ET Euroopa Liidu Teataja C 198/26

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „ELi Arktika-poliitika uutele globaalsetele väljakutsetele vastamiseks selles piirkonnas – kodanikuühiskonna seisukoht”

2013/C 198/04

Raportöör: Filip HAMRO-DROTZ

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee otsustas 11.–12. juulil 2012 toimunud täiskogu istungjärgul vastavalt kodukorra artikli 29 lõikele 2 koostada omaalgatusliku arvamuse järgmises küsimuses:

„ELi Arktika-poliitika uutele globaalsetele väljakutsetele vastamiseks selles piirkonnas – kodanikuühiskonna seisukoht”.

Asjaomase töö ettevalmistamise eest vastutav välissuhete sektsioon võttis arvamuse vastu 27. märtsil 2013.

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee võttis täiskogu 489. istungjärgul 17.–18. aprillil 2013 (17. aprilli istungil) vastu järgmise arvamuse. Poolt hääletas 163, vastu hääletas 1, erapooletuks jäi 6.

1. Taust

1.1 Arktika piirkond on märkimisväärselt muutumas. Kliimamuutused avaldavad enneolematut mõju atmosfääri soojenemisele ja jääkilbi õhenemisele kõnealuses piirkonnas. Samas mõjutavad need maailmamajandust, kuna loovad uusi majandustegevuse võimalusi loodusvarade poolest rikkas piirkonnas. Maailma pilgud on suunatud Arktika piirkonnale, mille habras ökosüsteem ja rahvastik vajavad asjakohast kaitset ja tähelepanu. Muutustel võivad olla geopoliitilised tagajärjed.

1.2 Komitee taotleb ELilt sihikindlat Arktika strateegiat ja veenvat pühendumist koostööle Arktika piirkonna riikidega. Arktika piirkonnal on ELi jaoks suur tähtsus ja EL võib Arktika piirkonna koostööle palju kaasa aidata. Taotletakse panust vastutustundlikku, külma kliimavööndi alasele oskusteabele tuginevasse majandustegevusse ning infrastruktuuri arendamist. Samuti taotletakse kliimamuutusi käsitleva teaduskoostöö jätkamist ja sihipäraseid jõupingutusi piirkonna tundliku keskkonna kaitse nimel.

1.3 Arktika nõukogu positsiooni ja ELi positsiooni nõukogus tuleb tugevdada. Kodanikuühiskond tuleb ulatuslikult kaasata Arktika piirkonna koostöösse. Arktika piirkonna koostöös vajatakse rohkem avatust ja teabevahetuse järjekindlat parandamist.

1.4 Komiteele tuli arvamuse koostamisel oluliselt kasuks Lapimaa Ülikooli (1) Arktika keskusega koostöös korraldatud avalik konsultatsioon Põhja-Soomes (Rovaniemi). Komitee eesmärk on panustada Arktika piirkonna koostöösse ja ELi Arktika-poliitikasse ning tugevdada sidemeid piirkonna kodanikuühiskonnaga.

2. Kodanikuühiskonna peamised seisukohad ja soovitused

Arvamuses esitatakse ELi organiseeritud kodanikuühiskonna seisukohad ja soovitused ELi Arktika-poliitika kohta eelkõige komisjoni ja välissuhete kõrge esindaja 2012. aasta juunis avaldatud ühisteatise ja sellega seotud ühise töödokumendi (joint staff working document) (2) alusel.

2.1 Arktika piirkonna strateegiline tähendus on oluliselt suurenenud ja see tekitab kogu maailmas üha suuremat huvi. Seepärast on oluline, et EL määratleks võimalikult kiiresti oma Arktika-poliitika, et ta saaks osaleda Arktika piirkonnaga seotud koostöös usaldusväärse ja konstruktiivse osaleja ja algatajana. EL peab näitama üles pühendumust Arktika piirkonnale ja koostööle selles piirkonnas. Peamist tähelepanu tuleb pöörata ELi Arktika liikmesriikide põhjapoolsetele piirkondadele ning koostöö tugevdamisele Arktika riikidega, eelkõige Euroopa naaberriikidega (sh Gröönimaa). Olukord nõuab ELilt täiemahulist Arktika strateegiat. ELi Arktika piirkonna jaoks ettenähtud ressursside koondamine ühte kohta või nende tõhus koordineerimine ning Arktika jaoks eraldi eelarverubriigi loomine aitaksid kaasa ELi Arktika-poliitika/strateegia usaldusväärsele elluviimisele.

2.2 ELi Arktika-poliitika/strateegia ja Arktika riikide asjaomased strateegiad peavad olema omavahel kooskõlas; Arktika piirkonna haldamine tuleb välja töötada ja rakendada tihedas koostöös nende riikide ja tähtsamate osalistega. Arktika piirkonna koostöö ja kooseksisteerimine peab võimaluse korral alati põhinema rahvusvahelistel lepingutel ja koostööl rahvusvahelistes organisatsioonides (muu hulgas ÜRO, IMO, FAO, ILO). Koostööd edendab see, kui osalevad riigid on ratifitseerinud tähtsaimad asjaomased lepingud, mis mõjutavad Arktika piirkonda.

2.3 Alanud võidujooks Arktika piirkonnas ei saa eskaleeruda Arktika piirkonna konfliktiks. EL peaks edendama dialoogi selleks, et luua vaidluste lahendamise rahvusvaheline õigusmehhanism, mis oleks siduv kõigile asjaomastele pooltele. Ka sel otstarbel tuleks võimalikult kiiresti, nagu 2010. aastal juba soovitati ja parlament heaks kiitis (3), korraldada Arktika nõukogu raames Arktika tippkohtumine, millel kõik piirkonnast ja piirkondlikust koostööst huvitatud tähtsamad osalised saaksid koos arutleda piirkonna tuleviku üle ning püüda jõuda kokkuleppele selle ühistegevuse põhimõtetes. Tippkohtumisi tuleb ka edaspidi pidada korrapäraselt ja toimiv koostöö Arktika piirkonna osalejate vahel nõuab tõhusaid vahendeid, nagu ajakohasel tehnoloogial põhinevat ühist teabevahetus- ja järelevalvevõrgustikku.

