P6_TA(2007)0062

Ettevõtete sotsiaalne vastutus - uus partnerlus

Euroopa Parlamendi 13. märtsi 2007. aasta resolutsioon ettevõtete sotsiaalse vastutuse kohta - uus partnerlus (2006/2133(INI))

Euroopa Parlament,

- võttes arvesse komisjoni teatist "Majanduskasvu- ja tööhõivepartnerluse rakendamine, muutes Euroopa ettevõtete sotsiaalse vastutuse eeskujuks" (KOM(2006)0136) (edaspidi "komisjoni teatis ettevõtete sotsiaalse vastutuse kohta");

- võttes arvesse kaht kõige autoriteetsemat rahvusvaheliselt kokkulepitud ettevõtete käitumise standardit: Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni (ILO) kolmepoolset deklaratsiooni rahvusvaheliste ettevõtete ja sotsiaalpoliitika põhimõtete kohta (viimati muudetud 2001. aastal) ning Majandusliku Koostöö ja Arengu Organisatsiooni (OECD) suuniseid hargmaistele ettevõtetele (viimati muudetud 2000. aastal) ning võttes arvesse selliste rahvusvaheliste organisatsioonide nagu ÜRO Toitlustus- ja Põllumajandusorganisatsioon, Maailma Terviseorganisatsioon ja Maailmapank egiidi all kokku lepitud toimimisjuhendeid ning ÜRO Kaubandus- ja Arengukonverentsi egiidi all tehtud jõupingutusi arenguriikide ettevõtete tegevuste osas;

- võttes arvesse ILO 1998. aasta töö põhimõtete ja õiguste deklaratsiooni ning ILO konventsioone, mis kehtestavad üldised põhilised tööalased standardid sunniviisilise töö kaotamise kohta (konventsioonid C29 (1930) ja C105 (1957)), ühinemisvabaduse ja organiseerumisõiguse kaitse kohta (konventsioonid C87 (1948) ja C98 (1949)), lapsele sobimatu töö keelustamise kohta (konventsioonid C138 (1973) ja C182 (1999)) ja mittediskrimineerimise kohta töö saamisel (konventsioonid C100 (1951) ja C111 (1958));

- võttes arvesse Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni (ÜRO) 1948. aasta inimõiguste ülddeklaratsiooni, eriti selle üleskutset, et iga inimene ja iga ühiskondlik organ täidaks oma osa inimõiguste üldise täitmise tagamisel, 1966. aasta kodaniku- ja poliitiliste õiguste rahvusvahelist pakti, 1966. aasta majanduslike, sotsiaalsete ja kultuuriliste õiguste rahvusvahelist pakti, 1979. aasta konventsiooni naiste diskrimineerimise kõigi vormide likvideerimise kohta, 1989. aasta lapse õiguste konventsiooni ja 1994. aasta põlisrahvaste õiguste deklaratsiooni projekti;

- võttes arvesse OECD 1997. aasta altkäemaksu andmise vastu võitlemise konventsiooni;

- võttes arvesse globaalse aruandluse algatuse (Global Reporting Initiative) 2006. aasta G3 säästva arengu aruandluse suuniseid;

- võttes arvesse 2000. aasta juulis käivitatud ÜRO globaalset kokkulepet (Global Compact);

- võttes arvesse 6. oktoobri 2006. aasta teadaannet, et globaalne kokkulepe ja globaalse aruandluse algatus on moodustanud "strateegilise liidu";

- võttes arvesse ÜRO 2003. aasta norme hargmaiste ettevõtete ja teiste äriühingute vastutuse standardite kohta inimõiguste küsimuses;

- võttes arvesse 2002. aasta Johannesburgi ÜRO säästva arengu tippkohtumise tulemusi, eriti üleskutset valitsustevaheliste algatuste kohta ühisvastutuse küsimuses ja nõukogu 3. detsembri 2002. aasta lõppjäreldusi tippkohtumise järelkaja kohta;

- võttes arvesse ÜRO peasekretäri 10. augusti 2005. aasta aruannet "Üleilmsete partnerluste suunas - tõhusam koostöö ÜRO ja kõigi asjaomaste, eelkõige erasektori, partnerite vahel";

- võttes arvesse ÜRO peasekretäri ettevõtluse ja inimõiguste eriesindaja määramist 22. veebruari 2006. aasta vahearuande juurde inimõiguste ja hargmaiste ettevõtete ning teiste äriühingute küsimuses ning Johannesburgis 27. ja 28. märtsil 2006 ning Bangkokis 26. ja 27. juunil 2006 peetud piirkondlikke konsultatsioone;

- võttes arvesse oma 15. jaanuari 1999. aasta resolutsiooni "Euroopa toimimisjuhendi suunas - ELi standardid arenguriikides tegutsevatele Euroopa ettevõtetele" [1], milles soovitatakse luua Euroopa toimimisjuhendi mudel, mida toetaks Euroopa järelevalve platvorm;

- võttes arvesse nõukogu 22. detsembri 2000. aasta määrust (EÜ) nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades [2], mis asendas 1968. aasta Brüsseli konventsiooni, välja arvatud Taani ja teiste liikmesriikide omavaheliste suhete osas;

- võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 19. märtsi 2001. aasta määrust (EÜ) nr 761/2001 organisatsioonide vabatahtliku osalemise võimaldamise kohta ühenduse keskkonnajuhtimis- ja -auditeerimissüsteemis (EMAS) [3];

- võttes arvesse nõukogu 3. detsembri 2001. aasta resolutsiooni [4] ettevõtete sotsiaalse vastutuse Euroopa raamistikku propageeriva rohelise raamatu järelkontrolli kohta;

- võttes arvesse oma 30. mai 2002. aasta resolutsiooni ettevõtete sotsiaalse vastutuse Euroopa raamistikku propageeriva komisjoni rohelise raamatu kohta [5];

- võttes arvesse oma 13. mai 2003. aasta resolutsiooni komisjoni teatise "Ettevõtete sotsiaalne vastutus - ettevõtluse panus jätkusuutlikusse arengusse" kohta [6];

- võttes arvesse komisjoni 30. mai 2001. aasta soovitust 2001/453/EÜ keskkonnaalaste aspektide tunnistamise, hindamise ja avaldamise kohta ühingute aastaaruannetes [7];

