EUROOPA KOMISJON Brüssel,31.7.2015 COM(2015) 373 final KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE üldeelarvest kaetavate tagatiste kohta

Olukord 31. detsembri 2014. aasta seisuga {SWD(2015) 148 final}



Sisukord 1.Sissejuhatus 2.ELi eelarvest tagatud tehingud 3.Tagatud tehingute areng 3.1.Komisjoni otseselt hallatavad tehingud 3.1.1.Euroopa finantsstabiilsusmehhanism (EFSM) 3.1.2.Maksebilansi tasakaalustamise vahend 3.1.3.Makromajandusliku finantsabi laenud 3.1.4.Euratomi laenud 3.2.EIP välisrahastamise areng 4.ELi eelarvest kaetavad riskid 4.1.Riski mõiste 4.2.Koguriski komponendid 4.3.ELi eelarvest kaetav aastane risk 4.3.1.Liikmesriikidega seotud risk 4.3.2.Kolmandate riikidega seotud risk 5.Tagatiste realiseerimine ja fondi areng 5.1.Tagatiste realiseerimine 5.1.1.Väljamaksed sularahavarudest

5.1.2.Väljamaksed ELi eelarvest 5.1.3.Taotlused fondile ja sissenõutud summad 5.2.Fondi areng 1.Sissejuhatus Käesoleva aruande eesmärk on jälgida ELi eelarvest kaetavaid krediidiriske, mis on tekkinud otseselt Euroopa Liidu antud tagatiste ja tehtud laenutehingute või kaudselt Euroopa Investeerimispanga liiduväliste rahastamisprojektide jaoks antud tagatise tõttu. Käesolev aruanne on esitatud vastavalt finantsmääruse artiklile 149, mille kohaselt peab komisjon esitama Euroopa Parlamendile ja nõukogule kord aastas aruande ELi eelarveliste tagatiste ja nendega seotud riskide kohta . Aruanne on üles ehitatud järgmiselt: 2. punktis esitatakse ELi eelarvest tagatud tehingute peamised tunnused; lisaks käsitletakse mitut muud kriisiohjamismehhanismi, millega ei kaasne ELi eelarvele mingit riski. 3. punktis kirjeldatakse tagatud tehingute arengut. 4. punktis tuuakse esile peamised ELi eelarvest kaetavad riskid ning 5. punktis keskendutakse tagatiste realiseerimisele ja välistegevuse tagatisfondi (edaspidi „fond”) arengule . Aruannet täiendab komisjoni talituste töödokument, kus on esitatud üksikasjalikud tabelid ja selgitavad märkused. Selles on esitatud ka nende riikide makromajanduslik analüüs, kes kasutavad ELi laene ja/või tagatisi, mis moodustavad fondi riskipositsiooni põhiosa. 2.ELi eelarvest tagatud tehingud Euroopa Liidu eelarvest kaetavad riskid tulenevad mitmesugustest laenu- ja tagatistehingutest, mida saab jaotada kahte rühma: –Euroopa Liidu antud laenud, millel on makromajanduslikud eesmärgid, st makromajandusliku finantsabi laenud kolmandatele riikidele; maksebilansi tasakaalustamiseks antavad laenud euroalavälistele ELi liikmesriikidele, kellel on maksebilansiraskused; laenud Euroopa finantsstabiilsusmehhanismi (EFSM) raames, millega toetatakse kõiki liikmesriike, kellel on või keda ohustavad tõsiselt nende kontrolli alt väljas olevatest erakorralistest sündmustest tingitud suured majandus- ja finantshäired, ja mida antakse tavaliselt koos Rahvusvahelise Valuutafondi (IMF) finantsabiga; –mikromajanduslikel eesmärkidel antavad laenud, st Euratomi laenud ja eelkõige ELi mittekuuluvates