ET Euroopa Liidu Teataja C 288/5

Päritolunimetuste ja geograafiliste tähiste kaitset käsitleva määruse (EMÜ) nr 2081/92 artikli 6 lõike 2 kohase registreerimistaotluse avaldamine

(2005/C 288/04)

Käesoleva dokumendi avaldamine annab õiguse esitada vastuväiteid kooskõlas nimetatud määruse artiklitega 7 ja 12d. Kõik vastuväited taotlusega seotud vastuväited tuleb edastada liikmesriigi, Maailma Kaubandusorganisatsiooni liikmesriigi või kolmanda riigi pädeva asutuse vahendusel kuue kuu jooksul alates käesoleva dokumendi avaldamisest. Dokumendi avaldamise tingisid järgmised, eelkõige punktis 4.6 esitatud üksikasjad, mis võimaldavad lugeda taotluse põhjendatuks vastavalt määrusele (EMÜ) nr 2081/92.

KOKKUVÕTE

NÕUKOGU MÄÄRUS (EMÜ) nr 2081/92

“AZEITONAS DE CONSERVA DE ELVAS E CAMPO MAIOR”

EÜ nr: PT/00216/10.12.2001

KPN (X) KGT ( )

Käesolev kokkuvõte on koostatud ainult teavitamise eesmärgil. Kõikide üksikasjade suhtes palutakse eelkõige asjaomaste kaitstud päritolunimetuste või kaitstud geograafilise tähisega hõlmatud toodete tootjatel tutvuda kas siseriiklikul tasandil või Euroopa Komisjonist (1) kättesaadava tehnospetsifikaadi täieliku variandiga.

1. Liikmesriigi pädev asutus:

Nimi: Instituto de Desenvolvimento Rural e Hidráulica Aadress: 3 Av. Afonso Costa PT-1949-002 Lissabon Tel: (351-21) 844 22 00 Faks: (351-21) 844 22 02 E-post: idrha@idrha.min-agricultura.pt

2. Rühm:

2.1 Nimi: Agrodelta Indústrias Alimentares Lda (registreerimise avaldus ei ole esitatud tootjate kontserni poolt, vaid juriidilise isiku poolt määruse (EMÜ) nr 2037/93 artikli 1 alusel).

2.2 Aadress:

Zona Industrial, PT-7370 Campo Maior Tel: (351) 268 680 140 Faks: (351) 268 680 141 E-post: agrodelta@delta-cafes.pt

2.3 Liikmed: tootja/töötleja (X) muu ( )

3. Toote liik:

grupp 1.6 — Puuvili, juurvili ja teravili, värske või töödeldud

4. Tehnospetsifikaat:

(artikli 4 lõikes 2 sätestatud nõuete kokkuvõte):

4.1 Nimetus: “Azeitonas de Conserva de Elvas e Campo Maior”

4.2 Kirjeldus:: Toode on valmistatud liiki Olea europea sativa Hoffg Link kuuluvatest oliivisortidest ’Azeiteira’, ’Carrasquenha’, ’Redondili’ ja ’Conserva’, mida säilitatakse nõuetekohaselt järgmiste protsesside abil:

magustunud roheliste oliivide leotamine soolvees;

purustatud looduslike roheliste oliivide leotamine soolvees;

naturaalsete tükeldatud segaoliivide leotamine soolvees;

Puuviljad peavad olema terved, defektideta, koorimata ning ilusa, heleda ja ühtlase koorega. Neil peab olema suur endokarp ja suurim diameeter keskel (sordi 'Conserva' puhul võib suurim diameeter olla allpool). Roheliste oliivide värvus varieerub helerohelisest kollakasroheliseni, segaoliivide oma tumedast punakasrohelisest mustani. Minimaalsed heakskiidetud suurused on järgmised:

soolvees olevate tervete roheliste oliivide puhul 280—320 puuvilja kg kohta;

soolvees olevate roheliste täidisega (sisaldab paprika viljaliha) või kivideta oliivide puhul 340—360 puuvilja kg kohta;

soolvees olevate purustatud roheliste oliivide puhul 240—260 puuvilja kg kohta;

soolvees olevate tükeldatud ning pune ja/või tüümianiga maitsestatud segaoliivide puhul 300—320 puuvilja kg kohta.

