ET Euroopa Liidu Teataja C 318/155

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Komisjoni teatis Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele „Energiatõhususe kava 2011” ”

KOM(2011) 109 lõplik

2011/C 318/26

Raportöör: Ulla SIRKEINEN

8. märtsil 2011 otsustas Euroopa Komisjon vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklile 304 konsulteerida Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteega järgmises küsimuses:

„Komisjoni teatis Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele „Energiatõhususe kava 2011” ”

KOM(2011) 109 lõplik.

Asjaomase töö ettevalmistamise eest vastutav transpordi, energeetika, infrastruktuuri ja infoühiskonna sektsioon võttis arvamuse vastu 22. juunil 2011.

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee võttis täiskogu 473. istungjärgul 13.–14. juulil 2011 (14. juuli istungil) ühehäälselt vastu järgmise arvamuse.

1. Järeldused ja soovitused

1.1 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee

— kordab oma kindlat toetust suurema energiatõhususe eesmärgile Euroopa 2020. aasta strateegia keskse osana,

— märgib, et energiatõhusus ja energiasääst sõltuvad peamiselt kodanike, ettevõtjate ja töötajate tegevusest ja nende käitumismuutustest,

— asetaks suurema rõhu pigem pikaajalistele kestlikele mõjudele kui lühiajalistele saavutustele,

— toonitab, et energiasääst peaks edendama majandusarengut, sotsiaalset heaolu ja elukvaliteeti,

— rõhutab liikmesriikide vastutust ja ELi poolt ühise raamistiku loomist,

— rõhutab, kui oluline on valida õiged vahendid, ning leiab, et vabatahtlikud kokkulepped on küll kasulikud, kuid kui positiivsed stiimulid ei toimi, on vaja kohustuslikke meetmeid,

— rõhutab koostootmise kui ülitõhusa energiatootmise olulisust,

— ei toeta üldise siduva riikliku energiatõhususe eesmärgi seadmist, vaid soovitab suunata kõik jõupingutused tõeliste tulemuste saavutamisele,

— rõhutab vajadust tagada rahaline toetus ja investeeringud, et realiseerida uute liikmesriikide suur potentsiaal.

1.2 Komitee soovitab

— Euroopa Komisjonil seoses energiatõhususe kavaga — selgitada energiatõhususe meetmete tulemuste mõõtmise küsimust, — selgitada paremini, millel põhineb 2020. aasta energiakasutuse prognoos, — muuta riiklikud energiatõhususe tegevuskavad strateegilisemaks ning korraldada nende koostamise ja hindamise protsessi käigus avalikke konsultatsioone, — selgitada avaliku sektori nõuet kahekordistada hoonete praeguse renoveerimise määr, — viia läbi ja avaldada valgete sertifikaatide põhjalik uuring, — kasutada sihipäraseid meetmeid, et lahendada energiatõhususe suure kasutamata potentsiaali üksikjuhtumid, tagades ka erijuhtudel riigiabi andmise võimaluse, — nõuda koostootmisest saadud elektrile elektrivõrkudele juurdepääsu tagamist, et suurendada koostootmise osakaalu soojuse ja elektri tootmisel.

— seoses käitumismuutusi edendavate meetmetega — asetada kesksele kohale energiatarbija, — suurendada avaliku sektori rolli näitena energiatõhususest, nii et see oleks eeskujuks ettevõtetele ja kodumajapidamistele, — uurida inimeste käitumist ja kohandada teabe- ja teavitamismeetmeid eri tarbijarühmadele, — tagada, et tarbijad saavad meetmetest kasu, — pakkuda vajadusel hoolikalt kavandatud, mõjusaid stiimuleid, sest ka kõige tagasihoidlikumad võivad anda tulemusi, — nii ehitajatel kui ka valitsustel tagada, et hoonetesse tehtavad täiendavad investeeringud väljenduvad ka väärtuses, — tõsta ja kohandada hariduse ja koolituse taset ehitussektoris, — edendada energiatõhususe, sh keskkonnasõbralike riigihangete alaste koolituste pakkumist riigiasutustele, — komisjonil uurida probleeme ning vajadusel läbi vaadata hoonete energiatõhususe sertifikaate käsitlevad sätted ja seadmete ökomärgiste uus süsteem, — komisjonil hinnata arukate arvestite kasutuselevõtmise mõju energiatarbijatele ning teha ettepanekuid täiendavate meetmete kohta tõelise kasu saamiseks, — jätkata hästitoimivate riiklike pikaajaliste vabatahtlike kokkulepete süsteemide arendamist ning kasutada neid ka avalikus sektoris, — kaasata tõeliselt kõik sidusrühmad: kodanikud, ettevõtjad, töötajad.

2. Sissejuhatus

2.1 Energiatõhusus on Euroopa 2020. aasta strateegias kesksel kohal. See aitab kaasa energiapoliitika kõigi kolme põhieesmärgi – varustuskindlus, konkurentsivõime ja keskkond/ võitlus kliimamuutustega – saavutamisele. Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee on alati toetanud suurema energiatõhususe eesmärki ning on väljendanud arvukates arvamustes oma seisukohti seonduvate meetmete kohta.

