P6_TA(2006)0382

ELi abi suurendamine ja tõhustamine: 2006. aasta abi tõhususe pakett

Euroopa Parlamendi resolutsioon tihedama ja parema arengukoostöö ning 2006. aasta ELi abi tõhususe paketi kohta (2006/2208(INI))

Euroopa Parlament,

- võttes arvesse komisjoni teatist "ELi abi: rohkem, paremini ja kiiremini"(KOM(2006)0087);

- võttes arvesse komisjoni teatist nõukogule ja Euroopa Parlamendile "Euroopa mõju tugevdamine: riiklike strateegiadokumentide ja ühiste mitmeaastaste programmide koostamise ühine raamistik" (KOM(2006)0088);

- võttes arvesse komisjoni teatist nõukogule ja Euroopa Parlamendile "Arengu rahastamine ja abi tulemuslikkus - ELi abi järkjärgulise suurendamisega aastatel 2006 - 2010 seotud ülesanded" (KOM(2006)0085);

- võttes arvesse komisjoni teatist nõukogule ja Euroopa Parlamendile "Millenniumi arengueesmärkide saavutamise kiirendamine - arengu rahastamine ja abi tulemuslikkus" (KOM(2005)0133);

- võttes arvesse komisjoni teatist nõukogule, Euroopa Parlamendile ja Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele "Poliitikavaldkondade seostatus arenguga - aastatuhande arengueesmärkide saavutamise kiirendamine" (KOM(2005)0134);

- võttes arvesse komisjoni teatist nõukogule, Euroopa Parlamendile ja Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele "Kiirendada edasiminekut millenniumi arengueesmärkide suunas - Euroopa Liidu panus (KOM(2005)0132)";

- võttes arvesse üldasjade ja välissuhete nõukogu 10.- 11. aprilli 2006. aasta istungi järeldusi arenguabi rahastamise ja Euroopa Liidu abi tulemuslikkuse kohta - tagada rohkem, parem ja kiirem abi;

- võttes arvesse 25. veebruaril 2003. aastal harmoniseerimist käsitleval kõrgetasemelisel foorumil vastu võetud Rooma deklaratsiooni ühtlustamise kohta ning 2. märtsil 2005. aastal abi tulemuslikkust käsitleval kõrgetasemelisel foorumil vastu võetud Pariisi deklaratsiooni arenguabi tulemuslikkuse kohta (edaspidi "Pariisi deklaratsioon"),

- võttes arvesse oma 16. veebruari 2006. aasta resolutsiooni aastatuhande eesmärkidega seotud arengu uute rahastamisvahendite kohta [1];

- võttes arvesse ÜRO Peaassamblee resolutsiooni A/RES/55/2 aastatuhande deklaratsiooni kohta;

- võttes arvesse ÜRO peasekretäri nõuniku Jeffrey Sachsi aruannet "Investeerimine arengusse - aastatuhande arengueesmärkide saavutamise praktiline kava",

- võttes arvesse 22. märtsi 2002. aasta Monterrey konsensust arengu rahastamise suhtes;

- võttes arvesse nõukogu, nõukogus kokku tulnud liikmesriikide valitsuste esindajate, Euroopa Parlamendi ja komisjoni ühisdeklaratsiooni Euroopa Liidu arengupoliitika kohta pealkirjaga "Euroopa konsensus" [2] (edaspidi "Euroopa arengukonsensus");

- võttes arvesse komisjoni teatist nõukogule, Euroopa Parlamendile ning Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele "Euroopa Liidu Aafrika strateegia: Euro-Aafrika pakt Aafrika arengu kiirendamiseks" (KOM(2005)0489);

- võttes arvesse oma 17. novembri 2005. aasta resolutsiooni Aafrika arengustrateegia kohta [3],

- võttes arvesse 14.- 16. septembril 2005 toimunud aastatuhande arengueesmärkide saavutamist käsitleval tippkohtumisel 14. septembril 2005 vastu võetud New Yorgi deklaratsiooni arengu rahastamise uuenduslike allikate kohta, millega 79 riiki avaldasid toetust esimesele katseprojektile, millega nähti ette solidaarsustoetuse maksmine lennupiletitelt;

- võttes arvesse Landau aruannet pealkirjaga "Uued rahvusvahelised rahalised toetused" arengu rahastamise uuenduslike allikate kohta, mille nelja osapoolega töörühm ja mis avaldati 2004, ning Atkinsoni aruannet "Arengu rahastamise uuenduslikud allikad: aastatuhande arengueesmärkide rahastamine", mille ÜRO Ülikool (UNU-WIDER) avaldas 2004. aastal;