- võttes arvesse oma 4. juuli 2002. aasta resolutsiooni komisjoni teatise kohta nõukogule, Euroopa Parlamendile ning Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele pealkirjaga "Peamiste töönormide edendamine ja sotsiaalse juhtimise parandamine üleilmastumise kontekstis" [8];

- võttes arvesse nõukogu 6. veebruari 2003. aasta resolutsiooni ettevõtete sotsiaalse vastutuse kohta [9];

- võttes arvesse komisjoni teatist "Juhtimine ja areng" (KOM(2003)0615);

- võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. juuni 2003. aasta direktiivi 2003/51/EÜ teatud tüüpi äriühingute, pankade ning teiste finantsasutuste ja kindlustusseltside raamatupidamise aastaaruannete ja konsolideeritud aastaaruannete kohta [10];

- võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 31. märtsi 2004. aasta direktiivi 2004/18/EÜ ehitustööde riigihankelepingute, asjade riigihankelepingute ja teenuste riigihankelepingute sõlmimise korra kooskõlastamise kohta [11];

- võttes arvesse multilateraalse Euroopa ettevõtete sotsiaalse vastutuse foorumi 29. juuni 2004. aasta lõpparuannet, eriti seitsmendat soovitust, mis toetab ettevõtete sotsiaalse vastutuse jaoks õigusliku raamistiku loomist;

- võttes arvesse komisjoni teatist "Globaliseerumise sotsiaalne mõõde - ELi poliitiline panus hüvede loomiseks kõigile" (KOM(2004)0383);

- võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. mai 2005. aasta direktiivi 2005/29/EÜ, mis käsitleb ettevõtja ja tarbija vaheliste tehingutega seotud ebaausaid kaubandustavasid siseturul ning millega muudetakse nõukogu direktiivi 84/450/EMÜ, Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiive 97/7/EÜ, 98/27/EÜ ja 2002/65/EÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 2006/2004 (ebaausate kaubandustavade direktiiv) [12];

- võttes arvesse 22. ja 23. märtsi 2005. aasta kevadist Euroopa Ülemkogu, millel käivitati uuesti Lissaboni strateegia, pöörates tähelepanu ELi institutsioonide, liikmesriikide ja kodanikuühiskonna vahelisele partnerlusele "Koostöö, majanduskasvu ja töökohtade loomise nimel";

- võttes arvesse oma 5. juuli 2005. aasta resolutsiooni laste, eriti laste töö ärakasutamise kohta arengumaades [13];

- võttes arvesse komisjoni teatist säästva arengu strateegia läbivaatamisest: tegevusprogramm (KOM(2005)0658) ja Euroopa Ülemkogu poolt 15. ja 16. juunil 2006 vastu võetud ELi uuendatud säästva arengu strateegiat;

- võttes arvesse nõukogu ja nõukogus kokku tulnud liikmesriikide valitsuste esindajate, Euroopa Parlamendi ja komisjoni 20. detsembri 2005. aasta ühisavaldust Euroopa Liidu arengupoliitika küsimuses: "Euroopa konsensus" [14];

- võttes arvesse esimest korda nõukogu 27. juuni 2005. aasta määrusega (EÜ) nr 980/2005 (üldiste tariifsete soodustuste kava kohaldamise kohta) [15] rakendatud ja alates 1. jaanuarist 2006 kehtivat uut üldist soodustuste režiimi (GSP+), millega võimaldatakse tollimaksuvaba juurdepääs või tollitariifide vähendamine suuremale hulgale kaupadele ja mis sisaldab ka uut soodustust eriliste kaubanduslike, finants- või arenguvajadustega silmitsi seisvatele haavatavatele riikidele;

- võttes arvesse komisjoni teatist "Inimväärse töö tagamine kõigi jaoks - ühenduse panus inimväärse töö tagamise suuniste rakendamiseks kogu maailmas" (KOM(2006)0249) (edaspidi "komisjoni teatis inimväärse töö kohta");

- võttes arvesse komisjoni teatist "Äriühinguõiguse ajakohastamine ja äriühingute juhtimise parandamine Euroopa Liidus - plaan liikuda edasi" (KOM(2003)0284) (edaspidi "ühingujuhtimise tegevuskava");

- võttes arvesse komisjoni rohelist raamatut "Euroopa läbipaistvuse algatus" (KOM(2006)0194);

- võttes arvesse Euroopa Parlamendi tööhõive- ja sotsiaalkomisjoni poolt 5. oktoobril 2006. aastal korraldatud kuulamist "Ettevõtete sotsiaalne vastutus - kas on olemas Euroopa lähenemine?";

- võttes arvesse oma 6. juuli 2006. aasta resolutsiooni õiglase kaubanduse ja arengu kohta [16];

- võttes arvesse kodukorra artiklit 45;

- võttes arvesse tööhõive- ja sotsiaalkomisjoni raportit ja tööstuse, teadusuuringute ja energeetikakomisjoni ning naiste õiguste ja soolise võrdõiguslikkuse komisjoni arvamusi (A6-0471/2006),

A. arvestades, et ettevõtteid ei tuleks pidada ametiasutuste asendajateks kui ametiasutused ei suuda kontrollida sotsiaal- ja keskkonnanormide järgimist;

1. on veendunud, et sotsiaalse ja keskkonnaalase vastutustunde tõstmine koos korporatiivse vastutavuse printsiibiga on Euroopa sotsiaalmudeli, Euroopa säästva arengu strateegia ja majandusliku üleilmastumise sotsiaalsetele väljakutsetele vastamise keskne element;

2. tervitab asjaolu, et komisjoni teatis ettevõtete sotsiaalse vastutuse kohta annab uue tõuke ettevõtete sotsiaalse vastutuse alasele arutelule ELis, kuid märgib mõnede põhiliste sidusrühmade muret läbipaistvuse ja tasakaalu puudumise pärast enne vastu võtmist peetud konsultatsioonides;