2.4 Komitee nõustub seisukohaga, et Arktika nõukogu positsiooni peab tugevdama ning talle tuleb anda volitused tegutseda rahvusvahelise foorumina, kus jõutakse kokkulepetele peamistes Arktika piirkonna haldamist puudutavates küsimustes. Hea koostöö Arktika nõukogus eeldab, et kõiki Arktika piirkonna riike koheldakse võrdväärselt. ELi positsiooni nõukogus tuleb tugevdada, sest see võimaldaks tal paremini panustada nõukogu töösse ja oma osalemisega tugevdada nõukogu mõjuvõimu. EL võib koostööle palju juurde anda. Üks võimalus ELi positsiooni tugevdamiseks on vaatlejaliikmeks saamine. Lisaks peaksid Arktika nõukogusse kuuluvad liikmesriigid võtma nõukogus arvesse ka ELi seisukohti. EL peab andma oma panuse ka koostöö tugevdamisse Barentsi Euroarktilises Nõukogus (ja Barentsi piirkondlikus nõukogus), kuna neil on keskne roll rikkalike loodusvaradega Barentsi piirkonna kolmeteistkümne alapiirkonna (mis asuvad Norras, Rootsis, Soomes ja Venemaal) piiriülestes suhetes. EL peaks edendama koostööd eri piirkondliku koostöö foorumitel, sealhulgas punktis 4 nimetatud foorumid nagu näiteks Põhjamaade Ministrite Nõukogu, Läänemeremaade Nõukogu või Põhja- ja Baltimaade rühm NB8, ning kasutama nende eksperditeadmisi.

2.5 Komitee ühineb seisukohaga, et vaja on rohkem süvitsi minevaid ja usaldusväärseid teadmisi Arktika piirkonnas toimuvatest keskkonnamuutustest, mis toimuvad ülemaailmselt ja Arktika piirkonnas, mille kliimatingimused on ainulaadsed ning mille ökosüsteem on habras. Vaja on sihikindlalt jätkata panustamist kliimamuutuste, ökoloogia ja keskkonnakaitsega seotud teadusuuringutesse ja järelevalvesse. Projektid Arctic Climate Impact Assessment (ACIA), Snow, Water, Ice and Permafrost in the Arctic (SWIPA), Ice2Sea, Arctic Footprint and Policy Assessment ja osalemine võrgustikus Sustaining Arctic Observing Network (SAON) võivad Arktika piirkonna teaduskoostööle uut hoogu anda. ELi loodud ja juba toimivaid teadus- ja järelevalvekoostöö võrgustikke tuleb tõhustada teabe ja pädevuste suurendamiseks.

2.5.1 Teadusuuringute rõhuasetus on siiani enamasti koondunud kliimamuutuste leevendamisele ja haldamisele, kuid tundub, et kliimamuutused ja nende tagajärjed on üldiselt juba jõudnud sellisesse punkti (nn tipping point), kus neid enam eriti pidurdada ei saa (4). Seepärast tuleb panustada senisest enam uuringutesse, mis käsitlevad Arktika keskkonna säilitamist ja loodusvarade jätkusuutlikku haldamist, samuti kohandumist kliimamuutustest põhjustatud ühiskondlike ja majanduslike tagajärgedega. Uuringud ja nende tulemused tuleks avalikustada ning teadusuuringud peaksid hõlmama selle teema kõiki aspekte, kaasates kõigi ELi riikide kodanikuühiskonna ja teadlased ning olles neile avatud (vt ka punkt 2.9).

2.5.2 Arktika piirkonda käsitlev teadustegevus tuleb ELi teadusprogrammides paremini esile tuua ja eraldada sellele eraldi eelarve ELi eelarveraamistikus aastateks 2014–2020.

2.6 Arktikal on suur majanduslik tähtsus kohalikule elanikkonnale, kogu Euroopale ja üldisemaltki. Ettevõtlust, ka töötlevat tööstust ja maaettevõtlust tuleb piirkonnas mitmel moel ärgitada, näiteks selliste projektide nagu Arctic-Start-Up ja koolituse kaudu. Vaja on edendada investeeringuid. Loodusvarade kasutamisel ja muus majandustegevuses tuleb panustada Arktika tingimustesse sobiva tehnoloogia ja sellega seonduva (külma kliima) oskusteabe arendamisele ja kasutuselevõtmisele. See puudutab muu hulgas avamere puurtorne, mäe- ja meretööstust, laevade ja masinate projekteerimist ja ehitust ning sadama-, laevatehase- ja transporditehnoloogiaid.

2.6.1 Infrastruktuur, eelkõige raudtee-, maantee-, lennu- ja mereliikluse ning energia transpordivõrgustike rajamine peab samuti põhinema Arktika karmidesse ilmastikutingimustesse sobival tehnoloogial ja oskusteabel. Toimiva infrastruktuuri/logistika väljaarendamisel (nii põhja-lõuna kui ka lääne-ida suunal) ongi määrav tähtsus Arktika piirkonna arengule.

2.6.2 Ka linnastute ehitamine ja infotehnoloogia kasutamine hõredalt asustatud aladel (näiteks kaugkoolitus, e-tervishoid) ning turism on selle piirkonna olulised, ressursse nõudvad arenguobjektid.