- võttes arvesse oma 18. mai 2006. aasta seisukohta ettepaneku suhtes võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, millega kehtestatakse arengukoostöö ja majanduskoostöö finantseerimisinstrument [4];

- võttes arvesse oma 6. aprilli 2006. aasta resolutsiooni abi tõhususe ja korruptsiooni kohta arengumaades [5];

- võttes arvesse oma 12. aprilli 2005. aasta resolutsiooni Euroopa Liidu rolli kohta aastatuhande arengueesmärkide saavutamisel [6];

- võttes arvesse oma 14. märtsi 2006. aasta resolutsiooni Rahvusvahelise Valuutafondi (IMF) strateegilise läbivaatamise kohta [7];

- võttes arvesse 7. juunil 2006 aastal Maailma Kaubandusorganisatsiooni (WTO) põllumajanduskomitee Aafrika rühma esitatud teatist, mis puudutas põllumajandustoodangut käsitlevate läbirääkimiste korda (06-0000) (TN/AG/GEN/18);

- võttes arvesse Maailmapanga sõltumatu hindamisrühma (IEG) poolt 2006. aasta märtsis avaldatud aruannet "Maailmapanga toetus kaubandusele 1987-2004"

- võttes arvesse kodukorra artiklit 45;

- võttes arvesse arengukomisjoni raportit ja rahvusvahelise kaubanduse komisjoni soovitust (A6-0270/2006),

A. arvestades, et andes üle poole maailma ametlikust abist, on Euroopa Liit kõige suurem abiandja maailmas, kuid selle positsiooniga ei kaasne tegelikku juhtrolli, millel oleks piisav rahvusvaheline kaal;

B. arvestades, et Euroopa arengukonsensusega määratakse liikmesriikide, nõukogu, Euroopa Parlamendi ja komisjoni ühiste väärtuste, põhimõtete, eesmärkide ja vahendite põhjal kindlaks Euroopa Liidu arengupoliitika ühise nägemuse alused;

C. arvestades, et selle poliitika esmane eesmärk on vaesuse kaotamine säästva arengu kontekstis, sealhulgas aastatuhande arengueesmärkide saavutamine;

D. arvestades, et esimest korda pärast Euroopa arengukonsensuse vastuvõtmist püüab komisjon kujundada välja strateegia, mis peale tema enda antava ja/või hallatava abi hõlmab ka liikmesriikide antavat kahepoolset abi, järgides Pariisi deklaratsiooniga võetud kohustusi (partnerriikide omavastutus, abi kohandamine partnerriikide arengupoliitikaga, abi andmise ühtlustamine, tulemustest ja vastastikusest vastutusest lähtuv juhtimine);

E. arvestades, et sidususe puudumine Euroopa Liidu erinevate poliitikavaldkondade vahel pärsib abi tulemuslikkust ega ole kooskõlas EÜ asutamislepingu artikliga 178;

F. arvestades, et arvukad uuringud on näidanud, et abi lahtisidumine (s.t mitte seada tingimusi kõnesoleva abi päritolu ja kohaletoomise viiside suhtes) on abi tulemuslikkuse parandamise seisukohast endiselt väga tähtis, eriti toiduabi puhul;

G. arvestades, et partnerriikide omavastutus arengustrateegiate ja -kavade eest on Euroopa arengukonsensuse ja Pariisi deklaratsiooni peamisi põhimõtteid;

H. arvestades, et Jeffrey Sachsi poolt ÜRO-le koostatud eespool nimetatud aruande kohaselt on aastatuhande arengueesmärkide saavutamiseks aastaks 2015 tarvis täiendavalt vähemalt 50 miljardit USD aastas;

I. arvestades, et Euroopa Liit kohustus eraldama 2 miljardit EUR aastas - 1 miljard liikmesriikidelt ja 1 miljard komisjonilt - arenguriikide kaubandusliku võimekuse toetamiseks;

J. arvestades, et Euroopa Liit kinnitas nõukogu eespool nimetatud järeldustes 24. mail 2005. aastal võetud kohustust abi suurendada: Euroopa Liit eraldab kollektiivselt vähemalt 50 % ametliku arenguabi vahendite kasvust Aafrikale ning teeb jõupingutusi, et jõuda 2015. aastaks abisummani, mis ületab 84 miljardit EUR, olles endiselt ainus annetajate rühm, kes on võtnud abi suurendamiseks tõsiseltvõetavaid, mõõdetavaid ja prognoositavaid kohustusi;

K. arvestades, et kuna finantsperspektiiviga 2007-2013 Euroopa Liidu eelarvet vähendati ( 15.- 16. detsembril 2005 Brüsselis toimunud Euroopa Ülemkogu eesistuja järeldused), peab suurem osa abi kasvust (80 %-90 %) tulema liikmesriikidelt;

