2000. aastal toimunud ÜRO tippkohtumisel leppis rahastajate kogukond, kuhu kuuluvad ka EL ja selle liikmesriigid, kokku kaheksas aastatuhande arengueesmärgis, mille lõppeesmärk oli kaotada vaesus 2015. aastaks. EL on võtnud alates aastatuhande arengueesmärkide kehtestamisest endale kohustuse aidata kaasa nende saavutamisele ning on olnud eeskujuks, kaasates aastatuhande arengueesmärgid oma arengupoliitikasse ja tegevusse. EL ja selle liikmesriigid on rahalisest seisukohast ühiselt peamised aastatuhande arengueesmärkidesse panustajad, kuna nad annavad alates 2000. aastast ligikaudu pool maailma ametlikust arenguabist. Lisaks sellele on ELil osa erinevate rahastajate tegevuse koordineerimises. Tänu ELi riigiülesele mõõtmele saab see seada ambitsioonikaid ühiseesmärke ja kaardistada ülemaailmse arengu probleemidele terviklikke lahendusi. EL tegutseb ülemaailmselt rohkem kui 130 riigis ning sellel on inimõiguste, valimiste vaatlemise, valitsemistavade ja kriisilahenduse valdkonnas ulatuslikud eksperditeadmised ja ainulaadne usaldusväärsus. Pealegi on ELil mõjuvõim, mida on vaja ülemaailmsetele probleemidele reageerimiseks. ELi arengumeetmed on koordineeritud tema jõupingutustega teistes valdkondades, näiteks humanitaarabi, keskkonna-, kliimamuutuste, julgeoleku- ja kaubanduspoliitika valdkonnas. Inimarengu seisukohast täidab EL kogu 2014.–2020. aasta finantsraamistiku piires jätkuvalt oma kohustust kulutada vähemalt 20 % antud toetusest põhilistele sotsiaalteenustele, keskendudes tervishoiule, haridusele ja sotsiaalkaitsele.

Olulised uued sündmused ei ole aruandes täielikult käsitletud, võttes arvesse aruandega hõlmatud ajavahemikku. Järgmises aastaaruandes võetakse nõuetekohaselt arvesse uusi võtmetähtsusega strateegilisi küsimusi ja prioriteete. Praeguse konteksti on loonud finantskriis, arengupoliitika paradigma muutus (aastatuhande arengueesmärkidelt kestliku arengu eesmärkidele üleminek) ja ELi kui ülemaailmse osaleja kindel esilekerkimine, kusjuures ELi osalejad teevad üha enam koostööd. Selles olukorras on vaja vaadata läbi arengupoliitika Euroopa raamistik, mis lähtub kestliku arengu tegevuskavast aastani 2030 ning kestliku arengu eesmärkidest, mis on osa Euroopa Liidu üldisest välis- ja julgeolekupoliitika strateegiast ning hiljutisest komisjoni ettepanekust uue Euroopa konsensuse kohta arengu küsimustes.

Abi tulemuslikkuse seisukohast on kasutatav lähenemisviis juba oma määratluselt üldine, mida näitab ELi välistegevuse rahastamisvahendeid käsitlev viimane aastaaruanne, millel põhineb viimane peatükk. Siiski on ELi ja AKV riikide vahel olemas piirkondliku rõhuasetusega strateegilisi raamistikke, nimelt Aafrika ja ELi ühisstrateegia (2007), CARIFORUMi-ELi majanduspartnerlusleping (2008), Kariibi piirkonna ja ELi ühine partnerlusstrateegia (2012) ning ELi ja Vaikse ookeani piirkonna arengupartnerlus (2006 ja 2012). 2016. aasta lõpus ülemaailmse tulemusliku arengukoostöö partnerluse ellu viidud arenguabi tulemuslikkuse läbivaatamine kajastub järgmises 11. EAFi iga-aastases rakendamisaruandes.

