ET Euroopa Liidu Teataja C 44/16

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Üksikisikutele osutatavate sotsiaal-, tervishoiu- ja haridusteenuste edasise arengu suundumused ja tagajärjed Euroopa Liidus” (omaalgatuslik arvamus)

2013/C 44/03

Raportöör: Antonello PEZZINI

Kaasraportöör: Dirk JARRÉ

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee otsustas 19. jaanuaril 2012 vastavalt kodukorra artikli 29 lõikele 2 koostada omaalgatusliku arvamuse järgmises küsimuses:

„Üksikisikutele osutatavate sotsiaal-, tervishoiu- ja haridusteenuste edasise arengu suundumused ja tagajärjed Euroopa Liidus”.

Asjaomase töö ettevalmistamise eest vastutav tööstuse muutuste nõuandekomisjon võttis arvamuse vastu 8. novembril 2012.

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee võttis täiskogu 485. istungjärgul 12.–13. detsembril 2012 (13. detsembri istungil) vastu järgmise arvamuse. Poolt hääletas 159, vastu hääletas 3, erapooletuks jäi 11.

1. Järeldused ja soovitused

1.1 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee leiab, et üksikisikutele osutatavatel sotsiaal-, tervishoiu- ja haridusteenustel on väga tähtis koht Euroopa sotsiaalmudelis. Kõnealused teenused, mis sõltuvad üksteisest ja tugevdavad üksteise tõhusust, moodustavad nn kuldse kolmnurga, millel on esmane tähtsus ühiskonna hea toimimise ja kvaliteedi jaoks.

1.2 Komitee leiab, et kõnealustel teenustel on ühest küljest võtmeroll üksikisiku kaasamisel ühiskonda ning sotsiaalse ühtekuuluvuse säilitamisel, tagades nii tõelise demokraatliku osaluse ja sotsiaalse õigluse; teisest küljest on kõnealused teenused esmatähtsad selleks, et saavutada strateegia „Euroopa 2020” eesmärgid jätkusuutlikkuse, arukate töökohtade loomise ning Euroopa Liidu majandusliku ja sotsiaalse ühtekuuluvuse tugevdamise osas.

1.3 Komitee arvates on vaja suurendada teadlikkust asjaolust, et elanikkonna vananemisel ja hooldusnõudluse suurenemisel, mis on tingitud sellest, et pereliikmed saavad sellist abi üha vähem pakkuda (mis tuleneb nt naiste üha suurenevast tööhõivest) on esiteks väga oluline selle sektori töötajate kvalifikatsiooni ja koolitust paremini kavandada ning teiseks seada eelarveassigneeringute prioriteedid.

1.4 Komitee on teadlik liikmesriikide pädevustest kõnealuses valdkonnas ning riiklike, piirkondlike ja kohalike ametiasutuste kaalutlusõigusest nende teenuste osutamisel; kuid ta juhib tähelepanu asjaolule, et kõnealuses valdkonnas on liikmesriikidel ja Euroopa Liidul ka suur jagatud vastutus. Kui aga arvestada, et Lissaboni lepingus on sellega seoses üldhuviteenuste protokolli lisamisega tehtud olulisi uuendusi, siis on ta seisukohal, et tuleb jätkata liikmesriikidevahelist ühtlustamist, et kaotada praegune ebavõrdsus ja tagada asutamisõigus (järgides vastuvõtjariigi minimaalseid õigus- ja haldusnorme sotsiaalvaldkonnas) ja teenuste osutamise põhivabadus.

1.5 Arvestades kõnealuse sektori olulisust tänu selle panusele ELi sisemajanduse koguprodukti, märkimisväärsetesse tööhõivevõimalustesse ning uute töökohtade ja ettevõtete loomisesse, ning võimele pakkuda uuenduslikke ja häid lahendusi struktuurimuutustele ja Euroopa ühiskonna nõudmistele ning Lissaboni lepingu eesmärkidele kõnealuses valdkonnas, kutsub komitee Euroopa Komisjoni, nõukogu ja Euroopa Parlamenti üles: — käivitama uuenduslike ja arukate sotsiaal- ja tervishoiuteenuste jaoks Euroopas tõelise Euroopa strateegia, milles väärtustataks inimressursse ja nende täienduskoolitust, määratletaks kvaliteedipõhimõtted, võetaks kasutusele asjakohane tehnoloogia kõnealuste teenuste saajate ja pakkujate toetamiseks ning loodaks Euroopa integreeritud teenuste piirkond ja toetuspoliitika; — edendama finants- ja inimressursside tõhusamat kasutamist, kollektiivlepingutega reguleeritavat tõhusat juhtimist, era- ja vabatahtliku sektori asjakohast kaasamist ning teenuste tõhususe ja kulutõhususe tähelepanelikku hindamist; — kutsub komisjoni üles töötama välja ühise alusraamistiku üksikisikutele osutatavate teenuste kohta, mis sisaldaks regulatiivset raamistikku ja kvaliteedipõhimõtteid ning selgelt määratletud ametialast kvalifikatsiooni, et lihtne ametialane liikuvus oleks kõikjal ELis tegelikkus.