2.2 Käesolev arvamus hõlmab kaht algatust. Komitee otsustas koostada 2011. aastal omaalgatusliku arvamuse energiatõhususe kohta, keskendudes käitumismuutustele ja tulemuste saavutamise viisidele. Kui komisjon esitas märtsis 2011 uue energiatõhususe kava 2011, otsustas komitee esitada oma selleteemalised seisukohad samas arvamuses.

2.2.1 Seega käsitletakse käesoleva arvamuse 2. peatükis „Sissejuhatus” ja 4. peatükis „Üldised märkused energiatõhususe kohta” mõlemaid teemasid. 3. peatükk „Energiatõhususe kava 2011 käsitleva teatise põhisisu” ja 5. peatükk „Konkreetsed märkused” puudutavad energiatõhususe kava käsitlevat teatist ning 6. peatükk „Käitumismuutusi edendavad meetmed” on seotud komitee omaalgatusliku arvamusega. Viimane peatükk põhineb eelkõige 18. mail 2011 korraldatud arutelu järeldustel.

2.3 2007. aastaks prognoositi energia sisetarbimise brutoks (miinus mitteenergeetilised kasutusalad) 1 842 Mtoe, mis vastas energiasäästu eesmärgile 368 Mtoe. Hiljutiste arvutuste kohaselt on 2020. aasta tarbimisprognoos 1 678 Mtoe. Kõige uuem statistika pärineb 2008. aastast ning sellest nähtub, et ELi sisetarbimise bruto on 1 685 Mtoe.

2.4 Energia lõpptarbimine oli 2008. aastal 1 169 Mtoe. Sellest 25 % tarbiti elamusektoris ja 12 % teenuste osutamisel. Kodumajapidamistes tarbitavast energiast kulub 67 % ruumide kütmiseks, 15 % valgustusele ja kodumasinatele, 14 % vee soojendamisele ja 4 % toiduvalmistamisele. Energiakasutusest moodustab 32 % transport, 27 % tööstus ja 4 % muud kasutusalad.

3. Energiatõhususe kava 2011 käsitleva teatise põhisisu

3.1 Varasem energiatõhususe kava 2006 ning selle järgnenud õiguslikud ja muud meetmed on andnud tugeva tõuke energiatõhususe suurendamisele. Nende eesmärk ei olnud siiski saavutada 2020. aastaks ELi primaarenergia tarbimise vähenemine 20 %; see seati hiljem. Hinnangu kohaselt on EL teel poole eesmärgi saavutamise suunas.

3.2 Uus kava on osa Euroopa 2020. aasta strateegia juhtalgatusest„Ressursitõhus Euroopa”. Selle eesmärk on saavutada 2020. aastaks energiasääst 20 %. Kavas esitatakse komisjoni eesmärgid, mis realiseeritakse 2011. aasta lõpupoole esitatavate õigusaktide ja muude ettepanekutega. Kõigepealt on kavas läbi vaadata energiateenuste ning soojus- ja elektrienergia koostootmise direktiivid (1).

3.3 Komisjoni arvamuse kohaselt võib täielikult rakendatud uute ja olemasolevate meetmetega igal aastal leibkonna kohta kokku hoida kuni 1 000 eurot, luua kuni 2 miljonit töökohta ja vähendada kasvuhoonegaaside heidet 740 miljoni tonni võrra ning parandada Euroopa tööstuse konkurentsivõimet.

3.4 Kõige suuremad säästuvõimalused on seotud hoonetega. Siinkohal keskendutakse avaliku ja erasektori hoonete renoveerimise kiirendamisele ning ehitiste osade ja seadmete energiatõhususe suurendamisele:

— kehtestatakse siduv eesmärk kahekordistada avaliku sektori hoonete renoveerimismäär, et täita eesmärk parandada energiatõhusust 10 % võrra ja saavutada alates 2019. aastast kõigi uute hoonete selline energiatõhusus nagu liginullenergiahoonetel;

— edendatakse energiatulemuslikkuse lepingute ja linnapeade pakti kasutamist.

3.5 Kodumajapidamiste energiatarbimise vähendamise viisid:

— kaugkütte ja -jahutuse kasutamise edendamine;

— õiguslikud sätted vastuoluliste stiimulite (omanik/üürnik) probleemi lahendamiseks;

— koolituse toetamine, et remondi valdkonnas oleks tööjõuvajaduse kahekordistudes piisavalt kvalifitseeritud inimesi;

— toetus energiateenuse ettevõtjatele turutõketest ülesaamiseks.

3.6 Energiatootmistööstuse (30 % primaarenergia kasutusest) energiatõhususe suurendamise viisid:

— siduv nõue saavutada energiatõhususe parima võimaliku tehnika tase uute ja lubasid uuendanud käitiste jaoks;

— kohustuslikud elektri ja soojuse koostootmissüsteemid uute soojusenergiakäitiste jaoks seal, kus on piisav potentsiaalne nõudlus soojuse või jahutuse järele ning elektri ja soojuse koostootmissüsteemidest saadava elektri eelisõigus jaotussüsteemidele juurdepääsul;

— riikide elektrivõrke reguleerivad asutused peaksid otsuste tegemisel ja järelevalve teostamisel arvestama rohkem energiatõhususega;

— kõik liikmesriigid peaksid kehtestama riikliku energiasäästukohustuste süsteemi (valged sertifikaadid?).