2.6.3 Arendades põhjapoolset mereteed kui kulutõhusat ja teatud aspektidest ohutumat alternatiivi lõunapoolsele, läbi Suessi kanali kulgevale mereteele, peab EL võtma asjakohaselt arvesse keskkonnaalaseid kaalutlusi. EL peab tegutsema selle nimel, et uued mereteed Arktika piirkonnas oleksid kasutusel rahumeelseks läbisõiduks kooskõlas rahvusvaheliste lepingutega (UNCLOS) ka siis, kui need kulgevad mööda eri riikide erinevaid majandustsoone. See on ülimalt tähtis nii kauba- kui ka reisiliikluse arendamiseks Arktika piirkonnas.

2.6.4 EL peab integreerima eelnimetatud prioriteedid senisest jõulisemalt oma 2020. aasta majanduskasvu strateegiasse ja muudesse programmidesse, nagu näiteks Innovation Union ja Horizon 2020. ELi regionaal- ja ühtekuuluvuspoliitika ning muu hulgas Interreg ja ENPI programmid on väga olulised ELi äärepoolseimatele piirkondadele põhjas ning seepärast ongi esmatähtis, et edaspidi edendaksid need tõhusalt nimetatud piirkondi ja nende naaberpiirkondi, toetades majandust ja ühiskondlikku tegevust ning soodustades piiriülest koostööd.

2.6.5 Samuti on vaja panustada ELi osalistega sõlmitud koostööprogrammidesse selles piirkonnas. Põhjamõõtme transpordi-ja logistikapartnerlus vajab eritähelepanu ja piisavalt vahendeid, kuna sellega saab edendada transpordiühenduste loomist loodusvarade poolest rikkast Barentsi piirkonnast muu hulgas Euroopa turgudele. Näiteks tuleb vältimatult ehitada kiired maismaaühendused ELi ja tähtsate Põhja-Jäämere sadamate nagu Murmansk ja Narvik vahel. Neid projekte tuleb pidada väga pakiliseks. Vahendite suunamine majandustegevuse edendamisse võib avaldada soodsat mõju piirkonna tööhõivele, majanduskasvule ja elanike heaolule.

2.7 Oluline on, et Arktika piirkonnas oleks tagatud jätkusuutlik tasakaal keskkonnakaitse ja majandustegevuse vahel. EL peab otsustavalt aitama Arktika piirkonna riikidel seda tasakaalu saavutada, kuna piirkonna ökosüsteem on eriti habras. Arktika piirkonnas tuleb järgida selle keskkonna oludest tingitud kõrgemaid jätkusuutliku arengu rahvusvahelisi standardeid. Ettevõtjate sotsiaalsel vastutusel on siinkohal keskne tähtsus, samuti nagu OECD rahvusvaheliste ettevõtete suunistel. Ettevõtjad peavad oma tegevuses üles näitama vastutustundlikku hoolsust eriti kohtades, millel on eriline looduslik väärtus või mis on põliselanikele pühad. Ka kalanduses tuleb järgida vastutustundliku hoolsuse nõuet, tagada süvamere kalavarude jätkusuutlik kasutamine ELi avamerekalastust käsitlevate eeskirjade, FAO asjaomaste suuniste, ühisteatise JOIN(2012) 19 final ja sellega seotud komisjoni talituste töödokumendi SWD(2012) 182 final ja võimaluse korral ka Kirde-Atlandi kalanduskomisjoni (NEAFC/CPANE) lepingu alusel. (5) Eelnimetatu on oluline Arktika piirkonna elujõu ja heaolu tagamiseks.

2.7.1 ELi keskkonnamõju hindamise ja ELi merepoliitika suuniseid ja kogemusi tuleb jõuliselt rakendada Arktika piirkonna koostöös. Lisaks piirkonnas võetavate meetmete keskkonnamõju hindamisele tuleb alati läbi viia ka nende meetmete majandusliku mõju hindamine.

2.7.2 EL peab töötama selle nimel, et naftalekete ärahoidmist käsitlev leping, mille Arktika nõukogu keskkonnaministrid sõlmisid 5. veebruaril 2013, rakendatakse täielikult ja et alustatakse läbirääkimisi naftapuurimisega seotud põhimõtete üle.

2.7.3 Samuti on oluline, et läbirääkimised seoses IMO mereliikluse koodeksiga polaaralade jaoks (nn Polar Code) Arktika piirkonnas viiakse edukalt lõpule. Arktika laevateede osas peaks EL pakkuma ka Galileo satelliidi seireteenuseid navigeerimise ja turvalisuse parandamiseks, ühendades süsteemi võimaluse korral muude vastavate süsteemidega.

2.8 Komitee toetab tungivalt ELi algatatud dialoogi Arktika piirkonna saamide ja teiste põlisrahvaste ning piirkonna huvirühmadega. Seda tuleb otsustavalt jätkata ja tugevdada. Põlisrahvaste kultuuripärandit ja traditsioonilisi elatusviise (muu hulgas põdrakasvatust) tuleb austada. Põhiosa piirkonna elanikest (umbes 90 %) ei kuulu aga põlisasukate hulka, mistõttu dialoogi tuleks ühtlasi laiendada kogu elanikkonnale. Komitee nõustub ka 2012. aasta juuni teatises esitatud tõdemusega, et „Arktika pakub nii probleeme kui ka võimalusi, mis märkimisväärselt mõjutavad tulevaste põlvkondade eurooplaste elu”. Muutused Arktikas mõjutavad inimeste elutingimusi mitte üksnes Arktikas ja selle lähipiirkondades, vaid ka mujal maailmas (nt majanduspotentsiaal, kliimamuutustest tulenevad järsud ilmastikumuutused, merehoovuste muutused, merepinna tõus, põud, paduvihmad ja tugevad lumesajud jne).