1.6 ELi tasandil leiab komitee, et teatud osa struktuurifondidest tuleks eraldada kooskõlastatult sotsiaalse infrastruktuuri ja tervishoiuteenuste arendamiseks seal, kus need puuduvad, ning kõnealuse sektori kohalikele tööhõivealgatustele, tagades eelkõige maapiirkondade rahastamise. Sama kehtib ka programmide „Horisont 2020” ja „Kultuur” ning elukestva õppe nende meetmete kohta, mis seonduvad tervishoiu- ja sotsiaalteenustele rakendatava uue tehnoloogiaga. Lisaks sellele tuleks toetada teadusuuringuid teenuste tulemuslikkuse optimeerimiseks ning heade tavade dokumenteerimist ja jagamist.

1.7 Komitee leiab, et üksikisikutele osutatavate teenuste sektori jaoks oleks oluline käivitada kõikide tasandite (kohaliku, riigi ja Euroopa tasandi) vahel konstruktiivne ja hästi struktureeritud sotsiaalne dialoog. See sotsiaalne dialoog peaks olema keskse tähtsusega, et — analüüsida sektori majandus- ja sotsiaalprobleeme; — uurida sektori arenguvõimalusi; — valmistada ette projekte sektorile kehtivate eeskirjade ülespoole ühtlustamiseks; — võidelda mitteametliku töötamise vastu; — muuta sektor professionaalsemaks ja parandada töötajate karjäärivõimalusi; — parandada sektori töötajate töö- ja palgatingimusi; — parandada sektori atraktiivsust ja mainet; — kontrollida kollektiivlepingute ja eeskirjade kohaldamist. Euroopa Komisjon ja liikmesriigid peaksid konkreetselt ja aktiivselt toetama sellise sotsiaalse dialoogi käivitamist ja arendamist nagu ka sellega seotud töö korraldamist. Esialgu võib seda toetust pakkuda sektorit käsitlevate uuringute ja sektori sotsiaalpartneritele suunatud Euroopa tasandil toimuvate konverentsidega.

2. Sissejuhatus

2.1 Käesoleva arvamuse eesmärk on määratleda muutused käimasolevates suundumustes ja edasistes arengutes üksikisikutele osutatavate sotsiaal- ja tervishoiuteenuste ning nendega seotud haridus- ja koolitusteenuste valdkonnas, ning eelkõige uute kvaliteetsete töökohtade loomise võimalused kõnealuses sektoris.

2.2 Sotsiaal- ja tervishoiuteenused on suunatud üksikisikute põhinõudmiste täitmisele. Kõnealune sektor hõlmab mitmesuguseid vorme, alates meditsiini-, psühhosotsiaal-, sotsiaal- ja tervishoiuteenuseid ning eluaseme toetust pakkuvatest asutustest kuni hooldekodude, vaimse tervise, laste, eakate ja puudega inimeste keskusteni.

2.3 Lisaks sellele iseloomustavad kõnealust sektorit suured rändevood kolmandatest riikidest ning tugev suundumus kasutada musta tööjõudu, millega kaasnevad kõikvõimalikud kahjulikud tagajärjed nii üksikisiku kui ühiskonna jaoks tervikuna.

2.4 Komiteel on kavas kasutada kõnealust arvamust selleks, et aidata teha kindlaks, millist lisaväärtust võib üksikisikutele osutatavate teenuste sektor strateegiale „Euroopa 2020” pakkuda, eesmärgiga määratleda vajadused seoses kvalifitseeritud tööjõu ja uute ametiprofiilidega ning pidades silmas uuenduslikke sotsiaalseid perspektiive, uusi ja paremaid töökohti ning suuremat heaolu kõigile kodanikele tänu ühiskonna ühtekuuluvuse tugevdamisest tulenevale paremale integratsioonile.

