtsusega võlgniku varade mahu kindlaksmääramisel. Panused on kõrged seoses seatud eesmärgiga päästa raskustes olevad ettevõtted, kuna varade taastamine on kõige olulisem tegur raskustes olevate ettevõtete taastamiseks.

6.2 Seoses likvideerijate vahelise koostööga oleks komisjon võinud teha ettepaneku muuta artiklit 31, et soodustada vastastikuse mõistmise memorandumite vastuvõtmist likvideerijate vahel. Likvideerijate erinev staatus liikmesriikides takistab nende kutsealast koostööd.

6.3 Likvideerijate ja kohtute vaheline teabevahetus peaks eelkõige keskenduma varaloendile, võlgniku kohustustele, nõuete esitamisele ja kontrollimisele ning samuti läbiräägitavates kavades figureerivate võlausaldajate koordineeritud kollektiivsele menetlusele.

6.4 Lõpuks rõhutab komitee, et komisjon näeb määruse lisade muutmiseks ette delegeerimismenetluse kasutamise, kuigi need näivad sisaldavat kõige olulisemaid meetmeid, nagu näiteks kollektiivse menetluse kontseptsioon või likvideerijatena tegutsevate isikute nimekiri.

7. Konkreetsed märkused maksejõuetuse materiaalõiguse kohta

7.1 Maksejõuetuse kriteeriumide ühtlustamine on vajalik. Osades liikmesriikides nähakse maksejõuetusmenetluse kasutamine ette üksnes siis, kui võlgniku maksejõuetus on tõestatud, samas kui teistes liikmesriikides on „tõenäoline maksejõuetus lähitulevikus” maksejõuetusmenetluse algatamiseks piisav kriteerium.

7.2 Need erinevused soodustavad meelepärase kohtualluvuse valimist ja tuleks seetõttu kõrvaldada.

7.3 Õiguskindluse nõue tekitab vajaduse ka nõuete esitamisega seotud eeskirjade ühtlustamise järele.

8. Ülelaenamisega seotud tsiviilmenetluste integreerimine

8.1 Komitee toetab komisjoni ettepanekut, mis sisaldub uues põhjenduses 9 (14).

8.2 29. mai 2000. aasta maksejõuetuse määruse põhjendused 9 ja 10 on samuti asjakohased (15).

8.3 Kuid selline integreerimine ei tohi seada eraisikutest võlgnikke ebasoodsasse olukorda. Nimetatud õigus on välja töötatud ettevõtete jaoks ja mõeldud vastama äritegevuse nõuetele ning see pakub väiksemat kaitset kui tarbijakaitseseadus. Seetõttu kutsub komitee komisjoni olema selles küsimuses eriti valvas.

8.4 Samuti kutsub komitee komisjoni üles kaaluma eraisikute maksejõuetusõiguse ühtlustamist, võttes arvesse tarbijate huve.

9. Likvideerijate staatuse ja volituste ühtlustamine

9.1 Siseriiklikud erinevused seoses likvideerijate staatuse ja volitustega kahjustavad siseturu nõuetekohast toimimist, muutes piiriülesed maksejõuetusmenetlused keeruliseks (16).

9.2 Ettevõtete ja majanduse taastumise huvides oleks, et likvideerijate volituste ja ülesannetega seotud nõuete üldised aspektid ühtlustatakse võimalikult kiiresti. Samuti ühineb komitee Euroopa Parlamendi seisukohaga, (17) esitades alljärgnevad soovitused: — likvideerija peab heaks kiitma liikmesriigi pädev asutus või määrama liikmesriigi pädev kohus, tal peab olema hea maine ja tal peab olema oma ülesannete täitmiseks vajalikul tasemel haridus; — likvideerija peab olema pädev ja kvalifitseeritud, et hinnata võlgniku ettevõtte olukorda ja võtta ettevõttelt üle selle juhtimine; — likvideerijal peab olema volitus kasutada kohandatud ja põhimenetlusi, et taastada ettevõttele võlgu oldavad summad enne võlausaldajatega arveldamist või alternatiivina nõuete ülekandmisele; — likvideerija peab olema sõltumatu võlausaldajatest ja muudest maksejõuetusmenetluses osalevatest asjaomastest sidusrühmadest; — huvide konflikti korral peab likvideerija end oma ametist taandama.

9.3 Seetõttu peaks komisjon minema märkimisväärselt kaugemale määruse ettepaneku artiklis 31 sätestatust, mis on piiratud üksnes tavade kirjeldamise ning põhimenetluse ja teisese menetluse likvideerijate vahelise koostöö käsitlemisega.

10. Kohtuväliste eeskirjade väljatöötamine, et toetada ettevõtteid ja tagada neile tõhus raamistik

10.1 Läbirääkimismenetluste soodustamine võimaldab suurendada ettevõtete restruktureerimiskavade kiirust ja tõhusust.

10.2 Lisaks on Euroopa Liidus üldiselt täheldatud läbirääkimismenetluste keskmine tähtaeg ja edukuse määr hea alus selle lähenemisviisi kasutusele võtmiseks.

