P9_TA(2021)0500

Naiste ja meeste võrdõiguslikkus Euroopa Liidus ajavahemikus 2018–2020

Euroopa Parlamendi 15. detsembri 2021. aasta resolutsioon naiste ja meeste võrdõiguslikkuse kohta Euroopa Liidus ajavahemikus 2018–2020 (2021/2020(INI))

(2022/C 251/02)

Euroopa Parlament,

— võttes arvesse Euroopa Liidu lepingu artikleid 2 ja 3, Euroopa Liidu toimimise lepingu artikleid 6, 8, 10, 83, 153 ja 157 ning Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikleid 21 ja 23,

— võttes arvesse 1948. aasta inimõiguste ülddeklaratsiooni,

— võttes arvesse naiste ja meeste võrdse kohtlemise eri aspekte käsitlevaid ELi direktiive alates 1975. aastast, nimelt nõukogu 19. detsembri 1978. aasta direktiivi 79/7/EMÜ meeste ja naiste võrdse kohtlemise põhimõtte järkjärgulise rakendamise kohta sotsiaalkindlustuse valdkonnas (1), nõukogu 11. detsembri 1986. aasta direktiivi 86/613/EMÜ füüsilisest isikust ettevõtjatena, kaasa arvatud põllumajanduses füüsilisest isikust ettevõtjatena tegutsevate meeste ja naiste võrdse kohtlemise põhimõtte kohaldamise kohta, ja füüsilisest isikust ettevõtjatena tegutsevate naiste kaitse kohta seoses raseduse ning sünnitusega (2), nõukogu 19. oktoobri 1992. aasta direktiivi 92/85/EMÜ rasedate, hiljuti sünnitanud ja rinnaga toitvate töötajate tööohutuse ja töötervishoiu parandamise meetmete kehtestamise kohta (3), nõukogu 13. detsembri 2004. aasta direktiivi 2004/113/EÜ meeste ja naiste võrdse kohtlemise põhimõtte rakendamise kohta seoses kaupade ja teenuste kättesaadavuse ja pakkumisega (4), Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. juuli 2006. aasta direktiivi 2006/54/EÜ meeste ja naiste võrdsete võimaluste ja võrdse kohtlemise põhimõtte rakendamise kohta tööhõive ja elukutse küsimustes (5), nõukogu 8. märtsi 2010. aasta direktiivi 2010/18/EL, millega rakendatakse Euroopa Tööstuse ja Tööandjate Keskliitude Ühenduse, Euroopa Käsitööga Tegelevate Väikeste ja Keskmise Suurusega Ettevõtete Keskliidu, Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse ja Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni poolt vanemapuhkuse kohta sõlmitud muudetud raamkokkulepet (6) ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. juuli 2010. aasta direktiivi 2010/41/EL füüsilisest isikust ettevõtjatena tegutsevate meeste ja naiste võrdse kohtlemise põhimõtte kohaldamise kohta, millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 86/613/EMÜ (7),

— võttes arvesse 1949. aasta ÜRO inimkaubanduse ja kupeldamise keelustamise konventsiooni,

— võttes arvesse ÜRO kestliku arengu tegevuskava aastaks 2030 ja kestliku arengu eesmärke, eelkõige eesmärki nr 5 ning selle alaeesmärke ja näitajaid,

— võttes arvesse Euroopa Nõukogu naistevastase vägivalla ja perevägivalla ennetamise ja tõkestamise konventsiooni (Istanbuli konventsioon),

— võttes arvesse 15. septembril 1995. aastal neljandal naiste maailmakonverentsil vastu võetud Pekingi deklaratsiooni ja tegevusprogrammi ning nendest tulenevaid dokumente, mis võeti vastu ÜRO erakorralistel istungjärkudel „Peking + 5“, „Peking + 10“, „Peking + 15“ ja „Peking + 20“,

— võttes arvesse ÜRO 18. detsembri 1979. aasta konventsiooni naiste diskrimineerimise kõigi vormide likvideerimise kohta,

— võttes arvesse Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni konventsiooni nr 100 mees- ja naistöötajate võrdse tasustamise kohta võrdväärse töö eest,

— võttes arvesse Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni konventsiooni nr 156 perekondlike kohustustega töötajate kohta (mees- ja naistöötajate võrdsed võimalused ja võrdne kohtlemine),

— võttes arvesse komisjoni 5. märtsi 2020. aasta teatist „Võrdõiguslik liit: soolise võrdõiguslikkuse strateegia 2020–2025“(COM(2020)0152),

— võttes arvesse komisjoni 12. novembri 2020. aasta teatist „Võrdõiguslikkuse liit: LGBTIQ-inimeste võrdõiguslikkuse strateegia 2020–2025“ (COM(2020)0698),

— võttes arvesse komisjoni talituste 5. märtsi 2021. aasta töödokumenti „2021 Report on gender equality in the EU“ (2021. aasta aruanne soolise võrdõiguslikkuse kohta ELis) (SWD(2021)0055),

— võttes arvesse komisjoni 24. märtsi 2021. aasta teatist „ELi lapse õiguste strateegia“ (2020–2025) (COM(2021)0142),

— võttes arvesse Euroopa Parlamendi sisepoliitika peadirektoraadi 30. septembril 2020 avaldatud uuringut „The gendered impact of the COVID-19 crisis and post-crisis period“ (COVID-19 kriisi ja kriisijärgse perioodi soolisustatud mõju),

— võttes arvesse Euroopa Soolise Võrdõiguslikkuse Instituudi 2019. ja 2020. aasta soolise võrdõiguslikkuse indeksit,

— võttes arvesse oma 9. juuni 2015. aasta resolutsiooni ELi naiste ja meeste võrdõiguslikkuse strateegia kohta 2015. aasta järgseks perioodiks (8),

— võttes arvesse oma 14. juuni 2017. aasta resolutsiooni vajaduse kohta koostada ELi strateegia soolise pensionilõhe kaotamiseks ja ärahoidmiseks (9),

— võttes arvesse oma 17. detsembri 2020. aasta resolutsiooni vajaduse kohta luua soolise võrdõiguslikkusega tegelev nõukogu koosseis (10),

— võttes arvesse oma 21. jaanuari 2021. aasta resolutsiooni ELi soolise võrdõiguslikkuse strateegia kohta (11),

— võttes arvesse oma 21. jaanuari 2021. aasta resolutsiooni soolise perspektiivi kohta COVID-19 kriisi ajal ja selle järgsel perioodil (12),

— võttes arvesse oma 11. veebruari 2021. aasta resolutsiooni naiste õigustega seonduvate eelseisvate probleemide kohta Euroopas rohkem kui 25 aastat pärast Pekingi deklaratsiooni ja tegevusprogrammi vastuvõtmist (13),

— võttes arvesse oma 24. juuni 2021. aasta resolutsiooni seksuaal- ja reproduktiivtervise ning seonduvate õiguste olukorra kohta ELis seoses naiste tervisega (14),

— võttes arvesse kodukorra artiklit 54,

— võttes arvesse naiste õiguste ja soolise võrdõiguslikkuse komisjoni raportit (A9-0315/2021),

A. arvestades, et naiste õigused kuuluvad inimõiguste hulka ja on seega universaalsed ja jagamatud, nagu on sätestatud Euroopa Liidu lepingus ja põhiõiguste hartas; arvestades, et võitlus soolise võrdõiguslikkuse ning naiste õiguste edendamise ja kaitsmise eest on tõeliselt ühine ülesanne, mis eeldab ELi institutsioonide ja liikmesriikide kiiremat edasiliikumist ja jõupingutusi; arvestades, et EL ja selle liikmesriigid peavad püüdma võidelda soolise ebavõrdsuse ja diskrimineerimise vastu, edendama soolist võrdõiguslikkust ning tagama naistele ja meestele kogu nende mitmekesisuses võrdsed õigused ja võrdse kohtlemise, samuti tagama, et neil on võrdne mõjuvõim ja võimalused kujundada ühiskonda ja oma elu; arvestades, et Euroopa Soolise Võrdõiguslikkuse Instituudi andmetel saavutame täieliku soolise võrdõiguslikkuse kõige varem alles 60 aasta pärast; arvestades, et soolist võrdõiguslikkust ei ole ELis veel saavutatud ning edusammud on endiselt aeglased, teatavates piirkondades ja riikides peatunud või isegi tagasikäiku teinud; arvestades, et ELI näitaja soolise võrdõiguslikkuse indeksis on alates 2010. aastast suurenenud ainult 4,1 punkti ja alates 2017. aastast 0,5 punkti (15); arvestades, et liikmesriikide keskmine tulemus oli 2020. aastal 67,9 punkti 100st;

