ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Mis on lahendamist vajav probleem?

Teine probleem on keskkonnamõju, mis tuleneb umbes 300 miljoni kaasaskantava elektroonikaseadme iga-aastasest müügist ELis. Vanad laadijad jäävad kasutult seisma või visatakse ära.

Esimene probleem on ebamugavus, mida tekitavad tarbijale kolm erinevat ikka veel turul olevat pistikut ja puudulik laadimise koostalitlusvõime.

3.tagada, et tarbijad saavad teha uue seadme ostmisel teadlikke valikuid;

Konkreetsed eesmärgid on järgmised:

Milline on ELi tasandi meetmete lisaväärtus?

ELi õigusaktid võimaldavad liikmesriikidel võtta nõuetele mittevastavate toodete müümise korral täitemeetmeid. See aitab arendada ELi (digitaalset) ühtset turgu ning tagab tootjatele ja tarbijatele õiguskindluse. Nõuete ühtlustamisega kogu ELis luuakse tootjatele võrdsed tingimused.

Milliseid poliitikavariante on kaalutud?

Kaalutud on kuut varianti.

C. Eelistatud poliitikavariandi mõju

Millised on eelistatud poliitikavariandi eelised?

Millised on eelistatud poliitikavariandi kulud?

Milline on mõju ettevõtjatele, VKEdele ja mikroettevõtjatele?

Ei ole oluline, sest enamik selle sektori tootjaid on suured äriühingud.

Kas on ette näha mõju riigieelarvetele ja ametiasutustele?

Kas on oodata muud mõju?
Väga mitu liikmesriiki ja tarbijaühendust on juhtinud tähelepanu asjaolule, et internetiga ühendatud raadioseadmetel puuduvad teatavad turvaomadused, ja rõhutanud vajadust tagada minimaalne turvalisuse tase. Vastupidiselt raadioseadmete direktiivile (2014/53/EL) ei käsitle mitu kohaldatavat ELi õigusakti toodete kohustuslikke turulepääsutingimusi ega võimalda liikmesriikidel võtta seadmete suhtes parandusmeetmeid.

Algatuse keskne eesmärk on anda liikmesriikidele võimalus nõuda, et ELi turule lastavad raadioseadmed toetaksid tulemuslikult poliitikaeesmärke eraelu puutumatuse, pettustevastase kaitse ja võrguturbe vallas. Tavakodanikele ja valdkonna spetsialistidele tuleks anda kindlus nende kasutatavate toodete kõrgendatud tasemel kaitse kohta. Lisaks sellele on eesmärk tagada sujuv ühtne turg, mille toimimist ei takista erinevad kohalikud või riiklikud eeskirjad. Selleks on vaja selgeid ja proportsionaalseid eeskirju, mille täitmine on tulemuslikult ja ühetaoliselt tagatud kogu liidus.
Usaldusväärsete investeerimisotsuste tegemiseks peab kapitaliturgude investoritel olema juurdepääs teabele, mida üksused peavad ELi õiguse kohaselt avaldama (finants- ja kestlikkusteave, tooteteave jne), ja võimalus seda teavet digitaalselt kasutada. Tänapäeval on juurdepääs sellele teabele liikmesriikide vahel hajutatud ja seda ei saa peaaegu üldse digitaalselt kasutada. Muudeks takistusteks on keelebarjäär, kuid ka piiravad kasutustingimused. See muudab äri- ja tooteteabe kasutajate jaoks asjaomase teabe otsimise, kasutamise ja analüüsimise kulukaks. See vähendab ELi finantsteenuste tõhusust ja terviklikkust ning takistab kestlikku majanduskasvu.
Teoreetiliselt oleks võinud Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvel (ESMA) paluda järelevalvealast ühtsust edasi arendada. Siiski tõdeti, et sellel teemal on peetud arutelusid, kuid piisavaid edusamme ei ole tehtud, ning et vaja on normatiivse jõuga ühiseid standardeid.

Millised on eelistatud poliitikavariandi (kui see on olemas, vastasel korral peamiste poliitikavariantide) eelised? Kuni 12 rida
Probleemid

Jäätmesaadetiste määruse praeguste normidega ei suudeta piisavalt tagada, et teistesse riikidesse veetavaid jäätmeid käideldakse keskkonnahoidlikult ja kooskõlas jäätmehierarhiaga. Sellel probleemil leiti olevat kolm tahku.