2.8.1 Lisaks põlisrahvaste esindajatele tuleb Arktika piirkonnas ulatuslikult ja regulaarselt tegevusse kaasata ka kodanikuühiskond. Ühiskonna eri sidusrühmad, näiteks ettevõtjad, palgatöölised, keskkonnakaitseaktivistid tuleks samuti kaasata ELi tegevusse Arktikas. Korrapärast dialoogi, ümarlauavestlusi ja avalikke arutelusid tuleb korraldada kodanikuühiskonna eri rühmadega.

2.8.2 Komitee teeb ettepaneku, et EL aitaks kodanikuühiskonna kaasatuse suurendamisele kaasa mitmel tasandil: — iga Arktika piirkonna riik võiks oma Arktika-poliitikasse kaasata kodanikuühiskonna peamised osalised; — kodanikuühiskonna peamistele osalistele tuleks anda Arktika nõukogus ja Barentsi Euroarktilises Nõukogus nõuandev roll küsimustes, mis puudutavad kodanikuühiskonda; — EL peaks oma tulevasse Arktika-poliitikasse/strateegiasse hõlmama nõuandva dialoogi ELi kodanikuühiskonna peamiste osalistega.

2.8.3 Komitee soovib selles tegevuses osaleda, esitades selles dialoogis ELi organiseeritud kodanikuühiskonna seisukohti ja ettepanekuid. Komitee kavatseb ka tugevdada sidemeid Arktika piirkonna kodanikuühiskonnaga nii ELi kuuluvatel aladel kui ka neist väljaspool. Eesmärk on toetada Arktika piirkonna riikide kodanikuühiskonna häält ja ühist esindatust. Oluline on tagada, et allpiirkondlikele ja kohalikele osalejatele luuakse võimalus oma seisukohtade esitamiseks ELi tasandil.

2.9 Komitee ühineb seisukohaga, et vaja on palju rohkem läbipaistvust ja avalikkuse teavitamist Arktika piirkonnast ja seal tehtavast koostööst. EL peab selleks püüdlema hästi toimiva teabevahetusstrateegia poole Arktika koostöös. Komitee toetab sellega seoses täielikult ettepanekut, mille 2008. aastal esitas komisjon (6) ja 2009. aastal võttis vastu ministrite nõukogu (7) ja hiljem Euroopa Parlament, (8) luua ELi Arktika teabekeskus. Selle ülesanne oleks peamiselt vastutada Arktika piirkonna koostööga seonduva teadus- ja muu tegevuse tulemuste teavitamise eest. See algatus on ülimalt oluline just läbipaistvuse suurendamiseks. Positiivne on see, et Euroopa Komisjon andis 31. jaanuaril 2013 Lapimaa Ülikooli Arktika keskusele ülesande tegeleda keskuse loomise ettevalmistava tööga. Teabekeskus võiks toimida võrgustiku põhimõttel, milles osaleksid ulatuslikult ka Arktika teadustegevuse ja teabevahetusega tegelevad asutused EList ja mujalt. Oma osa selles peab olema ka kodanikuühiskonnal.

3. Põhjendused

3.1 Arktika piirkonna peamised tunnusjooned

Põhjapooluse ja pöörijoone ( 66° 33′ 44″) vaheline ala on maailmas üldiselt määratletud Arktika piirkonnana. See määratlus on kohane.

3.1.1 Peamiselt jääga kaetud Põhja-Jäämeri hõlmab selle piirkonna suurima osa – põhjapoolus asub keset merd. Barentsi, Kara, Gröönimaa, Norra, Beauforti, Laptevite meri ning mõned muud nimeta merepiirkonnad on Põhja-Jäämere osad. Põhja-Jäämerd ümbritsevad mandrilavad. Kaheksa Arktika piirkonna riiki – Kanada, Taani (sh Gröönimaa), Soome, Island, Norra (sh Teravmäed), Venemaa, Rootsi ja USA (sh Alaska) – asuvad osaliselt põhja pool pöörijoont ja neil on ulatuslikke arktilisi alasid. Neist viis riiki – Norra, Venemaa, Kanada, Taani/Gröönimaa ja USA – on Põhja-Jäämere rannikuriigid (nn „Arctic Five”). Kolm ELi liikmesriiki – Soome, Rootsi, Taani – kuuluvad Arktika riikide hulka. Norra ja Island ei kuulu Euroopa Liitu, küll aga Euroopa Majanduspiirkonda ning Island on taotlenud ELi liikmeks astumist. USA, Venemaa ja Kanada on ELi strateegilised partnerid. Gröönimaa kuulub Taanile, ent alates 2009. aastast on tal kaugeleulatuv omavalitsus. Gröönimaa ei kuulu ELi, ent tal on ELiga partnerlusleping.

3.1.2 Arktika piirkonna pindala on 14,5 miljonit km2 ja seal elab umbes 4 miljonit inimest, suur osa neist Venemaal. Umbes 10 % elanikkonnast kuulub põlisrahvaste hulka (saamid, innuiidid, neenetsid, aleuudid, athabascad, gwich'inid jne). Soome ja Rootsi saamid on ainsad ELi aladel elavad põlisrahvad. Venemaa loodeosas paiknev Murmansk on Arktika piirkonna suurim sadamalinn (9). Piirkonnas on toimivaid kogukondi ja kogukondlikku kavandamist, millest üks näide on Soome Lapimaa liidu maaelu programm aastateks 2014–2020 (10). Arktika piirkonnas tegeldakse ka karmi kliimasse sobiva maa- ja metsamajanduse, karusnahakasvatuse ja eri liiki ettevõtlusega (11).

3.2 Arktika piirkonna peamised väljakutsed

3.2.1 Arktika piirkond on traditsiooniliselt olnud stabiilne ja Arktika piirkonna riikide kooseksisteerimine on põhinenud konstruktiivsel koostööl ja usaldusel. Piirkonnal on tähtis geopoliitiline positsioon ja viimastel aastatel on huvi Arktika piirkonna vastu märkimisväärselt kasvanud nii Arktika piirkonna riikide seas, Euroopas kui ka kogu maailmas. Mitmesugustel põhjustel on selles piirkonnas toimumas märkimisväärsed muutused.

