Seejärel kohaldati mõlema linna suhtes seirekorda: ELi institutsioonide ja organite nimetatud seitsmest sõltumatust eksperdist koosnev komisjon jälgis ja suunas linnades tehtavaid ettevalmistusi ning kandis lisaks hoolt selle eest, et täidetakse programmi ja kohustusi, mille põhjal linnad olid välja valitud. Donostia-San Sebastiáni ja Wrocławi esindajad osalesid komisjoni kokku kutsutud kahel ametlikul seirekoosolekul, mis toimusid 2013. aasta sügisel ja 2015. aasta kevadel. Seiremenetluse lõppedes esitas seirekomisjon Euroopa Komisjonile soovituse anda mõlemale linnale 1,5 miljoni euro suurune Melina Mercouri auhind. See programmi „Loov Euroopa“ raames rahastatav rahaline auhind maksti kahele Euroopa kultuuripealinnale välja 2015. aasta sügisel.

Euroopa kultuuripealinna meede on kavandatud selleks, et rõhutada Euroopa kultuuride rikkust, mitmekesisust ja ühiseid jooni ning seeläbi edendada Euroopa kodanike seas suuremat vastastikust mõistmist. Samuti on see mõeldud elavdama linnade pikaajalist kultuurilist arengut selle mõiste laiemas tähenduses, mis hõlmab sotsiaal-majanduslikku mõju, Euroopa kultuurivaldkonnas tegutsejate, loovisikute ja linnade vahelise koostöö tugevdamist ning kohalike (ja välismaalaste) kaasamist ja kultuurisündmustes osalemist.

Pärast seda, kui Euroopa kultuuripealinna algatus 1985. aastal valitsustevahelisel tasandil käivitati , hakkas see arenema, kuni sellest sai 1999. aastal täisväärtuslik ELi meede . Praegu on see reguleeritud otsusega nr 445/2014/EL , kuid linnade suhtes, mis on määratud Euroopa kultuuripealinnaks kuni aastani 2019, kohaldatakse otsust nr 1622/2006/EÜ.

Wrocław esitas väga selge visiooni, eriti seoses pikaajaliste eesmärkidega, mille hulka kuulusid nii teadlikkuse suurendamine Wrocławi/Alam-Sileesia kultuurilisest identiteedist ja selle suurem tunnustamine, sotsiaalse tegevuse jaoks avaliku ruumi loomine ja kodanike hoiakute kujundamine kui ka külastavate turistide arvu suurendamine. Kultuuriüritused olid jagatud valdkondlikesse allprogrammidesse (nt arhitektuur, film, ooper) ning sõltuvalt sihtrühmast nelja tasemesse, mis ulatusid dialoogist kohalike elanikega kuni selle tutvustamiseni, milline on linna roll Euroopa ja maailma kultuuris.

3.Välishindamine

3.1.Hindamistingimused

Hindamine hõlmab Euroopa 2016. aasta kahe kultuuripealinna programmi elluviimist kogu programmi kestel, alates programmi käivitamisest kuni programmi kestlikkuse ja pikaajalise mõjuga seotud aspektideni.

Eelkõige hinnatakse nende programmide asjakohasust, tõhusust, tulemuslikkust ja kestlikkust, samuti vaadeldakse ELi lisaväärtust ning meetme sidusust ja vastastikust täiendavust teiste ELi algatustega Lõpetuseks tehakse kahe linnaga seotud kogemuste põhjal konkreetsed ja üldised järeldused ning käsitletakse asjaolusid, mida peaksid arvesse võtma tulevased Euroopa kultuuripealinna tiitli kandjad, taotlejad ja ELi institutsioonid.

3.2.Hindamise metoodika ja piirangud

Hindamine ja selle metoodika kavandati nii, et need vastaksid otsuses nr 1622/2006/EÜ sätestatud nõuetele ning aitaksid luua põhjalikuma arusaama Euroopa kultuuripealinna meetme rakendamisest ja sellega seotud saavutustest. Eelkõige on hindamine väärtuslik võimalus heita möödunud aastale kriitiline pilk, et tuua kahe korraldajalinna kogemusi arvesse võttes välja õppetunnid ning soovitused seniste teadmiste ja arusaamade ümberkujundamiseks.

Nagu ka Euroopa 2007.–2015. aasta kultuuripealinnade meetme hindamisel, põhineb hindaja sekkumisloogika otsuses nr 1622/2006/EÜ sätestatud eesmärkide hierarhial.

Et tulemused oleksid võrreldavad, on hindamisel kasutatud metoodikas järgitud meetme varasemasel hindamisel rakendatud tõendite kogumise ja analüüsimise meetodeid .

Hindamisel tugineti kaht liiki andmetele ja vastavatele allikatele.