1.ELi-siseste jäätmesaadetistega seotud menetlused on koormavad ja võivad põhjustada viivitusi, mis tekitavad jäätmekäitlejatele kulusid, samas kui olemasolevad lihtsustamisvahendid ei ole laialt kasutusel.

2.Kehtivate eeskirjadega ei ole võimalik tagada, et eksporditud jäätmeid käideldakse usaldusväärselt viisil, mille puhul arvestatakse samu keskkonna- ja tervisemõjusid nagu töötlemisel ELis. ELi sõltuvus jäätmeekspordist muudab ta haavatavaks üleilmsete väärtusahela häirete suhtes, sealhulgas ootamatute impordipiirangute ja teiseste materjalide impordist sõltuvuse suhtes.

3.Mittevõrreldavad ressursid ja ebapiisav koordineerimine nõuete täitmise tagamisel põhjustavad seda, et suuri jäätmekoguseid veetakse ebaseaduslikult nii ELis kui ka väljaspool seda.

Eesmärgid

Jäätmesaadetiste määruse läbivaatamise üldeesmärk on kaitsta keskkonda. Selleks tahetakse hõlbustada jäätmesaadetiste ELi-sisesest vedu kooskõlas ringmajanduse põhimõtetega, tagada, et väljapoole ELi veetavaid jäätmeid käideldakse keskkonnahoidlikult, ning tegeleda ebaseaduslike jäätmesaadetistega ELis ja sellest väljaspool.

Poliitikavariandid

1.Lähtestsenaarium – keskendutakse jäätmesaadetiste määruse rakendamise toetamisele tegemata seadusandlikke muudatusi.

2.Sihipärased muudatused – parandatakse jäätmesaadetiste määruse rakendamist kehtivate sätete sihipärase muutmisega.

3.Struktuurimuudatused – jäätmesaadetiste määrus vaadatakse põhjalikult läbi, mis hõlmab ELi-siseseid jäätmesaadetisi käsitlevate eeskirjade lihtsustamist, uusi mehhanisme jäätmete ekspordiks ja uusi sätteid ebaseaduslike jäätmesaadetistega tegelemiseks.

4.Kaugeleulatuvad muudatused – jäätmesaadetiste määrust täiustatakse, muutes sihipäraselt olemasolevaid sätteid ning nähes ette ajakohastatud ja digiteeritud menetlused, luuakse uus raamistik eksporditavate jäätmete kestliku käitlemise tagamiseks ning tugevdatakse nõuete täitmise tagamist.

Eelistatud poliitikavariant

Eelistatud on neljas variant. See on tasakaalustatud lähenemisviis tulemuslikkuse (eesmärkide saavutamine) ja kulutõhususe seisukohast. Samuti võetakse selles arvesse ELi rahvusvahelisi kohustusi ja proportsionaalsust. Sellega vähendatakse ELi-siseste jäätmesaadetistega seotud koormust ja soodustatakse jäätmesaadetisi, mis on määratud ringlussevõtuks. See vastab ELi eesmärgile lõpetada oma jäätmeprobleemide eksportimine. Selleks tagatakse, et eksporditud jäätmeid töödeldakse kestlikult ja järgitakse samal ajal ELi rahvusvahelisi õiguslikke kohustusi. Lisaks aitab see paremini tegeleda ebaseaduslike jäätmesaadetiste probleemiga. Selle poliitikavariandiga ei kaasne ülemääraseid kulusid ega suuri häireid jäätmeturgudel. Neljandas variandis sisalduvad tegevussuunad on allpool loetletud eesmärkide kaupa.

ELi-sisesed jäätmesaadetised

·Ajakohastada jäätmesaadetiste määrust kohustusliku üleminekuga kogu ELi hõlmavale digitaalsele andmevahetusele.
Milles probleem seisneb ja miks see on ELi tasandi probleem?