3.7 Uued meetmed töötleva tööstuse jaoks:

— liikmesriikide innustamine andma VKEdele teavet ja pakkuma asjakohaseid stiimuleid (maksud, rahastamine);

— kohustuslikud regulaarsed energiaauditid suurettevõtjatele ja stiimulid energiajuhtimissüsteemide kasutuselevõtuks;

— ökodisaininõuded standardsetele tööstusseadmetele, nagu mootorid, pumbad, ahjud ning suruõhu, kuivatamise, sulatamise, valamise, destilleerimise ja kütteseadmed;

— selgetel sihtidel, metoodikal ning mõõtmis- ja järelevalvesüsteemidel põhinevate vabatahtlike kokkulepete soodustamine.

3.8 Komisjon aitab jätkuvalt välja töötada, katsetada ja kasutusele võtta uusi energiatõhusaid tehnoloogiaid.

3.9 Rahastamisvahendite eraldamine energiatõhususe suurendamiseks, et ületada turu- ja õiguslikud tõkked, kuulub eelkõige liikmesriikide vastutusalasse. Riiklike vahendite täiendamiseks toetab EL energiatõhususe suurendamist ühtekuuluvusfondi programmide, programmi „Arukas energeetika – Euroopa”, vahendatud rahastamise, Euroopa majanduse elavdamise kava ning teadusuuringute ja tehnoloogiaarenduse raamprogrammi raames. Komisjon analüüsib täiendavaid võimalusi uue finantsraamistiku ettevalmistamise käigus.

3.10 Tarbijate osas uurib komisjon parimaid lahendusi käitumismuutuste saavutamiseks ja korraldab selleteemalisi konsultatsioone. Lisaks on komisjoni eesmärk:

— kehtestada rangemad tarbimisstandardid mitmetele kodumasinatele,

— hõlbustada tõhusamate ehitiste osade turuletulekut, näiteks akende ökodisaini või märgistuse õigusraamistiku, samuti kogu süsteemi ökodisaini või märgistuse rakendamise teel,

— parem teave energiatarbimise kohta arvete jms kaudu, rakendada kohustus varustada 2020. aastaks vähemalt 80 % tarbijatest arukate arvestitega (kui seda toetab soodne siseriiklik kulude-tulude analüüs) ning arendada uusi arukaid energiasäästu süsteeme (austades seejuures isikuandmete kaitset),

— tagada selliste energiamärgiste ja standardite kasutuselevõtt, mis annaksid seadmetele ja hoonetele valmiduse aruka võrguga liitumiseks.

3.11 Transporti, mis on kõige kiiremini kasvav energiakasutussektor, kõnealuses kavas ei käsitletud peatselt ilmuva transpordialase valge raamatu ootuses (avaldati aprillis 2011).

3.12 Riiklikke energiatõhususe tegevuskavasid tuleb laiendada nii, et need hõlmaksid kogu energiaahelat. Aruandlus ja järelevalve hõlmatakse Euroopa 2020. aasta strateegia poliitika eelkoordineerimise nn Euroopa poolaastasse.

3.13 Komisjon ei tee veel ettepanekuid siduvate riiklike eesmärkide kohta. Komisjon hindab toimunud arengut 2013. aastal ning kui hinnang näitab, et 20 % eesmärgi saavutamine on ebatõenäoline, teeb ta ettepaneku kasutada siduvaid riiklikke eesmärke. Nagu eespool kirjeldatud, sisaldab kava ka mõningaid valdkondlikke eesmärke.

4. Üldised märkused energiatõhususe kohta

4.1 Komitee väljendab heameelt komisjoni esitatud uue energiatõhususe kava ettepaneku üle, mis esitati lõpuks pärast pikka viivitust. Komitee toetab komisjoni eesmärki, kuid esitab käesolevas arvamuses mõned märkused ja soovid selgituste järele. Komitee soovib esitada oma üksikasjalikud seisukohad kõnealuse kava rakendamiseks vajalike õigusaktide ja muude ettepanekute kohta. Energiatõhusus ja energiasääst sõltuvad peamiselt kodanike, ettevõtjate ja töötajate tegevusest, mistõttu on tihe konsulteerimine kodanikuühiskonnaga ja selle osalemine erakordselt oluline.

4.2 Praegustes majandustingimustes, mida iseloomustavad piiratud riiklikud rahastamisvahendid, kõrge tööpuudus ja üldine umbusaldus investeeringute tegemise vastu, ei ole see kerge ülesanne isegi juhul, kui see võiks tuua kasu suhteliselt lühikese aja jooksul. Kõige olulisem on tagada põhjalik, kestlik ja pikaajaline areng palju suurema energiatõhususe suunas. Surve saavutada lühiajalisi tulemusi ei pruugi anda püsivaid tulemusi.

4.3 Meetmete valik on tõeliste tulemuste saavutamiseks otsustava tähtsusega. Komitee leiab, nagu ta on väljendanud 2008. aasta arvamuses energiatõhususe kohta (2), et riiklike energiaettevõtjatega sõlmitavad vabatahtlikud kokkulepped on kasulikud, ent heakskiidetud kokkuleppe puhul peaks olema selge, et eesmärkide mittesaavutamisel kohaldatakse kohustuslikke meetmeid. Reguleerimine on muidugi paljudel juhtudel vajalik, kuid ainult siis, kui positiivsed stiimulid ei toimi. Igal võimalikul juhul tuleb kasutada sotsiaaldialoogi ja dialoogi organiseeritud kodanikuühiskonnaga ning vältida kõigi ning eelkõige VKEde täiendavat halduskoormust.