3. tunnistab, et erinevate sidusrühmade vahel jätkub arutelu ettevõtete sotsiaalse vastutuse asjakohase määratluse üle ning et mõiste "rohkem kui vastavus" võib mõnedel ettevõtetel lubada väita, et nad on võtnud sotsiaalse vastutuse, kuid samas rikuvad need ettevõtted kohalikke või rahvusvahelisi seadusi; usub, et ELi abi kolmandate riikide valitsustele sotsiaal- ja keskkonnanõuete rakendamisel vastavalt rahvusvahelistele konventsioonidele koos tõhusate järelevalvesüsteemidega on vajalik täiendus Euroopa ettevõtete sotsiaalse vastutuse edendamiseks üle maailma;

4. tunnustab komisjoni määratlust, mille kohaselt on ettevõtete sotsiaalne vastutus keskkonna- ja sotsiaalkaalutluste vabatahtlik integreerimine äritegevusse väljaspool õiguslikke nõudeid ning lepingujärgseid kohustusi; usub, et ettevõtete sotsiaalse vastutuse poliitikat tuleks edendada objektiivsete näitajate alusel ning see ei peaks asendama kohase regulatsiooni puudumist asjassepuutuvas valdkonnas ega kujutama endast asendustegevust selliste õigusaktide kehtestamisel;

5. märgib, et ettevõtete vabatahtlike sotsiaalse vastutuse algatuste mitmekesisust võib vaadelda kui takistust ettevõtete sotsiaalse vastutuse poliitika kohaldamisel ning ettevõtete sotsiaalse vastutuse usaldusväärsemate tegevuste või ettevõtete sotsiaalse vastutuse ambitsioonikama poliitika taotlemisel, kuigi võib väita, et selline mitmekesisus inspireerib äriühinguid täiendavalt; kutsub komisjoni üles edendama ettevõtete vabatahtlikest sotsiaalse vastutuse algatustest tulenevate heade tavade levitamist; usub, et komisjon peaks kaaluma ka selliste kriteeriumide loendi koostamist, mida sotsiaalset vastutust rakendavad ettevõtted peaksid järgima;

6. usub, et ettevõtete sotsiaalse vastutuse vabatahtlike algatuste usaldusväärsus sõltub ka olemasolevate rahvusvaheliselt kokkulepitud normide ja põhimõtete elluviimise kohustuse täitmisest ning multilateraalsel foorumil soovitatud üldisest lähenemisest, aga ka sõltumatu järelevalve ja kontrolli rakendamisest;

7. usub, et ELi arutelu ettevõtete sotsiaalse vastutuse üle on jõudnud punkti, kus rõhuasetus tuleb protsessilt viia tulemustele, mis võimaldab ettevõtetel anda mõõdetava ja läbipaistva panuse sotsiaalse tõrjutusega võitlemisse ning keskkonna halvenemise vältimisse nii Euroopas kui kogu maailmas;

8. tunnustab, et paljud ettevõtted teevad juba praegu ulatuslikke ja üha tugevamaid pingutusi oma sotsiaalsete kohustuste täitmisel;

9. märgib, et Euroopa turud ja ettevõtted on erinevates arenguetappides; arvab seetõttu, et meetod "kõigile ühe mõõduga", millega püütakse juurutada ühtainust ettevõtete käitumismudelit, ei ole asjakohane ega vii ettevõtete poolse kaalutletud sotsiaalse vastutuse võtmiseni; arvab lisaks, et rõhk tuleb asetada kodanikuühiskonna arengule ning eelkõige tarbijate teadlikkusele vastutustundlikust tootmisest, edendamaks ettevõtete püsivat vastutustundlikkust, mis on väga oluline asjaomases riiklikus või piirkondlikus kontekstis;

10. juhib tähelepanu sellele, et ettevõtete sotsiaalne vastutus võiks toimida ka tööstuse muutuste ja ümberkorraldamise juhtimise täiendava vahendina nii, et sellesse lisatakse uusi valdkondi, nagu elukestev õpe, töökorraldus, võrdsed võimalused, sotsiaalne kaasatus, säästev areng ja eetika;

Ettevõtete sotsiaalse vastuse alane arutelu ELis

11. märgib komisjoni otsust asutada koostöös mitmete ärivõrgustikega Euroopa ettevõtete sotsiaalse vastutuse liit (edaspidi "liit"); soovitab komisjonil endal liidu liikmelisuse ja tegevustega kursis olemiseks määrata üks kontaktpunkt ning leppida kokku kindlad eesmärgid, ajakavad ja strateegiline kava liidu tööst teavitamiseks; julgustab selles algatuses osalema kõiki Euroopa ettevõtteid ja Euroopas tegutsevaid kolmandate riikide ettevõtteid, nii suuri kui väikeseid, ning liidu laiendamist muude sidusrühmade osalemise kaudu;

12. usub, et sotsiaaldialoog on ettevõtete sotsiaalse vastutuse algatuste edendamisel olnud tulemuslik vahend ja et Euroopa töönõukogud on ettevõtete sotsiaalse vastutusega seotud heade tavade väljatöötamisel samuti asendamatut rolli mänginud;

13. soovitab, et liidu edu põhinäitajateks võiksid olla ettevõtete sotsiaalse vastutuse tavade laiem rakendamine ELi ettevõtetes, heade tavade uute mudelite väljatöötamine ettevõtete sotsiaalse vastutuse erinevate valdkondade tegelike liidrite ja ettevõtete ametiühinguorganite poolt, ettevõtete sotsiaalset vastutust toetavate konkreetsete ELi tegevuste ja õigusloome väljaselgitamine ja edendamine ning nende algatuste mõju hindamine keskkonna ning inim- ja sotsiaalsete õiguste seisukohast; soovitab samuti, et Euroopa ettevõtete sotsiaalse vastutuse egiidi all moodustatud "laborite" töö lõpuleviimiseks kehtestataks kaheaastane lõplik tähtaeg;

14. märgib, et multilateraalse ELi foorumi kokkukutsumine lisati komisjoni teatisesse ettevõtete sotsiaalse vastutuse kohta hilises staadiumis ning et tõelise arutelu jaoks, mis avaldaks tegelikku mõju ELi poliitikale ja programmidele ettevõtete sotsiaalse vastutuse stimuleerimiseks ja kohaldamiseks ELi äriühingutes, tuleb võtta meetmeid erinevate sidusrühmade usaldusväärsuse ärateenimiseks; usub, et multilateraalse foorumi kahest varasemast tegutsemisaastast on mõndagi õppida, mis olid positiivsed "ei ole kuulsust, ei ole piinlikkust" reegli ja eriti sõltumatute raportööride kasutamise poolest; juhib siiski tähelepanu vajadusele edusammude järele konsensuse leidmisel; samuti õhutab komisjoni esindajaid arutelus aktiivselt osalema;