riikides ELi tagatistega kaetud tehingute rahastamine Euroopa Investeerimispanga (edaspidi „EIP”) poolt (edaspidi „EIP välisrahastamine”) . Tagatud EIP välisrahastamine, makromajanduslik finantsabi ja Euratomi laenud kolmandatele riikidele on alates 1994. aastast olnud kaetud fondist, maksebilansi tasakaalustamiseks antud laenud ning EFSMi ja Euratomi laenud liikmesriikidele on kaetud otse ELi eelarvest. Fond katab nende kohustuste täitmata jätmise, mis kaasnevad ELi mittekuuluvatele riikidele või nendes riikides rakendatavate projektide jaoks antud laenude ja laenutagatistega. Fond loodi selleks, et –pakkuda likviidsuspuhvrit, et vältida ELi eelarve kasutamist iga kord, kui seoses tagatud laenuga jäetakse kohustused täitmata või viivitatakse nende tasumisega, ning –luua eelarvedistsipliini vahend, kehtestades finantsraamistiku sellise ELi poliitika arendamiseks, mis käsitleb komisjoni ja EIP kolmandatele riikidele antavate laenude tagatisi . Kui kolmas riik saab Euroopa Liidu liikmesriigiks, ei kaeta temaga seotud laene enam fondist ja risk tuleb katta otse ELi eelarvest. Fondi rahastatakse ELi eelarvest ning selle vahendid peavad pidevalt vastama teatavale protsendile nende tagasimaksmata laenude ja laenutagatiste summast, mida fondist kaetakse. Kõnealune protsent ehk sihtmäär on praegu 9 %. Kui fondis ei ole piisavalt vahendeid, leitakse need ELi eelarvest. Muud kriisiohjamismehhanismid, mida ei kaeta ELi eelarvest Kriisi ohjamiseks on loodud mitu muud mehhanismi, millega ei kaasne ELi eelarvele mingit riski:

- Kreeka laenuleping, mida rahastatakse teiste euroala liikmesriikide poolt Kreekale antavate kahepoolsete laenudega ja mida haldab keskselt komisjon; - Euroopa Finantsstabiilsuse Fond (EFSF): euroala liikmesriigid lõid EFSFi 2010. aasta juunis ajutise päästemehhanismina, et pakkuda euroala liikmesriikidele finantsabi makromajandusliku kohandamisprogrammi raames. Alalise päästemehhanismi, Euroopa stabiilsusmehhanismi (ESM) leping jõustus 27. septembril 2012. EFSF jätkab alates 1. juulist 2013 käimasolevate Kreeka programmidega (koos IMFi ja mõnede liikmesriikidega), samuti Iirimaa ja Portugali programmidega (koos IMFi, mõnede liikmesriikide ning ELi/EFSMiga), kuid ei osale enam uutes rahastamisprogrammides ega laenulepingutes; - Euroopa stabiilsusmehhanism (ESM): ESM on oluline osa ELi laiahaardelisest strateegiast, mis on mõeldud euroalal finantsstabiilsuse kaitsmiseks, ja see pakub finantsabi euroala liikmesriikidele, kellel on või keda ohustavad finantsraskused. ESM on Luksemburgis asuv valitsustevaheline organisatsioon, mida reguleeritakse rahvusvahelise avaliku õiguse alusel. Selle laenuandmisvõime on 500 000 miljonit eurot. 