4.4 Olukord on eriti vastuoluline uutes liikmesriikides, kus energiatõhususe potentsiaal on suurim, kuid majandusressursid nõrgimad. Näiteks on pakiline vajadus parandada lekkivad kaugküttesüsteemid ja tagada kõrge kvaliteet ehitus- ja seadmete sektoris. Valitsused peavad tegutsema üldistest ja pikaajalistest huvidest lähtuvalt. Paremini tuleks kasutada struktuurifonde.

4.5 Energiatõhususe ja energiasäästu üle peetavatel aruteludel tasub meeles pidada mõningaid põhialuseid.

4.5.1 Suurem energiatõhusus tähendab väiksemat energiakulu ühe toodetud ühiku kohta. See saavutatakse peamiselt parema tehnoloogia abil. Uude tehnoloogilisse lahendusse investeerimine annab kestvaid tulemusi kogu kasutusea jooksul. Oluline ei ole mitte üksnes tehnoloogia arendamine, vaid ka selle kasutamine.

4.5.2 Vaatamata suuremale energiatõhususele võib tarbimine veelgi kasvada isegi majanduslike piirangute aegadel suurema sissetuleku, suurema arvu kõrgema mugavusastme ja arvukamate kodumasinatega kodumajapidamiste, suurema reisimise jms tõttu.

4.5.3 Energiasääst tähendab teiselt poolt aga energiakasutuse vähenemist peamiselt käitumismuutuste kaudu. See peab olema meetmete põhieesmärk. Tõeliste tulemuste saavutamiseks peaks muutus olema alaline, kuid see võib kergesti muutuda nn tagasilöögiefekti tõttu. Komitee rõhutab vajadust pöörata rohkem ja suuremat tähelepanu inimeste käitumise motiividele ja harjumustele. Millised stiimulid mõjutavad inimesi tegelikult oma käitumist muutma? (Vt ka 6. peatükk).

4.5.4 Energiasääst võib tuleneda ka majandustegevuse vähenemisest, mille tunnistajaks olime hiljuti finantskriisi ajal. Suurem energiasääst peaks tugevdama majandusarengut, sotsiaalset heaolu ja elukvaliteeti. Oluline eesmärk on majanduskasvu eraldamine energiakasutuse suurenemisest.

4.5.5 Tuleb vaadata, mil määral kantakse energiatõhususe meetmetega seotud kulud edasi tarbijatele ning seda tuleb piirata, et mitte raskendada tarbijate juurdepääsu energiale ja hoida ära energiavaesuse muutmist veelgi suuremaks probleemiks. Äärmiselt oluline on saavutada parem tasakaal energiatõhususega kaasnevate kulude ja sellest saadava kasu vahel, ohustamata seejuures tarbijate juurdepääsu energiale ja energia kui universaalteenuse olemust.

4.6 Keeruline küsimus on energiatõhususe meetmete tulemuste mõõtmine. On üllatav, et komisjon ei maini seda üldse, isegi mitte kava mõjuhinnangus. Meetmed kui sellised ning nende teoreetiline potentsiaal registreeritakse paljudel juhtudel tulemustena. Tegelikud koondtulemused, nagu muutus prognoositud energiakasutuses, saadakse märkimisväärse hilinemisega. Lisaks jõuab statistika meieni hilinemisega – värskeimad andmed pärinevad 2008. aastast!

4.7 Mõnevõrra ebaselgeks jääb ka see, millel põhineb prognoos, et 2020. aastaks on EL poolel teel eesmärgi saavutamise suunas. On selge, et see põhineb mitmetel allikatel ja arvutustel, milles võetakse arvesse hiljutist majanduslangust. Kuid kas see siin on keskmine tulemus või kõige optimistlikum või kõige pessimistlikum stsenaarium?

4.8 Komitee leiab, et energiatõhusus ja energiasääst kuuluvad peamiselt liikmesriikide vastutusalasse, sest kohalikul tasandil on tohutu potentsiaal, mille määravad kohalikud tingimused ja tavad. Komitee toonitab tungivalt põhjalike ja ambitsioonikate riiklike energiatõhususe tegevuskavade olulisust. Komitee juhib tähelepanu sellele, et need kavad peaksid olema strateegilisemad kui seni ning et nende koostamise ja hindamise protsessi käigus tuleks korraldada avalikke konsultatsioone. Komitee tervitab ettepanekut kasutada aruandluse ja järelevalve suhtes uut lähenemisviisi. Liikmesriigid ei tohiks sellest vastutusest kõrvale kalduda. Komisjon peaks aitama tugevdada liikmesriikide vastutust ning looma kõnealuste tegevuste jaoks ühise raamistiku.

4.9 Komitee nõustub komisjoni seisukohaga ELi rolli kohta kõnealuses kontekstis, tulenevalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 194 lõikest 1. ELi roll on lühidalt järgmine: siseturu moonutuste vältimine; ühine raamistik mehhanismidele, jättes konkreetsete tasemete seadmise ELi tasandil kooskõlastatult liikmesriikide otsustada; platvorm parimate tavade tutvustamiseks ja suutlikkuse suurendamiseks; rahastamine ELi vahendite kaudu; ELi nähtavuse suurendamine rahvusvahelisel tasandil.