Sama põhimõtet tuleks kohaldada ka tulemuste suhtes. Lisatud komisjoni talituste töödokumendis esitatud tulemused käivad nende projektide ja programmide kohta, mis lõppesid vahemikus 1. juulist 2014 kuni 30 juunini 2015 ja mida rahastati seega 10. EAFi alusel. Neid on mõõdetud näitajate abil, mis on määratletud ELi rahvusvahelise koostöö ja arengu tulemuste raamistikus, mis võeti kasutusele 26. märtsi 2015. aasta komisjoni talituste töödokumendiga . Talitluspidevuse põhimõtet arvesse võttes on nende puhul tegemist lähtetaseme väärtusega, mille alusel mõõdetakse seejärel 11. EAFi tulemuslikkust. Lisaks sellele tasub märkida, et projektid ja programmid, mida EL on rahastanud või aidanud rahastada, annavad sageli tulemusi, mida ei ole võimalik nende olemuse tõttu arvuliselt väljendada (näiteks suutlikkuse suurendamine).

On oluline, et kuigi 1. jaanuarist 2014 kuni 28. veebruarini 2015 üleminekurahastu alusel eraldatud vahendeid võeti arvesse 11. EAFi raames, olid kättesaadavad ressursid piiratud ja neid ei saa võrrelda 11. EAFi täiemahulise versiooniga. 11. EAFi hakatakse täismahus rakendama alles 2016. aasta lõpus ja käesolevas esimeses aastaaruandes rakendamise kohta esitatud andmete puhul tuleks seega võtta arvesse 11. EAFi esialgse kasutuselevõtu tingimusi.

Kuigi EAFil on oma eripärad, on see üks välisrahastamise vahenditest ja see on hõlmatud kehtiva üldise aruandlusega. Käesoleva 11. EAFi esimese iga-aastase rakendamisaruande peamised allikad on järgmised:

Käesolev aruanne vastab 11. Euroopa Arengufondi (edaspidi „EAF“) rakendamise määruse artikli 18 lõigetega 4, 5 ja 6 kehtestatud nõuetele. Tegemist on esimese aruandega, mis tuleb esitada 11. EAFiga hõlmatud ajavahemikul (2014–2020), ning see hõlmab aastaid 2014 ja 2015.

Aastatuhande arengueesmärkide kiiremaks saavutamiseks koostas Euroopa Komisjon 2010. aastal 12 punktist koosneva tegevuskava . 2011. aastal, kui mitu riiki ei olnud veel enamiku eesmärkide saavutamiseks graafikus, koostas EL uue aastatuhande arengueesmärkide algatuse, mille abil tehti kättesaadavaks vajadus- ja tulemuspõhine rahastamine summas 1 miljard eurot. 700 miljonit eurot on suunatud kõige rohkem graafikust maas olevatele aastatuhande arengueesmärkidele (nälg, emade tervis, laste suremus ning vesi ja kanalisatsioon) ning 300 miljonit eurot on suunatud abi rakendamisel häid tulemusi saavutanud riikidele. Praeguse seisuga rahastatakse aastatuhande arengueesmärkide algatuse kaudu 70 projekti 46 riigis . Lisaks sellele hakkasid EL ja selle liikmesriigid 2012. aastal rakendama muutuste ambitsioonikat programmi, mille eesmärk oli suurendada veelgi arengule avalduvat mõju ja parandada aastatuhande arengueesmärkide puhul saavutatavaid tulemusi, keskendudes strateegiliselt kõige enam abi vajavatele riikidele (sealhulgas ebakindlatele riikidele) ja prioriteetsetele valdkondadele. Kõnealuseid prioriteete, mis on kehtestatud muutuste kavaga, rakendatakse nüüd uute välistegevuse rahastamisvahendite alusel aastateks 2014–2020.