2.5 Üksikisikutele osutatavatel tervishoiu-, sotsiaal- ja haridusteenustel on väga tähtis koht Euroopa sotsiaalmudelis. Kõnealused teenused, mis sõltuvad üksteisest ja tugevdavad üksteise tõhusust, moodustavad nn kuldse kolmnurga, millel on esmane tähtsus ühiskonna hea toimimise ja kvaliteedi jaoks.

2.6 Komitee toetab seda integreeritud teenuste kuldse kolmnurga ideed, et tagada kvaliteetne haridus, tõhus tervishoid ja täielik sotsiaalne kaasatus ning kõigi kolme teenuseliigi võimalikult suur tõhusus, pidades silmas järgmisi kriteeriume: üldine kättesaadavus, indiviidikesksus, universaalsus, järjepidevus, väga hea kvaliteet, selge suunitlus tulemustele, põhiõiguste austamine, osalus ja partnerlus, integreeritud juhtimine, investeeringud inimkapitali ja sotsiaalsesse infrastruktuuri, kõrgetasemelised saavutused ning kvalifitseeritud töökohad ja head töötingimused koos karjääriväljavaadete, solidaarsuse ja sotsiaalse ühtekuuluvusega.

2.7 Komitee leiab, et just nende omaduste tõttu tuleks üksikisikutele osutatavate ametitoimingute kuldses kolmnurgas peatähelepanu pöörata sellele, et saavutataks strateegia „Euroopa 2020” eesmärgid jätkusuutlikkuse, majandusarengu, töökohtade loomise ning Euroopa Liidu majandusliku ja sotsiaalse ühtekuuluvuse seisukohast.

2.8 Arvamus põhineb eri teabeallikatel, alates üldistest uurimustest konkreetsete juhtumiuuringuteni ettevõtluse valdkonnas. Tuleks märkida, et demograafilised suundumused ja aktiivne vananemine ning vananeva elanikkonna mõju tervishoiu- ja hoolekandsüsteemile on teemad, mida komitee on eelnevates arvamustes juba käsitlenud (1). Lisaks sellele on komitee võtnud endale ülesandeks määratleda teadus- ja arendustegevuse kaheksanda raamprogrammi raames tegevuskava selliste algatuste jaoks, milles keskendutakse Euroopa ühiskonna vananemise problemaatikale ning eakate osalemisele ühiskonnas (2).

2.9 Üksikisikutele osutatavaid haridusteenuseid mainitakse käesolevas arvamuses ainult niivõrd, kuivõrd nad on asjakohased kvaliteetsete ning ajakohastatud sotsiaal- ja tervishoiuteenuste osutamiseks. Põhjalikumat teavet hariduse ja elukestva õppe teenuste kohta saab komitee arvukatest kõnealusel teemal koostatud arvamustest (3).

3. Kõnealuse sektori tunnused ja tulevikuväljavaated

3.1 Eurostati statistika järgi töötas 2009. aastal Euroopa Liidu 27 liikmesriigis sotsiaal-, tervishoiu- ja nendega seotud haridusteenuste sektoris üle 21,5 miljoni inimese (4). Kuid neid töökohti on rohkem vanades kui alles ELiga ühinenud liikmesriikides, nendel töötab rohkem naisi (78 % sektori töötajatest) ja väga noori töötajaid (rohkem kui 43 % on nooremad kui 40-aastased). Ajavahemikus 2000–2010 loodi sotsiaal-, tervishoiu- ja koduhooldusteenuste sektoris üle nelja miljoni uue töökoha. Vastupidiselt majanduskriisist tingitud töötuse suurenemisele Euroopa Liidus, suurenes kõnealuses sektoris ajavahemikus 2008–2010 uute töökohtade arv märkimisväärselt, ulatudes ligikaudu 770 000 (5).

3.2 Euroopa Liidus on tervishoiuteenuste sektor üks olulisemaid, kuna see moodustab ligikaudu 10 % SKP-st ja annab tööd igale kümnendale töötajale. Lisaks on teenuste sektoris keskmisega võrreldes rohkematel töötajatel kõrgharidusdiplom (6). Tööhõive kõnealuses sektoris suureneb seoses elanikkonna vananemisega (7), naiste suureneva osalusega tööturul ja tervishoiuteenuste nõudluse suurenemisega. Seetõttu on ELi tasandil vaja üha enam ühtlustatud määratlusi ja koolitusstandardeid, et tagada geograafiline liikuvus ja ametialane areng koos kvaliteetsete, tõhusate ja jätkusuutlike teenustega kogu ELis.