10.3 Lisaks ei tundu komiteele, et süstemaatiline hagide esitamine oleks tingimata parim lahendus. Seepärast toetab komitee ideed luua uued, näiteks majandussektoriga seotud asutused, kuna multidistsiplinaarsed koosseisud (majanduslik, finantsalane, juriidiline) suudaksid kiiresti tegutseda, et aidata ettevõtetel oma rahalistest raskustest üle saada.

10.4 Selline süsteem on paljudes liikmesriikides juba olemas ja seda tuleks laiendada ka teistele liikmesriikidele.

10.5 Lõpuks oleks kasulik, kui komisjon avaldaks korrapäraselt statistikat maksejõuetuse juhtumite kohta, mille suhtes on kohaldatud maksejõuetuse määrust, et oleks võimalik hinnata rakendatud süsteemi tõhusust.

Brüssel, 22. mai 2013 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee president Henri MALOSSE

(1) Euroopa Parlamendi 15. novembri 2011. aasta resolutsioon – 2011/2006 (INI).

(2) EÜT L 160, 30.6.2000, lk 1 ja EÜT C 75, 15.3.2000, lk 1.

(3) COM(2012) 744 final, 12.12.2012.

(4)

— reguleerimisala on liialt piiratud;

— meelepärase kohtualluvuse valimise püsimine „võlgniku põhihuvide keskme” kontseptsiooni ebatäpse kohaldamise tõttu;

— maksejõuetuse põhimenetluse ja teisese menetluse vahelise koordineerimise puudumine;

— maksejõuetusmenetluste ebapiisav avalikustamine;

— õiguslik tühimik seoses hargmaiste kontsernide maksejõuetusega;

— Komisjon kasutas 29. märtsil 2012 käivitatud avalikule konsultatsioonile tulnud 134 vastust, Heidelbergi ja Viini ülikoolide poole läbi viidud võrdleva õiguse uuringu järeldusi ning erinevate reformimisvõimalustega seotud stsenaariumeid hindavat mõjuanalüüsi, et soovitada võimalikke lahendusi eespool nimetatud puudujääkide parandamiseks ettepanekus võtta vastu nõukogu määrus maksejõuetusmenetluse kohta.

(5) Näiteks ohutuse või keskkonnaga seotud eeskirjad, mis on oma sisult seaduspärased, kuid võivad kahjustada ettevõtete toimimist. Samuti võivad ettevõtetele raskusi tekitada riikliku ostja riigihangete raames kasutatavad maksetähtajad.

(6) Thomas H. Jackson, „The Fresh-Start Policy in Bankruptcy Law”, 98 Harv. L. Rev. 1393 (1985); Charles Jordan Tabb, „The Scope of the Fresh Start in Bankruptcy: Collateral Conversions and the Dischargeability Debate”, 59 Geo. Wash. L. Rev. 56 (1990).

(7) Euroopa Parlamendi 15. novembri 2011. aasta resolutsioon – 2011/2006 (INI).

(8) Esitatavate nõuete hulka kuuluvad lisaks tasumata nõuetele või enne menetluse algatamise otsuse tegemist tekkinud nõuetele ka teatavad nõuded, mis on tekkinud hiljem, kui need vastavad enne menetluse algatamise otsuse tegemist osutatud teenustele või kui need on menetluse seisukohast ebaolulised.

(9) Pank või ettevõtte juht.

(10) Vallasvara, põhivara, kaubamärgid jne.

(11) Punkt 3.1. Pankrotti läinud ausatele ettevõtjatele teise võimaluse andmine, COM(2012) 742 final.

(12) Määruse kohaldamist pikendati 10. jaanuarini 2015 eelkõige selleks, et võimaldada liikmesriikidel kohandada oma menetluseeskirju välisriigi kohtuotsuste tunnustamise nõude kaotamise tõttu.

(13) Euroopa Kohtu 22. veebruari 1979. aasta kohtuotsus kohtuasjas Gourdain vs. Nadler.

(14) Põhjendus 9: „Käesolevat määrust tuleks kohaldada selliste maksejõuetusmenetluste suhtes, […] olenemata sellest, kas võlgnik on füüsiline või juriidiline isik, ettevõtja või eraisik.”

(15) Teatud liikmesriikide õiguses on see juba sätestatud. Belgias hõlmavad võlgade kollektiivsed menetlused ka tarbijate suhtes kohaldatavaid menetlusi (5. juuli 1988. aasta seadus). Saksamaal ei tehta mingit vahet ettevõtjate ja eraisikute suhtes kohaldatavate menetluste osas (5. oktoobri 1994. aasta seadus).

(16) Liikmesriigist sõltuvalt võib likvideerija olla ametnik või eraisik, kelle on ametisse määranud kohus, kuid kellele maksavad töötasu võlausaldajad.

(17) 11. oktoobri 2011. aasta raport soovitustega komisjonile maksejõuetusmenetluse kohta ELi äriühinguõiguse kontekstis (2011/2006(INI)).