See kajastub eelkõige uutes välistegevusega seotud rahastamisvahendites ajavahemikuks 2014–2020 (näiteks uues arengukoostöö rahastamisvahendis ja 11. EAFi rakendamise määruses on seatud aastatuhande arengueesmärgid otseselt kõnealuste rahastamisvahendite eesmärkide saavutamise mõõtmise võtmenäitajateks). Eelkõige osutatakse 11. EAFi rakendamise määruses (nõukogu määrus (EL) 2015/322) otseselt aastatuhande arengueesmärkidele kui 11. EAFi eesmärkide täitmisel edasiminekute mõõtmise asjakohastele näitajatele, mis on olemuslikult seotud 10. EAFi eesmärkidega ja mis põhinevad Cotonou partnerluslepingu eesmärkidel, nagu on märgitud selle artiklis 1. Peamine eesmärk on vaesuse vähendamine ja pikas perspektiivis selle kaotamine. Lisaks sellele tehakse 11. EAFi abil samal ajal järgmist: edendatakse säästvat ja kaasavat majanduslikku, sotsiaalset ja keskkonnaalast arengut, tugevdatakse ja toetatakse demokraatiat, õigusriigi põhimõtteid, head valitsemistava, inimõigusi ja rahvusvahelise õiguse asjaomaseid põhimõtteid ning rakendatakse õigustel põhinevat lähenemisviisi, mis hõlmab kõiki inimõigusi. Nagu on märgitud rakendusmäärustes, mõõdetakse pärast aastatuhande arengueesmärkide ajastu lõppu 2015. aastal 11. EAFiga edusamme eespool nimetatud eesmärkide saavutamise suunas, kasutades selleks Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide poolt rahvusvahelisel tasandil kokku lepitud näitajaid, eelkõige kestliku arengu eesmärke.

KESKENDUMINE KOMISJONI PRIORITEETIDELE

ELi arengupoliitika ning töö, mida komisjon teeb selle rakendamiseks, tuginevad väga suurel määral president Junckeri komisjoni kahele peamisele prioriteedile: „EL tugevama ülemaailmse osalejana“ ning „Uue rändepoliitika suunas“. Lisaks sellele panustatakse nende abil märkimisväärselt meetmetesse „Uus hoog töökohtade loomisele ning majanduskasvu ja investeeringute edendamisele“ ning „Vastupidav energialiit tulevikku suunatud kliimamuutuste poliitikaga“.

EL tugevama ülemaailmse osalejana AKV piirkonnas

EL peab täitma oma osa, reageerides tulemuslikult ülemaailmsetele väljakutsetele, näidates oma väärtusi ja panustades maailmas rahu ja heaolu saavutamisse.

ELi oluline prioriteet on luua rahumeelseid ühiskondi ning kaotada vaesus ebakindlates ja konfliktidest mõjutatud riikides. EL toetab partnerriike kõikjal maailmas nende jõupingutustes tagada püsiv rahu, edendada nende poliitilist stabiilsust või ehitada üles ühiskonnad ja taristud pärast kriisiolukordi. ELi prioriteedid selles valdkonnas on edendada häid valitsemistavasid, tagada õigusriik, võidelda kuritegevuse vastu ja tugevdada õiguskaitseasutusi.

2015. aastal aastatuhande arengueesmärkidele järgnevate kestliku arengu eesmärkide vastuvõtmise ning ÜRO kestliku arengu tegevuskava aastani 2030 „Muudame oma maailma“ vastuvõtmise teel loodi uus raamistik 2030. aastaks vaesuse kaotamise ja kestliku arengu saavutamise ülemaailmse tegevuse jaoks. EL on võtnud endale kohustuse rakendada kestliku arengu tegevuskava aastani 2030 täies mahus mitmesuguste sise- ja välispoliitikameetmete raames. ELil oli kõnealuse uue tegevuskava puhul algusest peale juhtiv ja mõjuvõimas roll ning tegevuskava kohaldamisala, ambitsioonikus ja universaalsus on tõeline saavutus mitmepoolsuse jaoks üldiselt keerulisel ajal. 2015 oli samuti aasta, kui arengu rahastamise rahvusvaheliste läbirääkimiste tulemusena võeti vastu Addis Abeba tegevuskava. Addis Abebas oli ELil määrav tähtsus, et tagada mitmepoolse kokkuleppe vastuvõtmine, milles kõik lepinguosalised leppisid kokku 2015. aasta järgse arengukava rakendamise vahendites. EL on andnud märkimisväärse panuse muu hulgas seoses ametliku arenguabiga, võttes ambitsioonika ühise kohustuse saavutada uue kestliku arengu tegevuskava 2030 raames ÜRO 0,7 % eesmärk.