15. palub komisjonil kutsuda nende erinevate riiklike ja piirkondlike valitsuste ning kohalike omavalitsuste esindajaid, kes on kohustunud ettevõtete sotsiaalse vastutuse edendamiseks kasutama riigihankemenetlusi ja muid avaliku korra vahendeid, moodustama omaenda "laborit" liidu egiidi all ning integreerima oma saavutusi selle edaspidisesse töösse;

16. toetab komisjoni pingutusi laiendada multilateraalse foorumi liikmeskonda ning kaasata investoreid, haridussektorit ja ametiasutusi, nõudes samas, et säilitataks võimalus pidada järjepidevat dialoogi ühiste eesmärkide saavutamiseks;

17. kutsub komisjoni üles julgustama ettevõtete sotsiaalse vastutuse edusammude kontrollimise raames naiste suuremat osalemist soolise võrdõiguslikkuse valdkonna multilateraalsel foorumitel ning teabe ja heade tavade vahetamisel;

18. toetab üleskutseid ettevõtete ja teiste lobistide kohustuslikuks avalikustamiseks ning ELi poliitikaloomes tasakaalustatud juurdepääsu loomiseks ärirühmitustele ja muudele sidusrühmadele;

Ettevõtete sotsiaalse vastutuse ja konkurentsivõime vaheline seos

19. tervitab komisjoni teatise ettevõtete sotsiaalse vastutuse kohta eesmärki seostada ettevõtete sotsiaalne vastutus Lissaboni strateegia majanduslike, sotsiaalsete ja keskkonnaeesmärkidega, eelkõige kuna arvab, et ettevõtete tõsine lähenemine ettevõtete sotsiaalsele vastutusele võib suurendada nii töökohtade arvu kui ka parandada töötingimusi ja tagada töötajate õiguste järgimine ning edendada tehnoloogilise innovatsiooni teadus- ja arendustegevust; toetab vastutustundliku konkurentsi põhimõtet komisjoni innovatsiooni ja konkurentsivõime programmi lahutamatu osana; kutsub Euroopa ettevõtteid üles hõlmama oma aruannetes ka viise, kuidas nad aitavad kaasa Lissaboni eesmärkide saavutamisele;

20. tunnistab, et tõhusad konkurentsieeskirjad on vastutustundliku äritegevuse tagamisel oluline tegur nii Euroopas kui väljaspool seda, eeskätt võimaldades kohalike väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate võrdset kohtlemist;

21. kordab, et vastutustundlike ja mittediskrimineerivate ehk naiste ja puuetega inimeste tööhõivet edendavate värbamistavade juurutamine ettevõtete sotsiaalse vastutuse raames aitab kaasa Lissaboni eesmärkide saavutamisele;

22. märgib vasturääkivust ühelt poolt järjest paremat paindlikkust ja väiksemaid kulusid püüdlevate ettevõtete konkureerivate hankestrateegiate vahel ja teiselt poolt vabatahtlikult võetud ettevõtte sotsiaalse vastutuse kohustuse vahel vältida sunniviisilisi töötavasid ja edendada pikaajalisi suhteid tarnijatega; tervitab sellealast edasist dialoogi;

23. soovitab sellega seoses laiendada vastutustundlikena tuntud Euroopa ettevõtete hindamist ja järelevalvet nende tegevusele väljaspool Euroopa Liitu ja nende väljaspool Euroopa Liitu tegutsevate töövõtjate tegevusele, tagamaks seega ettevõtete sotsiaalse vastutuse kasu ka kolmandatele riikidele ning eeskätt arengumaadele, vastavalt eelkõige ILO ametiühingute moodustamise vabadust ning laste tööjõu ja sunniviisilise töö keelustamist, aga ka konkreetselt naisi, sisserändajaid, põlisrahvaid ja vähemusgruppe käsitlevatele konventsioonidele;

24. tunnistab, et ettevõtete sotsiaalne vastutus kujutab endast olulist ettevõtluse käimalükkajat, ning nõuab sotsiaalpoliitika - töötajate õiguste järgimine, õiglaste palkade poliitika, mittediskrimineerimine ja elukestev õpe jne - ning keskkonnaküsimuste, eelkõige säästva arengu jõulise edendamise integreerimist nii uute toodete ja protsesside toetamise osas ELi innovatsiooni- ja kaubanduspoliitika kaudu kui sektoripõhiste, allpiirkondlike ja linnapõhiste konkurentsistrateegiate väljatöötamisel;

25. rõhutab, et ettevõtted, kes käituvad sotsiaalselt vastutustundlikult, annavad olulise panuse eelkõige naiste ja ebasoodsas olukorras olevate inimeste, sealhulgas puuetega inimeste ebavõrdse olukorra leevendamisse tööturul, eriti mis puudutab juurdepääsu tööhõivele, sotsiaaltoetusi, koolitust, kutsealast arengut ning õiglast palgapoliitikat; rõhutab, et ettevõtted peaksid viima oma töölevõtupoliitika vastavusse nõukogu 9. veebruari 1976. aasta direktiiviga 76/207/EMÜ meeste ja naiste võrdse kohtlemise põhimõtte rakendamise kohta seoses töö saamise, kutseõppe ja edutamisega ning töötingimustega [17];

Ettevõtete sotsiaalse vastutuse vahendid

26. tervitab suuremate ettevõtete viimaste aastate suundumust avaldada vabatahtlikult sotsiaal- ja keskkonnaalaseid aruandeid; märgib, et kõnealuste aruannete arv on alates 1993. aastast pidevalt suurenenud, kuid on tänaseks jäänud enam-vähem püsima ning et vaid vähesed järgivad rahvusvaheliselt aktsepteeritud standardeid ja põhimõtteid, näitavad ettevõtte kogu tarneahelat või kasutavad sõltumatut järelevalvet ja kontrolli;