3.2.2 Globaalsed inimtekkelised kliimamuutused, peamiselt atmosfääri soojenemine on erakordselt silmatorkavad ja kiired just Arktika piirkonnas. Need põhjustavad jääkatte ja igikeltsa sulamise, mis omakorda tugevdab kasvuhooneefekti intensiivistumist kogu maailmas (muu hulgas ka metaani vabanemise tõttu). Kasvuhooneefekt põhjustab maailma eri osades üha sagenevaid äärmuslikke ilmastikutingimusi, tuulte ja merehoovuste muutumist, merepinna tõusu, pikaajaliste põudade sagenemist, paduvihmasid ja ränki lumesadusid. Jää sulamine, eriti Antarktikas ja Gröönimaal, võib tõsta merevee taset 1–2 meetri võrra. Jääkate oli 2012. aasta septembris kahanenud rekordiliselt väikeseks (3,41 miljonit km2). Eriti paks igijää sulab märkimisväärselt kiiresti (1980. aastast alates on sulanud ligikaudu 70 %) ja asemele tuleb õhuke, ühe aasta püsiv jää. 2008. aasta suvel oli 65 % Põhja-Jäämerest jäävaba ja selle märkimisväärsed osad võivad juba lähiaastakümnetel muutuda suuremalt osaks jäävabaks (12).

3.2.3 Piirkonnas on tohutuid veel kasutamata loodusvarasid nii meres kui ka maal. Atmosfääri soojenemisest põhjustatud jääkilbi õhenemine ja kahanemine koos uute tehnoloogiate väljatöötamise ja kasutuselevõtmisega mitmekordistavad võimalusi avastada ja eraldada uusi süsivesinike-põhiseid (nafta, gaas) ja muid toorainevarusid sügaval meres. Näiteks veerand maailma gaasileidudest ja 80 % Venemaa maagaasileidudest asub Arktika piirkonnas. Oletatakse, et piirkonnas võib olla 13 % maailma veel avastamata naftavarudest, 30 % avastamata gaasivarudest ja 20 % avastamata vedelgaasivarudest.

3.2.4 Enamik maailma suurimatest nafta- ja gaasivaldkonna ettevõtetest tegutseb Arktika piirkonnas, kus on juba lugematuid avamere naftapuurimiskohti (millest mõni asub ligikaudu 500 meetrit merepinna all) ning otsitakse ja uuritakse uusi, üha põhjapoolsemaid kohti (näiteks Norral on Barentsi meres 89 objekti ja lähiajal alustatakse puurimist veel üheksas uues kohas). Kildagaasist ja põlevkiviõlist toodetava energia kasvav tähtsus ei vähenda nende allikate atraktiivsust.

3.2.5 Metallide ja mineraalide ulatuslike kaevandamistöödega on aastakümneid tegeldud mitmel pool Arktika piirkonnas, kus on suuri, veel kasutusele võtmata varusid. Näiteks on 90 % ELi rauamaagitoodangust ja umbes 20 % maailma niklitoodangust pärit sellest piirkonnast (peamiselt Barentsi piirkonnast). Arktika piirkonnas on ka märkimisväärseid metsavarusid, mis on peamine uuenev loodusvara.

3.2.6 Arktika piirkonnas asub umbes neljandik merede kalavarudest. Keskkonnamuutused mõjutavad ka kalavarude liikumist, avaldades sellega mõju kalastusele. Kalastus ongi juba liikumas üha kaugemale põhja poole, siiani puutumatutesse piirkondadesse.

3.2.7 Jääkilbi õhenedes ja ilmastiku soojenedes kasvavad ka võimalused rajada Põhja-Jäämere loode- ja kirdeosas uusi mereteid Ida-Aasiasse või Ida-Aasiast, mis oleksid Atlandi ookeani ja Aasia rannikuriikide jaoks praegustest laevateedest umbes 40 % lühemad. See võimaldaks nii transiitliikluse kulude märkimisväärset säästmist kui ka selle veoliigi süsinikdioksiidiheite vähendamist. Märkimisväärne osa maailma mereveost toimub ELi riikide laevastikuga ja umbes 90 % maailma mereveost toimub praegusel hetkel lõunapoolset, traditsioonilist mereteed pidi. Aastal 2012 sõitis Kirdeväila kaudu Barentsi merest Beringi väina 46 laeva. Kaubavedu on suurenemas, ehkki selle meretee kasutamisel esineb veel märkimisväärseid ebakindlust tekitavaid tegureid, peamiselt seoses navigeerimiseeskirjade, kulude ja turvalisusega ning võttes arvesse piirkonna äärmuslikke ilmastikutingimusi.

3.2.8 Majanduslikud võimalused on määratud ja Arktika piirkond võib areneda maailmamajanduse seisukohalt keskseks piirkonnaks tänu oma energia- ja toorainevarudele ning uutele mereteedele.

3.2.9 Arktika keskkonnatingimused on ainulaadsed ning ökosüsteem habras ja haavatav. Keskkonnamuutuste haldamise parandamine ning majandustegevusega seotud, inimeste tekitatud keskkonnakatastroofide (õlilekked jne) ärahoidmine on piirkondlikus koostöös esmatähtsad eesmärgid.

3.2.10 Eelnimetatud muutused mõjutavad Arktikas ja selle naaberpiirkondades elavate põlisrahvaste ja muu elanikkonna elutingimusi. Muutuvad kliima- ja keskkonnatingimused, selged majanduslikud võimalused ning kasvavad geopoliitilised ja julgeolekupoliitika huvid mõjutavad rahvastiku elu ka mujal Euroopas ja maailmas.