3.Tagatud tehingute areng Selles punktis kirjeldatakse tagatud tehingute arengut; esiteks komisjoni otseselt hallatavad tehinguid ja seejärel EIP hallatavad tehinguid. Tabel 1. ELi eelarvest kaetav tagatud laenujääk kokku 31. detsembri 2014. aasta seisuga (miljonites eurodes) Põhisumma jääk Kogunenud intress Kokku % Liikmesriigid* Euratom 324 1 326 < 1 Maksebilansi tasakaalustamine 8 400 190 8 590 10 EIP 2 315 19 2 334 3 EFSM 46 800 707 47 507 56 Liikmesriigid kokku 57 840 917 58 757 69 Kolmandad riigid** Makromajanduslik finantsabi 1 829 13 1 842 2 Euratom 24 < 1 24 < 1 EIP*** 24 431 164 24 595 29 Kolmandad riigid kokku 26 283 178 26 461 31 Kokku 84 123 1 095 85 218 100 * Risk kaetakse otse ELi eelarvest. See hõlmab ka Euratomi ja EIP laene, mis anti riikidele enne ELiga ühinemist. ** Risk kaetakse fondist. *** Hõlmab laene, mis anti ELile üle pärast seda, kui Süüria jättis oma EIP laenudega seotud kohustused täitmata

(summa: 107 miljonit eurot). Talituste töödokumendi tabelites A1, A2a, A2b ja A3 on esitatud kõnealuste laenujääkide kohta üksikasjalikum teave, eelkõige ülemmäär, väljamakstud summad ja tagatismäärad. 3.1.Komisjoni otseselt hallatavad tehingud 3.1.1.Euroopa finantsstabiilsusmehhanism (EFSM) Majandus- ja rahandusküsimuste nõukogu (ECOFIN) 9.–10. mai 2010. aasta järelduste kohaselt on mehhanismi maksimummaht 60 000 miljonit eurot . Nõukogu määruse (EL) nr 407/2010 artikli 2 lõike 2 kohaselt on liikmesriigile antava laenu või krediidilimiidi põhisumma piiratud maksete assigneeringute suhtes kohaldatava omavahendite ülemmäära piiresse jääva varuga. Tulenevalt nõukogu otsustest anda liidu finantsabi Iirimaale (kuni 22 500 miljonit eurot) ja Portugalile (kuni 26 000 miljonit eurot), tehti Iirimaale väljamakseid summas 22 500 miljonit eurot ja Portugalile summas 24 300 miljonit eurot. 2014. aasta areng 2014. aasta märtsis tehti Iirimaale viimane 800 miljoni euro suurune osamakse ja sellega sai kogu laen välja makstud. Portugalile maksti 2 200 miljonit eurot kahe osamaksena. Ülejäänud 1 700 miljonit eurot jääb kasutamata, kuna Portugali valitsus otsustas väljamakset mitte taotleda. Lisaks on väljamaksmise tähtaeg möödas. EFSMi 60 000 miljoni euro suurusest maksimummahust oli 31. detsembri 2014. aasta seisuga järel 13 200 miljonit eurot, mida vajaduse korral on võimalik kasutada euroala liikmesriikide abistamiseks. 3.1.2.Maksebilansi tasakaalustamise vahend EL taaskäivitas keskmise tähtajaga rahalise abi (kokku 14 600 miljonit eurot) andmise maksebilansi tasakaalustamise vahendi kaudu 2008. aasta novembris, et aidata Ungaril ning seejärel 2009. aasta jaanuaris ja mais Lätil ja Rumeenial taastada turu usaldus. Kõnealusest summast jäi uue taotluse puudumise ja väljamaksmise tähtaja möödumise tõttu 1 200 miljonit eurot välja maksmata. 2014. aasta areng Ungari maksis tagasi 2 000 miljonit eurot ja Läti 1 000 miljonit eurot. 22. oktoobril 2013 otsustas nõukogu anda Rumeeniale teist korda keskmise tähtajaga ennetavat rahalist abi: kuni 2 000 miljonit eurot laenuna, mille keskmine tähtaeg on maksimaalselt kaheksa aastat. Väljamakseid ei ole veel tehtud, kuid meetme võib käivitada ja rahalisi vahendeid taotleda kuni 30. septembrini 2015.