B. arvestades, et naistel peavad olema meestega võrdsed võimalused majandusliku sõltumatuse saavutamiseks; arvestades, et kuigi naiste tööhõive määr on tõusnud, valitseb tööturul endiselt murettekitav ja problemaatiline sooline ebavõrdsus, samas kui pandeemiast põhjustatud suundumused tööturul avaldavad naistele suuremat mõju kui meestele (16); arvestades, et tööealiste meeste tööhõive määr ELi 27 liikmesriigis oli 2019. aastal 79 %, ületades naiste oma 11,7 protsendipunkti võrra; arvestades, et tööturul osalemisega seoses on ELis osaajatöö 8 %-l meestest ning 31 %-l naistest, mis näitab püsivat ebavõrdsust; arvestades, et sooline ebavõrdsus täistööajale taandatud tööhõive määras on alates 2010. aastast kasvanud kaheksas liikmesriigis; arvestades, et tööturu valdkondadevahelise ja kutsealase soolise segregatsiooni probleemi lahendamisel on edasiminek olnud liiga vähene; arvestades, et tööhõivelõhe on eriti suur halva sotsiaal-majandusliku seisundiga naiste puhul, nagu üksikemad, naissoost hooldajad, puudega naised, sisserännanud ja pagulasnaised, erineva rassilise ja etnilise taustaga ning usuvähemustest pärit naised, madala haridustasemega naised, LGBTIQ+-naised ning noored ja eakad naised;

C. arvestades, et ELis makstakse naistele keskmiselt 14 % vähem tunnitasu kui meestele, ning arvestades, et sooline palgalõhe varieerub liikmesriigiti 3,3 %-st 21,7 %-ni; arvestades, et kuigi meeste ja naiste võrdse tasustamise põhimõte kuulub 1957. aastast alates ELi õigustikku ja seda arvestab märkimisväärne osa riiklikest õigusaktidest, ning vaatamata erinevuste vähendamiseks võetud meetmetele ja kulutatud vahenditele on edusammud olnud äärmiselt aeglased ja palkade ebavõrdsus on mitmes liikmesriigis isegi suurenenud; arvestades, et oma hoolduskohustuste tõttu teevad naised sagedamini osaajatööd kui mehed (8,9 miljonit naist, 560 000 meest); arvestades, et kasvavad pikaajalise hoolduse vajadused ja hooldusteenuste puudus suurendavad soolist ebavõrdsust peredes ja tööhõivevaldkonnas; arvestades, et Eurostati andmete kohaselt kasvas naiste töötus 2020. aasta aprilli 6,9 %-lt sama aasta augustiks 7,9 %-le, samas kui meeste töötus suurenes sellel perioodil 6,5 % -lt 7,1 %-le;

D. arvestades, et naised kogevad mitmetist ebavõrdsust ja diskrimineerimist, sealhulgas seoses rassilise, etnilise või sotsiaalse kuuluvuse, seksuaalse sättumuse, soolise identiteedi ja sooväljenduse, usu või veendumuste, elanikustaatuse või puudega, ning arvestades, et tuleb teha pingutusi diskrimineerimise kõigi vormide tõkestamiseks, et saavutada kõigi naiste sooline võrdõiguslikkus; arvestades, et ELi poliitikas ei ole seni rakendatud mitmetist lähenemisviisi ja on keskendutud ainult diskrimineerimise individuaalsele mõõtmele, alahinnates selle institutsioonilist, struktuurilist ja ajaloolist mõõdet; arvestades, et mitmetise analüüsi rakendamine võimaldab ühtaegu mõista struktuurilisi tõkkeid ja pakub ka tõendeid võrdlusaluste loomiseks ning aitab ette valmistada strateegilist ja tulemuslikku poliitikat süsteemse diskrimineerimise, tõrjumise ja sotsiaalse ebavõrdsuse vastu;

E. arvestades, et komisjoni 2021. aasta aruandes soolise võrdõiguslikkuse kohta ELis jõuti järeldusele, et COVID-19 pandeemia on naiste elu tugevasti mõjutanud ja suurendanud soolist ebavõrdsust peaaegu igas eluvaldkonnas; arvestades, et töötajatest, kes on pandeemia tõrjumisel eesliinil, nagu õed, arstid ja koristajad, moodustavad ligikaudu 70 % naised; arvestades, et pandeemia mitmekordne mõju naistele ulatub soolise ja koduvägivalla ning ahistamise sagenemisest tasustamata hooldus- ja majapidamiskohustuste koormuse suurenemiseni, kusjuures naised täidavad jätkuvalt enamikku majapidamis- ja pereülesandeid, seda enam siis, kui nad teevad kaugtööd, on töötud või töötavad osalise tööajaga; arvestades, et lisaks on naised, eelkõige need, kes töötavad tervishoiu-, hooldus- ja muudes naiste ülekaaluga ja ebakindlates sektorites, tööturul majanduslikult ebasoodsamas olukorras ning neil on piiratud juurdepääs seksuaal- ja reproduktiivtervisele ning seonduvatele õigustele; arvestades, et pandeemia majanduslik mõju ähvardab tagasi pöörata viimasel aastakümnel vaevaga saavutatud edusammud naiste majandusliku sõltumatuse suunas; arvestades, et naiste tööhõive on pandeemia ajal vähenenud järsemalt kui 2008. aasta majanduslanguse ajal (17) ning sellel on naistele ja nende peredele ning laiemale majandusele märkimisväärsed tagajärjed, sh võimaluste, vabaduste, õiguste ja heaolu vähenemine; arvestades, et 2021. aasta ülemaailmses soolise ebavõrdsuse aruandes märgitakse, et aeg, mille jooksul peaks suudetama ülemaailmne sooline ebavõrdsus kaotada, on pikenenud põlvkonna võrra, 99,5 aastalt 135,6 aastale (18);

F. arvestades, et viimasel kümnendil on spordis pööratud enneolematult tähelepanu soolisele võrdõiguslikkusele, kuid mitte alati parimatel põhjustel ja eesmärkidel, eriti mis puutub naiste tegelikesse õigustesse;

G. arvestades, et Euroopa Soolise Võrdõiguslikkuse Instituut määratleb naistevastast soolist vägivalda kui mis tahes vormis vägivalda, mis on suunatud naiste vastu, sest nad on naised, või mis mõjutab naisi ebaproportsionaalsel määral; arvestades, et naistevastane vägivald on kõigis oma vormides (füüsiline, seksuaalne, psühholoogiline, majanduslik või kübervägivald) inimõiguste rikkumine, naiste äärmuslik diskrimineerimine ja üks suurimaid takistusi soolise võrdõiguslikkuse saavutamisel; arvestades, et sooline vägivald tuleneb võimu ebavõrdsest jaotusest sugude vahel, patriarhaalsetest struktuuridest ja soostereotüüpidest, mis on viinud meeste domineerimiseni naiste üle ja naiste diskrimineerimiseni meeste poolt ning võib esineda eri kujul, intensiivsusega ja vormis; arvestades, et soolisest vägivallast vaba ühiskonda tuleb pidada soolise võrdõiguslikkuse absoluutseks eeltingimuseks;

H. arvestades, et 31 % Euroopa naistest on kogenud füüsilist ja/või seksuaalset vägivalda ning lugematu arv naisi kogeb seksuaalseid rünnakuid ja ahistamist lähisuhetes ja avalikus elus (19); arvestades, et mitme liikmesriigi aruanded ja arvnäitajad osutavad soolise vägivalla murettekitavale kasvule COVID-19 pandeemia ajal; arvestades, et Maailma Terviseorganisatsiooni andmetel on mõni liikmesriik teatanud, et pandeemia ajal on lähisuhtevägivalla ohvriks langenud naiste hädaabikõnede arv kasvanud 60 % (20); arvestades, et Europoli aruande kohaselt on ELis järsult suurenenud laste seksuaalne kuritarvitamine internetis (21); arvestades, et liikumispiirangute mõju sotsiaalsele, majanduslikule, psühholoogilisele ja demokraatlikule elule on olnud ebaproportsionaalselt ränk haavatavas olukorras inimestele ja naistele, eelkõige seoses vägivallaga kokkupuutumise, suurema majandusliku sõltuvuse ning ebavõrdsusega töökohal ja hooldusrollide vahel; arvestades, et lisaks muudavad liikumispiirangud abi otsimise lähisuhtevägivalla ohvrite jaoks keerulisemaks, kuna nad on sageli sunnitud viibima koos oma väärkohtlejatega kodus ning nende juurdepääs tugiteenustele on piiratud; arvestades, et ebapiisavad tugistruktuurid ja ressursipuudus on seda nn varipandeemiat veelgi süvendanud;

I. arvestades, et leidub murettekitavaid soolise võrdõiguslikkuse ja feminismi vastaseid liikumisi, mis ründavad naiste õigusi kogu Euroopas, seavad kahtluse alla saavutused ja edusammud ning õõnestavad seega demokraatlikke väärtusi; arvestades, et tagasilöök soolise võrdõiguslikkuse poliitika ja naiste õiguste vastu on kujunemas tõsiseks probleemiks;

J. arvestades, et inimkaubandus on ülimalt soolisustatud nähtus ja peaaegu kolm neljandikku teatatud ohvritest ELis on naised ja tüdrukud, kellega kaubitseti valdavalt seksuaalse ärakasutamise eesmärgil; arvestades, et inimkaubandus moodustab järjest suurema osa organiseeritud kuritegevusest ja inimõiguste rikkumistest; arvestades, et 78 % kõigist inimkaubanduse lapsohvritest on tüdrukud ning 68 % inimkaubanduse täiskasvanud ohvritest on naised;

