ET Euroopa Liidu Teataja C 247/7

Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1151/2012 (põllumajandustoodete ja toidu kvaliteedikavade kohta) artikli 50 lõike 2 punkti a kohase taotluse avaldamine

2013/C 247/06

Käesoleva dokumendi avaldamine annab õiguse esitada vastuväiteid vastavalt nõukogu määruse (EL) nr 1151/2012 (1) artiklile 51.

KOONDDOKUMENT

NÕUKOGU MÄÄRUS (EÜ) nr 510/2006

põllumajandustoodete ja toidu geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste kaitse kohta (2)

„PAPRIKA ŽITAVA” / „ŽITAVSKÁ PAPRIKA”

EÜ nr: SK-PDO-0005-01024-10.08.2012

KGT ( ) KPN ( X )

1. Nimetus

„Paprika Žitava” / „Žitavská paprika”

Toote nimetus on tuletatud Slovakkias asuva Žitava (Zittau) jõe nimest, kuna kõigepealt kasvatati seda paprikat nimetatud jõe orus. Kuigi paprikakasvatuse piirkond on aja jooksul suurenenud ja laiub Doonau madalikul, on toote nimi püsinud ja kasutusel tänaseni. Toodet nimetatakse lihtsalt „Paprika Žitava”, keeleliste ja ekspordiga seotud toimingute puhul kasutatakse nimetust „Žitavská paprika”. Mõlema nimetuse kasutamist jätkatakse nii äritegevuses vastavalt tarbijate kasutusviisidele kui ka igapäevases kõnepruugis lihatoodete ja roogade kirjeldamisel.

2. Liikmesriik või kolmas riik

Slovaki Vabariik

3. Põllumajandustoote või toidu kirjeldus

3.1. Toote liik

Klass 1.8. Aluslepingu I lisas loetletud muud tooted (vürtsid jne)

3.2. Toote kirjeldus, mida punktis 1 esitatud nimetus tähistab

Nimetusega „Paprika Žitava” / „Žitavská paprika” tähistatakse Doonau madalikul kasvatatud vürtspaprika kuivatatud viljade jahvatamisel saadud pulbrit; küpsed viljad korjatakse tervelt ja need läbivad pärast koristamist eritöötluse.

Toode „Paprika Žitava” / „Žitavská paprika” omandab iseloomuliku tugeva värvuse jahvatamise viimases etapis, mida teatakse ka nn värvimiskivil jahvatamisena; pressimise puhul tõuseb temperatuur ning eraldub paprikaseemnetes sisalduv õli, mistõttu moodustub iseloomulik oranžikaspunane värvus.

Organoleptilised omadused

Lõhn: meeldiv värske paprikanüansiga köögiviljalõhn

Maitse: värsket paprikat või vürtspaprikat meenutav selgelt eristatav magusus, milles puudub kibedus

Füüsikalised ja keemilised omadused

Välimus: väheste mikroosakestega ühtlik pulber, mis on jahvatatud nii peeneks, et mahub läbi 0,5 mm suuruse sõelasilma

Värvus: heleoranžikaspunane (pigment vähemalt 3,6 g/kg–1 või 120 ASTA ühikut vürtspaprika kuivaines)

Kuivaine: vähemalt 90 %

Rasvasisaldus: 9–11 %

Tuhasus: kuni 7,00 %

Soolhappes lahustumatu tuha sisaldus kuivaines: kuni 0,70 %

Massiprotsendina väljendatud kapsaitsiin kuivaines: 0,01-0,029 %

Paprika ei tohi sisaldada lisaaineid. Kogu vürtspaprikas sisalduv loomulik niiskus on rakusisene.

3.3. Tooraine (üksnes töödeldud toodete puhul)

Toodet „Paprika Žitava” / „Žitavská paprika” võib toota segust, mis on saadud üksnes järgmistest paprikasortidest: „Dvorská”, „Kolora”, „Kora Zel”, „Žitavská”, „Karkulka”, „Hodonínska sladká vzpriamená”, „Irokez”, „Rubin”, „Czárdás”, „Kármin” ja „Szegedi 80”. Toote „Paprika Žitava” / „Žitavská paprika” tootmisel kasutatavad kõik sordid on pärit määratletud geograafilisest piirkonnast. Toote valmistamiseks kasutatav segu võib sisaldada kas kõiki nimetatud sorte või mõnda nendest.