3.3 Kõnealused ametiprofiilid hõlmavad hooldajaid, õdesid, noorsootöötajaid, sotsiaaltöötajaid ja arste. Äsjaste uuringute (8) järgi töötavad kõigis meditsiinivaldkondades vaatamata väikesele palgale ja minimaalsele tunnustusele tehtud töö eest väga motiveeritud ja suure vastutustundega tervishoiutöötajad. Uurimused annavad lisaks sellele tunnistust suurest töötajate puudusest ja järjest suurematest raskustest selliste asjakohaste ja kvalifitseeritud töötajate leidmisel, kes oleksid huvitatud tööle jäämisest.

3.4 Strateegia „Euroopa 2020” raames on vaja ELi strateegiat (9), mille eesmärk oleks tagada tehniliste ja struktuuriliste uuenduste kõrgem tase, vähendada kulusid ja edendada kvaliteetseid töökohti. Strateegia peab parandama juurdepääsu hooldusteenustele, eelkõige ebasoodsate tingimustega piirkondades, nagu ka teatud meditsiinivaldkondades, mida iseloomustab riigi tasandil töötajate puudus, ning looma kõigi ELi kodanike jaoks selliste kõrgetasemeliste Euroopa meditsiinikeskuste võrgustikke, kus töötab kvalifitseeritud ja väga motiveeritud personal.

3.5 Kõnealuse sektori palgatase on üldiselt madalam riigi tasandi sarnaste tööde eest makstavast keskmisest palgast. Naised, kes moodustavad suurema osa selle sektori tööjõust on enamasti sisserännanud, reeglina alatasustatud (10), vähe tunnustatud ja ajutiste töölepingutega, isegi siis, kui nad on kvalifitseeritud, nagu selgub äsjastest uuringutest järgmistes alasektorites (11): tervishoid, laste ja eakate hooldus ning hooldusteenused puudega inimestele.

3.6 Kõnealust sektorit iseloomustavad järgmised eritunnused, mis seda teistest sektoritest eristavad (12): — nädala keskmine töötundide arv on võrreldes teiste majandussektoritega väiksem, samal ajal kui vahetused, öötöö, osaline tööaeg ja ajutised lepingud on võrreldes ülejäänud majandussektoritega enam levinud; — suureneb nõudlus ühtlustatud teenuse järele, mis ühendab tervishoiu kõik aspektid ja kvalifikatsioonid sotsiaalhoolduse eriaspektidega; — oluline on pidev ametialane täiend- ja keeleõpe, et hoogustada elektrooniliste vahendite kasutamist esmaabi, e-meditsiini ja e-diagnooside valdkonnas; — vajadus kõnealuse kolme teenuseliigi parema ja paremini kooskõlastatud infrastruktuuri järele, mis tagab kõigile asjaomaste vahendite abil juurdepääsu (ning asjakohased struktuurid kohapeal).

3.7 Lisaks sellele, nagu juba mainitud seoses üksikisikutele osutatavate teenustega, tuleb sotsiaalpartnerite ja kogu kodanikuühiskonnaga peetava sotsiaaldialoogi taustal arvesse võtta nende väikeettevõtete iseärasusi, kes osutavad üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid, sotsiaalteenuseid ja mittetulunduslikke teenuseid, mille eritunnuseid ja panust üldhuviteenustesse tuleb rohkem arvesse võtta (13).

3.8 Olukord on eriti murettekitav maapiirkondades ja teistes ebasoodsate tingimustega piirkondades, kus sotsiaalse, meditsiinilise ja haridusalase infrastruktuuri puudumine põhjustab sageli kvalifitseeritud tööjõu väljarändamise, asjaolu, mis omakorda mõjutab negatiivselt ettevõtete asutamist, nende paiknemist ja selliste piirkondade arengut. Seega tuleb tagada tasakaalustatum piirkondlik areng ja suurem territoriaalne ühtekuuluvus, eelkõige lastele ja väikelastele osutatavate sotsiaal-, tervishoiu- ja haridusteenuste valdkonnas (14).

3.9 Võõrtöötajate parema integratsiooni edendamiseks tuleb ette näha rahalisi ja organisatoorseid toetusmeetmeid, mis hõlmavad keelekursusi, nende töö maine parandamist, vastuvõtmist ja majutust ning hooldusalast koolitust, arvestades järgnevat naasmist päritoluriiki, et vältida ajude äravoolu tervishoiu valdkonnas (15).