L. arvestades, et isegi kui Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsiooni (OECD) 2005. aasta kohta avaldatud andmete järgi näib Euroopa Liit olevat õigel teel, et saavutada 2006. aastaks püstitatud eesmärgid, on veel neli liikmesriiki, kelle abi tase jääb alla 0,33 % RKTst, mis on Barcelona kompromissis viidatud miinimumtase;

M. arvestades, et OECD arenguabikomitee viimaste andmete kohaselt on Euroopa Liit 2005. aastal arvestanud arenguabi hulka võlakergenduse summas 9 miljardit EUR (peamiselt Iraagi ja Nigeeria puhul), samal ajal kui Monterrey konsensus sätestab sõnaselgelt, et võlakergendus ei tohi toimuda arenguabi vahenditest, mis on üldiselt ette nähtud otse arenguriikidele eraldamiseks;

N. arvestades, et ametliku arenguabi summa kunstliku paisutamise ja ebatõhusa haldamise tõttu ei jõua suur osa Euroopa Liidu liikmesriikide antavast abist otse lõunapoolsete riikide elanikkonnani, kellele see on mõeldud;

O. arvestades, et Gleneaglesis G-8 kohtumisel võetud kohustuste täitmise suhtes (suurendada kuni aastani 2010 arenguabi 50 miljardi USD võrra aastas) ollakse lubadustest väga kaugel, kuna tegelik abi (mille puhul ei arvestata kõige vaesemate riikide võlgade kaotamist) suurenes 2005. aastal vaid 5 miljardi USD võrra;

P. arvestades, et oma kohustuste täitmiseks on rahvusvaheline üldsus alates 2005. aasta septembrist juba kaks korda kokku tulnud, et jätkata arutelusid arengu uudsete rahastamisallikate üle;

Q. arvestades, et uudsete rahastamismehhanismide rakendamine lubaks lisaks uute rahaliste vahendite eraldamisele parandada ka arengu rahastamise voogude kvaliteeti, eelkõige vahendite stabiilsuse ja prognoositavuse suhtes, mis on eelkõige oluline pikaajaliste riiklike strateegiate toetamise puhul;

R. arvestades, et Euroopa arengukoostöö poliitika tulemuslikkuse parandamine eeldab täpsete eesmärkide seadmist ja saavutatud edusamme mõõta võimaldavate näitajate kasutuselevõttu;

S. arvestades, et Pariisi deklaratsioonis kohustusid abiandjad määrama kindlaks sihteesmärgid aastaks 2010, tuginedes selleks kehtestatud 12 näitajale, ja rakendama tõhusat kontrollisüsteemi kõigi osapoolte üle nimetatud eesmärkide järgimise suhtes;

T. arvestades tungivat vajadust leida elujõuline lahendus võlaprobleemile, mis kujutab endast peamist pidurit aastatuhande arengueesmärkide saavutamisel;

U. arvestades, et on olemas rahvusvaheline konsensus üleminekuks võlakergenduselt vaeste riikide võlgade kustutamisele, nagu seda illustreerivad aastatuhande deklaratsioon ja G-8 poolt 2005. aastal vastu võetud võlgade kustutamise otsus,

1. rõhutab, et komisjoni kolmes viimases teatises tehtud ettepanekud kujutavad endast abi tulemuslikkuse suhtes reaalset edasiminekut, ning võtab teatavaks nõukogu eespool nimetatud järeldused, milles on nimetatud kolmes teatises esitatud ettepanekud osaliselt üle võetud;

2. kutsub liikmesriike ja komisjoni üles pidama abi tulemuslikkuse suurendamisel silmas laiemat väärtuste raamistikku, mis tugineks inimõiguste ülddeklaratsioonil ja ÜRO konventsioonidel, nagu majanduslike, sotsiaalsete ja kultuuriliste õiguste rahvusvaheline pakt;

3. peab ettepanekut valida riikide tasandil erinevates valdkondades "juhtivad rahastajad" huviäratavaks ettepanekuks;

4. palub liikmesriikidel ja komisjonil teha üheskoos kõik võimalikud jõupingutused, et saavutada Euroopa Liidu kõnelemine "ühel häälel", kindlustades ja põlistades sel viisil ELi liidrirolli, mille aluseks poleks üksnes arengukoostööks eraldatavate summade suurus, vaid ka suurem tulemuslikkus;

5. on seisukohal, et tõhusaks võitluseks vaesusega tuleks palju suurem osa rahvusvaheliste rahastajate eraldatavast ametlikust arenguabist saata eelisjärjekorras kõige vaesematele riikidele ja elanikkonnagruppidele, ning kahetseb, et Euroopa Liit ei ole püstitanud selles küsimuses täpseid eesmärke;