K. arvestades, et juurdepääs seksuaal- ja reproduktiivtervisele ning seonduvatele õigustele, sealhulgas seksuaal- ja suhteharidusele, pereplaneerimisele, rasestumisvastastele vahenditele ning ohutule ja seaduslikule abordile on soolise võrdõiguslikkuse saavutamiseks ja soolise vägivalla kaotamiseks hädavajalikud; arvestades, et tüdrukute ja naiste autonoomia ning võimalus teha oma keha ja elu kohta vabalt ja sõltumatult otsuseid on nende majandusliku sõltumatuse ning seega soolise võrdõiguslikkuse ja soolise vägivalla kaotamise eeltingimused; arvestades, et on lubamatu, et mitu liikmesriiki püüab praegu piirata juurdepääsu seksuaal- ja reproduktiivtervisele ning seonduvatele õigustele tugevalt piiravate seaduste kaudu, mis põhjustavad soolist diskrimineerimist ja kahjustavad naiste tervist;

L. arvestades, et vaesus ja sotsiaalse tõrjutuse oht mõjutab ELis naisi ebaproportsionaalselt rohkem kui mehi, eelkõige naisi, kes kogevad mitmetisi diskrimineerimise vorme, mis tulenevad struktuurilistest teguritest, soonormidest ja stereotüüpidest; arvestades, et alates 2010. aastast on sooline palgalõhe suurenenud 17 liikmesriigis ning sooline sissetulekute vahe kasvanud 19 liikmesriigis, mis on kaasa toonud palkade ja sissetulekute soolise ebavõrdsuse üldise suurenemise ELis (22); arvestades, et 2019. aastal oli 40,3 % ELi üksikvanemaga leibkondadest vaesuse või sotsiaalse tõrjutuse ohus (23); arvestades, et naised on suuremas vaesuse ja töökoha ebakindluse ohus, kusjuures need, kes on ohus, töötavad sageli madalapalgalistel töökohtadel, kus palgad ei ole piisavad, et ületada vaesuspiiri ja pääseda ebakindlatest töötingimustest;

M. arvestades, et oluline on tagada võrdse või võrdväärse töö eest võrdse tasu maksmise põhimõte, nagu aluslepingutes on sätestatud;

N. arvestades, et ELi sooline palgalõhe on 14,1 % ja varieerub liikmesriigiti; arvestades, et soolisel palgalõhel on mitu tagajärge, sealhulgas 29,5-protsendiline (24) erinevus pensioniõigustes, mis toob kaasa soolise pensionilõhe, mis seab eakamad naised suuremasse vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse ohtu; arvestades, et see on tingitud karjääri- ja tööhõivelünkadest, mis on naistel hoolduskohustuste ja/või osalise tööajaga töötamise tõttu aja jooksul tekkinud, ning selle tagajärgedest juurdepääsul rahalistele vahenditele, nagu hüvitised ja pensionimaksed; arvestades, et õigus võrdse või võrdväärse töö eest võrdse tasu saamisele ei ole alati tagatud ning see on endiselt üks suuremaid probleeme palgadiskrimineerimise vastases võitluses (25); arvestades, et soolise palgalõhe kõrvaldamiseks on oluline, et vanemapuhkus jagataks sooliselt võrdselt; arvestades, et kuigi töö naiste ülekaaluga sektorites, nagu hooldus, puhastus, jaekaubandus ja haridus, on väga oluline ja suure sotsiaal-majandusliku väärtusega, on see pahatihti vähem hinnatud ja tasustatud kui töö meeste ülekaaluga sektorites; arvestades, et see asjaolu toob esile tungiva vajaduse hinnata ümber palkade piisavus neis valdkondades, kus valitseb naiste ülekaal;

O. arvestades, et ELis töötab täistööajaga 20,6 % puuetega naistest, samas kui puuetega meeste puhul on see näitaja 28,5 %; arvestades, et arvandmete järgi on ELis vaesumise ja sotsiaalse tõrjutuse ohus keskmiselt 29,5 % puudega naistest, samas kui meeste puhul on see osakaal 27,5 %;

P. arvestades, et soolised stereotüübid mõjutavad endiselt tööjaotust kodus, hariduses, töökohal ja ühiskonnas; arvestades, et tasustamata hooldus- ja majapidamistöid teevad peamiselt naised, kellel on sellega seoses oluline roll, kuid kellele see paneb ebaproportsionaalse koormuse; arvestades, et COVID-19 pandeemia on paljastanud ehmatava olukorra Euroopa hooldekodudes ja kogu hooldussektoris, kus töötavad enamasti naised; arvestades, et 80 % hooldustööst teevad ELis mitteametlikud hooldajad, kellest 75 % on naised (26); arvestades, et enne COVID-19 puhangut kulutasid naised ELis tasustamata hooldus- ja majapidamistöödele nädalas keskmiselt 13 tundi rohkem kui mehed; arvestades, et hoolduskohustuste ebavõrdset jaotust liikmesriikides süvendab piiratud või täielikult puuduv juurdepääs sobivatele ja kättesaadavatele hooldusasutustele, sealhulgas laste ja eakate hoolekandeasutustele, mis põhjustab tööturult eemalviibimise perioode ning suurendab soolist palga- ja pensionilõhet; arvestades, et 2019. aastal oli ELi tööturult eemal 7,7 miljonit 20–64-aastast naist, kuna nad hoolitsesid laste või teiste hooldust vajavate inimeste eest, samas kui meeste puhul oli vastav arv 450 000; arvestades, et investeerimine universaalteenustesse, sealhulgas hooldusteenustesse, võib kergendada naistele pandud ebaproportsionaalset hooldusvastutust ja parandada nende suutlikkust tööturul vabalt osaleda; arvestades, et kõigil, olenemata soost, on õigus töötada ning oma töö- ja eraelu tasakaalustada;

Q. arvestades, et töö- ja eraelu tasakaalu saavutamise meetmed on olulised, et tagada hoolduskohustuste võrdne jaotus naiste ja meeste vahel ning kõrvaldada sissetulekute ja tööhõivega seotud ebavõrdsus; arvestades, et töö- ja eraelu tasakaalu saavutamine sõltub sellest, kui kättesaadavad ja juurdepääsetavad on kvaliteetsed ja taskukohased avalikud hooldusteenused; arvestades, et tagada ja säilitada tuleks kõik rasedus- ja sünnitushüvitised ning liikmesriigid peaksid täielikult rakendama töö-ja eraelu tasakaalustamise direktiivi (27); arvestades, ilma et see piiraks naiste valikuid, et imetamise ja rinnaga toitmise kaitsmiseks ja edendamiseks on vaja riiklikku poliitikat;

R. arvestades, et komisjon võttis 5. märtsil 2020 vastu soolise võrdõiguslikkuse strateegia 2020–2025, et näha ette laiahaardeline raamistik soolise võrdõiguslikkuse edendamiseks ELis; arvestades, et poliitika peab soolise võrdõiguslikkuse edendamisele rohkem kaasa aitama; arvestades, et kasvav töötus, suurenev ebakindlus, madalad palgad ja eelarvekärped, sealhulgas avalike teenuste, eelkõige tervishoiu ja hariduse valdkonnas, mõjutavad naisi ebaproportsionaalselt palju; arvestades, et Euroopa Parlament on palunud komisjonil koostada konkreetne tegevuskava koos ajakavade, eesmärkide, iga-aastase läbivaatamis- ja järelevalvemehhanismi, selgete ja mõõdetavate edunäitajate ja sihipäraste lisameetmetega; arvestades, et oma poliitika ja programmide ning suhete kaudu liikmesriikidega, sh tihedas koostöös riiklike taastefondide valdkonnas, peaks EL liikmesriike tähelepanelikult hindama, tagamaks, et nad võtavad nõuetekohaselt arvesse COVID-19 kriisi soolist mõõdet;

S. arvestades, et naiste osakaal ELi liikmesriikide parlamentides (mõlemas kojas) oli 2010. aasta 24 %-lt kasvanud 2020. aastaks 32 %-ni; arvestades, et sooline tasakaal riikide valitsuste ministrite hulgas oli 2010. aasta 26 %-lt kasvanud 2020. aastaks 32 %-ni; arvestades, et liikmesriikide vahel on siiski märkimisväärseid erinevusi ning üksnes seitse liikmesriiki on saavutanud soolise võrdsuse või sooliselt tasakaalustatud valitsuse; arvestades, et muutuste tempo piirkondlikul ja kohalikul tasandil on endiselt väga aeglane – 2019. aastal oli piirkondlikes parlamentides vaid 29 % naisi ning Ungaris, Slovakkias ja Rumeenias oli meeste esindatus üle 80 %;

T. arvestades, et õigus saada võrdväärse töö eest võrdset tasu ei ole pahatihti ikka veel tagatud, isegi kui see on seadusega sätestatud; arvestades, et sellise diskrimineerimise algpõhjustega tuleb tegeleda, kas kaitstes ja tugevdades töötaja õigusi või tõhustades ettevõtete järelevalvet, eriti riiklike tööinspektsioonide poolt; arvestades, et kollektiivläbirääkimised on peamine viis saavutada soolise ebavõrdsuse vähenemine ja kadumine;