-Esmased andmed hõlmasid andmeid, mis olid kogutud kohapeal või mille olid esitanud kultuuripealinnad, nagu küsitlused, veebipõhised küsimustikud ja uuringud. Küsitlustega püüti eelkõige saada mõlema kultuuripealinna kohta kõikvõimalikke arvamusi, sealhulgas korraldusmeeskonnalt, kohaliku ja riigi tasandi otsusetegijatelt, olulistelt kultuurivaldkonnas tegutsejatelt, programmi elluviimises osalenud partneritelt ja tegelikke projekte juhtinud või neis osalenud organisatsioonide valimilt.

-Teiseste andmeallikate hulka kuulusid ELi dokumendid, algsed taotlused, taotlusprotsessiga seotud sisearuanded, seire- ja hindamisaruanded, kultuuripealinnade korraldatud või tellitud uuringud ja nende põhjal koostatud aruanded, ürituste programmid, reklaammaterjalid ja veebisaidid, kultuuri ja turismi käsitlevad statistilised andmed ning kultuuripealinnade esitatud kvantitatiivsed andmed rahastamise, tegevuse, väljundite ja tulemuste kohta.

-Hindamine ei hõlma laiemat avalikku konsultatsiooni. Nagu on selgitatud tegevuskavas , peetakse meedet kohalikuks meetmeks. Rahvusvahelised osalejad on laiali üle kogu Euroopa ja maailma ning nendeni on keeruline jõuda. Samuti oleksid väljendatud arvamused seotud konkreetsetel üritustel osalemisega ja neist ei oleks kasu Euroopa kultuuripealinna meetme kui terviku hindamisel.

Nagu kõigi varasemate Euroopa kultuuripealinnade järelhindamisel, on komisjon seisukohal, et rakendatud metoodika on asjakohane, võimaldades koostada piisavalt kindlal alusel rajaneva aruande, milles saab teha mõistlikke järeldusi Euroopa kultuuripealinna meetme tulemuslikkuse kohta.

Paraku on piiranguks asjaolu, et puuduvad lähteandmed, mida lõimida linna võrdlevasse uuringusse, mis hõlmab olukorda enne tiitli võitmist, kultuuripealinna aasta alguses ja pärast kultuuripealinna aasta lõppemist. Neid andmeid peetakse ülioluliseks, et saada usaldusväärse ja põhjaliku andmebaasi toel tasakaalustatud ülevaade meetme tegelikust mõjust linnale. Samas on hindamise jaoks eraldatavad eelarvevahendid (ligikaudu 70 000 eurot aastas) proportsionaalsed nende väheste rahaliste vahenditega, mille EL annab otse kultuuripealinnale (1,5 miljoni euro suurune Melina Mercouri auhind), ega võimalda korraldada eeluuringut (lähteuuring) ega järeluuringut (saavutatu hindamiseks). Eelarve tagasihoidlikkuse varjatud tagajärg on see, et esmaste andmete kogumine on laadilt pigem kvalitatiivne kui kvantitatiivne. Ehkki kvalitatiivsed andmed on hindamisel väga tähtsad, muutub kvantitatiivsete andmete nappuse korral vähem usaldusväärseks näiteks teave, millega tõendatakse kultuuripealinna meetme objektiivseid tulemusi ja mõju kultuurialastes ettevõtmistes osalemise laiendamisele.

Seega on aruande järeldused põhjendatud pigem rikkaliku kogumi kvalitatiivsete ja nn pehmete andmetega (nt eri liiki sidusrühmade seisukohad ja arvamused) kui ulatusliku kvantitatiivse andmekogumiga.

Komisjon on sellistest piirangutest igati teadlik ja nõustub nendega, olles need kindlaks teinud juba oma talituste töödokumendis, mis on lisatud ettepanekule võtta vastu otsus, millega kehtestatakse liidu meede „Euroopa kultuuripealinnad“ aastateks 2020−2033 . Seda probleemi silmas pidades on komisjoni ettepanekus ning selle alusel vastu võetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsuses ette nähtud, et kultuuripealinnaks nimetatud linnadest endist saab hindamise põhikorraldaja, kuna neil on hõlpsam hankida lähteandmeid ja koguda esmaseid andmeid tiitli mõju kohta.

Sellega seoses väärib toonitamist, et Donostia-San Sebastián ja Wrocław tellisid uuringu – vastavalt San Sebastiáni Sihtasutuselt ja Wrocławi Ülikooli sotsioloogiainstituudilt –, et mõista paremini Euroopa kultuuripealinna meetme mõju peamistele osalejatele, nagu kultuuriasutused, kultuuri- ja loometööstus ning kodanikud, ent samuti rahvusvahelisele mõõtmele ja majandusele.

Hoolimata kvantitatiivsete andmete ja muude sõltumatute tõendite nappusest leiab komisjon kokkuvõtteks, et kogutud tõendid on hindamise toetamiseks piisavalt usaldusväärsed, ning jagab oma üldist hinnangut ja järeldusi, mis peaksid andma üldjuhul tõese ja täieliku pildi Euroopa 2016. aasta kultuuripealinna meetmest.