6. on seisukohal, et arenguriikidega sõlmitud kalanduskokkulepete eesmärk peaks olema pigem parandada nende riikide võimet oma vetes kalandust nõuetekohaselt juhtida, sealhulgas kontrollida ja jälgida kalastamist ja viia läbi teaduslikke uuringuid, kui lihtsalt näha ette summad kalapüügiõiguse saamiseks;

7. usub, et ELi abi tulemuslikkuse tagamiseks tuleb jätta arenguriikidele piisav vabadus iseseisva poliitika jaoks ning tulemuslikkuse hindamisel tuleb lähtuda aastatuhande arengueesmärkide saavutamise suunas tehtud konkreetsetest edusammudest;

8. palub komisjonil ning kõikidel Euroopa Liidu liikmesriikidel järgida täpselt Euroopa arengukonsensuses kindlaks määratud eesmärke ja põhimõtteid, eelkõige peamist eesmärki, mis on võitlus vaesusega;

9. palub Euroopa Liidul kaitsta ja edendada sellistest põhimõtetest lähtuvat arengupoliitikat, mille puhul austatakse inimõigusi ja abi saavate riikide õigust kujundada iseseisvalt välja oma arengustrateegiad, kõikides mitmepoolsetes organisatsioonides, kus ta on esindatud, samuti oma kahepoolsete suhete raames;

10. kutsub Euroopa Liitu üles lisama oma arengupoliitikasse soovitusi, mis on esitatud ÜRO aastatuhande ökosüsteemi hindamise sünteesaruandes, milles sedastatakse, et ülemaailmne ökosüsteemide häving on saamas takistuseks aastatuhande arengueesmärkide saavutamisele, ning võtma meetmeid üleüldise halveneva olukorra parandamiseks;

11. palub liikmesriike ja komisjoni teha ühiselt ning koos teiste arenguabikomitee abiandjatega kõik, mis nende võimuses, et tagada Pariisi deklaratsiooni elluviimine;

12. julgustab liikmesriike ja komisjoni viima viivitamatult ellu komisjoni esitatud ja nõukogu heakskiidetud soovitused, mis nõuavad neilt muuhulgas suurte jõupingutuste tegemist oma abiandmissüsteemide ja/või -menetluste - vajaduse korral põhjalikuks - muutmiseks, et suurendada programmide parema kooskõlastamise, tegevuste vastastikuse täiendavuse ja poliitika sidususe abil nende tulemuslikkust;

13. rõhutab, et abi tulemuslikkuse suurendamine on kahetine protsess: ühest küljest tuleb keskenduda menetluste tõhustamisele koordineerimise, vastastikuse täiendavuse, ühtlustamise ja parema vastavuse abil ning teisest küljest abi sisule ja olemusele; rõhutab, et sellega seoses on väga suure tähtsusega korruptsioonivastane võitlus, suutlikkuse suurendamine koos jõupingutustega ajude äravoolu ärahoidmiseks ja katastroofiohu vähendamine;

14. rõhutab, et tõhusama koordineerimise kõrval peaks tegevused olema vastastikku täiendavad nii, et tööjaotus liikmesriikide endi vahel ning samuti liikmesriikide ja komisjoni vahel oleks parem, kusjuures keskne tegevus peaks toimuma riiklikul tasandil ja partnerriikide juhtimisel, et tulla toime abivajavate riikide ja -sektorite probleemiga, ning rõhutab doonorriikide atlase rolli asjakohasust selles suhtes;

15. rõhutab, et abiandjate koordineerimine ja tööjaotus peab toimuma partnerriigi juhtimisel, et tagada abi kohandamine partnerriigi prioriteetide ja menetlustega;

16. tunnistab, et töö koordineerimist ja jaotamist ei saa teha isoleeritult; seetõttu ei tohi Euroopa Liit keskenduda üksnes sisemisele tööjaotusele, vaid tegevus tuleb asetada kõiki abiandjaid hõlmavasse perspektiivi;

17. palub asjaomastel liikmesriikidel eraldada kiiremas korras piisaval määral eelarvevahendeid, mis on vajalikud korduvalt võetud kohustuse täitmiseks saavutada kunstlike raamatupidamisvõteteta avaliku arenguabi andmine summas, mis moodustab aastaks 2010 minimaalselt 0,56 % ja aastaks 2015 0,7% RKTst, et pakkuda arenguabi ja selle tulemuslikkuse suurendamiseks täiendavaid vahendeid, ning rõhutab, et nimetatud riikidel on selles küsimuses põhiroll;

