Soovitus:

NÕUKOGU OTSUS,

millega määratakse kindlaks, et Ungari ei ole võtnud vastusena nõukogu 7. juuli 2009. aasta soovitusele tõhusaid meetmeid

EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 126 lõiget 8,

võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust

ning arvestades järgmist:

(1) Vastavalt aluslepingu artiklile 126 peavad liikmesriigid hoiduma ülemäärasest valitsemissektori eelarvepuudujäägist.

(2) Stabiilsuse ja kasvu pakt põhineb eesmärgil tagada riigi rahanduse usaldusväärsus, mis on vajalik hindade stabiilsuse ning töökohtade loomist soodustava tugeva ja püsiva majanduskasvu tagamiseks. Stabiilsuse ja kasvu pakt hõlmab nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1467/97 ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse kiirendamise ja selgitamise kohta,[1] mis võeti vastu, et soodustada valitsemissektori eelarve ülemäärase puudujäägi viivitamatut kõrvaldamist.

(3) Nõukogu, tegutsedes komisjoni soovituse alusel, otsustas 5. juulil 2004 aluslepingu artikli 104 lõike 6 kohaselt, et Ungaril on ülemäärane eelarvepuudujääk[2]. Samal päeval ning samuti komisjoni soovituse alusel võttis nõukogu artikli 104 lõike 7 kohaselt vastu soovituse, milles paluti Ungari ametiasutustel võtta meetmeid keskpika perioodi raamistikus, et vähendada eelarvepuudujääk 2008. aastaks tasemele alla 3 % SKPst.

(4) 2005. aasta jaanuaris kooskõlas Euroopa Ühenduse asutamislepingu artikli 104 lõikega 8 oli nõukogu seisukohal, et Ungari ei olnud võtnud tõhusaid meetmeid vastuseks nõukogu soovitusele, ning andis 2005. aasta märtsis Euroopa Ühenduse asutamislepingu artikli 104 lõike 7 alusel uue soovituse, milles kinnitas 2008. aasta täheaega ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamiseks. Pärast Ungari eelarveväljavaadete olulist halvenemist otsustas nõukogu 2005. aasta novembris, et Ungari ei olnud teist korda järginud Euroopa Ühenduse asutamislepingu artikli 104 lõike 7 kohaseid soovitusi. Seepärast esitas nõukogu 2006. aasta oktoobris Ungarile kolmanda soovituse Euroopa Ühenduse asutamislepingu artikli 104 lõike 7 alusel, millega pikendati ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamise tähtaega 2009. aastani. 2009. aasta juulis oli nõukogu seisukohal, et Ungari ametiasutused on võtnud tõhusaid meetmeid vastusena 2006. aasta oktoobri soovitustele. Võttes arvesse tugevat majanduslangust majandus- ja finantskriisi raames, esitas nõukogu Euroopa Ühenduse asutamislepingu artikli 104 lõike 7 kohase läbivaadatud (kolmanda) soovituse.

(5) Nõukogu 2009. aasta juuli soovituses kutsuti Ungari ametiasutusi üles kõrvaldama ülemäärane eelarvepuudujääk hiljemalt 2011. aastaks. Täpsemalt soovitati Ungaril piirata eelarvepositsiooni halvenemist 2009. aastal, tagades võetud ja teatavaks tehtud parandusmeetmete range rakendamise, et saavutada eemärk 3,9 % SKPst. Lisaks soovitati alates 2010. aastast rangelt rakendada vajalikke konsolideerimismeetmeid, et struktuurne puudujääk jätkuvalt väheneks ja valitsemissektori eelarve puudujääk hakkaks uuesti vähenema, toetudes suuremal määral struktuurimeetmetele, et tagada riigi rahanduse püsiv paranemine. Nõukogu soovitas ka kindlaks määrata ja õigeaegselt vastu võtta konsolideerimismeetmed, mis on vajalikud ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamiseks 2011. aastaks ja eelarve konsolideerimiseks 2010. ja 2011. aastal kokku 0,5 % SKPst. Ungari ametiasutustel soovitati ka tagada valitsemissektori võla suhte kindel vähenemine.