27. tuletab komisjonile meelde Euroopa Parlamendi palvet esitada ettepanek nõukogu 25. juuli 1978. aasta neljanda direktiivi 78/660/EMÜ, mis põhineb asutamislepingu artikli 54 lõike 3 punktil g ja käsitleb teatavat liiki äriühingute raamatupidamise aastaaruandeid (neljas äriõiguse direktiiv), [18] muutmiseks, nii et see hõlmaks lisaks finantsaruandluse nõuetele ka sotsiaal- ja keskkonnaaruandlust; peab oluliseks suurendada teadlikkust sotsiaal- ja keskkonnaaruandlust puudutavatest sätetest komisjoni soovituses 2001/453/EÜ keskkonnaküsimuste avalikustamise kohta, direktiivis 2003/51/EÜ raamatupidamisaruannete ajakohastamise kohta ja direktiivis 2003/71/EÜ [19] prospektide kohta, toetab nende õigeaegset ülevõtmist kõigis liikmesriikides liikmesriikides ning nõuab uuringuid nende tõhusa rakendamise kohta, et nimetatud teadlikkust edendada;

28. tunnistab, et praegused piirangud ettevõtete sotsiaalse vastutuse vallas on seotud ettevõtete käitumise mõõtmisega, sotsiaalse auditi ja sertifitseerimisega, eelkõige seoses kulude, võrreldavuse ja sõltumatusega, ning usub, et on vaja töötada välja selle valdkonna konkreetseid kvalifikatsioone hõlmav ametialane raamistik;

29. soovitab komisjonil laiendada rohkem kui 1000 töötajaga ettevõtete direktorite kohustusi nii, et need hõlmaksid ka direktorite endi kohustust minimeerida ettevõtete tegevuste nii ühiskonna- kui keskkonnakahjulikku mõju;

30. kordab oma toetust ELi keskkonnajuhtimis- ja keskkonnaauditeerimissüsteemile, eelkõige selle väliskontrolli nõudele ja liikmesriikide kohustusele seda süsteemi edendada, ning usub, et on piisavalt ruumi töötada sarnased süsteemid välja ka seoses töötajate, sotsiaalsete ja inimõigustega;

31. toetab Rahvusvahelise Sotsiaalse ja Keskkondliku Akrediteerimise ja Märgistuse Liidu tegevusnormistikku kui parimat näidet olemasolevate märgistusalgatuste koostöö edendamisest, andes eelise uute sotsiaalmärgistuste loomisele riiklikul või Euroopa tasandil;

32. kutsub komisjoni üles juurutama süsteemi, mille abil saavad ohvrid, sealhulgas kolmandate riikide kodanikud, otsida liikmesriikide kohtutest abi seoses Euroopa ettevõtetega;

33. võtab teadmiseks sotsiaalselt vastutustundliku investeeringu küsimuse väljajätmise komisjoni teatisest ettevõtete sotsiaalse vastutuse kohta; toetab täielikult investorite kui sidusrühma osalemist ettevõtete sotsiaalse vastutuse arutelus ELi tasandil, seahulgas multilateraalse foorumi raames; toetab tööstusharu nõudmist läbipaistvusele mitte ettekirjutusele investeerimisfondide jaoks ELi "investeerimispõhimõtete deklaratsiooni" juurutamise läbi;

34. pöörab tähelepanu asjaolule, et stiimulite loomisel vastutustundliku tootmise ja vastutustundlike äritavade jaoks mängivad olulist rolli tarbijad; usub siiski, et praegune olukord ei võimalda tarbijatel saada täit selgust erinevate riiklike tootestandardite ja tootemärgistussüsteemide asjus ning see kõik halvendab olemasolevat sotsiaalset tootemärgistust; juhib tähelepanu asjaolule, et samal ajal tekitab paljude erinevate riiklike nõuete ja standardite vaheldumisi järgimine ettevõtetele märkimisväärseid kulusid; samuti juhib tähelepanu, et sotsiaalse tootemärgistuse järelevalvesüsteemide loomine on eelkõige väikestele riikidele kulukas;

35. toetab Eurostati pingutusi näitajate väljatöötamisel ettevõtete sotsiaalse vastutuse tulemuste mõõtmiseks ELi säästva arengu strateegia kontekstis ning komisjoni plaani töötada välja uued näitajad, eesmärgiga mõõta teadlikkust ELi ökomärgistusega toodetest ja nende toodete tarbimist ning Euroopa Ühenduse keskkonnajuhtimis- ja keskkonnaauditeerimissüsteemi (EMAS) liikmeks registreeritud ettevõtete toodete osatähtsust;

36. tuletab meelde eelnevat arutelu, milles käsitleti ettevõtete sotsiaalse vastutuse ELi ombudsmani määramist, kes saaks korraldada sõltumatuid uuringuid ettevõtete sotsiaalse vastutuse küsimuses kas ettevõtete või mis tahes sidusrühma nõudmisel; palub tulevikus edasisi arutelusid samal teemal ja sarnaste ettepanekute üle;

Parem reguleerimine ja ettevõtete sotsiaalne vastutus

37. usub, et ettevõtete sotsiaalse vastutuse poliitikat saab edendada olemasolevate õigusvahendite parema teatavakstegemise ja rakendamise kaudu; kutsub komisjoni üles korraldama ja edendama teavitamiskampaaniaid ning teostama konkreetseid teadusuuringuid otsese välisvastutuse kohaldamise rakendamise kohta kooskõlas Brüsseli konventsiooniga ning direktiivi 84/450/EMÜ [20] (eksitava reklaami kohta) ja direktiivi 2005/29/EÜ (ebaausate kaubandustavade kohta) kohaldamise osas ettevõtete vabatahtlikes sotsiaalse vastutuse toimimisjuhendites;

38. kordab, et ettevõtteid tuleb lihtsas ja hõlpsasti arusaadavas keeles julgustada ettevõtete sotsiaalset vastutuset edendama;