18. palub Euroopa Liidul võtta arvesse, et ametliku arenguabi summade suurendamisel on mõtet ainult siis, kui sellega kaasneb kõnealuse abi tulemuslikkuse ja kvaliteedi märgatav tõus, ning püüda seoses sellega tagada, et see oleks iga liikmesriigi ning asjaomaste Euroopa Liidu institutsioonide arengukoostöö poliitika absoluutne prioriteet;

19. palub igal liikmesriigil koostada igal aastal komisjoni poolt välja töötatud ühise näidisdokumendi põhjal läbipaistvatel alustel täpne loend, milles otse arenguabiks eraldatud summad on selgelt eristatud sellistest summadest, mida eraldatakse arenguabi valdkonda otseselt mittekuuluvatele algatustele, nagu võlakergendus; nõuab tungivalt, et nimetatud summad arvataks selgesõnaliselt arenguabi kogukulude alt välja;

20. võtab teadmiseks, et arutelud selle üle, milliseid algatusi võib pidada arenguabi valdkonda kuuluvaks ja milliseid mitte, jätkuvad OECD arenguabikomitees 2007. aastal ning päädivad 2008. aasta alguses Ghanas toimuval kõrgetasemelisel tippkohtumisel, ning rõhutab oma kindlat kavatsust nimetatud aruteludes aktiivselt osaleda;

21. palub komisjonil anda teavet selle kohta, mil viisil anti talle mandaat tegutseda OECD arenguabikomitees, milline on komisjoni seisukoht, mida seal kaitstakse, ning millised on nimetatud komitee korraldus- ja tööeeskirjad;

22. nõuab OECD arenguabikomitee liikmetelt tungivalt, et nad püstitaksid Pariisi deklaratsioonis kindlaks määratud 12 näitaja alusel sihteesmärgid aastaks 2010, eelkõige seoses tingimuste, vastastikuse vastutuse ja prognoositavusega, ning looksid tõhusa järelevalvemehhanismi;

23. toetab komisjoni välja pakutud ja nõukogu heaks kiidetud ühiste programmide algatust, mida teostatakse esimesena 11 Aafrika, Kariibi mere ja Vaikse ookeani piirkonna (AKV) riigi pluss Vietnami ja Nikaraagua osas, ning on seisukohal, et programmid, mida praegu AKV riikidele ette valmistatakse, võiksid olla sobiv lähtekoht; rõhutab siiski seda, kui tähtis on tagada, et katse-algatused ei läheks vastuollu partnerriikides praegu rakendatavate ühismeetmetega (nagu ühised abistrateegiad), vaid pigem tõhustaksid käimasolevaid protsesse;

24. märgib ja tunnustab tööd, mida komisjon on teinud oma tegevuse tulemuslikkuse näitajate väljatöötamiseks, kuid märgib siiski, et enamik näitajaist tugineb sisemisele hinnangule, nimetatud näitajad ei hõlma eelarvetoetusi ega valdkondlikke programme ning veel ei ole olemas mõju- ega jätkusuutlikkuse näitajaid, millega hinnata lõpuleviidud projekte;

25. palub komisjonil ja liikmesriikidel määrata aastatuhande arengueesmärkide alusel kindlaks asjakohased tulemuslikkuse näitajad, eelkõige seoses eelarvetoetustega, et riikide parlamentidel ja kodanikuühiskonnal ning Euroopa Parlamendil oleks võimalik jälgida Euroopa Liidu toetuse tulemusi;

26. rõhutab, et ühised programmid peavad soodustama partnerriikide omavastutusel ja vastastikusel vastutusel tuginevat koostööd;

27. rõhutab, et nii abi- kui kaubandusmeetmetel võib olla ja peabki olema oluline roll aastatuhande arengueesmärkide saavutamisel;

28. palub komisjonil uurida võimalusi kujundada õiglasest kaubandusest jätkusuutliku kaubanduspoliitika mudel, mille abil oleks võimalik stimuleerida tasakaalustatud põhja-lõunasuunalist kaubavahetust, ning selgitada välja, millistel kaubavahetust takistavatel teguritel on suurim mõju kõige vaesematele elanikkondadele;

29. tunnistab toorainete hindade stabiliseerimise tähtsust arenguriikide jaoks ning kutsub komisjoni üles soovitama meetmeid selle tarbeks;

30. palub komisjonil selgitada, kui suurel määral kontrollivad abi saavad riigid ning kodanikuühiskond oma arengupoliitikat ning kas neil on piisav poliitiline tegutsemisvabadus analüüside tegemiseks, hetkeolukorra hindamiseks ning ühise strateegia väljatöötamiseks, nii et oleks tagatud abi saavate riikide koostöövõime;

31. on seisukohal, et riigisisese ja piirkondliku arengupoliitika peavad abi saavad riigid ise demokraatlikul teel kujundama ning demokraatlikult valitud parlamendid peaksid programmi rakendamisel teostama põhjalikumat järelevalvet;