(6) Komisjon võttis 27. jaanuaril 2010 vastu teatise nõukogule, milles järeldas, et kõnealusel ajal kättesaadava teabe põhjal oli Ungari võtnud tõhusaid meetmeid vastusena nõukogu 2009. aasta juuli soovitustele, eelkõige võttes arvesse konsolideerimismeetmeid 1½ % SKPst, et saavutada 2009. aasta puudujäägieesmärk 3,9 % SKPst, pensioni- ja sotsiaalhüvitiste süsteemi struktuurireforme, mis aitavad kaasa 2010. aasta puudujäägieesmärgi 3,8 % SKPst saavutamisele, ning edusamme seoses uue eelarveraamistiku rakendamisega. Samal ajal juhtis komisjon tähelepanu ka märkimisväärsetele riskidele.

(7) Meetmete puhul, mida Ungari on võtnud vastusena aluslepingu artikli 104 lõike 7 kohasele nõukogu soovitusele, et kõrvaldada ülemäärane eelarvepuudujääk 2011. aastaks, jõuti pärast uut hinnangut, mis muu hulgas põhineb komisjonile ja nõukogule 15. detsembril 2011 esitatud üheksandal ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse eduaruandel, järgmistele järeldustele:

– 2010. aastal ületas tegelik eelarvepuudujääk eesmärki 0,4 % SKPst, kusjuures 2010. aastal oli majanduskasv suurem kui prognoositi komisjoni talituste 2009. aasta kevadprognoosis, mis oli olnud nõukogu 2009. aasta juuli soovituste aluseks. 2011. aastal asendub valitsemissektori eelarve tasakaal ülejäägiga (nii valitsuse prognoosi kui ka komisjoni talituste 2011. aasta sügisprognoosi kohaselt), kuid ainult tänu ühekordsele tulule mahus 9¾ % SKPst, mis on seotud pensionivarade ülekandmisega erapensioniskeemidest riiklikusse sambasse, ning ühekordsele tulule 0,9 % SKPst, mis laekub majandusharudes (telekommunikatsiooni-, energia-, jaekaubandus- ja finantssektor) kehtestatud maksudest . Ilma ühekordsete meetmeteta oleks eelarvepuudujääk olnud ligikaudu 6 % SKPst ning seega märgatavalt ületanud aluslepingu kohast kontrollväärtust, mis on 3 % SKPst. Ungari ametiasutused prognoosisid oma ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse 2011. aasta sügise teatises eelarve ülejäägiks 3,9 % SKPst. Komisjoni talituste 2011. aasta sügisprognoosi kohaselt on eelarve ülejääk mõnevõrra väiksem (3,6 % SKPst), eelkõige seepärast, et arvesse on võetud ühistranspordi ettevõtete võla osalist ülevõtmist (0,2 % SKPst). Võttes arvesse hiljutist teavet ühekordsete tulude kohta, mis saadi pärast 2011. aasta sügisprognoosi koostamise lõppkuupäeva, võib ülejääk olla veelgi väiksem. Struktuurne eelarvepuudujääk suurenes 2010. aastal 1½ % ning 2011. aastal 1¼ %, seega kokku 2¾ % SKPst, kusjuures nõukogu soovitus oli tagada kõnealusel kahel aastal eelarve konsolideerimine kokku mahus vähemalt 0,5 % SKPst, mida oli vaja, et kõrvaldada puudujääk 2011. aasta tähtajaks jätkusuutlikult. Kõnealune struktuurse eelarvepositsiooni halvenemine kajastab asjaolu, et maksukärpeid, mis moodustasid rohkem kui 2 % SKPst, ei korvatud struktuursete meetmetega piisavalt.