4.10 On ilmselge, et tuleb realiseerida kõik võimalused energiatõhususe suurendamiseks. Käegakatsutavate tulemuste saavutamiseks mõistliku ajavahemiku jooksul ilma suurte kuludeta ning seeläbi osalejate motiveerimiseks tuleks meetmed suunata kõigepealt kõige kulutõhusama ja suure potentsiaaliga valdkondadele.

4.11 Meetmete ettepanekute osas toetab komitee ökodisaini ja märgistamisnõuete kasutuselevõttu, kuid kõigepealt tuleb hinnata uue märgistamissüsteemi toimimist (vt punkt 6.8). Samuti toetab komitee meetmeid, et ületada esmased rahastamistakistused hoonete renoveerimisel ja remontimisel. Komitee soovitab ka uurida selliseid sektoreid, milles on võimalik tõhusalt kasutada pikaajalisi vabatahtlikke kokkuleppeid.

4.11.1 Kõiki meetmeid tuleb rakendada, arvestades hoolikalt nende kulutõhusust ja erinevaid tingimusi. Kodumajapidamisi, tööstust ega avalikku sektorit ei tohiks liigselt koormata. Kõrgemad energiahinnad ja seonduvad kulud viivad teoreetiliselt väiksema energiakasutuseni, kuid praktikas toovad nad kaasa kütteostuvõimetuse ohu, kuna kodumajapidamiste hinnaelastsus on teatavasti väike. Samuti pannakse ohtu tööstuse konkurentsivõime ja töökohad. See näib enesestmõistetavana, kuid mõnda komisjoni ettepanekut arvestades on seda ilmselt vaja korrata. Neid käsitletakse järgmises peatükis.

4.11.2 Komitee kordab oma muret selle pärast, millist mõju avaldavad mõned meetmed kuludele ja kulude võimaliku ülekandmise pärast tarbijatele. On väga oluline, et poliitikas keskendutaks energiapuudusele kõige pikemaajalise ja säästvama lahenduse leidmisele, nimelt elamute, eelkõige madala sissetulekuga ja haavatavate kodumajapidamistega elamute energiatõhususe standardite põhjalikule parandamisele.

4.11.3 Nagu komisjon märgib, on mitmes liikmesriigis kasutusel tulemuslikud programmid, millest mõni on toiminud edukalt aastaid või isegi aastakümneid. Komitee arvates on selgelt parem jätkata nimetatud kavadega ja neid vajadusel tugevdada, kui pidada neid aegunuks ja toetada üksnes uusi meetmeid.

5. Konkreetsed märkused

5.1 Komitee nõustub kavatsusega anda avalikule sektorile eestvedaja roll ja seada see eeskujuks ettevõtetele ja kodumajapidamistele. Siiski võib nõue kahekordistada hoonete praegune renoveerimise määr osutuda liiga koormavaks hoolimata selle positiivsest mõjust. Samuti on vaja selgemalt määratleda, mis on avaliku sektori hoone.

5.2 Tuleb toetada meetmeid energiatõhususe ja energiasäästu suurendamiseks kodumajapidamistes. Komitee esitas 2008. aastal (3) üksikasjalikud soovitused hoonete energiatõhususe suurendamise meetmete, eelkõige maksusoodustuste kohta. Sellega seoses kordab komitee, kui oluline on paremini mõista inimeste käitumist, et töötada välja parimad stiimulid, mis ei pruugi alati olla majanduslikud (vt ka punktid 6.5 ja 6.5.1).

5.3 Komitee toetab eesmärki saavutada soojuse ja elektri tootmisel suurem energiatõhusus, kuid leiab, et mõned meetmete ettepanekud võivad olla liiga koormavad ja ebatõhusad.

5.3.1 Energiamajandus kui selline peaks sisaldama piisavalt majanduslikke stiimuleid kommunaalettevõtjate jaoks, et nad investeeriksid kõige energiatõhusamasse asjakohasesse ja kättesaadavasse tehnikasse ning vältima seeläbi ülisuurt avalikku sekkumist. Uusimad tehnoloogilised läbimurded, mis ei ole veel päris küpsed, kuid väga kulukad, st et need ei ole tegelikkuses veel turul kättesaadavad, peaksid saama toetust täiendava arendustegevuse võimaldamiseks enne üldist kasutuselevõttu.

5.3.2 Komitee rõhutab koostootmist kui väga tõhusat soojuse ja elektri tootmisviisi. Koostootmise laialdane rakendamine Euroopas toob suurt kasu, mille kõiki kulutõhusaid võimalusi ei ole veel ära kasutatud. Kaugküttel ja -jahutusel on Euroopas veel suur potentsiaal, kuid kohustusi tuleks rakendada ettenägelikult, kuna kütte- ja jahutussüsteemid on kulukad investeeringud, mis ei tohi mõne aastaga aeguda. Koostootmisel saadud elektri võrkudele juurdepääsu tagamine võib olla kasulik meede tsentraliseeritud ja detsentraliseeritud koostootmissüsteemide kulutõhusa laiendamise toetamiseks.