32. rõhutab, kui tähtis on abi tulemuslikkuse seisukohast läbipaistvus ja võitlus korruptsiooniga; tuletab selles suhtes meelde oma eespool nimetatud resolutsioonis abi tõhususe ja korruptsiooni kohta arenguriikides avaldatud soovitusi ja kinnitab veel kord oma toetust kampaaniale "Tehke teatavaks, kui palju te maksate", milles palutakse rahvusvahelistel firmadel avalikustada valitsustele tehtud makseid käsitlev teave;

33. kordab oma soovitusi abi tulemuslikkuse ja arenguriikide korruptsiooni suhtes ning kutsub komisjoni ja nõukogu üles reserveerima asjakohane eelarvetoetuse protsent kodanikuühiskonna "valvekoerade" jaoks, looma rahvusvahelist musta nimekirja süsteemi, et takistada panku andmast laenu korrumpeerunud režiimidele, keelama avaliku hanke lepingute sõlmimist äriühingutega, kes on olnud seotud korruptiivse tegevusega arenguriikides, ning kannustama liikmesriike ratifitseerima ÜRO 2003. aasta korruptsioonivastast konventsiooni;

34. viitab lisaks heale valitsemistavale ja stabiilsele, väljakujunenud õigusriigile, samuti läbipaistvale ja kindlale regulatiivsele, õiguslikule ja institutsionaalsele struktuurile kui majanduslikku arengut soosiva keskkonna vajalikele eeltingimustele;

35. palub komisjonil ja liikmesriikidel süvendada detsentraliseeritud koostööd arenguriikide kohaliku tasandi üksustega;

36. on seisukohal, et kaasrahastamine võib anda tõuke Euroopa fondidele ja aidata seeläbi kaasa ainuomase Euroopa arengukoostöö poliitika tekkimisele;

37. võtab teadmiseks komisjoni ettepaneku soodustada aastatuhande arengueesmärkide saavutamise järgimiseks asjakohase paindliku ja jätkusuutliku vahendi sisseseadmist ning palub rohkem täpsustusi sellise vahendi juhtimise ja toimimise kohta;

38. avaldab vastupidiselt komisjonile kahetsust, et edusammud, mida teatavad liikmesriigid on teinud, viies ellu oma kohustusi arenguabi järk-järguliseks lahtisidumiseks [8], ei ole rahuldavad, samal ajal kui seda meedet ootavad väga kohalikud tootjad ja lõunapoolsete riikide elanikkond, kes võiksid sellest palju kasu saada, ning palub liikmesriikidel kohaldada juba praegu vähem arenenud riikidele mõeldud toiduabi ja selle lähetamise lahti sidumist, nagu soovitab OECD;

39. väljendab muret selle üle, et arenguriikide jaoks mõeldud eelarvetoetuste andmise poliitika sõltub Euroopa Liidus üha rohkem rahvusvaheliste finantsasutuste seatud tingimustest, mis sunnib nimetatud riike ELi arenguabi saamiseks täitma Rahvusvahelise Valuutafondi tingimusi; on seisukohal, et nimetatud tsentraliseeritud tingimuste esitamine on vastuolus abi saava riigi omavastutuse põhimõttega;

40. palub komisjonil ja liikmesriikidel tagada, et abi saavate riikide huvitatud osapooltel, sealhulgas kodanikuühiskonna organisatsioonidel, oleks piisavalt teavet, et hõlbustada nende juurdepääsu olemasolevatele programmidele;

41. palub komisjonil ja liikmesriikidel edendada kaasarengu algatusi, pidades selle all silmas arenenud riikides tekkinud ümberasujate kogukondade pakutavate võimaluste kasutamist nende päritoluriikide arengu huvides;

42. palub komisjonil ja liikmesriikidel kaasata arenguprogrammidesse ümberasujate kogukondadest pärit pädevaid inimesi, kes soovivad anda konkreetse panuse ja töötada oma päritoluriigis, et rakendada oma oskused sealse arengu teenistusse;

43. rõhutab, et abi tulemuslikkuse tegelikuks parandamiseks, nii et see tooks kaasa kohapeal konkreetse edasimineku, on vaja hädasti uuenduslikke rahastamisvahendeid ja täiendavaid ressursse, mis ei saa aga asendada ametliku arenguabi suhtes juba võetud kohustusi;

44. tervitab Euroopa Liidu kindlat kavatsust võtta arengu rahastamiseks kasutusele uuenduslikke mehhanisme, mille abil tagada abi stabiilsus, tulemuslikkus ja prognoositavus;