U. arvestades, et sooline võrdõiguslikkus ning rohe- ja digiüleminek on omavahel tihedalt seotud ning naiste kaasamine otsuste tegemisse on kestliku arengu ning nii rohe- kui ka digiülemineku tõhusa juhtimise eeltingimus, et saavutada õiglane üleminek, mille käigus ei jäeta kedagi kõrvale; arvestades, et kõik kliima- ja digipoliitika meetmed peavad hõlmama soolist ja mitmetist perspektiivi;

V. arvestades, et meeste kaasamise ja isaduse mõju peredele näitab, et hoolivad mehed on laste optimaalseks arenguks olulised ning et nad saavad parandada töö- ja eraelu tasakaalu ning aidata korvata sooliselt ebaõiglasi suhteid; arvestades, et meeste osalemine võib aidata ennetada perevägivalda ja luua õiglasemat ühiskonda;

W. arvestades, et soostereotüüpide püsimine ning ootused meeste ja poiste rollide suhtes võivad neid takistada väljendamast oma positiivseid emotsioone ja võtmast omaks negatiivseid emotsioone, näiteks kurbust ja ärevust, ning selle tagajärjel võivad mehed ja poisid ilmutada suuremat agressiivsust ja viha kui naised; arvestades, et see võib kallutada mehi ja poisse suurema tõenäosusega kasutama vägivalda, näiteks soolist vägivalda;

X. arvestades, et sooline tasakaalustamatus on püsiv nähtus keskpankades, mis on majandusotsuste tegemise keskmes ning vormivad sotsiaalset, poliitilist ja majanduslikku tegelikkust; arvestades, et praegu juhivad kõiki ELi liikmesriikide keskpanku mehed ja naistele kuulub üksnes veerand (24,6 %) kohtadest ELi riikide keskpankade peamistes otsuseid tegevates organites;

Y. arvestades, et Euroopa Soolise Võrdõiguslikkuse Instituut on leidnud, et ELi liikmesriikide tulemused soolõimes on alates 2012. aastast halvenenud; arvestades, et vaatamata valitsuste veidi suuremale püüdlusele avalikus halduses sugu arvesse võtta on soolõime struktuuride kättesaadavus ja soolõime vahendite kasutamine vähenenud;

Sooliselt võrdõiguslik majandus

1. rõhutab, et tuleb austada õigust töötada, õigust võrdsele töötasule ja võrdsele kohtlemisele, sest see on hädavajalik eeltingimus, et naistel oleksid tõepoolest võrdsed õigused, et nad oleksid majanduslikult sõltumatud ja saaksid ennast ametialaselt teostada; rõhutab, et võrdsed võimalused ja naiste suurem osalemine tööturul suurendavad Euroopas majanduslikku jõukust; on veendunud, et soolise ebavõrdsuse kaotamine peab olema töökohal keskne kaalutlus; tuletab meelde, et naised on üleesindatud madala ja miinimumpalga saajate ja osalise tööajaga töötajate seas ning ebakindlate töötingimustega töökohtadel; tunnustab kõigi töötajate õigust õiglasele töötasule, mis on piisav neile ja nende perekondadele inimväärse elatustaseme tagamiseks; nõuab seetõttu tungivalt, et tõhustataks võitlust ebakindlate töösuhete vastu, et kõik töötajad saaksid endale ja oma perekondadele inimväärse elatustaseme tagamiseks piisavat õiglast tasu seadusjärgsete miinimumpalga kehtestamise mehhanismide või kollektiivlepingute kaudu, mis on kooskõlas põhimõttega, et iga alaline töökoht peab hõlmama tulemuslikku töösuhet koos õiguste tunnustamise ja tugevdamisega töökohal; kutsub komisjoni ja liikmesriike üles seadma sihiks kõrvaldada ebakindlad töösuhted ja mittevabatahtlik osaajatöö, et parandada naiste olukorda tööturul; ergutab liikmesriike koostöös sotsiaalpartneritega võitlema meeste ja naiste ebavõrdsuse vastu poliitika abil, mis suurendab kõigi töötajate ja nende perekondade töö, palga, töö- ja elutingimuste väärtust;

2. juhib tähelepanu vajadusele pöörata suurt tähelepanu oma riiki rahvusvahelistel ja Euroopa võistlustel esindavate professionaalsete ja mitteprofessionaalsete tippsportlaste olukorrale ja õigustele nii sportlaskarjääri ajal kui ka pärast seda; nõuab tungivalt, et liikmesriigid tagaksid lastele ja noortele täieliku õiguse spordis osaleda ning võitleksid laieneva sotsiaalse lõhe vastu, mis on seotud spordivõimalustele juurdepääsuga;

3. tunneb muret 2020. ja 2021. aasta soolise võrdõiguslikkuse indeksi tulemuste pärast; rõhutab, et üle kolmandiku liikmesriikidest sai 2018. aastal vähem kui 60 punkti ( 28 ) ; peab kahetsusväärseks edusammude aeglust võrdõiguslikkuse saavutamisel ja asjaolu, et mitte kõik liikmesriigid ei sea seda oma poliitikakujundamise prioriteediks; peab kahetsusväärseks, et Sloveenias on soolise võrdõiguslikkuse valdkonnas toimunud tagasiminek ja riigi punktisumma langes 2019. aastal 0,1 punkti võrra; kutsub liikmesriike üles võtma praktilisi meetmeid, et tagada naiste võrdne juurdepääs tööturule, tööhõivele ja töötingimustele, sealhulgas võrdsete õiguste ja võrdse tasuga tööle ning õiglasele tasule, eelkõige sektorites, kus naised on enamuses; rõhutab sotsiaalpartnerite ja kollektiivläbirääkimiste rolli ebavõrdsuse vähendamisel ja ületamisel ning soolise võrdõiguslikkuse edendamisel ja naiste palgadiskrimineerimise lõpetamisel kõigi naiste suhtes kogu nende mitmekesisuses; nõuab võrdse ja võrdväärse töö eest võrdse tasu maksmise põhimõtte de jure ja de facto järgimist;

4. tunnustab komisjoni ettepanekut siduvate läbipaistvusmeetmete kohta kui olulist algatust, et võidelda võrdse ja võrdväärse töö eest võrdse tasu maksmise põhimõtte nimel ja seda põhimõtet kohaldada, kuid rõhutab, et ainult palkade läbipaistvus ei lahenda palgaerinevuste taga peituvat sügavat soolist ebavõrdsust; kutsub liikmesriike üles määratlema selged eesmärgid soolise palga- ja pensionilõhe kaotamiseks; rõhutab vajadust lisada sellesse tegevuskavasse mitmetine perspektiiv ning erinev tegelikkus ja diskrimineerimiskogemus, millega eri elanikkonnarühmadesse kuuluvad naised kokku puutuvad;

5. rõhutab, kui tähtis on, et liikmesriigid kehtestaksid kindlad meetmed, sealhulgas sanktsioonid, juhtudeks, mil ettevõtted ei järgi soolise diskrimineerimise ja soolise kallutatuse vastast tööõigust; rõhutab vajadust tagada tingimuslikkus ELi vahendite eraldamisel ettevõtetele, kes ei taga töötajate õigusi ja eelkõige diskrimineerivad naisi, kuigi see on seadustega vastuolus; kutsub komisjoni ja nõukogu üles tagama, et kõik 2021.–2027. aasta mitmeaastase finantsraamistiku eelarveassigneeringud järgiksid soolise võrdõiguslikkuse põhimõtet ning edendaksid soolõimet ja soolisest võrdõiguslikkusest lähtuvat eelarvestamist kõigis liidu poliitikavaldkondades; nõuab soolise võrdõiguslikkuse indeksi lisamist sotsiaalvaldkonna tulemustabelisse ja sooliselt eristatud andmete esitamist olemasolevate näitajate kohta, et paremini lahendada riigipõhiseid probleeme; nõuab naiste majanduslikku sõltumatust edendavate meetmete toetamist kõigi ELi programmide ja struktuurifondide kaudu, näiteks Euroopa Sotsiaalfondi strateegiline rakendamine, mida tuleks kasutada soolise võrdõiguslikkuse edendamiseks, naiste tööturule pääsu ja sinna naasmise hõlbustamiseks ning naiste töötuse, vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse ning kõigi diskrimineerimise vormide vastu võitlemiseks; kutsub komisjoni pakkuma Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfondi kaudu välja ennetavaid meetmeid naiste tööhõive toetamiseks maapiirkondades;

6. rõhutab, kui tähtis on, et kõigil, olenemata soost, on õigus töötada ning oma töö- ja eraelu tasakaalustada; nõuab, et EL ja selle liikmesriigid rohkem toetaksid emaduse ja isadusega seotud õigusi, parandades võrdse ja täielikult tasustatud puhkuse perioode, et kaasata mehed võrdselt tasustamata töösse, sealhulgas hoolduskohustustesse, võttes samal ajal arvesse Maailma Terviseorganisatsiooni soovitust; nõuab, et tegelikkuses tagataks õigus paindlikule töökorraldusele pärast rasedus- ja sünnituspuhkust, isapuhkust ja vanemapuhkust, võimaldades mõlemal vanemal tööd ning hoolduskohustusi võrdselt jagada ja tasakaalustada; nõuab, et neid meetmeid toetaksid investeeringud kaasaegsesse, kvaliteetsesse ja kohalikku taristusse ning teenuste ja hooldajate rahastamine, et tagada üldine alusharidus ja lapsehoid, sealhulgas avalike teenuste abil;