5.4 Komitee nõustub komisjoniga, et energiatõhusus on paljulubav ettevõtlussektor. Selle arendamisel tuleks pakkumise suurendamise asemel keskenduda siiski eeskätt nõudluse suurendamisele. Kommunaalettevõtjatel peaks kindlasti olema kohustus anda palju rohkem teavet, sealhulgas arvete kohta, kui praegu sageli antakse. Juba oma arvamuses energiateenuste direktiivi kohta (4) väljendas komitee kahtlust seoses kommunaalettevõtjatele energiasäästu kohustuse kehtestamisega, sest see on vastuolus äriloogikaga.

5.4.1 Valgete sertifikaatide osas teeb komitee komisjonile ettepaneku viia läbi olemasolevate kavade põhjalik uuring, võttes arvesse nende rakendamisel saadud tulemusi, et analüüsida nende üldist mõju ja teostatavust seoses siseturu ja muude kehtivate õigusaktidega.

5.5 Komisjon märgib, et energiatõhususe osas on kõige suuremaid edusamme tehtud töötlevas tööstuses – 20 aastaga 30 %. Lisaks on ELi tasandi meetmed, nagu heitkogustega kauplemise süsteem, juba suunatud energiamahukatele tööstusharudele. On ebaselge, mida komisjon mõtleb suurte tööstuste all – suuri energiakasutajaid, nt energiamahukaid tööstusharusid, või kõiki suuri ettevõtjaid? Igal juhul toetab komitee kindlalt komisjoni kavandatud meetmeid VKEde energiatõhususe suurendamiseks.

5.5.1 Arenguruumi on alati ning selle realiseerimiseks soovitab komitee lisaks pikaajaliste vabatahtlike kokkulepete kasutamist. Mõnel juhul leitakse kindlasti ebatavaliselt palju kasutamata tõhustamisvõimalusi. Kui näiteks väike osa sektorist ei ole oma energiatõhususe potentsiaali osas tõhusalt toiminud, ei pruugi see õigustada siiski kogu sektorit hõlmavate uute kohustuslike meetmete võtmist. Energiatõhususe suure kasutamata potentsiaali juhtumeid tuleks käsitleda otsesemalt ja valikulisemalt. Energiaalaseid auditeid ja juhtimissüsteeme kasutatakse laialdaselt ja järjest rohkem ning need on tavaliselt osa vabatahtlike kokkulepete raames võetavatest kohustustest. Siinkohal on oluline, et jääks kehtima võimalus anda riigiabi, samas kui ELi eeskirjadega on keelatud anda riigiabi kohustuslikele meetmetele.

5.5.2 Ökodisaini nõuete laiendamist standardsetele tööstusseadmetele tasub uurida, kuid see ei tohiks ohustada kohandatud lahenduste laiaulatuslikku kasutamist ega edasist innovaatilisust.

5.6 Komitee nõustub komisjoniga, et IKT kasutamisel energiasäästu eesmärgil on palju kasutamata võimalusi, nagu arukad arvestisüsteemid ja nendega seotud arvukad rakendused. See on Euroopa uuendustegevuse jaoks paljulubav valdkond, mida tuleks julgesti arendada koostöös erinevate asjaomaste pooltega.

5.7 Komitee on varem väljendanud kõhklusi seoses energiatõhususe siduvate üldiste eesmärkidega ning soovitanud uurida valdkondlike eesmärkide teostatavust iga juhtumi puhul eraldi. Komitee hindab seda, et komisjon on seni valinud selle tee. Kõik jõupingutused peaksid keskenduma meetmetele tõeliste tulemuste saavutamiseks.

5.8 Komitee väljendab kahetsust, et teatises käsitletakse küll hoonete energiatõhusust, kuid tähelepanuta jäetakse teenuste energiatõhusus, nt jaemüük, vaba aja veetmine ja sport. Samuti vaid mainitakse, kuid ei käsitleta energiatõhususe välismõõtme küsimust. Komitee on esitanud soovitusi ELi energiapoliitika välismõõtme, sealhulgas tõhususe kohta kahes viimastel aastatel koostatud arvamuses. (Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamused „Euroopa energiapoliitika välismõõde”, ELT C 182, 4.8.2009, lk 8 ja „Energiavarustus: millist naabruspoliitikat on vaja ELi varustuskindluse tagamiseks?” (CESE 541/2011)).

6. Käitumismuutusi edendavad meetmed

6.1 Energia pakkumise pool on olnud paljude energiatõhususe suurendamist käsitlevate poliitikameetmete eesmärk ning on seda veelgi rohkem seoses komisjoni uue, kogu energiaahelat käsitleva kavaga. Toetatakse tehnilist arengut, võetakse kasutusele tulemuslikkuse miinimumstandardid ning märgistamise ja sertifitseerimise nõuded. Neile kavandatakse lisa ELi ja riiklikul tasandil. Siiski neist üksi ei piisa tõeliste tulemuste saavutamiseks, sest palju sõltub kodanike ja ettevõtjate käitumisest. Seepärast soovib komitee omal algatusel suunata tähelepanu nõudluse poolele ja käitumismuutuste edendamise meetmetega seotud praktilistele kogemustele.

6.1.1 Sellega seoses korraldas komitee 18. mail 2011arutelu. Arutelu programm ja ettekanded on kättesaadavad komitee veebilehel (5). Käesolev peatükk põhineb arutelu ettekannetel ja seal toimunud mõttevahetusel.