Käesolevas algatuses käsitletakse majanduslikku survestamist – survet, mida ELi-välised riigid avaldavad kaubandust või investeerimist mõjutavate meetmete kaudu eesmärgiga saavutada ELi või liikmesriigi õiguspärases poliitikaloomes teatav tulemus. ELi-väliste riikide survemeetmed piiravad ELi või liikmesriigi õiguspärast poliitikaloomet või tekitavad sellega seoses lisakulusid. ELi ja selle liikmesriike on majanduslikult survestatud ning see risk on endiselt olemas. On tõenäoline, et selline survestamine ei kao ega vähene.
Finantsinstrumentide turgude määruse läbivaatamisel käsitletakse liidu kapitaliturgude kolme peamist probleemi: 1) likviidsus- ja tehingute tegemisega seotud risk kõikide kapitalituru osaliste jaoks; 2) koondatud turuandmete suur maksumus ja 3) andmete koondamise ärimudeli puudumine. Tänu finantsinstrumentide turgude direktiivile, millega avati finantsinstrumentidega (nagu aktsiad, võlakirjad ja tuletisinstrumendid) kauplemine konkurentsile, kauplevad paljud platvormid nüüd identsete finantsinstrumentidega. See muudab kauplemise odavamaks, kuid samas hajutab selle üle liidu enam kui 400 kauplemisturu vahel. Selline killustatus tähendab, et hajutatud on ka turuandmed, mida investorid kauplemisotsuste tegemiseks vajavad. Ostmiseks on vahendeid ainult kogenumatel kutselistel turuosalistel (välkkauplejad ja suuremad investeerimispangad). Enamikul tavainvestoritel ja nende maakleritel ei ole ELi kauplemisturgudest terviklikku ülevaadet ning sageli teevad nad investeerimisotsuseid osalise turuvaate põhjal.

Kuigi finantsinstrumentide turgude määrus juba sisaldab kauplemiskoondteabe põhiraamistikku, ei ole ühegi varaklassi jaoks kauplemiskoondteabe pakkujat esile kerkinud, kuna see pole majanduslikult tasuv, vaja on sõlmida individuaalsed litsentsimiskokkulepped ja tehinguandmete kvaliteet on ebapiisav. Komisjon kavatseb finantsinstrumentide turgude määrust muuta, et saavutada tõhus kauplemiskoondteabe süsteem, mille eesmärk on vähendada kõigi turuosaliste likviidsus- ja tehingute tegemisega seotud riski. Selle saavutamiseks peaks uue raamistiku eesmärk olema ühelt poolt parandada turuandmete kvaliteeti ja sillutada teed turuandmete koondamisele. Teiselt poolt peaks see hõlbustama turuandmete litsentsimist ja pakkuma turuandmete koondamise ärimudelit.

Milliseid seadusandlikke ja muid kui seadusandlikke poliitikavariante on kaalutud? Kas on olemas eelistatud variant? Miks?
Euroopa pikaajaliste investeerimisfondide (ELTIFide) õigusraamistiku puhul on probleemiks vähene kasutuselevõtt. ELTIFide sektor on suhteliselt väike ja koondunud vaid nelja liikmesriiki. Kasutamata on potentsiaal luua lisakanal, et kaasata kapitali pikaajaliste projektide rahastamiseks. See mõjutab negatiivselt projektiomanikke, ettevõtjaid ja VKEsid, investoreid ja ELTIFide valitsejaid ning takistab kapitaliturgude liidu eesmärkide saavutamist, st Euroopas mitmekesisemate pikaajalise rahastamise allikate loomist.
Mis on probleem ja miks on tegemist ELi tasandi probleemiga?

Euroopa tasandi erakonnad on piiriülesed erakondade liidud, mille eesmärk on aidata „kaasa euroopaliku poliitilise teadvuse kujundamisele ja liidu kodanike tahte väljendamisele“ (ELi lepingu artikli 10 lõige 4). Nende põhikirja ja rahastamist reguleeritakse määrusega (EL, Euratom) nr 1141/2014. Kuigi määrust on enne Euroopa Parlamendi 2019. aasta valimisi kaks korda muudetud, tuleks teha parandusi järgmistes küsimustes:

Kuna aluslepingus on sätestatud, et Euroopa tasandi erakondi reguleerivad eeskirjad kehtestatakse määrusega, tuleb kehtivate õigusnormide muudatused teha ELi tasandil, kohaldades ELi toimimise lepingu artiklit 224.