Maksebilansi tasakaalustamise vahendi 50 000 miljoni euro suurusest üldisest maksimummahust oli 2014. aasta 31. detsembri seisuga järel 39 600 miljonit eurot, mida vajaduse korral on võimalik abistamiseks kasutada. Maksebilansi tasakaalustamise vahendi laenude jääk kahanes 2014. aastal 11 400 miljonilt eurolt 8 400 miljonile eurole. Areng pärast 31. detsembrit 2014 2015. aasta jaanuaris tehti kaks täiendavat tagasimakset, kusjuures Läti maksis tagasi 1 200 miljonit eurot ja Rumeenia 1 500 miljonit eurot. Maksebilansi tasakaalustamise vahendi laenude jääk on 2015. aasta 31. märtsi seisuga seega 5 700 miljonit eurot. 3.1.3.Makromajandusliku finantsabi laenud Makromajanduslikku finantsabi käsitlevad otsused teevad harilikult Euroopa Parlament ja nõukogu (ELi toimimise lepingu artikkel 212). Kui olukord kolmandas riigis eeldab kiireloomulist finantsabi, võib nõukogu võtta otsuse vastu komisjoni ettepaneku põhjal (ELi toimimise lepingu artikkel 213); seda menetlust kasutati 2014. aastal Ukrainale mõeldud teise makromajandusliku finantsabi paketi puhul. 2014. aasta areng 14. aprillil 2014 otsustas nõukogu anda Ukrainale makromajandusliku finantsabi laene maksimaalselt 1 000 miljoni euro ulatuses. Laenud maksti täielikult välja 2014. aastal. 2010. aastal heaks kiidetu makromajanduslik finantsabi Ukrainale ja 2002. aastal heaks kiidetud abist veel saadaolevad vahendid ulatuvad 610 miljoni euroni laenude kujul. 2014. aastal maksti välja 360 miljonit eurot. 15. mail 2014 otsustasid Euroopa Parlament ja nõukogu anda laenudena makromajanduslikku finantsabi Tuneesia Vabariigile maksimaalselt 300 miljoni euro ulatuses. Abi saanud riigid maksid tagasi 96 miljonit eurot (Bosnia ja Hertsegoviina 4 miljonit eurot, endine Jugoslaavia Makedoonia vabariik 10 miljonit eurot, Liibanon 25 miljonit eurot, Montenegro 1 miljon eurot, Serbia 52 miljonit eurot ja Tadžikistan 4 miljonit eurot). Makromajandusliku finantsabi laenude jääk suurenes 2014. aasta 31. detsembri seisuga 564,6 miljonilt eurolt 1 828,6 miljonile eurole. Areng pärast 31. detsembrit 2014 2015. aasta veebruaris tehti Jordaaniale esimene 100 miljoni eurone osamakse (180 miljonist eurost). 2015. aasta aprillis maksti Ukrainale järelejäänud 250 miljonit eurot, mille kohta oli otsus tehtud varem, ning Gruusiale tehti esimene 10 miljoni eurone osamakse (23 miljonist eurost). 2015. aasta mais tehti Tuneesiale esimene 100 miljoni eurone osamakse (300 miljonist eurost). 3.1.4.Euratomi laenud Liikmesriikidele või teatavatele abikõlblikele riikidele, kes ei ole liikmesriigid (Venemaa Föderatsioon, Armeenia, Ukraina), antavate Euratomi laenude ülemmäär on 4 000 miljonit eurot, millest ligikaudu 85 % on juba välja makstud. 7. augustil 2013 allkirjastati 300 miljoni eurone laen Ukrainale olemasolevate tuumarajatiste ohutuse parandamiseks. Väljamakse saab teha siis, kui kõik tulemuslikkuse tingimused on rahuldavalt täidetud. 4 000 miljonist eurost järelejäänud 326 miljonit eurot saab kasutada uute projektide puhul. 2014. aasta areng