6.2 Energia säästmiseks on palju võimalusi isegi ilma investeeringuteta. Näiteks saab kodumajapidamistes tühjades ruumides lihtsalt tuled ära kustutada, vähendada sisetemperatuuri, mitte jätta kodumasinaid ooterežiimile, vähendada autokasutust ja sõita ökonoomsemalt jne. Ettevõtjate vabatahtlike kokkulepete alusel läbi viidud audititest nähtub palju samalaadseid meetmeid.

6.2.1 Komitee ise on heaks näiteks eduka vabatahtliku tegevuse kohta. Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee ning Regioonide Komitee hoonete hiljutises keskkonnajuhtimis- ja -auditeerimissüsteemi (EMAS) vahekokkuvõttes tõdetakse, et 2008. aastast kuni detsembrini 2010 vähenes elektri tarbimine 10,6 % ja gaasi tarbimine 30,3 %.

6.3 Teave ja teadlikkus on esimesed sammud nii nende lihtsate kui ka mõningast investeeringut vajavate meetmete elluviimiseks. Paljude teiste hulgas näitab Taani kommunaalettevõtte SEAS-NVE kogemus, et tulemuste saavutamiseks tuleb teavet kohandada eri kasutajate väärtustele, eelistustele ja vajadustele. Selleks on vaja sügavamat arusaama inimeste käitumisest. Selle saavutamise oluline vahend on käitumispsühholoogia.

6.3.1 Külluslikus teabes paremini orienteerumiseks on energiakasutajatel vaja abi, et võrrelda seadmete ja meetmete omadusi. Üks hea näide sellisest püüdlusest on Maailma Looduse Fondi Topten-veebileht ja teised samasugused, mis on kättesaadavad kogu Euroopas.

6.3.2 „Huvi puudumine – mõtisklus – kaalumine – ettevalmistus – tegevus – tegevuse jätkamine” on üleminekulinnade liikumise (Transition Town Movement) kogemuse kohaselt kodanike sammud energia säästmise tulemuste suunas. Tegutsemine eeldab teadlikkust, kuid sellest üksi ei piisa.

6.3.3 OECD hiljutise uuringu andmetel on kodude energiatarbimise vähendamisel peamine stiimul odavamad seadmed, samas kui praktilisem teave ja usk keskkonna paranemisse jäid pingereas palju madalamale.

6.4 Seega ei peaks poliitikakujundajad lootma, et energiatõhususe ja energiasäästu osas tulemuste saavutamiseks piisab üksnes teabealastest ja teadlikkuse tõstmise meetmetest või keskkonnapoliitilistest sõnumitest. Nii tarbijad kui ka teised energiakasutajad peavad tegevusest kasu saama. Väiksem elektriarve võib anda sellist kasu juhul, kui see on vahetu. Vastasel juhul on vaja stiimuleid.

6.5 Võimalikud majanduslikud stiimulid on käibemaksumäära vähendamine, tagatised, otsetoetused jne. Neid on vaja, kuid neid tuleks rakendada väga ettevaatlikult, eriti praeguses avaliku sektori piiratud rahastamisvahendite olukorras. Näiteks uusima, väga kalli tehnoloogia puhul tuleks toetada pigem selle täiustamist, et alandada hinda, kui pakkuda kasutajatele stiimuleid neisse investeerimiseks.

6.5.1 ELi struktuurifondid saaksid anda suurema ja mõjusama panuse eelkõige uutes liikmesriikides, kus on suur potentsiaal ja terav vajadus toetuse järele. Komisjon peaks uurima olemasolevate ressursside vähese kasutamise põhjuseid ning vajadusel läbi vaatama rahastamise eeskirjad. Näib, et paljudel juhtudel on ELi rahastamisvahendite osakaal stiimulina toimimiseks liiga väike.

6.6 Ka väga tagasihoidlikud stiimulid võivad olla mõjusad. Piisata võib positiivsest tagasisidest tunnustava kirja vormis või edukast toimetulekust kohalikus konkurentsis. Häid tulemusi on andnud sotsiaalne surve piirkondades. Sageli kujuneb otsustavaks teguriks sõbra soovitus. Kõige selle võimendamiseks võiks kasutada sotsiaalset meediat. Selliseid nähtusi, nn käivitajaid on vaja täiendavalt uurida ja edasi arendada.

6.7 Ehitussektoris on uute hoonete energiatõhusus õiguslikku reguleerimist vajav küsimus. Kõnealuses kontekstis vajab lahendamist ka vastuoluliste stiimulite küsimus (omanik/üürnik).

6.7.1 Vanade hoonete energiatõhususe suurendamise meetmete osas esineb kahtlusi seoses investeeringu finantsmõjuga: tulemusi mõjutab ikkagi käitumine ning investeeringu väärtus turul on ebaselge. Ehitajad peaksid sellele vastama näiteks energiatõhususe tagatistega. Lisaks teadlikkuse tõstmise meetmetele peaksid valitsused järgima stabiilset poliitilist joont ja pakkuma rahalisi stiimuleid.

6.7.2 Energiatõhususe suurendamine peaks olema madala sissetulekuga kodumajapidamistele tasuta ja mitte laenudega rahastatud, sest paljud madala sissetulekuga kodumajapidamised on laenu võtmise suhtes vastumeelsed või ei saa seda endale lubada. Sageli on kulutõhusam parandada kodude energiatõhusust tänava ja piirkonna haaval.