Algatuse õiguslik alus on Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „ELi toimimise leping“) artikkel 224, milles on sätestatud, et „Euroopa Parlament ja nõukogu võtavad seadusandliku tavamenetluse kohaselt määruste abil vastu eeskirjad, mis reguleerivad Euroopa tasandil toimivaid erakondi, millele on osutatud Euroopa Liidu lepingu artikli 10 lõikes 4, ning eelkõige nende rahastamise eeskirju“.

Millised on poliitikavariandid eesmärkide saavutamiseks? Kas on olemas eelistatud variant? Kui ei, siis miks?
Eelistatud poliitikavariant eeldab investeeringuid nii ELi kui ka liikmesriikide tasandil. Need kulud on seotud peamiselt IT ajakohastamise ja koolitusega. Kulud on liikmesriigiti väga erinevad, sõltudes riigi ühtse kontaktpunkti ning politsei- ja tollikoostöö keskuste (kui need on olemas) tõhususest ja tulemuslikkusest.

Eelistatud poliitikavariandiga on ette nähtud tõhusad lahendused probleemidele, mis tuleks muidu lahendada suuremate kuludega, mida oleks keeruline ühildada ja millega tegelemine oleks vähem mõjus.

Samas on mõnda poliitikavarianti keeruline mõõta. Europoli andmete kohaselt on kulud, mis kaasnevad Europoli SIENA integreerimisega 20 liikmesriigi juhtumite haldamise süsteemi ja juhtumite haldamise süsteemi arendamisega 10 liikmesriigis, hinnanguliselt 2,5 miljonit eurot (ühekordne investeering). Tõhususe suurenemine kaalub need kulud üles (juhtumite haldamiseks on vaja vähem ressursse, st rohkem ressursse kulutatakse juhtumite lahendamiseks).

Eelistatud poliitikavariant ei sisalda õiguslikke kohustusi kodanikele/tarbijatele ega tekita seega nendele sidusrühmadele lisakulusid.
Kuna ELis langeb hoonete arvele 40 % energia kogutarbimisest ja 36 % energiaga seotud kasvuhoonegaaside heitest, on hoonesektori CO2 heite vähendamine äärmiselt oluline, et saavutada ELi 2030. ja 2050. aasta kliima- ja energiaeesmärgid, mis on sätestatud Euroopa kliimaseaduses ja Euroopa rohelise kokkuleppe elluviimist käsitlevates ettepanekutes. Kliimaeesmärgi kavas on kindlaks määratud, et hoonete kasvuhoonegaaside heidet tuleb vähendada ligikaudu 60 %, et saavutada 2030. aastaks üldine eesmärk vähendada heidet 55 %. Selleks on vaja vähemalt kahekordistada renoveerimismäärasid.