7. märgib, et COVID-19 pandeemia on avaldanud naiste, eriti töötavate naiste elule suurt mõju; märgib, et ebaproportsionaalselt suur osa koormusest langes kaugtööd tegevatele naistele, kelle elu raskendas vajadus ühendada palgatöö, lastehoid ja majapidamistööd; juhib tähelepanu asjaolule, et paljud naised pidid tulema suuremate kulude juures toime väiksema palgaga;

8. rõhutab, et naiste tööhõive määr ELis peab suurenema; nõuab meetmeid, et parandada töö- ja palgatingimusi, võidelda tulemuslikult töötuse vastu ja edendada kõigi naiste täiskohaga tööhõivet; nõuab olemasolevate riiklike süsteemide edendamist, pöörates erilist tähelepanu sotsiaaldialoogile, kollektiivläbirääkimistele ja nende siduvale mõjule, tööhõive elavdamisele ja võitlusele töökoha ebakindluse vastu; märgib, et mehed ja naised puutuvad töökohal kokku erinevate riskidega, ning rõhutab, kui oluline on seetõttu sootundlik lähenemisviis töötervishoiule ja tööohutusele, tagades tööaja korralduse selliselt, et nii mehed kui ka naised saaksid võrdselt kasutada igapäevast ja iganädalast puhkeaega, vaheaegu ja puhkusi, ning tagades samuti nõuetekohased töötingimused; nõuab, et EL ja selle liikmesriigid ergutaksid tööandjaid võtma peresõbralikke meetmeid, nagu võimalus vähendada meeste ja naiste tööaega, et tagada laste hooldus ja haridus;

9. nõuab tungivalt, et komisjon ja liikmesriigid kohaldaksid paremini meeste ja naiste võrdse või võrdväärse töö eest võrdse tasu maksmise põhimõtet kõigis majandussektorites; nõuab sellega seoses, et tihedas koostöös sotsiaalpartneritega loodaks sooneutraalsed töökohtade hindamise vahendid ja klassifitseerimiskriteeriumid, austades nende sõltumatust ja kollektiivlepinguid ning riikide tööturu traditsioone ja mudeleid, mis võivad aidata kaasa paremale hindamisele ja seega õiglasemale töötasule töö eest sektorites, kus domineerivad naised;

10. kutsub ELi üles esitama poliitikameetmeid, programme, rahastust ja soovitusi, et soodustada üleminekut hooldusmajandusele eesmärgiga liikuda selliste ühiskondade suunas, kus kõigi elu ja heaolu on olulisemal kohal ning nii tasustatud kui ka tasustamata hooldustöö väärtus on seatud meie majanduse keskmesse, ning võtma arvesse sotsiaalseid mõjusid, mida kogevad hoolduskohustusi täitvad inimesed;

11. nõuab, et võetaks meetmeid, et tugevdada ELis nii meeste kui ka naiste ettevõtlust, seda koos fiskaalsete, majanduslike ja finantsmeetmetega, võimaldades sellel olulisel initsiatiivil luua uusi töökohti ning kergendada ettevõtjate majanduslikku koormust;

12. rõhutab, et ülimalt oluline on kaotada maksudega seotud sooline kallutatus ja muu ebavõrdsus, ning selleks peavad kaasa aitama maksuskeemid, sealhulgas üksikisiku tulumaksu skeemid; palub liikmesriikidel tagada, et fiskaalpoliitika, sealhulgas maksustamine, aitaks võidelda sotsiaal-majandusliku ja soolise ebavõrdsusega kõigis selle mõõtmetes ning sellist ebavõrdsust kaotada;

13. juhib tähelepanu sellele, et COVID-19 on toonud esile naisintellektuaalide (teadlased, arhitektid jt) ebakindla olukorra; stabiilse töösuhte puudumisel on kriis neid eriti mõjutanud; rõhutab, et on vaja erakorralisi meetmeid, et leevendada liikmesriikide piiramismeetmete tagajärgi, ja rõhutab, kui olulised on struktuurimeetmed, milles võetakse arvesse võrdsust tööl ja igapäevaelus ning jõustatakse naiste õigusi;

14. rõhutab sotsiaalvaldkonnas töötavate naiste rolli; tunnistab, et pandeemia on nende töökoormust veelgi suurendanud ning et madalad palgad, suurenenud ärakasutamine (eriti sisserännanud naiste puhul) ning väljeõppeta või kvalifitseerimata inimeste palkamine ülesannete täitmiseks halvendavad nende töö- ja elutingimusi; rõhutab, kui oluline on parandada töötingimusi ja suurendada palka, järgida tööaega ja kasutada kollektiivläbirääkimisi, et tagada töötingimuste austamine;

Soolise vägivalla kaotamine

15. juhib tähelepanu naiste ebavõrdse kohtlemise ja ahistamise juhtumitele töökohal ning rõhutab vajadust võidelda ekspluateerimise, ebavõrdsuse, diskrimineerimise ja vägivalla vastu, mida naised kogevad, ning märgib, et töökohal toimuv ahistamine põhjustab naiste kõrvalejätmist nende valitud karjäärist ja sektoritest ning kujutab endast tõsist rünnakut nende vaimse ja füüsilise tervise vastu; märgib, et naised kogevad seksuaalset ahistamist palju tõenäolisemalt kui mehed; kutsub liikmesriike ja ELi üles ratifitseerima Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni konventsiooni nr 190, et täita ülemaailmseid standardeid, mille eesmärk on lõpetada vägivald ja ahistamine töömaailmas, ning konventsiooni nr 189 koduabiliste kohta, mille on ratifitseerinud ainult kaheksa riiki ja mille eesmärk on anda majapidamistöödele õiguslik tunnustus, laiendada õigusi kõigile naissoost koduabilistele, eelkõige mitteametlikus majanduses töötavatele naistele, ning hoida ära rikkumisi ja kuritarvitusi; nõuab tungivalt, et EL ja selle liikmesriigid töötaksid välja „Me Too“ õigusaktid, et võidelda seksuaalse ahistamise vastu töökohal; kutsub liikmesriike, tööandjaid ja ühendusi üles tagama, et neil oleks kehtestatud asjakohased menetlused, et ennetada soolist diskrimineerimist, seksuaalset ahistamist ja soolist vägivalda, mis loovad toksilise keskkonna, ning nõuab tungivalt, et nad kaitseksid soolise vägivalla ohvreid ja tagaksid vastutuse töökohal või nende organisatsioonis toime pandud soolise vägivalla eest;

16. mõistab hukka naiste ja tüdrukute vastu suunatud vägivalla kõik vormid kogu nende mitmekesisuses; kinnitab kindlalt oma pühendumust soolise vägivalla vastu võitlemisele; kutsub ELi ja liikmesriike, sealhulgas Bulgaariat, Tšehhit, Ungarit, Lätit, Leedut ja Slovakkiat üles ratifitseerima ja/või nõuetekohaselt rakendama Istanbuli konventsiooni, milles rõhutatakse muu hulgas väärarusaamu soorollide, näiteks „traditsiooniliste pereväärtuste“ kohta meie ühiskonnas, ja püütakse võidelda naisi allasuruvate tõekspidamiste vastu; tuletab meelde, et seda konventsiooni tuleks pidada miinimumstandardiks, ja kordab kindlalt oma varasemat nõudmist võtta vastu terviklik õigusakt, mis hõlmaks soolise vägivalla kõiki vorme, sest see on parim viis selle lõpetamiseks;

17. märgib, et meeste ja naiste vaheline vägivald suureneb igasuguste hädaolukordade ajal, olgu need siis majanduskriisid, konfliktid või haiguspuhangud; märgib, et ebavõrdsus ning COVID-19 pandeemia meetmetest tingitud majanduslikud ja sotsiaalsed pinged, liikumispiirangud ja sotsiaalne isolatsioon on naistevastast vägivalda suurendanud; juhib tähelepanu sellele, et paljud naised olid sunnitud olema kodus koos vägivaldse lähedasega; märgib, et üldiselt suurenes koduvägivald mõnes liikmesriigis esimeste liikumispiirangute ajal lausa 30 % ( 29 ) ; kutsub liikmesriike üles töötama välja ja rakendama tõhusat poliitikat ja meetmeid, et võidelda naistevastase vägivalla vastu, ning võtma kõik vajalikud meetmed tagamaks, et politsei ja muud asutused teevad kindlaks ja jälgivad väärkohtlemise toimepanijaid, et aidata ära hoida vägivalda ja surmajuhtumeid, ning pakkuma kaitset, tuge ja hüvitist vägivalla ohvriks langenud naistele, tagades, et liikmesriigid kasutavad suuremaid ja piisavaid vahendeid ning reageerivad tõhusamalt; rõhutab, et on vaja konkreetseid programme, et kaitsta ja jälgida vägivalla ohvreid, ning meetmeid, et tugevdada sotsiaalset toetust ja parandada õiguskaitse, peavarju ja vaimse tervishoiu kättesaadavust ennetamise, ravi ja rehabilitatsiooni valdkonnas;