2014. aastal väljamakseid ei tehtud. Bulgaaria maksis tagasi 22,6 miljonit eurot, Rumeenia 10 miljonit eurot ja Ukraina 6,6 miljonile eurole vastava summa. 3.2.EIP välisrahastamise areng 2014. aasta areng Ajavahemikku 2007–2013 hõlmavat ELi tagatist EIP välisrahastamisele (2007.–2013. aasta välismandaat) pikendati 30. juunini 2014, kuna 31. detsembriks 2013 ei olnud nõukogu ja Euroopa Parlament uut asjaomast otsust vastu võtnud. 2014. aasta aprillis võeti vastu uus otsus, millega antakse EIP liiduvälistele tehingutele ELi tagatis ajavahemikuks 2014–2020. Otsuses on kehtestatud, et ELi tagatise ülemmäär tuleks jagada kindlaks määratud 27 000 miljoni euro suuruseks ülemmääraks ja fakultatiivseks 3 000 miljoni euro suuruseks lisasummaks. Fakultatiivse lisasumma osalise või täieliku aktiveerimise kohta tehakse otsus vastavalt seadusandlikule tavamenetlusele, tuginedes EIP vahehindamisele otsuse rakendamise kohta ja EIP tehingute arengule. Samal ajal sõlmiti 22. juulil 2014 uus tagatisleping, nagu on nõutud otsuse artiklis 14. Laenutehingud suurenesid 2014. aastal seoses 2007.–2013. aasta ja 2014.–2020. aasta välismandaadi kasutamisega eelmise aastaga võrreldes 15 % ja nende maht oli 4 059 miljonit eurot. Laene maksti välja 2 260 miljoni euro ulatuses (31. detsembriga 2013 võrreldes 17% rohkem). 2007.–2013. aasta mandaat on peaaegu täielikult ära kasutatud, arvestades et laenutehingute netomaht on 29 026 miljonit eurot, lubatud ülemmäär aga 29 484 miljonit eurot. Varasemate EIP välismandaatide kohta vaata komisjoni talituste töödokumendi tabel A3. Süüria valitsus jättis EIP ees intressi- ja laenumaksetega seotud kohustused ka 2014. aastal täitmata. EIP on taotlenud tagatisfondilt kõnealuste summade katmist (vt punkt 5.1.3). Mitme käesolevas punktis osutatud rahastamisvahendi laenujääk 2014. aasta 31. detsembri seisuga on esitatud tabelis 1. 4.ELi eelarvest kaetavad riskid 4.1.Riski mõiste ELi eelarvest kaetav risk tuleneb tagatud tehingutega seotud põhisumma jäägist ja intressidest. Käesolevas aruandes kasutatakse ELi eelarvest kaetavate (otse või fondi kaudu) riskide hindamiseks kahte meetodit. –„Kogu eelarvest kaetava riski” arvutamisel võetakse arvesse asjaomaste tehingute laenujäägi kogusummat konkreetsel kuupäeval, sh kogunenud intressid. –„Aastase eelarveriskina” määratletud eelarvemetoodika puhul arvutatakse maksimaalne summa, mille EL peaks eelarveaastal välja maksma, kui kõik tagatud laenudega seotud kohustused jäetaks täitmata . 4.2.Koguriski komponendid Kuni 2010. aastani tulenes ELi eelarvest kaetava laenujäägi kogusummaga seotud maksimaalne risk põhiliselt kolmandatele riikidele antud laenudest. Alates 2011. aastast on liikmesriikide rahandust tugevalt mõjutanud finantskriis, mistõttu EL on andnud liikmesriikide valitsemissektorite suuremate rahastamisvajaduste toetuseks rohkem laene. Sellest tulenevalt on riski komponentide osakaal muutunud. 31. detsembri 2014. aasta seisuga moodustasid laenujäägi kogusummast 69 % laenuvõtmistehingud, mis olid seotud liikmesriikidele antud laenudega, mis kaetakse otse ELi eelarvest (31. detsembri 2010. aasta seisuga oli see näitaja 45 %). 4.3.ELi eelarvest kaetav aastane risk Maksimaalne summa, mille EL peaks 2015. aastal välja maksma (otse ja fondi kaudu), eeldusel et kõik tagatud laenudega seotud kohustused jäetakse täitmata, on 12 379,8 miljonit eurot. See hõlmab 2015. aastal maksmisele kuuluvate tagatud laenude põhisummat ja intressimakseid, eeldusel et tagasimaksmata laene ei nõuta tagasi kiirendatud korras (üksikasjalikud andmed on esitatud komisjoni talituste töödokumendi tabelis A4). 4.3.1.Liikmesriikidega seotud risk