39. kinnitab veel kord, et komisjonil ning liikmesriikide riiklikel ja piirkondlikel valitsustel ning kohalikel omavalitsustel tuleb teha suuri jõupingutusi, et kasutada 2004. aastal riigihankedirektiivide läbivaatamisega loodud võimalusi ettevõtete sotsiaalse vastutuse toetamiseks, edendades kriteeriumeid võimalike tarnijate seas ning tunnustades samal ajal vajadust vältida täiendava halduskoormuse panemist väikestele ettevõtetele, mis võiks kallutada neid pakkumist mitte esitama, ning diskvalifitseerida vajadusel ettevõtteid, sealhulgas korruptsioonijuhtudel; kutsub komisjoni, Euroopa Investeerimispanka ning Euroopa Rekonstruktsiooni ja Arengupanka üles kohaldama kõigile erasektori ettevõtetele eraldatud toetuste ja laenude puhul rangeid sotsiaalseid ja keskkonnaalaseid kriteeriume, mis on tagatud selgete kaebemehhanismidega; tuginedes näitele, kuidas riigihanked on Madalmaades seostatud ILO põhikonventsioonidega ja OECD suunistega hargmaistele ettevõtetele ning järgivad neid ja mitmes Itaalia provintsis seostatud ettevõtete sotsiaalse vastutuse standardiga SA8000 ja järgivad seda; tuletab meelde, et liikmesriigid peavad astuma samme mis tahes ekspordikrediidi garantiide vastavuse tagamiseks rangeimatele keskkonna- ja sotsiaalsetele kriteeriumidele ning et neid ei kasutata ELi kokkulepitud poliitikaeesmärkide, näiteks energia- või relvastuspoliitika eesmärkidega vastuollu sattuvate projektide puhul;

Ettevõtete sotsiaalse vastutuse süvalaiendamine ELi poliitikatesse ja programmidesse

40. tervitab komisjoni teatises ettevõtete sotsiaalse vastutuse kohta korratud komisjoni kohustust toetada ja edendada ettevõtete sotsiaalset vastutust kõigis komisjoni tegevusvaldkondades ning nõuab suuremaid pingutusi nende kohustuste täitmisel konkreetsete tegude näol kõigis valdkondades;

41. usub, et ettevõtete sotsiaalse vastutuse arutelu ei tohi eraldada ühisvastutuse küsimustest ning et komisjoni üldjuhtimise tegevuskavasse peaks täielikult lisama ettevõtluse sotsiaalse ja keskkonnamõju, sidusrühmade suhete, vähemusosaluse õiguste kaitse ja ettevõtte juhatuse kohustuste küsimuste kõnealused aspektid; juhib tähelepanu asjaolule, et need küsimused peaksid moodustama osa ettevõtete sotsiaalse vastutuse teemalisest arutelust; palub, et komisjon kaaluks neid väljatoodud punkte ning teeks konkreetseid ettepanekuid nendega tegelemiseks;

42. tervitab komisjonipoolset ettevõtete sotsiaalse vastutuse algatuste otsest rahalist toetamist, eriti innovatsiooni julgustamiseks, sidusrühmade kaasamise võimaldamiseks ja võimalike ohvrite rühmade abistamiseks seoses väidetavate pettustega, sealhulgas surmajuhtumitega ettevõttes; julgustab eelkõige komisjoni töötama välja süsteeme, millega tagada Euroopa ettevõtetest mõjutatud kogukondadele õigus õiglasele ja juurdepääsetavale kohtumenetlusele; rõhutab ELi eelarverea B3-4000 (punkt 04 03 03 01) olulisust katseprojektidele, näiteks töövõtjate kogukonda kaasavatele projektidele, komisjoni konkurentsivõime- ja innovatsiooniprogrammi raames ettevõtete sotsiaalset vastutust toetavatele hüpoteekfondidele ning 3 %-le sotsiaal- ja humanitaarteadustest, mis eraldatakse teadus- ja arendustegevuse 7. raamprogrammis ettevõtluse uurimisele ühiskonnas; nõuab komisjonilt märksa suuremaid pingutusi ettevõtete sotsiaalse vastutuse toetamisel oma välisabiprogrammide kaudu seoses kolmandates riikides tegutsevate Euroopa ettevõtetega;

43. tervitab kohustust muuta haridus üheks kaheksast prioriteetsest meetmest, nõuab ettevõtete sotsiaalse vastutuse põhjalikumat integreerimist programmi Socrates, suurema valiku ettevõtete sotsiaalse vastutuse materjalide kättesaadavaks tegemist tulevases Euroopa õppealases uurimiskeskuses (European Teaching Resource Centre) ning ettevõtete sotsiaalsele vastutusele ja säästvale arengule keskenduvate majanduskoolide ja -ülikoolide Euroopa kataloogi loomist Internetis;

44. julgustab ELi ja liikmesriikide tasandi algatusi vastutustundliku juhtimise ja tootmise õppe täiustamiseks Euroopa majanduskoolides;

45. juhib tähelepanu asjaolule, et sotsiaalne ja keskkonnaalane vastutus kehtib valitsusasutuste ja valitsusväliste organisatsioonide kohta samavõrd kui ettevõtete kohta, ja kutsub komisjoni üles täitma kohustust avaldada iga-aastane aruanne enda otseste tegevuste sotsiaalse ja keskkonnamõju kohta, aga ka töötama välja poliitikat, kuidas julgustada ELi institutsioonide töötajaid vabatahtlikult kogukonda kaasama;

46. on seisukohal, et ettevõtete sotsiaalse vastutuse raames võiksid ettevõtted olla patrooniks kultuuri- ja üldharidustegevusele, mis annaks lisaväärtust Euroopa poliitikale kultuuri ja elukestva õppe valdkonnas;

47. kutsub komisjoni üles kaasama ettevõtete sotsiaalset vastutust paremini ka kaubanduspoliitikasse, tagades samal ajal, et järgitakse WTO eeskirju ja ei looda põhjendamata kaubandustõkkeid, eesmärgiga lisada vastavad sätted kõigi kahepoolsete, piirkondlike ja mitmepoolsete lepingute siduvatesse artiklitesse kooskõlas rahvusvaheliselt kokkulepitud ettevõtete sotsiaalse vastutuse standarditega, nagu näiteks OECD suunistega hargmaistele ettevõtetele, ILO kolmepoolse deklaratsiooniga ja Rio de Janeiro põhimõtetega, samuti regulatiivse võimu teostamisega inimõiguste, sotsiaalse ja keskkonnaalase vastutuse küsimustes; tervitab komisjoni teatises inimväärse töö kohta nendele eesmärkidele osutatud toetust; kordab oma üleskutset komisjoni delegatsioonidele kolmandates riikides propageerida OECD suuniseid ja toimida nende kontaktpunktidena; palub komisjonil ja liikmesriikidel muuta OECD riiklikud kontaktpunktid tõhusamaks, eelkõige seoses teatud õigusrikkumise ja säästva arengu põhimõtete rikkumise juhtudega Euroopa ettevõtetes kõigi nende toimingute ja kõigi nendega seotud tootmisahelate puhul üle kogu maailma;