Paprikakasvatajad deklareerivad müügilepingutes, et nad kasvatavad üksnes kõnealuseid sorte, mida saab kontrollida seemnete ostulepingu alusel. Käsitsi koristatava paprika kvaliteeti kontrollitakse visuaalselt. Sellega tagatakse, et vilja nõutav kvaliteet ei ole vähenenud. Korjatakse üksnes suure pigmendisisaldusega täiesti küpseid vilju. Koristusaeg algab septembris ja kestab kuni oktoobri lõpuni. Väga oluline on korjamise ajal igasuguste mehaaniliste vigastuste vältimine. Paprikakasvatajad jälgivad toormaterjali kvaliteeti korrapäraselt ja registreerivad vastavad andmed enne tootmisprotsessi, selle ajal ja järel.

3.4. Sööt (üksnes loomse päritoluga toodete puhul)

—

3.5. Tootmise erietapid, mis peavad toimuma määratletud geograafilises piirkonnas

Toote päritolu tagamiseks ja tootmisprotsessi jälgimiseks peavad „Paprika Žitava” / „Žitavská paprika” tootmiseks kasutatavad paprikad olema kasvatatud, korjatud ja töödeldud punktis 4 osutatud geograafilises piirkonnas.

Määratletud geograafilises piirkonnas toimub eranditult kogu tootmisprotsess, mis hõlmab järgmisi etappe:

kasvatamine,

koristamine ja koristamisjärgne töötlemine,

kuivatamine,

jahvatamine.

3.6. Erieeskirjad viilutamise, riivimise, pakendamise jm kohta

Toode „Paprika Žitava” / „Žitavská paprika” peab olema müügiks ette valmistatud ja pakendatud punktis 4 osutatud geograafilises piirkonnas, et tagada toote päritolu ja jälgida tootmisprotsessi ning seda, et lahtiste paprikate transportimisel ei satuks viljad niiskuse kätte, mis kahjustaks nende kvaliteeti ja eriomadusi. Toode „Paprika Žitava” / „Žitavská paprika” pakendatakse paberist, polüetüleenist ja alumiiniumist pakendisse, mille hapniku läbilaskvus on väiksem kui 10 cm3/m2 x d x 0,1 MPa ja veeauru läbilaskvus vähem kui 10 g/m2 x d, et säilitada toote säilivusajal selle kvaliteet ja eriomadused.

3.7. Erieeskirjad märgistuse kohta

Tootjad, kes toodet vastavalt selle spetsifikaadile toodavad, võivad kasutada nimetust „Paprika Žitava” / „Žitavská paprika” toote märgistamisel, müügiedendusel ja turustamisel. Toote märgised peavad sisaldama sõnu „chránené označenie pôvodu” (kaitstud päritolunimetus) ja lühendit „CHOP” (KPN) koos ELi logoga.

4. Geograafilise piirkonna täpne määratlus

Geograafiline piirkond, kus toote „Paprika Žitava” / „Žitavská paprika” toorainena kasutatavat paprikat kasvatatakse, hõlmab Doonau madalikku, Váhi, Hroni ja Nitra jõe suudmealasid ning Doonau lisajõe Malý Dunaj ja Žitava jõe orge. Piirkonna piirid idas ja põhjas on Doonau künkad, läänes Väike-Karpaadid ja lõunas Doonau jõgi. Määratletud geograafiline piirkond hõlmab sisuliselt Doonau madalikku.

5. Seos geograafilise piirkonnaga

5.1. Geograafilise piirkonna eripära

Doonau madalik on kõige põhjapoolsem ala, kus saab kulutõhusalt kasvatada selliseid soojalembeseid kultuure nagu vürtspaprikad ja tšillipaprikad. Selles piirkonnas on aastas 70 päeva, mil temperatuur tõuseb kuni 25 °C. Haritav maa on 150–250 m kõrgusel merepinnast ja keskmine temperatuur maist septembrini on 17,4 °C. Sademete hulk aastas on 500–600 mm. Piirkonna kliimatingimusi iseloomustavad soojad ja kuivad suved. Aluspinnas koosneb neogeeni ajastu savist, kruusast ja liivast. Pinnase viljakus on optimaalne.