Korjatult peab oliivide viljaliha ja kivi suhe olema üle 5 ja kive peab olema kerge eemaldada. Tänu pinnasele ja kliimale, piirkonna oskusteabele ja kasutatud sortide eriomadustele iseloomustavad oliive nimetusega “Azeitonas de Conserva de Elvas e Campo Maior” järgmised keemilised omadused: pH 4 või rohkem; piimhappena väljendatud vabade rasvhapete sisaldus üle 0,6 g/100 ml; naatriumkloriidi 6,5 kuni 7,5 g 100 ml soolvee kohta; kombineeritud happesus alla 0,140 N; vabade rasvhapete ja lenduvate hapete suhe üle 1. Organoleptiliselt liigituselt on oliivid tüüpilise, kõrgema või hea kvaliteediga standardsete hindamiskriteeriumide tähenduses (välimus seest ja väljast, lõhn ja maitse).

4.3 Geograafiline piirkond:: Pidades silmas oliivide kasvatamiseks ja valmistamiseks nõutavaid pinnase- ja ilmastikutingimusi, kohaliku elanikkonna konkreetset oskusteavet ning kasutatavaid autentseid ja muutumatuid kohalikke tootmismeetodeid, on geograafiline piirkond, kus tootmine, töötlemine ja pakendamine võib toimuda, piiratud Elvasi ja Campo Maiori haldusüksusega. Selleks et tagada toote jälgitavus, kontroll ja kindlaksmääramine ning säilitada toote kvaliteediomadused peab pakendamine toimuma geograafilises piirkonnas, vastasel korral võib hulka sattuda ka mujal kasvatatud oliive.

4.4 Päritolutõend:: Oliivide kasvatamine konserveerimiseks on osa pikaajalisest traditsioonist kõnealustes haldusüksustes, võrdlussorte korjati juba aastal 1900. Toode on olulise majandusliku tähtsusega piirkondlikul tasandil. Oliive nimetusega “Azeitonas de Conserva de Elvas e Campo Maior” veetakse riigi kõikidesse osadesse ja isegi välismaale ning neil on väga hea maine. Neid kasutatakse arvukates traditsioonilistes Portugali retseptides ning neid küsitakse eriti eelroa puhul nende nime järgi. Kontsern on oliivisalud registreerinud ja heaks kiitnud pärast kontrolliasutusega konsulteerimist. Kogu tootmisprotsess on allutatud rangele kontrollile, mis teeb toote täielikult jälgitavaks. Oliivisalude eest hoolitsemist, oliivide korjamist ja transportimist ning erinevaid kasutatavaid protsesse jälgitakse, kontrollitakse ja registreeritakse. Sertifitseerimistähis pakendil on nummerdatud, mis võimaldab toote päritolu tootmisahela mis tahes etapis kindlaks määrata.

4.5 Tootmismeetod:: Oliivid on pärit geograafilises piirkonnas asuvatest saludest. Puude vahekaugus on traditsiooniline (10 × 9 või 10 × 8 meetrit) või tihedam (7 × 7/7 × 6 meetrit). Kasutatav niisutustehnika on vanemates oliivisaludes lihtsam (pihustuskastmine) ja tänapäeva oliivisaludes keerulisem (tilkkastmine). Kogu harimine toimub viisil, mis on kooskõlas keskkonnatingimustega ning peegeldab aegade jooksul väljaarendatud oskusteavet. Oliive korjatakse käsitsi või okste kaupa ühekordse toiminguna, vältides seejuures viljade vigastamist. Roheliste oliivide toodangu jaoks korjatakse viljad siis, kui need on saavutanud maksimaalse suuruse ning on küpsemisperioodi alguses tugeva koega. Kui vili pooleks lõigata ja sõrmede vahel kergelt keerutada, siis tuleb kivi kergesti välja.

Sordi ’Carrasquenha’ sobiva suurusega ja eriti rohelisi oliive kasutatakse purustatud roheliste oliivide tootmiseks. Seevastu segaoliivide tootmiseks korjatakse viljad enne nende täielikku küpsemist ning need võivad olla roosa, kastanpruuni, roheka või õrnalt musta värvusega.