– 2012. aasta eelarveprojektis on puudujäägieesmärk 2,5 % SKPst, mis on kooskõlas 2011. aastal ajakohastatud lähenemisprogrammiga. Selle saavutamiseks sisaldab eelarve ettepanek mitut meedet, mis ametiasutuste sõnul moodustavad kokku peaaegu 4 % SKPst, kusjuures 0,7 % SKPst pannakse erakorralise reservi puhvrina kõrvale. Komisjoni talituste 2011. aasta sügisprognoosi kohaselt aga moodustab valitsemissektori eelarve puudujääk 2012. aastal 2,8 % SKPst. See eelarveprojektiga võrreldes kõrgem puudujääginäitaja kajastab lisaks muudele asjaoludele nii 1 protsendipunkti võrra madalamat majanduskasvu prognoosi 2012. aastaks kui ka tulude ja kulude arengu konservatiivsemat hinnangut. Samal ajal oletatakse kooskõlas asjaomaste õigusaktidega, et erakorralist reservi eeldatavasti ei kasutata. Olenemata sellest järgitakse kontrollväärtust 3 % SKPst ainult tänu ühekordsele tulule, mis moodustab peaaegu 0,9 % SKPst ja tuleneb eespool kirjeldatud erakorralistest maksudest.

– Vastavalt komisjoni talituste 2011. aasta sügisprognoosile ning tavapärase eelduse põhjal, et poliitikat ei muudeta, peaks eelarvepuudujääk taas suurenema 2013. aastal 3,7 %-ni SKPst. See tuleneb peamiselt asjaolust, et erakorraliste maksude järkjärgulist kaotamist mahus ligikaudu 0,9 % SKPst eeldatavasti ei tasakaalustata kõnealusel aastal struktuurireformide kavast saadava täienda kokkuhoiuga.

– Võttes aluseks eelarvearengu alates 2011. aasta sügisprognoosi avaldamisest, näib 2012. aasta prognoos 2,8 % SKPst ikka veel usutav (võtmata arvesse makromajandusliku keskkonna hiljutist halvenemist). See on seletatav asjaoluga, et valitsuse poolt 15. detsembril 2011 vastu võetud uue konsolideerimispaketi (0,4 % SKPst) eelarvepuudujääki vähendav mõju on üldiselt tasakaalustatud eelarvepuudujääki suurendavate muudatustega, mis tehti eelarveprojekti, ning pangandussektoriga 15. detsembril 2011 sõlmitud kokkuleppe netokuludega, mida ei ole veel asjakohaselt nullitud täiendavate konsolideerimise meetmetega.

– Võttes arvesse struktuurireformi kava mõnda täiendavat täpsustust (asjaomased valitsuse ja parlamendi otsused on üksikasjalikult esitatud 2011. aasta detsembri eduaruandes), 2012. aasta positiivseid tulemusi ning pangandussektoriga sõlmitud kokkuleppest tulenevat netokulu, võiks 2011. aasta sügisprognoosis esitatud 2013. aasta eelarvepuudujäägi prognoosi langetada 3,7 %-lt SKPst 3¼ %-le SKPst, mis on siiski selgelt kõrgem kui puudujäägi kontrollväärtus 3 %. Erinevus kõnealuse ajakohastatud hinnangu ja ametliku eesmärgi (2,2 % SKPst) vahel tuleneb eelkõige asjaolust, et kuna puuduvad konkreetsed meetmed, siis ligikaudu poolt struktuurireformi kava ei saa arvesse võtta. Ülejäänud erinevus võrreldes ametliku eesmärgiga on seotud kõrgema kuluprognoosiga eelkõige riigi omanduses olevate transpordiettevõtete ja maanteede hoolduse valdkonnas ning sisaldab ka majanduskasvu prognooside mõningast erinevust.

– On oht, et tulemused osutuvad ajakohastatud keskpika perioodi prognoosidest halvemateks. On ka võimalus, et tulud laekuvad jätkuvalt oodatust paremini ka 2012. ja 2013. aastal. Siiski eeldatakse, et negatiivsete riskide mõju on suurem. Eelkõige on pärast 10. novembril 2011 avaldatud 2011. aasta sügisprognoosi suurenenud kõigi tähtaegade intressimäärad, vahetuskurss on nõrgenenud ning keskpika perioodi majandusväljavaated näivad olevat halvenenud. Kui neid tegureid arvesse võtta, tuleks nii 2012. kui ka 2013. aasta eelarvepuudujäägi prognoose veelgi suurendada ½ % SKPst, mille tulemusena oleks eelarvepuudujääk vastavalt veidi üle 3 % SKPst ja 3¾ % SKPst.