Viljelusmeetod. Kasvatajad on piirkondlikke sorte aretanud oma oskusteabe ja paprikakasvatuse algusest saadik saadud kogemuste põhjal. Soojalembeste taimedena on paprikatel pikk vegetatsiooniperiood. Nad hukkuvad, kui temperatuur langeb alla – 2 °C. Slovakkias külvatakse paprikaseemned otse avamaale või kasvatatakse kasvuhoonetes või taimelavades seemikud, mis istutatakse mai keskpaigast alates põllule, üksteisest 30 cm kaugusele 60 cm vahega ridadena. Taimi kastetakse kuivadel aastatel, kui mullaniiskus on vähem kui 55 %.

Koristusjärgne töötlemine. Vürtspaprikad pannakse võrkkottidesse või perforeeritud korvpakenditesse. Pakendid virnastatakse nii, et on tagatud maksimaalne õhutus ja välditud paprikate kahjustamine.

Väga oluline on koristusjärgne küpsemine, kuna 2–5 nädala jooksul pärast koristust toimuvad ensümaatilised protsessid, mille tõttu muutub paprikate värvus tugevamaks ning kujuneb viljale iseloomulik maitse ja lõhn.

Kuivatamine. Selle tagamiseks, et tootmisprotsessi järgmisse etappi läheksid üksnes puhtad, kahjustamata paprikad, pestakse paprikaid pöördtrumlis ja sorditakse lintkonveieril. Iga paprikakaun lõigatakse pikuti pooleks, Kuivatamisprotsessis kasutatakse sooja õhuvoolu, mille temperatuuri vähendatakse paprikakaunade kuivades. Õige lõikamise, kuivatamise ja ladustamisega saab vähendada tootes tekkida võiva hallituse ohtu.

Jahvatamine. Kuivad vürtspaprikad jahvatatakse kahes etapis. Seda tehakse traditsioonilisel meetodil, mille puhul kasutatakse pöörlevaid jahvatuskive, mis tagavad peeneteralise pulbri. Jahvatuse esimeses etapis on jahvatuskivi varustatud sõelaga, millest lastakse paprikapulber läbi. Peeneksjahvatatud paprika valgub spiraalkonveierisse ja sealt edasi homogenisaatorisse. Need paprikatükid, mis ei ole piisavalt peeneks jahvatatud, suunatakse tagasi rullikute vahele. Seejärel juhitakse paprikapulber homogenisaatorist järgmisesse etappi – nn värvimiskivisse, mis optimaalse värvuse tagamiseks pressib välja pigmenti sisaldavad õlid. Maitseomaduste ning vitamiin B ja C sisalduse säilitamiseks pöörlevad kivid aeglaselt, nii et temperatuur ei tõuse väga kõrgele. Kogu protsessi lõpetuseks lastakse pulber ühtluse tagamiseks läbi 0,5 mm suuruse silmaga sõela.

5.2. Toote eripära

Selektsiooni ja aretuse teel saadud paprikasortidele on iseloomulik suhteliselt vähene rasvasisaldus ja suhteliselt suur suhkrusisaldus, mis annab tootele „Paprika Žitava” / „Žitavská paprika” tugeva maitse ja oranžikaspunase värvuse. Paprikakaunu tuleb nn värvimiskivi kasutades traditsioonilisel meetodil jahvatada ning nõuetekohaselt transportida ja ladustada, et säilitada kõiki organoleptilisi omadusi.

Toote „Paprika Žitava” / „Žitavská paprika” iseloomulik oranžikaspunane värvus oleneb toormaterjali (paprikakaunad) eriomadustest ja traditsioonilisest jahvatusemeetodist, mis ei kahjusta toodet.

5.3. Põhjuslik seos geograafilise piirkonna ja (kaitstud päritolunimetusega) toote kvaliteedi või omaduste või (kaitstud geograafilise tähisega) toote erilise kvaliteedi, maine või muude omaduste vahel

Toote iseloomulikud omadused on kujunenud tänu geograafilise piirkonna pinnase, kliima ja inimpotentsiaaliga seotud tunnusjoontele. Paprikakasvatuseks sobiva kõige põhjapoolsema piirkonna looduslikud tingimused, spetsiaalselt selekteeritud ja aretatud traditsioonilised sordid ning traditsioonidega viljelus- ja töötlemistehnika muudab toote „Paprika Žitava” / „Žitavská paprika” ainulaadseks teiste samalaadsete hulgas. Kasvatuspiirkonna kõrgus merepinnast, veevarud, vett läbilaskev pinnas ning suvel suhteliselt vähe päiksepaistelisi päevi tähendab seda, et paprika sahhariidisisaldus ei muundu pigmendiks samas ulatuses nagu see on soojemates piirkondades kasvanud paprikate puhul, kuid sahhariidid säilivad maitsekomponendina. Seetõttu on toode „Paprika Žitava” / „Žitavská paprika” ainulaadse magusa lõhna ja maitsega. Selle kombinatsiooni tõttu on võimalik kasvatada piirkondlikke paprikasorte, mis annavad tootele „Paprika Žitava” / „Žitavská paprika” selle iseloomuliku värvuse, lõhna ja maitse.