Hoonete energiatõhususe direktiivi läbivaatamisel on kaks peamist eesmärki: 1) aidata vähendada hoonete kasvuhoonegaaside heidet ja lõppenergia tarbimist 2030. aastaks; 2) tagada, et hooned aitaksid piisavalt kaasa kliimaneutraalsuse saavutamisele 2050. aastaks. Erieesmärgid on järgmised: suurendada hoonete renoveerimise määra ja põhjalikkust (poliitikavaldkond A); anda digitaalsete vahendite abil paremat teavet hoonete energiatõhususe ja kestlikkuse kohta (kõigis poliitikavaldkondades); tagada, et uued hooned oleksid kooskõlas 2050. aasta kliimaneutraalsuse eesmärgiga (poliitikavaldkond B), ning integreerida hooned vähese CO2 heitega ja digitaliseeritud energiasüsteemidesse (poliitikavaldkond C).
Schengeni ala on liikmesriikidevaheline sisepiirikontrollita ala, kus isikud ja kaubad võivad vabalt liikuda. Eurooplased hindavad Schengeni ala, eelkõige eeliseid, mida see pakub kaubandusele, ja passikontrolli puudumist sisepiiride ületamisel, sest see muudab reisimise lihtsamaks. Schengen on ühtse turu toimimiseks ülioluline. Selle loomine on toonud eurooplastele märkimisväärset sotsiaalset ja majanduslikku kasu ning aidanud piiriülestel piirkondadel areneda. Viimasel kuuel aastal on Schengeni ala seisnud järjestikku silmitsi mitme probleemiga: erakordne rändesurve 2015. aastal, terrorirünnakud ja viimati COVID-19. Mõni liikmesriik reageeris sellega, et otsustas taaskehtestada kontrolli oma sisepiiridel. Kui alguses tehti selliseid otsuseid vastuseks selgelt tuvastatavatele sündmustele, siis nüüd paistab, et need on muutunud püsivaks kaitsemeetmeks. Mõnel juhul on piirikontrolli taaskehtestamise otsus tehtud nii, nagu oleks see n-ö esmaabi meede, mitte viimane abinõu. Lisaks sellele on liikmesriigid kohaldanud seoses koroonaviirushaigusega välispiiride kaitsmiseks kokku lepitud meetmeid ebajärjekindlalt, õõnestades sellega liikmesriikidevahelist usaldust ja mõjutades Schengeni ala usaldatavust kolmandate riikide silmis. Mõjuhinnangus ei käsitleta ebaseadusliku rände vahendina kasutamist, mida oli näha suvel Valgevene maismaapiiril, st pärast seda, kui töö käesoleva dokumendiga oli lõpetatud.
1. poliitikavaldkond: avalikud kvantitatiivsed andmed kulude kohta ei ole kättesaadavad; seepärast põhineb mõjuhinnang tööstusharus tehtud senistel vabatahtlikel hindamistel ja tööstusharu kvalitatiivsel panusel, võttes arvesse, et sidusrühmad, sealhulgas tööstusharu ise, on väljendanud tugevat toetust asjaomase kohustuse kehtestamise suhtes.

2. poliitikavaldkond: käitajate netokulud on 127 miljonit eurot; nõuetele vastavuse kontrollimise ja nõuete täitmise tagamisega seotud kvantifitseeritud kulud ei olnud kättesaadavad, kuid kvantitatiivse kasu suurus on võrreldes ettevõtjate võetavate heitkoguste vähendamise meetmete kuludega nii märkimisväärne, et nende kahe vahe on eeldatavasti enam kui piisav kõigi eelnimetatud kulude katmiseks; heitkoguste vähendamise meetmete kulude kvantifitseeritud mõju energiahindadele ei olnud teada, kuid meetmete kulud käitajate jaoks (127 miljonit eurot) ei ole võrreldes nafta, maagaasi ja söe ostmisega seotud ELi kogukuludega (184 miljardit eurot 2020. aastal / 287 miljardit eurot 2019. aastal) märkimisväärsed, nii et see mõju oleks vähetähtis.

3. poliitikavaldkond: kvantifitseeritud kulud seoses meetmetega, millega vähendatakse välisriikides tekkivat metaaniheidet, mis on seotud ELi fossiilenergia tarbimisega, ei olnud kättesaadavad. Selle asemel kasutati valimisse kuuluvate suurimate naftat ja maagaasi eksportivate riikide kõigi heitkoguste vähendamise meetmete hinnangulisi kogukulusid. Sotsiaalsest/keskkonnaalasest seisukohast optimaalse heitkoguste vähendamise taseme juures ulatuvad need 2 216 miljoni euroni; nõuetele vastavuse kontrollimise ja nõuete täitmise tagamisega seotud kvantifitseeritud kulud ei olnud kättesaadavad, kuid valimisse kuuluvate suurimate naftat ja maagaasi ELi eksportivate riikide kvantitatiivse kasu suurus on võrreldes ettevõtjate võetavate heitkoguste vähendamise meetmete kuludega nii märkimisväärne, et nende kahe vahe on eeldatavasti enam kui piisav kõigi eelnimetatud kulude katmiseks; heitkoguste vähendamise meetmete kvantifitseeritud mõju energiahindadele ei olnud teada, kuid valimisse kuuluvate suurimate naftat ja maagaasi ELi eksportivate riikide kulud on väikesed (2 607 miljonit eurot) võrreldes nafta, maagaasi ja söe ostmisega seotud ELi kogukuludega (184 miljardit eurot 2020. aastal / 287 miljardit eurot 2019. aastal), nii et see mõju ei oleks tõenäoliselt märkimisväärne.
Käesolev mõjuhinnang on aluseks seadusandlikule ettepanekule vaadata läbi direktiiv 2010/40/EL, mis käsitleb raamistikku intelligentsete transpordisüsteemide kasutuselevõtmiseks. See on Euroopa rohelise kokkuleppe, säästva ja aruka liikuvuse strateegia ning Euroopa digiajastule vastavaks muutmise põhimeede. Intelligentsete transpordisüsteemide direktiivi eesmärk on suurendada intelligentsete transpordisüsteemide järjepidevate teenuste kasutuselevõttu ja kasutamist kogu ELis, et parandada maanteetranspordisüsteemi toimimist, sealhulgas selle liideseid teiste transpordiliikidega, ning seeläbi vähendada maanteetranspordist tulenevat negatiivset välismõju. 2019. aastal tehtud hindamine kinnitab intelligentsete transpordisüsteemide direktiivi asjakohasust, kuid selles tuuakse esile, et intelligentsete transpordisüsteemide kasutuselevõtt on endiselt aeglane ja ebaühtlane, ja väidetakse, et sellest tulenevalt on jäänud kasutamata võimalus luua kaasav mitmeliigiline transpordisüsteem. Vaja on lisada uued arengusuunad sellistes valdkondades nagu ühendatud ja automatiseeritud liikuvus ning liikuvusplatvormid. Samuti on vaja veelgi parandada kogu transpordivõrgus järgmiste andmete kättesaadavust ja olemasolu: i) taristuandmed; ii) liiklusandmed ja iii) reisiandmed.
Mis on probleem ja miks on tegemist ELi tasandi probleemiga?