18. tunneb heameelt selle üle, et komisjon kavatseb esildada meetmeid võitluseks naistevastase kübervägivalla vastu; on seisukohal, et naiste ja tüdrukute vastu suunatud kübervägivalla piiriülene olemus vajab ELi ühist vastust; rõhutab, et liikmesriigid peavad looma programmid, et juhtida rohkem tähelepanu koduvägivalla, korduvkuritegevuse ja naiste tapmise ohule ning neid juhtumeid ennetada, ning võtma meetmeid internetivägivalla kõigi vormide kaotamiseks; rõhutab tungivat vajadust kaitsta naisi ja tütarlapsi vägivalla eest internetis ja väljaspool seda ning tuletab meelde, et naistevastane vägivald võib esineda mitmel eri kujul; tunnistab naistevastase vägivalla struktuurset soopõhist iseloomu ning seda, et naistevastane vägivald on üks olulisimaid sotsiaalseid mehhanisme, millega naised surutakse meestest madalamale positsioonile; märgib, et sellisest vägivallast teatatakse ja sellele reageeritakse ikka veel liiga vähe;

19. rõhutab, et meeste vägivald naiste vastu algab poiste vägivallast tüdrukute vastu; rõhutab, et terviklik, eakohane suhte- ja seksuaalkasvatus on keskse tähtsusega, et hoida ära soolist vägivalda ning anda lastele ja noortele oskused turvaliste suhete loomiseks ilma seksuaalse, soolise ja lähisuhtevägivallata; kutsub liikmesriike üles rakendama ennetusprogramme, sealhulgas noorte koolitamise kaudu nende endi osalusel sellistel teemadel nagu oskused, mis on vajalikud turvaliste ja tervete suhete loomiseks, teadlikkus juurdunud eelarvamustest hoolduskohustuste kohta, naiste ja meeste võrdõiguslikkus, vastastikune austus, vägivallatu konfliktide lahendamine inimestevahelistes suhetes, sooline naistevastane vägivald ja õigus isikupuutumatusele;

20. rõhutab, et alates 2010. aastast on sooline segregatsioon haridusvaldkonnas – eriti ühe soo ülekaal teatud oskuste alal – veidi suurenenud, seejuures on olukord halvenemas 13 liikmesriigis ja jääb muudel juhtudel peaaegu muutumatuks ( 30 ) ; rõhutab, et see on endiselt suur soolist võrdõiguslikkust takistav tegur ELis; kutsub liikmesriike üles tagama kõigile inimestele täielik juurdepääs võrdsetele võimalustele, et areneda isiklikus plaanis, ilma et neid takistaksid soopõhised struktuurid, eelarvamused ja stereotüüpsed arusaamad; kutsub liikmesriike üles võitlema seksismi ja kahjulike soostereotüüpide vastu oma haridussüsteemides ning võitlema tööturu soolise killustatuse vastu STEM-tegevusaladel, investeerides naiste formaalsesse, informaalsesse ja mitteformaalsesse haridusse, elukestvasse õppesse ja kutseõppesse, et tagada nende juurdepääs kõrgetasemelisele tööhõivele ja võimalused ümber- ja täiendusõppeks, pidades silmas tööturu tulevast nõudlust, ning ennetada tööturu soolise segregatsiooni nõiaringi;

21. rõhutab, et seksuaalne ärakasutamine on tõsine vägivallavorm, mis ohustab peamiselt naisi ja lapsi; tuletab eelkõige meelde, et ligikaudu kolmveerand kõigist inimkaubanduse ohvritest ELis on naised ja tüdrukud, kellega kaubitsetakse peamiselt seksuaalse ärakasutamise eesmärgil; rõhutab, et inimkaubandus seksuaalse ekspluateerimise eesmärgil, eriti naiste ja lastega, on orjuse vorm ja inimväärikuse rikkumine; rõhutab, et inimkaubandus on kogu maailmas tõusuteel ja sellele aitab kaasa üha tasuvamaks muutuva organiseeritud kuritegevuse kasv; rõhutab, kui oluline on inimkaubanduse sootundlik käsitlemine ning toonitab, et liikmesriigid peavad piisavalt rahastama inimkaubanduse ja seksuaalse ärakasutamise ohvrite sotsiaalse ja psühholoogilise toetuse ja avalike teenuste kättesaadavust ning spetsiaalseid teenuseid kaitsetute naiste ja tütarlaste sotsiaalseks kaasamiseks; kutsub liikmesriike üles rakendama täielikult inimkaubanduse vastu võitlemise direktiivi ( 31 ) ja lõpetama kiiresti võimalike ohvrite vangistamine ja väljasaatmine; rõhutab siiski, et seksuaalne ärakasutamine ja inimkaubandus seksuaalsetel eesmärkidel on tingitud nõudlusest ning nende vastu võitlemiseks tehtavad jõupingutused peavad keskenduma ennetavale tööle ja nõudluse peatamisele; nõuab kindlalt, et kõik seksuaalkuritegusid käsitlevad õigusaktid peavad tuginema nõusoleku põhimõttele; nõuab kindlalt, et seaduslikuks tuleks pidada ainult vabatahtlikke seksuaalseid toiminguid; kutsub komisjoni üles seadma prioriteediks seksuaalse ekspluateerimise eesmärgil toimuva inimkaubanduse ennetamise, sealhulgas teavitus-, teadlikkuse tõstmise ja hariduskampaaniate kaudu, võttes vastu meetmeid ja programme nõudluse vähendamiseks ning võttes tulevikus vastu spetsiaalsed õigusaktid;

22. rõhutab, et sooline vägivald on läbi põimunud allasurumise mitme suunaga; rõhutab, et puuetega naistel ja tütarlastel on teistest kaks kuni viis korda suurem tõenäosus langeda eri liiki vägivalla ohvriks; rõhutab, et EL on ÜRO puuetega inimeste õiguste konventsiooni osalisena kohustatud võtma meetmeid tagamaks, et puuetega naised ja tütarlapsed saavad vabalt ja võrdselt kasutada kõiki inimõigusi ja põhivabadusi; märgib, et puuetega inimeste õiguste komitee soovitas 2015. aastal ELil tegutseda just selles suunas, muu hulgas Istanbuli konventsiooni ratifitseerimisega;

23. avaldab tugevat poolehoidu kõigi vabaduste ühemõttelisele kaitsele kõikjal maailmas, mõistab hukka meetmed, mis kahjustavad õigusi, vabadusi ja tagatisi, ning taunib igasuguseid eelarvamusi ja diskrimineerimist kõikidel alustel; nõuab soolise vägivalla tõhusat ennetamist, sealhulgas haridusmeetmeid, mis on suunatud noortele ja nendega koos ellu viidud; nõuab samuti, et kõikidele noortele tagataks terviklik seksuaal-, reproduktiiv-, tervise-, õiguste- ja suhtealane haridus; nõuab uusi meetmeid sooliste stereotüüpide vastu võitlemiseks, sealhulgas pöörates tähelepanu ka meestele ja poistele ning võttes sihikule toksilised suhted ja soonormid; palub liikmesriikidel rakendada nende normide käsitlemiseks selgemaid meetmeid, kuna soostereotüübid on soolise ebavõrdsuse algpõhjus ja need mõjutavad kõiki ühiskonnaelu tahke; rõhutab, kui oluline on tegeleda naiste, eriti haavatavas olukorras olevate naiste vaesuse ja suureneva ebavõrdsuse probleemiga;

24. rõhutab, et mis tahes strateegia, mille eesmärk on soolise võrdõiguslikkuse saavutamine, peab tegelema naistevastase vägivalla kõigi vormidega, sealhulgas naiste omandatud seksuaal- ja reproduktiivtervise ning seonduvate õiguste nõrgenemise ja nende rikkumise probleemiga; kordab, et esmatähtsaks tuleb pidada juurdepääsu tervishoiule ja teenustele, sealhulgas avalikele teenustele, juurdepääsu turvalisele, seaduslikule ja tasuta abordile ja psühholoogilist tuge naistele, kes on sattunud vägivalla ohvriks; rõhutab, et seksuaal- ja reproduktiivõiguste rikkumine, sealhulgas ohutu ja seadusliku abordi keelamine, on naiste ja tüdrukute vastu suunatud vägivalla vorm; rõhutab, et naiste ja tütarlaste autonoomia ning võimalus teha oma keha ja elu kohta vabalt ja sõltumatult otsuseid on nende majandusliku sõltumatuse alus ning seega soolise võrdõiguslikkuse ja soolise vägivalla kaotamise eeltingimus; kutsub komisjoni ja liikmesriike üles pakkuma suuremat poliitilist toetust inimõiguste kaitsjatele, tervishoiuteenuste osutajatele, kes töötavad seksuaal- ja reproduktiivtervise ning seonduvate õiguste edendamise nimel ning naiste õiguste ning seksuaal- ja reproduktiivtervise ning seonduvate õigustega tegelevatele kodanikuühiskonna organisatsioonidele, kes on peamised mõjurid sooliselt võrdõiguslike ühiskondade saavutamisel ning kes on seksuaal- ja reproduktiivtervise valdkonna teenuste ja teabe ning reproduktiivtervise turu üliolulised pakkujad;