45. rõhutab, et komisjoni ei tohiks vaadelda kui ELi kahekümne kuuendat doonorriiki, vaid selle asemel tuleks pöörata rohkem tähelepanu ühenduse abi suhtelise eelisseisundi ärakasutamisele; tuletab meelde Euroopa arengukonsensuses kindlaks määratud valdkondade tähtsust: ELi ülemaailmne kohalolek, ELi arengukoostöö eelarve maht, poliitika sidususe tugevdamine, arengualaste heade tavade edendamine, koordineerimismenetluste lihtsustamine ja ühtlustamine ning demokraatia ja inimõiguste edendamine; palub Euroopa Liidul selles küsimuses selge seisukoht võtta;

46. palub liikmesriikide parlamentidel teostada tõhusamat kontrolli eraldatud vahendite ja kahepoolsete koostööprogrammide elluviimise üle;

47. avaldab kahetsust selle üle, et suure võlakoormusega vaeste riikide algatus pole andnud võlaprobleemile elujõulist lahendust ning enamiku vaatlusaluste riikide puhul pole võlakoormus kergenenud, nagu näitas Maailmapanga eespool nimetatud aruanne;

48. tervitab Norra algatust tellida Maailmapanga ja ÜRO tasandil uurimus võla võimaliku ebaseaduslikkuse kohta ning julgustab Euroopa Liitu ja liikmesriike edendama nimetatud algatust rahvusvahelise üldsuse seas, et leida sellele rahvusvahelist tunnustust, ning samuti selleks, et liikmesriikide teatavate kahepoolsete võlgade suhtes viidaks läbi asjakohane audit, mille abil teha kindlaks, kas tegu pole "pahatahtliku võlaga"(odious debt), millisel juhul see kustutataks;

49. kahetseb, et nõukogu ei ole valmis eraldama finantspaketis 2007-2013 uusi vahendeid abi- ja kaubandusmeetmete jaoks; on seisukohal, et selliseid meetmeid ei tohiks rahastada teiste aastatuhande arengueesmärkide täitmisele suunatud tegevuste arvelt; on seisukohal, et ajal, mil hädasti on vaja uusi rahastamismehhanisme ja täiendavaid vahendeid, on selline teguviis ebajärjepidev ja vastuvõetamatu;

50. rõhutab, kui tähtis on olnud WTO kaubandusabi algatus, mis võimaldab aidata arenguriikidel suurendada oma kaubanduslikku võimekust ja rakendada WTO raames sõlmitud lepinguid, et kasutada neid arenguriikide kaubanduse edendamiseks ja lihtsustades viimaste osalemist rahvusvahelises kaubanduses; kinnitab sellega seoses oma toetust uue eelarverea "Kaubandusabi" loomisele, et parandada ühtaegu nii läbipaistvust kui demokraatlikku kontrolli;

51. tervitab komisjoni ettepanekut tugevdada koordineerimist kaubandusega seotud arengukoostöö vallas; rõhutab sellega seonduvalt vajadust paremate koordineerimismeetmete järele rahastajate vahel ja kohapeal; rõhutab vajadust ühendada ELi arenguabi alased pingutused teiste rahvusvahelise tasandi abiandjatega;

52. peab vajalikuks seda, et EL annaks AKV riikidele suhkruabi raames toetust, mille abil tagada, et kõnesolevad riigid oleksid suutelised kohanema uute piirangutega, mis tulenevad Euroopa suhkrurežiimi reformist; teisalt on arvamusel, et ümberkorraldamistoetuse jaoks eraldatavad vahendid ei tohi kahjustada teisi ELi arengupoliitika raames teostatavaid tegevusi, eelkõige kulutusi aastatuhande arengueesmärkidele;

53. tuletab komisjonile meelde tema lubadust võimaldada arengumaade jaoks WTOs nn Round for Free korraldamine; kutsub komisjoni ja nõukogu üles tegema kõike neist sõltuvat, et hoida ära vähimarenenud riikide ohverdamine võimsate kaubandusblokkide huvide nimel;

54. tunnustab komisjoni ja AKV riikide soovi suurendada abi tulemuslikkust, tõhustades majanduskoostöö lepingutega piirkondlikku koostööd; nõuab sellega seonduvalt asjakohaseid tagatisi ja realistliku ajakava koostamist kaubanduse järk-järguliseks ja asümmeetriliseks avamiseks, et tagada majanduskoostöö lepingute stimuleeriv mõju AKV riikide majanduskasvule;

55. kutsub kõiki arenenud riike ja arenenumaid arenguriike üles järgima ELi "Kõik peale relvade" algatusega seatud eeskuju, tagades vähimarenenud riikidele täielikult maksu- ja kvoodivaba juurdepääsu turule;