Mõjuhinnangus käsitletud peamised probleemid on maksustamise vältimine ja maksudest kõrvalehoidmine, sest äriühingud ja üksikisikud kasutavad maksustamise eesmärgil variühinguid. Variühinguid võib määratleda kui äriühinguid ja muid üksusi, millel puudub majanduslik sisu (neil ei ole kontoriruume, töötajaid, seadmeid jms) ja mis ei tegele tegeliku majandustegevusega, täites üksnes registreerimise ja struktuuri põhinõudeid. Variühingud võivad esineda eri vormis, sõltuvalt kavandatud kasutusest. Üldiselt jääb seetõttu, et äriühingud väldivad maksustamist, igal aastal saamata kümneid miljardeid eurosid maksutulu. Iseäranis keeruline on hinnata maksutulu, mis jääb saamata variühingute kasutamise tõttu. Selle nähtuse esmane hinnang viitab maksutulu vähenemisele, mis võib olla ligikaudu 23 miljardit eurot aastas. Lisaks on kindlaid mitteametlikke tõendeid selle kohta, et mitmesugused majandustegevuses osalejad, sealhulgas suured hargmaised ettevõtjad, kasutavad jätkuvalt maksukohustuste vähendamiseks seaduslikul ja mõnikord ebaseaduslikul viisil variühinguid. Probleemi kolm peamist põhjust on: a) puuduvad ELi õigusnormid, millega määrata ELis kindlaks minimaalse majandusliku sisu ühised nõuded maksustamise seisukohast; b) puudub teave selle kohta, et maksuhaldurid peaksid tegelikkuses kohaldama kehtivaid maksustamise vältimise ja maksudest kõrvalehoidmise vastaseid õigusnorme; c) teatavad vahendajad edendavad variühinguid.
Tehisintellekti kasutuselevõtt on nii komisjoni eesmärk kui ka oodatav suundumus. Kuigi TI-põhised tooted ja teenused on eeldatavasti ohutumad kui traditsioonilised tooted ja teenused, tuleb siiski ette õnnetusi.

Kehtivad vastutust käsitlevad õigusnormid – eeskätt siseriiklikud õigusnormid, mis põhinevad süül – ei sobi TI-põhiste toodete ja teenuste tekitatud kahju hüvitamise nõuete käsitlemiseks. Nende õigusnormide kohaselt peab kannatanu tõendama kahju tekitanud isiku õigusvastast tegevust või tegevusetust. Tehisintellekti eriomaduste, sealhulgas autonoomsuse ja läbipaistmatuse (nn musta kasti efekt) tõttu on keeruline või üleliigselt kulukas teha kindlaks vastutav isik ja tõendada, et tingimused vastutusest tuleneva nõude rahuldamiseks on täidetud.