Tervishoid, haridus, kaasatus ja vaesus

25. rõhutab, et naiste juurdepääs seksuaal-, reproduktiiv- ja muule tervishoiule on põhiõigus, mida tuleb toetada ja mida ei tohi mingil juhul vähendada ega tühistada; tuletab meelde, et seksuaal- ja reproduktiivtervise ning seonduvate õiguste teenused on olulised tervishoiuteenused, mis peaksid olema kättesaadavad kõigile, sealhulgas rändajatest ja pagulastest naistele; mõistab hukka süstemaatiliselt naiste ja LGBTIQ + inimeste õigusi, sealhulgas seksuaal- ja reproduktiivõigusi ründavad anti-gender ja antifeministlikud liikumised Euroopas ja kogu maailmas; kutsub komisjoni üles mõistma teravalt hukka tagasilöögid naiste õiguste, seksuaal- ja reproduktiivtervise, seonduvate õiguste ja LGBTIQ+ inimeste suhtes mõnes liikmesriigis ning kasutama kõiki oma volitusi, et tugevdada meetmeid tagasilöökide vastu võitlemiseks, sealhulgas tugevdades toetust naiste õiguste kaitsjatele ja naiste õiguste organisatsioonidele ELis ning seksuaal- ja reproduktiivtervise ning seonduvate õiguste ja LGBTIQ+ valdkonnaga tegelevatele organisatsioonidele;

26. rõhutab, et liikmesriigid peaksid panema oma poliitikas erilist rõhku tervishoiusüsteemide ja -teenuste parandamisele ja haiguste ennetamisele, sh nende soospetsiifiliste aspektide seisukohalt, tagades kättesaadavad ja kvaliteetsed tervishoiuteenused ning vajalike vahendite kättesaadavuse, et võidelda põhiliste terviseprobleemidega, nagu praegusest pandeemiakriisist tulenevad probleemid; rõhutab, et tervisealane ebavõrdsus suureneb madala haridustasemega naiste ja puuetega naiste puhul, kelle tervislik seis on kõige halvem ning kellel on piiratud juurdepääs tervishoiuteenustele; rõhutab, et mõnedes liikmesriikides on juurdepääs tervishoiuteenustele piiratud COVID-19 piiramismeetmetega ning konsultatsioone, ravi ja diagnoosimist on ära jäetud; nõuab tungivalt, et liikmesriigid tugevdaksid tervishoiusüsteeme, sealhulgas avalikke teenuseid, et kiirendada tühistatud konsultatsioonide, ravi ja diagnoosimise jätkumist;

27. väljendab heameelt Barcelona eesmärkide eelseisva läbivaatamise üle ja rõhutab, kui tähtis on need eesmärgid saavutada ning pakkuda alusharidust ja lapsehoidu, sealhulgas riiklikku koolieelset haridust; rõhutab, et alushariduse ja lapsehoiu jaoks tuleb pakkuda hooldusteenuseid, mis on tõeliselt kättesaadavad kõigile lastele ja mis aitavad suurendada naiste tööturul osalemist üldiselt, eelkõige arvestades COVID-19 pandeemiast saadud kogemusi; tunnistab, et lisaks pikaajalise hoolduse asutuste arendamisele on vaja luua ja laiendada tugirajatisi eakatele ja puuetega inimestele; palub, et komisjon ja liikmesriigid täidaksid need eesmärgid, mis on väga vajalikud, et edendada soolist võrdõiguslikkust ning võrdse palga ja võrdse hoolduskohustuse mudelit;

28. rõhutab, et vaesus ja sotsiaalne tõrjutus on mõnede naisterühmade, näiteks üksikemade, üle 65-aastaste naiste, puuetega naiste ning madala haridustasemega ja sisserändaja taustaga naiste hulgas teravnenud; rõhutab, kui tähtis on võidelda vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse ning selle mitmetahuliste põhjuste vastu; nõuab tungivalt, et liikmesriigid võtaksid konkreetseid meetmeid, et ennetada vanemaealiste ja pensionil naiste vaesusriski ja sellega võidelda, arvestades elanikkonna vananemist ning ebasoodsas või haavatavas olukorras olevate eakate naiste osakaalu; peab hädavajalikuks käsitleda töö- ja eraelu tasakaalu ning kaotada sooline pensionilõhe, tagades kõigile naistele õiglase pensioni ning juurdepääsu universaalsetele ja solidaarsetele sotsiaalkindlustussüsteemidele ning jõustades paremini võrdse töö eest võrdse tasu maksmise põhimõtet, et kaotada sooline palgalõhe ja vältida selle kuhjumist naiste karjääris; on äärmiselt mures tõsiasja pärast, et sooline vaesuslõhe on alates 2017. aastast 21 liikmesriigis kasvanud ( 32 )

29. rõhutab, et endiselt on levinud eksiarvamus, et naiste kodutus on Euroopas suhteliselt väike sotsiaalne probleem; juhib tähelepanu sellele, et puudub põhiline teave naiste kodutuse olemuse ja ulatuse kohta, mis muudab selle probleemi vähem nähtavaks; rõhutab, kui oluline on tunnistada, et sooline vägivald ja soolised traumakogemused on naiste kodutuse algpõhjused, samuti käsitleda laiemaid ühiskondlikke probleeme, mis on põimunud läbi ulatuslikumate sotsiaal-majanduslike ja struktuuriliste tõketega, nagu vaesus, taskukohase hinnaga eluasemete puudumine ja muud struktuurilised tegurid; nõuab tungivalt, et EL ja liikmesriigid integreeriksid soolise perspektiivi kodutusega võitlemise poliitikameetmetesse ja tavadesse ning töötaksid välja konkreetse strateegia naiste kodutuse vastu võitlemiseks ja tagaksid, et teenused toimivad asjakohaselt ja tõhusalt, et vastata kodutute naiste vajadustele;

30. tuletab meelde vajadust võidelda diskrimineerimise mitmetiste vormide vastu, eriti marginaliseeritud rühmade, sealhulgas puuetega naiste, mustanahaliste naiste, sisserändajate, etniliste vähemuste ja romade hulka kuuluvate naiste, eakamate naiste, üksikemade, LGBTIQ + inimeste ja kodutute naiste vastase diskrimineerimisega; rõhutab, kui oluline on käsitleda nende vajadusi ja probleeme ELi poliitikameetmete ja algatuste raames; kutsub Euroopa Komisjoni üles koostama konkreetsed suunised valdkonnaülese raamistiku rakendamiseks ja esitama ELi tegevuskava koos konkreetsete meetmetega, mille abil parandada diskrimineerimise mitmetiste vormidega kokku puutuvate naiste sotsiaal-majanduslikku olukorda ning võidelda vaesuse ja ebakindla töö feminiseerumise vastu;

Võrdõiguslikkus igapäevaelus

31. tunnistab, et oluline on tagada laiaulatuslik kogum tulemuslikke, asjakohaseid ja sihipäraseid meetmeid, et võidelda diskrimineerivate hoiakute ja tavade vastu, saavutada võrdsed võimalused ja võrdne tasu võrdse töö eest ning edendada edusamme soolise võrdõiguslikkuse valdkonnas, pöörates erilist tähelepanu COVID-19 pandeemia mõjule, edendades diskrimineerimisvastase võitluse parimate tavade vahetamist ning võimaldades naistel kasutada oma kodaniku- ja poliitilisi õigusi võrdsetel alustel ning osaleda täiel määral ühiskonna kõigis aspektides; rõhutab, et tuleb tagada piisavad investeeringud üldhuviteenustesse ja avalikesse teenustesse, eelkõige tervishoidu, haridusse ja transporti, et edendada naiste sõltumatust, võrdsust ja emantsipatsiooni; kutsub liikmesriike üles rakendama konkreetseid sotsiaalseid ja sootundlikke meetmeid, et võidelda sotsiaalse tõrjutuse ja vaesuse ohu vastu seoses eluaseme, transpordi ja energia kättesaadavusega, eelkõige haavatavas olukorras naiste jaoks;

32. on sügavalt mures, et uus roheline kokkulepe ning sellega seotud keskkonna- ja kliimaalgatused ei sisalda soolist perspektiivi; nõuab tungivalt, et komisjon täidaks oma kohustust kaasata soolõime kõikidesse ELi poliitikameetmetesse, sealhulgas ELi keskkonna- ja kliimapoliitikasse; nõuab tungivalt, et nende poliitikameetmete aluseks oleks range sooline analüüs, et tagada soolise ebavõrdsuse ja muude sotsiaalse tõrjumise vormide käsitlemine; kutsub Euroopa Komisjoni üles koostama tegevuskava, et täita ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni COP25 kohtumisel kokku lepitud soolise võrdõiguslikkuse tegevuskava kohustusi, ning looma ELi alalise soolise võrdõiguslikkuse ja kliimamuutuste teabekeskuse, millel on piisavad eelarvevahendid, et rakendada ja jälgida soolise võrdõiguslikkusega seotud kliimameetmeid ELis ning kogu maailmas;