3.2.11 Strateegilise tasakaalu otsimist Arktika piirkonna ohtude ja võimaluste vahel võib pidada kogu maailma saatust otsustavaks küsimuseks.

4. Arktika piirkonna peamised poliitilised osalised

4.1 Kõigil kaheksal Arktika riigil on oma Arktika piirkonna strateegia (13). Nendes keskendutakse mitmes mõttes sarnastele põhipunktidele: Arktika piirkonna poliitiline ja majanduslik tähtsus kõnealusele riigile, riigi konkreetne positsioon piirkonnas, looduslikud tingimused ja ökosüsteem, vajadus arendada üheskoos Arktika piirkonna valitsemist jätkusuutlikul viisil. Arktika piirkonna potentsiaal seoses energia, tooraine ja uute mereteede arendamise ja kasutamisega on kõigi strateegiate peamine lähtepunkt. Riigid on sõlminud omavahel ka kahepoolseid suhteid Arktikaga seotud ühiste huvide kaitsmiseks ja edendamiseks. NATO Parlamentaarne assamblee esitas oma resolutsiooni Arktika piirkonna kohta 2012. aasta oktoobris (14).

4.2 Põhja-Euroopas on neli piirkondlikku koostööfoorumit. Arktika Nõukogu (15) on piirkondliku koostöö kõige tähtsam organ, kuhu kuulub kaheksa liiget (Arktika riigid, sealhulgas Taani osana ka Fääri saared ja Gröönimaa), kuus alalist osalejat (Arktika riikide põlisrahvaste eri koostööfoorumid) (16) ning suur hulk alalisi vaatlejaid (Madalmaad, Hispaania, Ühendkuningriik, Poola, Prantsusmaa, Saksamaa ning 18 valitsustevahelist ühendust ja valitsusvälist organisatsiooni). EL, Itaalia, Hiina, India, Lõuna-Korea ja Singapur on taotlenud alalise vaatleja staatust. Viimastel aastatel on Hiina märgatavalt suurendanud oma tegevust seoses Arktika piirkonnaga ja selle riikidega. Liikmesriigid on muu hulgas alla kirjutanud merel toimuva otsingu- ja päästeteenistuse lepingule (Search and Rescue). Nõukogule tahetakse anda tähtsam roll ning lisada pädevust ja kaalukust rahvusvahelise koostööorganina.

4.3 Barentsi Euroarktiline Nõukogu (17) hõlmab Euroopa arktilisi ja sub-arktilisi alasid. See edendab koostööd loodusvarade poolest rikkas Barentsi piirkonnas, mis muu hulgas vajab tõhusamaid transporditeid ka Euroopa turgudele. Sellesse kuulub seitse liiget – Soome, Norra, Rootsi, Taani, Island, Venemaa ja Euroopa Komisjon. Nõukogu raames tegutseb ka praktilisele koostööle suunatud Barentsi piirkondlik nõukogu (BRC), (18) millesse kuulub 13 Barentsi piirkonna allpiirkonda.

4.4 Põhjamaade Ministrite Nõukogul (19) (ja Põhjamaade Nõukogul) on oma Arktika piirkonna strateegia. Viiel põhjamaal on omavahel traditsiooniliselt tihe ja ulatuslik koostöö ning pädevus ja ekspertteadmised põhjamaiste olude kohta. Gröönimaa osaleb koostöös täieõigusliku liikmena.

4.5 Läänemeremaade Nõukogu (20) hoiab üleval koostööd kaheksa Läänemere piirkonna riigi valitsuse vahel. ELil on oma Läänemere piirkonna makropiirkondlik strateegia (EUSBSR).

4.6 ELi, Islandi, Norra ja Venemaa ühine põhjamõõtme poliitika (21) katab suure geograafilise piirkonna, mis hõlmab Euroopa arktilisi ja sub-arktilisi alasid alates Loode-Venemaast idas kuni Islandi ja Gröönimaani läänes. Koostöö koosneb neljast teemapõhisest partnerlusest (NDEP, NDPHS, NDPTL ja NDPC) ning eraldi Arktika piirkonna osast (Arctic Window). Arktika piirkonna koostöö seisukohast on oluline liiklus- ja logistikapartnerlus (NDPTL). Selle raames koostatakse muu hulgas piirkondlike transpordivõrgustike ettepanekut. Ka põhjamõõtme keskkonnapartnerlusel (NDEP) on Arktika piirkonnas märkimisväärne roll, kuna selle raames on muu hulgas suudetud koristada tuumaosakeste jäätmed Koola poolsaarel. Kolmas põhjamõõtme välisministrite koosolek peeti 2013. aasta veebruaris Brüsselis (22). Põhjamõõtme majandusnõukogu (23) on peamiselt suunatud piirkonna investeerimistingimuste parandamisele ja konkurentsivõime edendamisele. USA ja Kanada osalevad põhjamõõtme koosolekutel vaatlejatena.

4.7 Arktika piirkonna riikide parlamendiliikmed osalevad kõigis eelnimetatud koostööfoorumites, millele lisaks teevad nad korrapärast koostööd Arktika piirkonna parlamendiliikmete konverentsi (Conference of Parliamentarians of the Arctic Region – CPAR) raames.

4.8 Piirkonna kuus põlisrahvaste koostööfoorumit teevad korrapäraselt koostööd.

4.9 International Polar Foundation (IPF) hoiab üleval Arktika küsimustest huvitatud osaliste rahvusvahelist koostööd. Ta korraldas muu hulgas 2012. aasta septembris Regioonide Komitee ruumides ürituse „Arktika tuleviku sümpoosion 2012”.

5. Piirkondliku koostöö suunised

5.1 Arktika piirkonda puudutavates küsimustes püütakse koostööd korraldada võimalikult ulatuslikult rahvusvaheliste lepingute alusel ja rahvusvaheliste foorumite raames.