2015. aastal alustas Euroopa Komisjon ühiselt Euroopa välisteenistusega ulatusliku konsulteerimise ELi ja AKV riikide tulevase partnerluse teemal, et toetada 2016. aasta tulevast poliitika ettepanekut. Selleks on loodud sihtotstarbeline rakkerühm. Kõnealune rakkerühm on koostöös Euroopa välisteenistusega korraldanud mitu ümarlauda mitmesuguste sidusrühmadega ja koostanud selles küsimuses ühise konsultatsioonidokumendi (6.10.2015, JOIN(2015) 33 final). Avalik konsultatsioon lõppes 2016. aasta alguses ja seejärel tehti kättesaadavaks tulemuse aruanne. Konsultatsioon annab väärtuslikku materjali, mis koos mitme olemasoleva hinnangu põhjaliku analüüsi ja asutusesiseste aruteludega suunab protsessi käigus toimuvaid edasisi tegevusi. Paralleelselt on toimunud korrapärased kohtumised Euroopa Parlamendis ja nõukogus, et aidata määrata kindlaks Euroopa seisukoht selle küsimusega seotud erinevate aspektide puhul. 2017. aastal esitatakse teatisega ettepanek Cotonou-järgse raamistiku kohta. See põhineb komisjoni talituste töödokumentide hindamisel ja mõjuhinnangul.

Usaldusfondid on arenguvahendid, milles koondatakse erinevate rahastajate ressursid, et EL saaks kiirelt, paindlikult ja ühiselt reageerida hädaolukorra erinevatele mõõtmetele. 11. EAFi finantsmääruse (artikkel 42) alusel on loodud kahte liiki usaldusfonde lähtuvalt ELi eelarve finantsmäärusest :

hädaolukorra ja hädaolukorra järgsed usaldusfondid, et tegeleda igat liiki kriisidega, võimaldades Euroopa Komisjonil teha otsuseid ja kasutada kiireid lepingu sõlmimise menetlusi ning delegeerida rakendusülesandeid, kui seda peetakse tõhusamaks;

temaatilised usaldusfondid, mille abil tegeletakse ülemaailmsete väljakutsetega, võimaldades komisjonil otseselt rakendada nõutud tegevusi oma standardmenetluse alusel.

EL jätkas oma proaktiivset tegevust ülemaailmsete algatuste nõukogudes ja komiteedes, nimelt ülemaailmses AIDSi, tuberkuloosi ja malaaria vastu võitlemise fondis, ülemaailmses vaktsineerimise ja immuniseerimise liidus ning ülemaailmses hariduspartnerluses. Kõnealused ülemaailmsed algatused keskenduvad mitme partnerriigi oluliste probleemidega tegelemisele, kui partnerriigid teevad jõupingutusi tervishoiu ja hariduse valdkonnas aastatuhande arengueesmärkide ning kestliku arengu eesmärkide saavutamiseks, näiteks seoses ülemaailmse fondiga hõlmatud kolme haigusega ning ülemaailmse hariduspartnerluse puhul võrdse juurdepääsu tagamisega ja õppetulemuste parandamisega. Läbi oma proaktiivse osalemise ülemaailmse fondi, ülemaailmse vaktsineerimise ja immuniseerimise liidu ning ülemaailmse hariduspartnerluse nõukogudes oli ELil määrav osa vaeste riikide valitsemistavade ja programmide järelevalve parandamises ning neile ressursside tulemuslikumas suunamises ja vastavate programmide koostamises. Kõnealuste algatuste nõukogude liikmed andsid ELile olulise hääle tervishoiu- ja hariduspoliitikat käsitlevas rahvusvahelises aruetlus ning tagasid platvormi, millega toetatakse edasiminekuid abi andmisel ning tulemuslikkuse ja riigi omandi arendamisel. EL on samuti olnud väga proaktiivne Ebola viirushaiguse epideemia kriisist mõjutatud riikide toetamisel.