48. võtab teadmiseks rahvusvahelise õiglase kaubanduse liikumise panuse vastutustundlikesse äritavadesse kuuekümne aasta jooksul, tõestades seega, et kõnealused tavad on teostatavad ja jätkusuutlikud kogu tarneahelas; kutsub komisjoni üles võtma õiglase kaubanduse liikumise kogemusi arvesse ning uurima süsteemselt, kuidas kasutada neid kogemusi seoses ettevõtete sotsiaalse vastutusega;

49. palub komisjonil tagada, et ELis asutatud hargmaised ettevõtted, millel on tootmisüksused kolmandates riikides, eriti üldiste soodustuste süsteemis GSP+ osalevates riikides, järgivad ILO standardeid, sotsiaalseid ja keskkonnaalaseid pakte ning rahvusvahelisi kokkuleppeid, võimaldades seega saavutada kogu maailmas kooskõla ja tasakaalu majanduskasvu ning kõrgete sotsiaal- ja keskkonnanormide vahel;

50. tervitab arengupoliitika Euroopa konsensusega võetud kohustust ettevõtete sotsiaalse vastutuse kui prioriteettegevuse toetamise kohta; nõuab, et komisjoni arengu peadirektoraat esitaks konkreetseid ettepanekuid kuritarvitustega ja eeskirjade eiramisega võitlemiseks tarneahelate juhtimise ja alltöövõtupraktikate puhul arengumaades, töötades nii riiklike ettevõtete kui ka ELi ettevõtete ülemeretoimingute ja nende arengumaades asuvate sidusrühmadega, et võidelda vaesusega ja luua võrdväärsed kasvutingimused;

51. soovitab komisjonil kaasata väikeettevõtteid osalema ettevõtete sotsiaalses vastutuses koostöö kaudu vahendusisikutega, pakkudes kooperatiividele/sotsiaal-majanduslikele ettevõtetele konkreetset toetust nende erialaliitude kaudu, kasutab Euroopa infokeskuste võrgustikku ettevõtete sotsiaalse vastutuse algatuste otseseks propageerimiseks ning kaalub ettevõtete sotsiaalse vastutuse saadiku määramist sarnaselt komisjoni ettevõtluse ja tööstuse peadirektoraadi väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate saadiku määramisega;

52. soovitab komisjonil korraldada põhjalik üle-euroopaline uuring viiside kohta, kuidas väikesed ja keskmise suurusega ettevõtjad saaksid osaleda ettevõtete sotsiaalses vastutuses ja kuidas stimuleerida neid vabatahtlikult järgima ettevõtete sotsiaalse vastutuse põhimõtteid, ning et see võtaks asjakohaselt õppust kõnealuses valdkonnas omandatud kogemustest ja headest tavadest;

53. tervitab komisjoni teatises ettevõtete sotsiaalse vastutuse kohta võetud kohustust töötajate ja nende ametiühingute osaluse suurendamiseks ettevõtete sotsiaalses vastutuses ning kordab oma üleskutset komisjonile ja sotsiaalpartneritele tugineda tulemuslikele läbirääkimistele praeguseks 50 rahvusvahelise raamkokkuleppe ja 30 Euroopa raamkokkuleppe üle, milles käsitletakse nii üksikute ettevõtete kui sektorite põhilisi töönorme kui ühist lähenemist ettevõtete sotsiaalse vastutuse arendamisele Euroopas ja maailmas; viitab Euroopa töönõukogudele, mis on eriti kohased ettevõtete sotsiaalse vastutuse edendamiseks ning eelkõige töötajate põhiõiguste täiustamiseks hargmaistes ettevõtetes;

54. rõhutab sotsiaalpartnerite rolli olulisust naiste tööhõive edendamises ning võitluses diskrimineerimise vastu; julgustab sotsiaalpartnereid tegema ettevõtete sotsiaalse vastutuse raames algatusi, et soodustada naiste suuremat osalust ettevõtete juhatustes, töönõukogudes ja sotsiaalse dialoogi organites;

55. soovitab ettevõtete sotsiaalse vastutuse teadusuuringud suunata tulevikus kaugemale lihtsalt ettevõtete sotsiaalse vastutuse "äriplaanist" ning pöörata tähelepanu konkurentsivõime ja säästva arengu vahelisele seosele makrotasandil (EL ja liikmesriigid), kesktasandil (tööstussektorid ja tarneahelad) ja mikrotasandil (väikesed ja keskmise suurusega ettevõtjad) ning nendevahelistele seostele, samuti ettevõtete praeguste sotsiaalse vastutuse algatuste mõjule ja ettevõtete sotsiaalse vastutuse põhimõtete võimalikele rikkumistele; toetab sellega seoses ühiskonna ettevõtluse Euroopa akadeemia (European Academy of Business in Society) juhtrolli; kutsub komisjoni üles avaldama kord aastas usaldusväärse dokumendi "Ettevõtete sotsiaalse vastutuse hetkeseis", mille on koostanud sõltumatud eksperdid ja teadlased ning kuhu on kogutud olemasolev teave, mis kirjeldab uusi suundumusi ja annab soovitusi tulevasteks tegevusteks;

Euroopa panus üleilmsesse ettevõtete sotsiaalsesse vastutusse

56. usub, et ettevõtete sotsiaalse vastutuse poliitikal on võimalik suurim mõju ettevõtete üleilmsetele tarneahelatele, andes ettevõtetele võimaluse aidata vastutustundliku investeerimise kaudu kaasa vaesusevastasele võitlusele arengumaades, inimväärsete töötingimuste edendamisele, õiglase kaubanduse ja heade valitsemistavade põhimõtte toetamisele, samuti rahvusvaheliste standardite, sealhulgas töönormide rikkumise juhtude vähendamisele nõrga või olematu reguleeriva süsteemiga riikides asuvates ettevõtetes;