6.7.3 Hoonete energiatõhususe sertifitseerimine on positiivne meede – teoorias. Praktikas on esinenud palju probleeme alates oskamatutest audiitoritest sertifikaatide tegeliku väärtuse puudumiseni turul. Erinevate audiitorite korraldatud katsed on ühe ja sama hoone puhul andnud väga erinevaid tulemusi. Hoonete energiatõhusust käsitlevas direktiivis jäetakse liikmesriikidele vabadus valida, kas kasutada alusena energianõudlust või energiakasutust. Sama tehakse ka seonduvas standardis EN 15217. Vaja on üleeuroopalist energianõudluse alusel arvutatud hoonete energiatõhususe sertifikaati. Lisaks on vaja standardi EN 15217 läbivaatamist. Komisjon peaks tõsiselt käsitlema sertifitseerimise nõudeid ja süsteemi ning kehtestama vähemalt audititele ühtsed kriteeriumid. Hea lahendus on hoonete energiatarbimise ühtlustatud arvutusmeetod, milles kasutatakse eri võrdlusaluseid eri kliimavöötmetes asuvate hoonete jaoks.

6.7.4 Nii uute hoonete kui ka vanade renoveerimise puhul on väga oluline oskusliku planeerimise, projekteerimise ja tööjõu olemasolu, mis praegu on kitsaskoht. On pakiline vajadus mõjusate meetmete järele, et tõsta kõigi asjaosaliste hariduse ja koolituse taset alates arhitektidest ja regionaalplaneeringu koostajaist kuni töölisteni ning kohandada õppekavasid energiatõhususe vajadustele.

6.8 Kodumasinate puhul on ökomärgistus oluline meede tarbija teavitamiseks. See on andnud häid tulemusi ning võib seda teha ka tulevikus, isegi kui selle suurim potentsiaal on praeguseks ilmselt ära kasutatud. Siiski on uuendatud süsteemi ka kritiseeritud. See ei ole piisavalt selge ning võib põhjustada valesti tõlgendamist (nt A+ võidakse näidata suurima energiatõhususe tasemena). Ka selle kujundust ei ole tarbijad põhjalikult testinud. Komisjon peaks uurima olukorda ning tegema vajalikud kohandused.

6.9 Energiakasutuse arukad /kaugarvestisüsteemid levivad kiiresti ja kooskõlas ELi nõuetega. Sellega suurendatakse selgelt energiaettevõtjate tootlikkust, kuid selle kasu kodumajapidamistele, kes selle eest peamiselt – kas otse või kaudselt – maksavad, on ebaselge. Arvesti üksi palju ära ei tee. Lisaks peaks energiakasutus olema lihtsalt ja nähtavalt loetav, mille kohta on IT-sektor pakkunud ning töötab välja palju uuenduslikke lahendusi. Lisaks tuleks pakkuda lihtne viis energiakasutuse kohandamiseks. (Nt andes energiaettevõtjale võimaluse katkestada elektrijaotus teatud kellaajal jms.) Praegusel hetkel peaks komisjon analüüsima arukate arvestite kasutust liikmesriikides ja nende mõju kodumajapidamiste käitumisele ning vajadusel muutma kehtivaid sätteid või tegema ettepanekuid täiendavate meetmete kohta, austades seejuures isikuandmete kaitset.

6.10 Tööstuses on pikaajaliste vabatahtlike kokkulepete kasutamine näidanud veenvaid positiivseid tulemusi mitmetes liikmesriikides, näiteks Soomes. Stiimulid on tavaliselt seotud nimetatud süsteemidega. Soomes kasutatakse äärmiselt tagasihoidlikke stiimuleid, kuid kogemus näitab, et motiveerivaks teguriks on osalejate arusaam sellest, et ebaõnnestumise korral on alternatiiv õiguslik reguleerimine. Nagu näitab hiljutine areng Soomes, võiksid vabatahtlikud kokkulepped olla mõjus meede ka avalikus sektoris. Valdkondlikud kokkulepped ELi tasandil on andnud mõningaid tulemusi, kuid neil ei ole alati olnud oodatud mõju. See ei anna põhjust negatiivselt hinnata olemasolevaid ja hästi toimivaid pikaajalisi riiklikke kokkuleppeid.

6.11 Kokkuvõtteks peavad energiakasutajad muutma põhjalikult ja püsivalt oma käitumist. Energiatõhususe otsustav tegur on kodanikud tarbijate, tööliste ja valijatena. Projektid on edukad üksnes siis, kui neisse on täielikult kaasatud kõik sidusrühmad, mitte ainult ametiasutused ja ettevõtjad, vaid ka ametiühingud ja kasutajad.

Brüssel, 14. juuli 2011 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee president Staffan NILSSON

(1) ELT L 114, 27.4.2006, lk 64 ja ELT L 52, 21.2.2004, lk 50.

(2) ELT C 77, 31.3.2009, lk 54.

(3) ELT C 162, 25.6.2008, lk. 62.

(4) ELT C 120, 20.5.2005, lk 115.

(5) http://www.eesc.europa.eu/?i=portal.en.events-and-activities-energy-efficiency-changing-behaviour