5.2 Kõige olulisem Arktika piirkonda puudutav leping on 1982. aasta ÜRO mereõiguse konventsioon (UNCLOS), (24) milles käsitletakse sõltumatute riikide vahelisi merealasid ja mille raames on asutatud ÜRO mandrilava piiride komitee (Commission on the Limits of the Continental Shelf, CLCS).

5.3 Põhja-Jäämere rannikuriigid on sel alusel üritanud jõuda vastastikusele mõistmisele oma territoriaalvete ja majandusvööndite piiride osas (sealhulgas 200 meremiili ulatuses mandrilavast). Territoriaalseid vaidlusi püütakse vältida, kuid mõni geograafiline vaidlusküsimus – saar, poolsaar või mereosa – on eri osaliste vahel jäänud siiski veel lahendamata. Vaidluste ägenemise oht püsib. Rannikuriigid leppisid 2008. aastal Ilulissatis (Gröönimaa) kokku ühisdeklaratsioonis, milles rõhutasid iga allakirjutanud riigi täielikku suveräänsust tegevuse reguleerimisel endale kuuluvas majandusvööndis.

5.4 Põhja-Jäämere potentsiaalsete mereteede – Loodeväila (mis kulgeb läbi Kanada majandusvööndi) ja Kirdeväila (mis kulgeb läbi Venemaa majandusvööndi) – arendamist, kasutusvalmidust, -tingimusi ja -turvalisust uuritakse ja arutatakse laialdaselt eri koostööfoorumitel eesmärgiga saavutada osaliste vahel võimalikult kauakestev üksteisemõistmine seoses nende mereteede kasutuspõhimõtete ja haldamisega. Selle kohta on juba olemas rahvusvahelised lepingud, sealhulgas Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni mereõiguse konventsioon (UNCLOS), Rahvusvahelise Mereorganisatsiooni (International Maritime Organisation – IMO (25)) rahumeelset läbisõitu käsitlev leping. Koostamisel on muu hulgas IMO koodeks polaaralade jaoks (nn Polar Code).

5.5 Kliimamuutuste, keskkonnakaitse ja jätkusuutliku arenguga seotud küsimustel on Arktika piirkonnas eriline tähtsus. ÜRO kliimamuutuste raamkonventsioon (UN Framework Convention on Climate Change –UNFCCC (26)) moodustab rahvusvaheliste suhete peamise lähtepunkti. Sellel oleks eriti suur tähtsus ka Arktika piirkonnas. ÜRO keskkonnaprogramm (United Nations Environmental Programme – UNEP (27)) on omalt poolt käivitanud Arktika piirkonna järelevalveprogrammi.

5.6 Keskkonnakaitseorganisatsioonid osalevad aktiivselt eelnimetatud tegevuses. Greenpeace on teinud avalduse, et Arktikas ei tohiks majandustegevust arendada enne, kui on kokku lepitud piirkonna kaitse põhimõtetes.

6. ELi tegevus ja väljatöötatav Arktika-poliitika

6.1 ELil on Arktika piirkonnas olulisi ning aina kasvavaid geopoliitilisi, keskkonnaalaseid ja majanduslikke huve. EL osaleb piirkondlikus koostöös tulenevalt sellest, et ta hõlmab Arktika piirkonna liikmesriike.

6.2 ELi Arktika-poliitika on alles kujunemisjärgus. See hoogustus 2008. aastal peamiselt Euroopa Parlamendi algatusel (28) ja areneb järk-järgult. Komisjon on sel teemal avaldanud kaks teatist (2008 ja 2012 – vt joonealused märkused 2 ja 7). Ministrite nõukogu on avaldanud sel teemal kaks resolutsiooni (2008 ja 2009) (29) (vt joonealune märkus 8 ja 2985. välisasjade nõukogu). Nõukogu arutas piirkonna hetkeseisu oma koosolekul 31. jaanuaril 2013.

6.3 EL teatas 2008. aastal ja 2012. aasta juunis kavatsusest järgida oma Arktika-poliitikas terviklikku lähenemisviisi. Sellel poliitikal on kolm peamist eesmärki: — Arktika keskkonna kaitsmine koostöös selle elanikega, — loodusvarade säästva kasutamise edendamine, — rahvusvahelise koostöö soodustamine, rõhutades rahvusvaheliste lepingute tähtsust. Poliitika põhineb praegu kolmel peamisel valdkonnal: teadmistel, vastutusel ja pühendumusel.

6.4 ELi kahepoolsetes suhetes Arktika riikidega käsitletakse ka Arktika piirkonna koostööd. ELil on erileping Gröönimaaga. Ka mitmepoolsel põhjamõõtme poliitikal on Arktika piirkonnas oluline roll.

6.5 Paljusid ELi olemasolevaid programme on võimalik kohaldada Arktika piirkonnale. EL investeeris aastatel 2007–2013 ligikaudu 1,4 miljardit eurot jätkusuutliku arengu edendamiseks Arktika piirkonnas ja selle naaberpiirkondades. Esmatähtsal kohal on olnud teadusuuringud: 2002. aastal käivitunud teadusuuringute kuues raamprogramm sisaldas ka Arktika piirkondi puudutavaid projekte. EL on viimastel aastatel panustanud Arktika piirkonnaga seotud uuringutesse üle 200 miljoni euro ning osalenud arvukates ühisprojektides, eelkõige teadusuuringute seitsmenda raamprogrammi raames (30). Toimiv koostöövõrgustik eri teadusasutuste vahel (nii ELis kui ka sellest väljapool) on olemas. Olulisemad uurimisprojektid aastatel 2008–2012 ja Euroopa territoriaalse koostöö finantseerimiskavad aastateks 2007–2013 on loetletud (31). Arktika piirkonnas on läbi viidud mitmeid projekte, sh ELi regionaalpoliitika ning programmide Interreg, Regional Aid Guidelines (RAG) ja Euroopa naabrus- ja partnerlusinstrumendi (European Neighbourhood Partnership Instrument – ENPI) raames. Programm Connecting Europe ja TEN-T ei ulatu Arktika piirkonda. Euroopa Komisjon otsustas hiljuti välja selgitada, kuidas korraldada Arktika piirkonda puudutavast teadustegevusest teavitamist ELis. Kaalutakse ELi Arktika teabekeskuse asutamist.