– 2011. aasta sügisprognoosi kohaselt peaks valitsemissektori koguvõlg suurenema 2013. aastaks taas peaaegu 77 %-ni SKPst, võttes arvesse nii eelarvepuudujäägi prognoositud näitajaid kui ka prognoose vahetuskursi kohta, kusjuures eelarvepuudujääk ajutiselt vähenes 2011. aastal tulenevalt pensionivarade ülevõtmisest erapensioniskeemidest. Kui keskpika perioodi eelarveprognoose ajakohastada ainult pärast prognoosi koostamise lõppkuupäeva vastu võetud uute meetmete põhjal, siis 2012. aasta prognoositud võlasuhe jääks peamiselt samaks ning paraneks ainult veidi 2013. aastal. Eelarveprognoosi täiendava võimaliku läbivaatamise tagajärjel, võttes arvesse eelkõige kõrgemaid intresse, ungari forinti ja euro vahetuskurssi, mis 2011. aasta lõpul oli 311 (see on ligikaudu 12 % nõrgem kui sügisprognoosis kasutatud tehniline eeldus) ning nõrgemat makromajanduslikku keskkonda, oleks võla suhe 2011. aastal siiski ligikaudu 80 %, pärast mida see stabiliseeruks nii 2012. kui ka 2013. aastal tasemel ligikaudu 78,5 %, kusjuures nõukogu soovitas, et valitsemissektori võla suhet tuleks kindlal viisil vähendada.

(8) Üldine järeldus on, et kuigi Ungari ametlikult järgib kontrollväärtuse 3 % SKPst saavutamist 2011. aastaks, ei põhine see ülemäärase eelarvepuudujäägi struktuursel ja jätkusuutlikul kõrvaldamisel. Eelarve ülejääk 2011. aastal tuleneb märkimisväärsetest ühekordsetest tuludest mahus rohkem kui 10 % SKPst, millega kaasneb struktuurse eelarvepositsiooni halvenemine 2010. ja 2011. aastal kokku 2¾ % SKPst, võrreldes soovitatud eelarvepositsiooni parandamisega kokku 0,5 % SKPst. Kuigi ametiasutused rakendavad 2012. aastal märkimisväärseid struktuurseid meetmeid, järgitakse kontrollväärtust 3 % SKPst taas vaid tänu ühekordsetele meetmetele mahus peaaegu 1 % SKPst. Eeldatavasti ületab 2013. aastal eelarvepuudujääk (3¼ % SKPst) taas aluslepingu kohase kontrollväärtuse, seda isegi pärast täiendavate meetmete arvessevõtmist, millest on teatatud pärast komisjoni talituste 2011. aasta sügisprognoosi. Kõrgem eelarvepuudujääk 2013. aastal tuleneb peamiselt asjaolust, et ajutised ühekordsed tulud järk-järgult kaotatakse, nagu oli kavandatud, kuid mitte kõiki kavandatud struktuurireforme ei ole piisavalt täpsustatud. Kokkuvõttes toetab see järeldust, et Ungari ametiasutuste reageering nõukogu 7. juuli 2009. aasta soovitusele vastavalt aluslepingu artikli 104 lõikele 7 ei ole olnud piisav,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

Artikkel 1

Ungari ei ole võtnud tõhusaid meetmeid vastusena aluslepingu artikli 104 lõike 7 kohaselt antud nõukogu 7. juuli 2009. aasta soovitusele.

Artikkel 2

Käesolev otsus on adresseeritud Ungarile.

Brüssel, 11.1.2012

Nõukogu nimel

eesistuja

[1] EÜT L 209, 2.8.1997, lk 6.

[2] ELT L 389, 30.12.2004, lk 27. Kõik Ungari ülemäärase eelarvepuudujäägi menetlust käsitlevad dokumendid on esitatud järgmisel veebisaidil: http://ec.europa.eu/economy_finance/economic_governance/sgp/deficit/index_en.htm.