57. kutsub komisjoni üles alustama konkreetseid uuringuid ettevõtete sotsiaalse vastutuse poliitikate mõju kohta ning tegema ettepanekuid ettevõtete vastutustundlike investeeringute ja nende vastutuse suurendamiseks;

58. tunnistab, et paljud rahvusvahelised ettevõtete sotsiaalse vastutuse algatused on pikkade traditsioonidega ja saavutanud uue küpsuse, sealhulgas globaalse aruandluse algatuse G3 säästva arengu aruandluse suuniseid, 200 ettevõtte eemaldamine ÜRO globaalse kokkuleppe poolt ning ÜRO peasekretäri ettevõtluse ja inimõiguste eriesindaja määramine;

59. avaldab pettumust, et komisjon ei ole oma teatises ettevõtete sotsiaalse vastutuse kohta andnud suuremat prioriteeti üleilmsete algatuste propageerimisele ja kutsub liikmesriikide ja sidusrühmadega koostööd tegevat komisjoni üles koostama ettevõtete sotsiaalse vastutuse üleilmse tasandi algatuste strateegiline visioon ja arendamise ettepanekud ning tegema suuri jõupingutusi ELi ettevõtete suuremaks osalemiseks kõnealustes algatustes;

60. kutsub liikmesriike ja komisjoni üles toetama ja edendama austust ILO põhiliste normide vastu ettevõtete sotsiaalse vastutuse osana ettevõtjate tegevusvaldkondades;

61. usub, et ettevõtete sotsiaalse vastutuse rahvusvaheline mõõde peaks kiirendama suuniste väljatöötamist ettevõtete sotsiaalse vastutusega seotud tegevuspõhimõtete edendamiseks kogu maailmas;

62. kutsub komisjoni koos teiste asjaomaste partneritega üles märkima 2007. aastat suure rahvusvahelise algatusega, et tähistada säästva arengu tippkohtumisel saavutatud ühisvastutuse valitsustevaheliste algatuste kohustuse kokkuleppe viiendat aastapäeva;

63. kutsub komisjoni üles tuginema edule, mida Atlandi-ülene ettevõtlusalane dialoog 1990ndatel avaldas ettevõtete sotsiaalsele vastutusele, ning kordama samalaadset ettevõtmist ELi ja Jaapani vahel;

64. julgustab rahvusvaheliste algatuste edasist väljatöötamist, et muuta ettevõtete poolt kolmandates riikides saadud tulud täiesti läbipaistvaks, et täielikult järgida inimõigusi konfliktipiirkondades tehtavate toimingute puhul ning loobuda propageerimast muuhulgas "võõrustajariigi lepinguid", mida ettevõtted koostavad tagamõttega eirata või vältida kõnealuste riikide õigusnorme;

65. kutsub komisjoni ja liikmesriike üles andma oma panus OECD suuniste toetamisse ja tugevdamisse, vaadates eelkõige läbi Euroopa riiklike kontaktpunktide tulemuslikkuse ning nende rolli tõhususe sidusrühmade vahendamisel konfliktide lahendamise puhul; nõuab Euroopa riiklike kontaktpunktide mudeli väljatöötamist koos institutsioonilise sisseseadmise, nähtavuse, kõigile sidusrühmadele juurdepääsetavuse ning kaebuste käsitlemiste heade tavadega; nõuab investeeringu määratluse laiemat tõlgendamist OECD suuniste kohaldamisel, et tagada tarneahelaga seotud küsimuste käsitlemine rakendamistoimingute puhul;

66. nõuab globaalse aruandluse algatuse arendamise toetamist, kutsudes juhtivaid ELi ettevõtteid osalema uutes sektoripõhistes lähenemistes sellistes valdkondades nagu ehitus, keemiatööstus ja põllumajandus; hoogustama uurimusi väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate osalemise teemal, võimaldama abistavat tööd eeskätt Kesk- ja Ida-Euroopas ning töötama välja järjepidevusindekseid seoses tekkivate turgude väärtpaberibörsidega;

67. kutsub komisjoni üles kaasama tulevastesse arengumaadega sõlmitavatesse koostöölepetesse ka peatükid uurimise ja järelevalve ning sotsiaal-, humanitaar- ja keskkonnaprobleemide leevendamise kohta seoses ELis asutatud ettevõtete kolmandates riikides tehtavate toimingute ja nende tarneahelatega;

68. tervitab põhimõtteliselt Rahvusvahelise Standardiorganisatsiooni plaani luua sotsiaalse vastutuse standard ning kutsub Euroopa esindajaid üles tagama mis tahes tulemuse vastavuse rahvusvahelistele standarditele ja kokkulepetele ning võimaldab kindlustada välise hindamise ja sertifitseerimise paralleelmeetodid;

*

* *

69. teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev resolutsioon nõukogule, komisjonile ning kõigile resolutsioonis nimetatud institutsioonidele ja organisatsioonidele.

[1] EÜT C 104, 14.4.1999, lk 180.

[2] EÜT L 12, 16.1.2001, lk 1.

[3] EÜT L 114, 24.4.2001, lk 1.

[4] EÜT C 86, 10.4.2002, lk 3.

[5] ELT C 187 E, 7.8.2003, lk 180.

[6] ELT C 67 E, 17.3.2004, lk 73.

[7] EÜT L 156, 13.6.2001, lk 33.

[8] ELT C 271 E, 12.11.2003, lk 598.

[9] ELT C 39, 18.2.2003, lk 3.

[10] ELT L 178, 17.7.2003, lk 16.

[11] ELT L 134, 30.4.2004, lk 114.

[12] ELT L 149, 11.6.2005, lk 22.

[13] ELT C 157 E, 6.7.2006, lk 84.

[14] ELT C 46, 24.2.2006, lk 1.

[15] ELT L 169, 30.6.2005, lk 1.

[16] Vastuvõetud tekstid, P6_TA(2006)0320.

[17] EÜT L 39, 14.2.1976, lk 40. Direktiivi on muudetud direktiiviga 2002/73/EÜ (EÜT L 269, 5.10.2002, lk 15).

[18] EÜT L 222, 14.8.1978, lk 11. Direktiivi on viimati muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2006/46/EÜ (ELT L 224, 16.8.2006, lk 1).

[19] ELT L 345, 31.12.2003, lk 64.

[20] EÜT L 250, 19.9.1984, lk 17.

--------------------------------------------------