Oliivid peavad olema suuruse järgi liigitatud ning kahjustustega viljad või need, mis ei ole piisavalt küpsed, tuleb välja praakida.

Olenemata sellest, kas toodetakse traditsioonilisel või tööstuslikul viisil, tuleb oliivide puhul kasutada alati õrnu protsesse, näiteks soolvee või naatriumhüdroksiidi ja piimhappe vesilahust. Käärimisprotsessi võib esile kutsuda teatavate pärmseente ja piima mikrofloora abil.

Oliive võib vajaduse korral maitsestada piirkonnast pärit ürtidega (sidrunipuu või apelsinipuu lehed, küüslauk, loorber, pune ja tüümian) ning mõnel juhul täidetakse neid paprika viljalihaga.

Oliivide purustamine toimub käsitsi või väikeste koguste puhul masinaga, et mitte viljaliha purustada ega oliivikive katki teha.

Kui tootmisprotsess on läbi, pakendatakse oliivid säilitamiseks inertsest materjalist, veekindlasse, spetsiaalselt kõnealuse toote jaoks valitud pakendisse, mis ei kahjusta sisu. Seejärel kaetakse need sobiva vedelikuga, et vältida oksüdeerumist või kile teket.

4.6 Seos piirkonnaga:: Tootmispiirkonna kliima on pehme, kuid talviti on seal siiski piisavalt madal temperatuur, et taimedel tekiks puhkeperiood, mis soodustab edasist viljakandmist ega kahjusta saaki.

Koos piirkonna keskmise sademetehulga ja pehme temperatuuriga aitab pinnase sügavus ja viljakus viljal küpseda ning saavutada kõnealuse tooteliigi puhul ideaalsed omadused.

Kasutatavad sordid sobivad ideaalselt piirkonda, andes vähese õlisisalduse ja sobiva konsistentsiga oliive.

Temperatuur on konserveeritud oliivide valmistamise võtmeaspektiks.

Keskmine temperatuur hooaja alguses on umbes 22 °C. Looduslike tingimuste ärakasutamine aitab protsessi kiirendada ning saavutada soolvees varakult ideaalsed keemilised omadused.

Teine oluline tegur on asjaolu, et oliivide maitsestamiseks kasutatavad ürdid jms on looduslikult kättesaadavad.

Toote organoleptilised omadused on seega tihedalt seotud geograafilise tootmispiirkonnaga, oliivisalude koostise ning pinnase ja kliimaga.

Seda tüüpi oliivide kasvatamine on osa pikaajalisest traditsioonist, mis ilmneb arvukatest bibliograafilistest viidetest — ulatudes mõnel juhul rohkem kui sajand tagasi — nii sellele kui ka oliivisalude eest hoolitsemisel ja oliivide säilitamisel ülesnäidatavale ülimale hoolikusele.

Välja on arendatud rida põllumajandus- ja tööstustraditsioone, mis keskenduvad oliivikasvatuse tähtsusele ja kasutatavatele meetoditele, siia alla kuuluvad eelkõige tüüpiline riietus, laulud ja piirkondlik kokandus.

4.7 Kontrolliasutus::

Nimi: AGRICERT Certificação de Produtos Alimentares Lda Aadress: R. Dr. António Pires Antunes, 4 r/c Esq. Sala C PT-7350 Elvas Tel: (268) 769 564/5 Faks: (266) 769 566 E-post: agricert@clix.pt

4.8 Märgistamine:: Oliivide “Azeitonas de Conserva de Elvas e Campo Maior” etiketil peavad olema kaitstud päritolunimetus ja ühenduse logo koos sertifitseerimistähisega, mis peab sisaldama toote nimetust ja asjakohast sõnastust, kontrolliasutuse nime ja seerianumbrit (numbriline või tähtnumbriline kood, mis võimaldab toote jälgitavust).

4.9 Siseriiklikud nõuded: —

(1) Euroopa Komisjon — põllumajanduse peadirektoraat — põllumajandustoodete kvaliteedipoliitika osakond — BE-1049 Brüssel.