56. viitab komisjoni aruandele, mis näitab, et ELi soodustuste süsteemist saavad kõige vähem kasu vähimarenenud riigid; kutsub komisjoni üles võtma uusi meetmeid, et võimaldada kõige vaesematele riikidele võimalikult suure kasu saamist ELi kaubandussoodustustest;

57. on seisukohal, et kuigi ELi eraldatava rahalise abi summa suurus on oluline, on vähemalt sama oluline viia läbi ülemaailmsete finants- ja kommertsasutuste põhjalik reformimine, et muuta nende tegevust mitmemõõtmelisemaks ja tagada selle rajanemine õigustele;

58. tuletab meelde oma eespool nimetatud resolutsiooni IMFi strateegilise läbivaatamise kohta, milles ta kutsus liikmesriike üles püüdma luua eraldi riikide rühma ("constituency") - alustades eurotsooni riikidega -, et tagada pikemas perspektiivis Euroopa Liidu püsiv esindatus, kaasates sellesse majandus- ja rahandusministrite nõukogu eesistuja ja komisjoni ning volitades selle üle kontrolli teostama Euroopa Parlamendi;

59. nõuab rahvusvaheliste finantsasutuste toimimise ülevaatamist, alustades valimissüsteemi kohandamisest praegustele oludele, pannes rohkem rõhku arenguriikidele ja vaadates uuesti läbi riikide rühmade koosseisu, mis on praegu tasakaalust väljas;

60. võttes arvesse rohkearvulisi aruandeid, sealhulgas eespool nimetatud ÜRO Sachsi aruannet, palub rahvusvahelistel finantsasutustel käsitleda arenguriikide võlakoormust talutavana sellise taseme puhul, mis võimaldab riigil võlga suurendamata saavutada aastatuhande arengueesmärke; palub liikmesriikide esindajatel olla rahvusvahelistes finantsasutustes sellise ümbermääratlemise poolt;

61. tuletab meelde oma eespool nimetatud resolutsioonis IMFi strateegilise läbivaatamise kohta sisalduvat ettepanekut määrata rahvusvaheliste finantsasutuste abi ja laenuga seotud tingimused kindlaks tiheda koostöö raames ÜRO institutsioonidega ning tunnistab, et sellistel tingimustel on olnud paljudel juhtudel negatiivne mõju arenguriikide sotsiaalmajanduslikele näitajatele;

62. teeb ettepaneku luua Euroopa abi tulemuslikkuse ja Euroopa arengukonsensuse järelevalvega tegelev töörühm, mis koosneks arengukomisjoni liikmetest; kutsub komisjoni, liikmesriike, arenguküsimustega tegelevaid valitsusväliseid organisatsioone, kodanikuühiskonna esindajaid ja ametiühinguorganisatsioone selles osalema; teeb seepärast ettepaneku valida välja teatav hulk riike, mille suhtes teostada teatavaid juhtumiuuringuid, et anda Euroopa Parlamendile ja tema arengukomisjonile parem ülevaade riiklikul tasandil tehtavatest jõupingutustest ja saavutatud tulemustest;

63. rõhutab, et Euroopa Liit peab igal juhul muutma süstemaatiliselt oma tegevust erinevates valdkondades sidusamaks; tunneb heameelt selle üle, et nimetatud sidususeküsimus Euroopa Liidu erinevate poliitikavaldkondade vahel oli Soome eesistumise tegevuskavas, arvestades, et Euroopa Parlamendil on Soome eesistumise suhtes väga suured lootused;

64. rõhutab erinevate Euroopa Liidu poliitikavaldkondade vahelise sidususe tähtsust ning vajadust ELi ja selle liikmesriikide tegevuse piisava koordineerimise ja vastastikuse täiendavuse järele, eelkõige seoses abi tulemuslikkusega ja eriti kohalikul tasandil; on seisukohal, et sidususe puudumine pole kooskõlas EÜ asutamislepingu artikliga 178;

65. on seisukohal, et ELi abi tulemuslikkuse poliitika peaks tagama sidususe kaubavahetuse, arengukoostöö ning ühise põllumajandus- ja kalanduspoliitika vahel, et vältida otsest ja kaudset laastavat kõrvalmõju arenguriikide majandustele;

66. teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev resolutsioon nõukogule ja komisjonile.

[1] Vastuvõetud tekstid, P6_TA(2006)0063.

[2] ELT C 46, 24.2.2006, lk 1.

[3] Vastuvõetud tekstid, P6_TA(2005)0445.

[4] Vastuvõetud tekstid, P6_TA(2006)0217.

[5] Vastuvõetud tekstid, P6_TA(2006)0141.

[6] ELT C 33 E, 9.2.2006, lk 311.

[7] Vastuvõetud tekstid, P6_TA(2006)0076.

[8] Vt põhjenduse F.

--------------------------------------------------