33. rõhutab naiste suurt panust tööhõive, kultuuri, hariduse, teaduse ja teadusuuringute valdkonnas; tunnistab, et kunsti- ja kultuurivaldkonnas töötavate naiste, mikro- ja väikeettevõtteid juhtivate naiste ning põllumajandusettevõtetes töötavate ja maapiirkondades elavate naiste elutingimused on majandus- ja kultuuritegevuse peatamise tõttu COVID-19 pandeemia ajal tõsiselt halvenenud;

34. nõuab tungivalt, et liikmesriigid jõuaksid võimalikult kiiresti ühisele seisukohale ettepaneku osas võtta vastu nõukogu direktiiv, millega rakendatakse võrdse kohtlemise põhimõtet sõltumata isikute usutunnistusest või veendumustest, puudest, vanusest või seksuaalsest sättumusest ( 33 ) , mis on olnud blokeeritud alates selle vastuvõtmisest Euroopa Parlamendis 2009. aasta aprillis;

35. rõhutab soolõime kui süstemaatilise lähenemisviisi olulisust soolise võrdõiguslikkuse saavutamisel; peab seepärast kiiduväärseks, et komisjon on moodustanud võrdõiguslikkuse rakkerühma; rõhutab, et on oluline kaasata läbipaistvuse ning naiste õiguste eest seisvaid ja erineva taustaga kodanikuühiskonna organisatsioone;

36. peab ülioluliseks edendada naiste osalemist sporditegevustes, struktuurides ja arendamises; tunnistab vajadust tegeleda ebavõrdsusega, mis on seotud naiste juurdepääsuga spordile ja auhindade üleandmisega;

37. kutsub liikmesriike ja nõukogu üles looma ametlik soolise võrdõiguslikkusega tegelev nõukogu koosseis, et tagada soolise võrdõiguslikkuse eest vastutavatele ministritele ja riigisekretäridele spetsiaalne arutelufoorum, tagada soolise võrdõiguslikkuse küsimuste arutamine kõrgeimal poliitilisel tasandil ning hõlbustada soolõimet kõigis ELi poliitikavaldkondades;

38. rõhutab, kui oluline on soolisest võrdõiguslikkusest lähtuv eelarvestamine, et kohaldada soolõime põhimõtet kõigis eelarveprotsessides;

39. rõhutab, et Euroopa Kontrollikoda leidis, et komisjon ei ole veel täitnud oma kohustust kohaldada ELi eelarves soolõimet; kutsub seetõttu komisjoni üles rakendama kontrollikoja soovitusi, et tugevdada sooteadlikku eelarvestamist toetavat institutsioonilist raamistikku, viia läbi vajaduste ja mõju sooanalüüse ning ajakohastada oma parema õigusloome suuniseid, süstemaatiliselt koguda, analüüsida ja esitada olemasolevaid sooliselt eristatud andmeid ELi rahastamisprogrammide jaoks, kasutada soolise võrdõiguslikkusega seotud eesmärke ja näitajaid edusammude jälgimiseks, töötada välja soolise võrdõiguslikkuse toetamiseks eraldatud ja kasutatud vahendite jälgimise süsteem ning esitada igal aastal aruanne soolise võrdõiguslikkuse valdkonnas saavutatud tulemuste kohta;

40. väljendab heameelt lubaduse üle võtta soolist võrdõiguslikkust arvesse taaste- ja vastupidavusrahastus, mis on taasterahastu „NextGenerationEU“ suurim osa; peab siiski äärmiselt kahetsusväärseks asjaolu, et nende fondide soolist mõju on raske jälgida ja tulemuste suhtes järelmeetmeid võtta, kuna puuduvad soopõhised näitajad ja eesmärgid; palub seepärast, et komisjon kasutaks sooliselt eristatud andmeid ja näitajaid, eriti taaste ja vastupidavuse tulemustabelis, hindaks liikmesriikide reforme ja investeerimiskavasid sisaldavate riiklike kavade hindamise käigus ka rakendatud meetmete soolist mõju ja tulemusi ning kehtestaks taaste- ja vastupidavusrahastu ja Euroopa poolaasta sooliselt tasakaalustatud juhtimise;

41. peab kahetsusväärseks, et ELi uus soolise võrdõiguslikkuse strateegia on Euroopa rohelise kokkuleppega nõrgalt seotud; kutsub komisjoni üles tugevdama tulevastes ettepanekutes seost kliimamuutuste poliitika ja soolise võrdõiguslikkuse vahel;

42. kutsub komisjoni üles võtma soolist võrdõiguslikkust arvesse kogu poliitikakujunduses ning viima iga uue poliitikameetme puhul läbi soolise mõju hindamise, et reageerida soolise võrdõiguslikkuse probleemidele ELis ühtsemalt ja tõenduspõhisemalt; kutsub liikmesriike üles võtma riiklikul tasandil vastavaid meetmeid;

o

o o

43. teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev resolutsioon nõukogule ja komisjonile.

(1) EÜT L 6, 10.1.1979, lk 24.

(2) EÜT L 359, 19.12.1986, lk 56.

(3) EÜT L 348, 28.11.1992, lk 1.

(4) ELT L 373, 21.12.2004, lk 37.

(5) ELT L 204, 26.7.2006, lk 23.

(6) ELT L 68, 18.3.2010, lk 13.

(7) ELT L 180, 15.7.2010, lk 1.

(8) ELT C 407, 4.11.2016, lk 2.

(9) ELT C 331, 18.9.2018, lk 60.

(10) Vastuvõetud tekstid, P9_TA(2020)0379.

(11) Vastuvõetud tekstid, P9_TA(2021)0025.

(12) Vastuvõetud tekstid, P9_TA(2021)0024.

(13) Vastuvõetud tekstid, P9_TA(2021)0058.

(14) Vastuvõetud tekstid, P9_TA(2021)0314.

(15) Soolise võrdõiguslikkuse indeksi 2020. aasta aruanne.

(16) Eurostat, May 2021 Euroindicator: Euro area unemployment at 7,9 %, EU at 7,3 %, 1. juuli 2021.

(17) Soolise võrdõiguslikkuse indeks 2020.

(18) Maailma Majandusfoorum, Global Gender Gap Report 2021, 31. märts 2021.

(19) Maailma Terviseorganisatsioon, Violence Against Women Prevalence Estimates, 2018: Global, regional and national prevalence estimates for intimate partner violence against women and global and regional prevalence estimates for non-partner sexual violence against women, 2021.

(20) Maailma Terviseorganisatsiooni Euroopa piirkondliku direktori dr Hans Henri P. Kluge teadaanne pressile, 7. mai 2020.

(21) Europol, Exploiting isolation: Offenders and victims of online child sexual abuse during the COVID-19 pandemic, 19. juuni 2020.

(22) Eurostat, „Gender pay gap statistics“, veebruar 2021.

(23) Eurostat, „EU children at risk of poverty or social exclusion“, oktoober 2020.

(24) Komisjoni 2021. aasta aruanne soolise võrdõiguslikkuse kohta ELis.

(25) Komisjoni 2021. aasta aruanne soolise võrdõiguslikkuse kohta ELis.

(26) Eurocarers, The gender dimension of informal care, 2017.

(27) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. juuni 2019. aasta direktiiv (EL) 2019/1158, milles käsitletakse lapsevanemate ja hooldajate töö- ja eraelu tasakaalu ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 2010/18/EL (ELT L 188, 12.7.2019, lk 79).

(28) Kõik soolise võrdõiguslikkuse indeksid (EL 28 ja keskmine): Rootsi (83,9), Taani (77,4), Prantsusmaa (75,1), Soome (74,7), Madalmaad (74,1), Ühendkuningriik (72,7), Iirimaa (72,2), Hispaania (72,0), Belgia (71,4), Luksemburg (70,3), ELi keskmine (67,9), Sloveenia (67,7), Saksamaa (67,5), Austria (66,5), Itaalia (63,5), Malta (63,4), Portugal (61,3), Läti (60,8), Eesti (60,7), Bulgaaria (59,6), Horvaatia (57,9), Küpros (56,9), Leedu (56,3), Tšehhi (56,2), Poola (55,8), Slovakkia (55,5), Rumeenia (54,4), Ungari (53), Kreeka (52,2).

(29) Gama, A., Pedro, A. R., de Carvalho, M. J. L., Guerreiro, A. E., Duarte, V., Quintas, J., Matias, A., Keygnaert, I. ja Dias, S., „Domestic Violence during the COVID-19 Pandemic in Portugal“, Portuguese Journal of Public Health, 2020, 38 (Suppl. 1), lk 32-40.

(30) Euroopa Soolise Võrdõiguslikkuse Instituut, Gender segregation in education, training and the labour market: Review of the implementation of the Beijing Platform for Action in the EU Member States, 2017.

(31) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. aprilli 2011. aasta direktiiv 2011/36/EL, milles käsitletakse inimkaubanduse tõkestamist ja sellevastast võitlust ning inimkaubanduse ohvrite kaitset ja millega asendatakse nõukogu raamotsus 2002/629/JSK (ELT L 101, 15.4.2011, lk 1).

(32) Soolise võrdõiguslikkuse indeksi 2020. aasta aruanne.

(33) Komisjoni 2. juuli 2008. aasta ettepanek (COM(2008)0426).