6.6 EL osaleb põhjamõõtme poliitikas ja on Barentsi Euroarktilise Nõukogu liige. Ta on Arktika nõukogus ajutine vaatleja ning on taotlenud alalise vaatleja staatust. EL on aastaid osalenud täies mahus nõukogu eri töörühmade tegevuses.

6.7 Euroopa Parlamendi liikmed osalevad Arktika piirkonna parlamendiliikmete konverentsil (CPAR, vt punkt 3.3.7) ning Põhja-Euroopa nelja piirkondliku nõukogu ja põhjamõõtme riikide parlamendiliikmete koostöös. Euroopa Parlament on avaldanud kaks Arktika piirkonda käsitlevat resolutsiooni (2008 ja 2011) (vt joonealune märkus 9 ja P6_TA(2008)0474).

6.8 EL on käivitanud korrapärase dialoogi piirkonnas tegutsevate põlisrahvaste esindajate ja muude kodanikuühiskonda esindavate organisatsioonidega ning osaleb ka International Polar Foundationi (IPA) töös.

6.9 Komitee on avaldanud Arktika piirkonna koostöö seisukohast olulisi arvamusi, muu hulgas sellistel teemadel nagu põhjamõõde, regionaal- ja merepoliitika, jätkusuutlik areng ja suhted naaberriikidega. Komiteel on institutsioonilised suhted nii Norra, Islandi kui ka Venemaa kodanikuühiskondadega (EEA-CC, Islandi JCC, CCRF). Komitee on korraldanud kaks põhjamõõtme kodanikuühiskonna foorumit (2002 ja 2006) ning sidusrühmade koosoleku põhjamõõtme ministrite koosoleku raames veebruaris 2013.

Brüssel, 17. aprill 2013 Majandus- ja Sotsiaalkomitee Euroopa president Henri MALOSSE

(1) Lapimaa Ülikool on ELi kõige põhjapoolsem ülikool. www.ulapland.fi, www.arcticcentre.org.

(2) Euroopa Komisjoni ja ELi välis- ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja ühisteatis teemal „Euroopa Liidu Arktika-poliitika arendamine: alates 2008. aastast tehtud edusammud ja järgmised meetmed”, JOIN(2012) 19 final, Brüssel, 26.6.2012.

(3) Euroopa Parlamendi 20. jaanuari 2011. aasta resolutsioon ELi jätkusuutliku Kaug-Põhja poliitika kohta, P7_TA(2011)0024, punkt 52.

(4) Norsk Polarinstitutt, www.npolar.no, and Matthews,J.A.:The Encyclopedia of Environmental Change, Sage, London 2013

(5) EMSK arvamus ELT C 133, 09.05.2013 lk 41.

(6) Euroopa Komisjoni teatis ELi ja Arktika piirkonna kohta, COM (2008) 768 final, 20.11.2008.

(7) Nõukogu järeldused Arktika kohta, välisasjade nõukogu 2985. koosolek 8. detsembril 2009.

(8) Euroopa Parlamendi resolutsioon ELi jätkusuutliku Kaug-Põhja poliitika kohta, 20.1.2011.

(9) Ajakohase ülevaate saamiseks Arktika piirkonnast vt. Arctic Governance: balancing challenges and development, Regional Briefing, European Parliament, DG for External Policies of the Union, Policy Department. Fernando Garcés de los Fayos, DG EXPO/B/polDep/Note/2012_136, juuni 2012.

(10) www.lapinliitto.fi

(11) Nt http://www.arcticbusinessforum.org

(12) Arctic Impact Assessment, ACIA.

(13) Norra: The High North: visions and strategies, 2011; Venemaa: The Russian Federation’s main state policy in the Arctic until 2020 and beyond, 2008; Kanada: Canada’s Northern Strategy: Our North, Our Heritage, Our Future, 2009; Rootsi: The Arctic: Sweden's strategy for the region, 2012; USA: US: Arctic Region Policy, 2009; Soome: Finland’s Strategy for the Arctic Region, 2011; Taani, Gröönimaa ja Fääri saared: Kingdom of Denmark Strategy for the Arctic 2011-2020, 2011, Island: http://www.utanrikisraduneyti.is

(14) NATO Parlamentaarse assamblee resolutsioon nr 396.

(15) www.arctic-council.org

(16) Arktika nõukogu põlisrahvaste sekretariaat (IPS), www.arcticpeoples.org

(17) www.beac.st

(18) www.beac.st

(19) www.norden.org

(20) www.cbss.org

(21) http://eeas.europa.eu/north_dim/index_en.htm

(22) www.consilium.europa.eu 6597/13

(23) http://www.northerndimension.info/component/content/article/10-innerpage/9-ndbc.

(24) www.un.org

(25) www.imo.org

(26) www.un.org

(27) www.unep.org.

(28) Resolutsioon P6 TA(2008)0474, 9.10.2008.

(29) Nõukogu järeldused Arktika kohta, välisasjade nõukogu 2985. koosolek 8. detsembril 2009. Vt ka joonealune märkus 9.

(30) Teadusuuringute seitsmes raamprogramm

(31) SWD(2012) 182 I lisa ja Euroopa territoriaalne koostöö, II lisa.