3.10 Kõnealusesse sektorisse investeerimise kulud on seega üsna suured ja jätkusuutlikkuse aspektist tihtipeale vastuolulised, kuna finantskriisi tõttu on ilmnenud vajadus parandada sotsiaal- ja tervishoiuteenuste kulutõhusust, ning liikmesriigid on sunnitud leidma kõigile tervishoiuteenuste tagamise ja eelarvepiirangute järgimise vahel õige tasakaalu. Kuid saavutatud tulemustest kerkib selgelt esile asjaolu, et sellesse sektorisse tehtud investeeringud on väga produktiivsed ja tulusad: töötajate tervis on paranenud, nad on paremini integreeritud ja kvalifitseeritud, motiveeritumad ja püsivamad.

3.11 Lissaboni lepinguga tehti kõnealuses küsimuses lepingule lisatud üldhuviteenuste protokolliga olulisi uuendusi, kuna see hõlmab kõiki üldhuviteenuseid ning esimest korda esineb lepingus mõiste „majandushuvi mitte pakkuvad üldhuviteenused”, vastandudes mõistele „üldist majandushuvi pakkuvad teenused” (16). Ei saa eitada, et üksikisikutele osutatavatel teenustel on nii majanduslik kui mittemajanduslik aspekt. Üldise majandushuvi aspekt on seotud nende tähtsusega kõigi tööstus-, tootmis- ja teenussektorite hea toimimise jaoks, samal ajal kui mittemajanduslik aspekt viitab nende tähtsusele kõikide üksikisikute integreerimise ja ühiskonna ühtekuuluvuse jaoks.

3.12 Komitee on seisukohal, et „Protokoll ei ole mitte lihtsalt lepinguid ja ühenduse ühiseid väärtusi selgitav avaldus üldhuviteenuste küsimuses. See on Euroopa Liidule ja liikmesriikidele suunatud kasutusjuhis. Protokollis asetatakse kasutaja, tema vajaduste rahuldamine, tema eelistused ja õigused kindlalt sätete keskmesse ning kinnitatakse üldhuviteenuste ühised põhimõtted: kõrge kvaliteet, ohutus ja vastuvõetav hind, võrdne kohtlemine ning üldise juurdepääsu edendamine” (17).

3.13 Seega tuleb kõnealuses sektoris eelkõige tagada tugev Euroopa mõõde koos ELi tasandil ühtlustatud raamistikuga, mida toetab struktuurimeetmete Euroopa strateegia. Samas kordab komitee järgmist: „riiklike, piirkondlike ja kohalike asutuste oluline roll ja laiaulatuslik suvaõigus osutada, tellida ja korraldada üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid nii palju kui võimalik vastavalt kasutajate vajadustele” (18).

4. Uuenduslike ja arukate sotsiaal- ja tervishoiuteenuste Euroopa strateegia suunas

4.1 Komitee arvates on esmatähtis käivitada selline Euroopa strateegia, et ennetada ja juhtida Euroopa ühiskonna ja selle majanduslik-sotsiaalse mudeli käimasolevaid muutusi, mis nõuavad strateegiliste prioriteetide määratlemist üksikisikutele osutatavate Euroopa sotsiaal-, tervishoiu- ja haridusteenuste sektori jaoks, arvestades järgmisi aspekte: — inimressursid ning nende koolitus ja teavitamine; — asjakohane tehnoloogia; — Euroopa integreeritud teenuste piirkond; — paremad liikumise ja vahetuste tingimused; — Euroopa kvaliteedipõhimõtete järgimine: — diplomite täielik tunnustamine — teadusuuringud teenuste tulemuslikkuse optimeerimiseks — edulugude dokumenteerimine ja jagamine; — poliitilised, struktuurilised ja infrastruktuuri alased toetusmeetmed.

4.2 Inimressursid on üksikisikutele osutatavate teenuste tööstuse esimene alussammas, mille kohta annavad tunnistust strateegia „Euroopa 2020” raames kavandatud assigneeringud, mille eesmärk on hoida ELi kodanikud kauem aktiivsena, ühiskonda kaasatuna ja tervena, asjaolu, millel on positiivne mõju tootlikkusele ja konkurentsivõimele. Kõnealune sektor on ära toodud esimeste hulgas Euroopa juhtivate turgude algatuses ning on juhtalgatuse „Uute oskuste ja töökohtade tegevuskava” lahutamatu osa.