2015. aastal on fondist kaetav liikmesriikidega seotud maksimaalne aastane risk 9 811 miljonit eurot (ligikaudu 79 % aastasest koguriskist). Liikmesriikidega seotud risk hõlmab järgmist: a) enne liikmesriigi ELiga ühinemist antud EIP laenud ja/või makromajanduslik finantsabi ja/või Euratomi laenud; b) maksebilansi tasakaalustamise vahendi raames antud laenud ja c) Euroopa finantsstabiilsusmehhanismi raames antud laenud. Tabel 2. Liikmesriikide järjestus vastavalt 2015. aastal ELi eelarvest kaetavale aastasele riskile (miljonites eurodes) Järjestus Riik Laenud Maksimaalne aastane risk Riigi osakaal liikmesriikidega seotud aastases riskis Riigi osakaal aastases koguriskis (liikmesriigid ja kolmandad riigid) 1 Iirimaa c 5 676,4 57,9 % 45,9 % 2 Rumeenia a + b 1 882,5 19,2 % 15,2 % 3 Läti a + b 1 265,3 12,9 % 10,2 % 4 Portugal c 684,5 7,0 % 5,5 % 5 Bulgaaria a 86,1 0,9 % 0,7 % 6 Ungari a + b 63,0 0,6 % 0,5 % 7 Tšehhi Vabariik a 45,7 0,5 % 0,4 % 8 Poola a 42,8 0,4 % 0,3 % 9 Horvaatia a 40,6 0,4 % 0,3 % 10 Slovaki Vabariik a 15,1 0,2 % 0,1 % 11 Leedu a 4,8 < 0,1 % < 0,1 % 12 Sloveenia a 4.4 < 0,1 % < 0,1 % Kokku 9 811,1 100 % 79,3 % 4.3.2.Kolmandate riikidega seotud risk 2015. aastal kaetakse fondist kolmandate riikidega seotud aastase riski tulemusena maksimaalselt 2 568,7 miljonit eurot (21 % aastasest koguriskist). Kolmandate riikidega seotud risk hõlmab EIP laenutehinguid ja/või makromajanduslikku finantsabi ja/või Euratomi laene (üksikasjalikud andmed on esitatud komisjoni talituste töödokumendi tabelis A2b). Fond katab kolmandatele riikidele antud tagatud laene, mille tähtajad ulatuvad kuni 2042. aastani. Allpool on järjestatud kümme riiki (41st) vastavalt 2015. aastal tagasimaksmisele kuuluvatele summadele. Nende arvele langeb 2 106 miljonit eurot ehk 82 % fondi kaetavast kolmandate riikidega seotud aastasest riskist. Kõnealuste riikide majanduslikku olukorda on analüüsitud ja kommenteeritud talituste töödokumendi punktis 3. Iga riigi tabelis on märgitud ka reitinguagentuuride antud hinnang krediidikvaliteedile. Tabel 3. Kümme kõige olulisemat kolmandat riiki vastavalt fondist kaetavale aastasele riskile 2015. aastal (miljonites eurodes) Järjestus Riik Maksimaalne aastane risk Riigi osakaal kolmandate riikidega seotud aastases riskis Riigi osakaal aastases koguriskis (liikmesriigid ja kolmandad riigid) 1 Türgi 535,9 20,9 % 4,3 % 2 Maroko 309,8 12,1 % 2,5 % 3 Brasiilia 254,0 10,0 % 2,1 % 4 Serbia 242,0 9,4 % 2,0 % 5 Tuneesia 227,3 8,8 % 1,8 % 6 Egiptus 204,2 7,9 % 1,6 % 7 Bosnia ja Hertsegoviina 99,9 3,9 % 0,8 % 8 Liibanon 86,9 3,4 % 0,7 % 9 Lõuna-Aafrika Vabariik 86,3 3,4 % 0,7 % 10 Süüria 57,0 2,2 % 0,5 % 10 riiki kokku 2 106,3 82,0 % 17,0 % 5.Tagatiste realiseerimine ja fondi areng 5.1.Tagatiste realiseerimine 5.1.1.Väljamaksed sularahavarudest Kui võlgnik hilineb ELile makse tegemisega, kasutab komisjon viivituste ja neist tulenevate kulude vältimiseks laenutehingute teenindamisel oma sularahavarusid . 2014. aastal seda ei tehtud. 5.1.2.Väljamaksed ELi eelarvest Kui kohustused jäetaks täitmata, esitataks taotlus katta puudujääk ELi eelarvest. Kuna 2014. aastal ei jätnud liikmesriigid oma kohustusi täitmata, assigneeringuid ei taotletud. 5.1.3.Taotlused fondile ja sissenõutud summad Kui ELi poolt kolmandatele riikidele antud või ELi tagatud laenu saaja hilineb makse tegemisega, kasutatakse fondi, et katta täitmata jäetud kohustused kolme kuu jooksul alates taotluse esitamisest.