Komisjon soovib vältida olukorda, kus tehisintellekti tekitatud kahju kannatanud, näiteks kodanikud või ettevõtjad, on vähem kaitstud kui traditsioonilise tehnoloogia tõttu kannatanud. Hüvitise saamise võimaluse puudumine võib vähendada nende usaldust tehisintellekti vastu ja seeläbi mõjutada TI-põhiste toodete ja teenuste kasutuselevõttu.

Ei ole kindel, kuidas kohaldatakse vastutust käsitlevaid siseriiklikke õigusnorme, võtmaks arvesse tehisintellekti eripära. Lisaks võivad kohtud, seistes silmitsi kannatanu jaoks ebaõiglase tulemusega, kohaldada kehtivaid õigusnorme juhtumipõhiselt, et jõuda õiglase tulemuseni. See tekitab õiguskindlusetust. Selle tulemusel on ettevõtjatel keeruline prognoosida, kuidas kehtivaid vastutust käsitlevaid õigusnorme kahju tekkimise korral kohaldatakse. Seetõttu on neil keeruline hinnata ja kindlustada oma vastutust. Veelgi raskem on neil ettevõtjatel, kes tegutsevad piiriüleselt, kuna ebakindlus hõlmab erinevaid jurisdiktsioone. See mõjutab eelkõige VKEsid, kellel ei ole võimalik kasutada ettevõttesisest õigusalast oskusteavet ega kapitalireserve.

On oodata ka seda, et kui EL ei tegutse, kohandavad liikmesriigid tehisintellektiga seotud probleemide arvesse võtmiseks oma siseriiklikke vastutust käsitlevaid õigusnorme. See toob kaasa täiendava killustumise ja suurendab piiriüleselt tegutsevate ettevõtjate kulusid.
Mis on probleem ja miks on tegemist ELi tasandi probleemiga?

Naistevastane vägivald ja perevägivald on ELis laialt levinud. 2014. aastal teatas iga kolmas naine ELis füüsilisest ja/või seksuaalsest vägivallast. 2019. aasta administratiivandmete kohaselt on ELis levimus 21,2 %. Lisaks naistevastase vägivalla/perevägivalla veebivälistele vormidele suureneb naistevastane kübervägivald ja lähipartneritevaheline kübervägivald; 2020. aastal mõjutas see kogu maailmas hinnanguliselt 52 % noortest naistest. Sooline vägivald võib mõjutada nii naisi kui ka mehi, kuid naisi mõjutab see ebaproportsionaalselt rohkem. Perevägivald mõjutab ka teisi pereliikmeid (nt abikaasad, lapsed ja vanemad pereliikmed). Naistevastane vägivald/perevägivald mõjutab ELis miljoneid inimesi ja seda esineb kõigis liikmesriikides. Naistevastast vägivalda/perevägivalda ajendavad kahjulikud sotsiaalsed normid ja stereotüübid, mis põhjustavad soolist ebavõrdsust, samuti vähene arusaam naistevastases vägivallas/perevägivallas seisnevate kuritegude eripäradest ning ebatõhusad vastumeetmed (õiguslik killustatus, õiguskindlusetus ja ebatõhus täitmise tagamine). Puudujäägid ennetamises, kaitses, ohvriabis, õiguskaitse kättesaadavuses ja poliitika koordineerimises on kindlaks tehtud nii ELi kui ka riikide tasandil – nii neis liikmesriikides, kes on Istanbuli konventsiooni rakendanud, kui ka neis liikmesriikides, kes seda teinud ei ole. Asjakohased ELi normid on hajutatud mitme õigusakti vahel ning nendega ei ole kaasnenud tõhusa järelevalvet ja täitmise tagamist kõnealuse ohvrite rühma jaoks. Kuigi riikide tasandil on Istanbuli konventsiooni alusel meetmeid võetud, näitab konventsiooni rakendamise järelevalve, et puudused püsivad. Võttes arvesse seda, mis suunas olukord on viimastel aastakümnetel arenenud, ei vähene ohvrite arv tõenäoliselt märkimisväärselt, kui ei võeta tugevamaid koordineeritud meetmeid ennetamise, kaitse, õiguskaitse kättesaadavuse, ohvriabi ja poliitika koordineerimise valdkonnas.