Põlvkondade viisi kogutud oskusteave ja oskused kajastuvad koristusjärgses töötlemises, kuivatamises ja jahvatuses. Kasvatuspiirkonna klimaatilistest tingimustest on tingitud koristusjärgsed töötlemismeetodid. Üks oluline aspekt on koristusjärgne küpsemine, mis mõjutab paprika kvaliteeti ja suurendab pigmendisisaldust. Paprika jahvatamiseks on seda vaja kuivatada nii, et vilja kuivainesisaldus oleks 90 %.

Toote „Paprika Žitava” / „Žitavská paprika” toorainena kasutatavaid paprikaid on määratletud geograafilises piirkonnas kasvatatud ja töödeldud juba alates 18. sajandist. Ulatuslikuma viljelemise tarvis imporditi paprikataimi Hispaaniast ja Ungarist. Hispaania sordid osutusid kasutuks, kuid Ungari sordid ja eelkõige Ungari Szegedi ja Kalocsa piirkonna kasvatajatelt saadud oskusteavet kasutades aretasid Slovakkia kohalikud kasvatajad omamaiseid, piirkonna mulla- ja kliimatingimustega kohandatud sorte. Uusi sorti aretati lihtsalt parimate kasvatajate sortide selekteerimise teel. Algul nimetati neid küla või tootja järgi selliste nimedega nagu Močenská hrubostenná, Branovská Fekete ja Branovská Ďurica. Hiljem pandi nimesid sellise piirkonna jõenimede järgi, kus paprika hästi kasvas: Považská hrubostenná sladká, Nitrianska tenkostenná sladká, Dunajská hrubostenná sladká, Žitavská hrubostenná sladká ja Hodonínska sladká vzpriamená.

Šmigura perekonnale kuulunud esimene tööstuslik paprikaveski pandi tööle 1928. aastal. 1934. aastal sai Diakovces valmis Esztergomi peapiiskopi diötseesi varahaldur Holubi konstrueeritud suure jõudlusega veski. Ajapikku ehitati veskid ka Hurbanovos, Nové Zámkys ja Dvory nad Žitavous.

Piirkonna tingimustele sobivate sortide selekteerimiseks vajalik sordiaretustöö algas 1950ndatel aastatel. Hakati kasvatama selliseid esimesi geneetiliselt kindlaksmääratud piirkondlikke sorte nagu „Karkulka” ja „Agronomka”. Tunnustatud piirkondlike sortide aretusele keskendunud aretustöö tulemusel saadi suur hulk sorte, mida kasvatatakse tänapäevani. Peamised sordid on „Dvorská”, „Kolora”, „Kora Zel”, „Žitavská”, „Karkulka”, „Hodonínska sladká vzpriamená”, „Irokez”, „Rubin”, „Czárdás”, „Kármin” ja „Szegedi 80”.

Kuigi paprikatootmisele on mõju avaldunud riigis toimunud sotsiaalsed muudatused, on traditsioonilise meetodi järgi iseloomulike tunnustega paprikapulbri tootmine jätkunud paljudes vabrikutes ja eri ettevõtetes tänaseni.

Hoolimata muudest piirkondadest pärit paprika hulgalisest sissetoomisest jätkatakse Doonau madalikul toote „Paprika Žitava” / „Žitavská paprika” toorainena kasutatavate paprikate kasvatamist, mis on eelkõige piirkonna väiketootjate sissetuleku ja töökohtade jaoks oluline allikas. Laiemas mõttes on paprika ka nende kultuuri ja traditsiooni sümbol.

Viide spetsifikaadi avaldamisele

(Määruse (EÜ) nr 510/2006 (3) artikli 5 lõige 7)

http://www.upv.sk/swift_data/source/pdf/specifikacie_op_oz/SPECIFIKACIA_Paprika_Zitava.pdf

(1) ELT L 343, 14.12.2012, lk 1.

(2) ELT L 93, 31.3.2006, lk 12. Asendatud määrusega (EL) nr 1151/2012.

(3) Vt joonealust märkust 2.