4.2.1 Arvestades kõnealuste teenuste asjakohasust, tuleks Euroopa strateegiameetmed inimressursside valdkonnas suunata järgmistele aspektidele: — infosüsteemid vajalike ametiprofiilide ja töövõimaluste kindlakstegemiseks; — meetmed rohkemate oskuste omandamiseks ja integreerimiseks; — kvalifikatsioonide ja diplomite rahvusvaheline tunnustamine liikuvuse lihtsustamiseks; — kutsenõustamise ja teabevahetuse tõhusad süsteemid, sealhulgas ja eelkõige keeleõppe eesmärgil; — digitaaloskuste arendamine (digitaalne kirjaoskus ja koolitus); — koolitus ja täiendõpe uue tehnoloogia ja uute ravimeetodite valdkonnas; — mehhanismid kõnealuses sektoris töötajate alles hoidmiseks, atraktiivsed töötingimused ja karjäärivõimalused, parem sooline tasakaal; — kõnealuse teenustesektori eri ametialade maine parandamine; — reguleeriv kokkulepe kvaliteedipõhimõtete ja nende rakendamise kohta, ning selgelt määratletud kvalifikatsiooninõuded; — tugiteenuste loomine, nt ajutised asendamised, koolitus ja nõustamine, et tagada sotsiaalmajanduse ja ravi kvaliteet ning parandada hooldusteenuse osutajate heaolu — vabatahtlike väärtusliku ressursi kasutamine, kuna nad võivad anda olulise panuse abisaajate psühholoogilis-füüsilise heaolu seisukohast hädavajalike kvaliteetsete, emotsionaalsete ja omakasupüüdmatute inimsuhete pakkumisel. Selliste Euroopa tasandi meetmetega peaksid kaasnema teaduslikul ja rangel hindamisel põhinevad seiremeetmed.

4.3 Strateegia teine sammas on teenuseosutajate ja -saajate toetuseks kõnealuses sektoris asjakohase tehnoloogia kasutuselevõtt. Üksikisikutele osutatavate sotsiaal- ja tervishoiuteenuste puhul rakendatavad struktuurilised, metoodilised ja tehnilised uuendused võivad käimasolevate muutuste ja kaasava majanduskasvu saavutamise taustal aidata vastata jätkusuutlikkuse väljakutsele.

4.3.1 Tuleb kasutada info- ja kommunikatsioonitehnoloogiat, et toetada sõltumatust ja suuremat vastutustunnet, propageerida tervislikke eluviise ning kooskõlastada tervishoiu- ja sotsiaalteenuseid, eesmärgiga töötada välja üha integreeritumad teenused, mis asetavad üksikisiku kvaliteetsete teenuste kooskõlastatud järjepidevuse keskmesse.

4.3.2 E-tervis, digitaalne, infotehnoloogiline kirjaoskus ja e-meditsiin kujutavad endast ravi- ja taastusraviprotsesside uuendusprotsessi alussammast, kuna nad võimaldavad patsientidel oma haiguslugu endaga kõikjal kaasas kanda ning saada seega kõige asjakohasemalt kohandatud tervishoiuteenust (19).

4.3.3 Et olla tõhusad, peavad üksikisikutele osutatavate teenuste süsteemid põhinema arenenud tehnoloogiaplatvormidel, et jagada pikaajalise hoolduse teenuste saajate ja pakkujate vahel kõige paremaid tavasid kui suuniseid, mille eesmärk on juhtida otsustustegemise ja kvaliteedi järelevalve protsessi kohalikul tasandil, ning viimistleda hooldusteenuste kavandamist, et parandada kulude jaotamise süsteemi sotsiaal-, tervishoiu- ja parameedikute teenuste eest tasumisel (20).

4.3.4 Tuleb optimeerida sellest infotehnoloogiast saadavat kasu, mida rakendatakse üksikisikutele osutatavate sotsiaal-, tervishoiu- ja haridusteenuste valdkonnas, tänu riigi ja ELi tasandi teadus- ja arendustegevusele, et väärtustada uusi ametiprofiile, mis on kujundatud vastavalt laste, puudega inimeste, eakate ning füüsilisi ja vaimseid haigusi põdevate isikute erivajadustele.

4.4 Kolmas sammas: Euroopa integreeritud teenuste piirkonna loomist tuleb vaadelda suure tähelepanuga, eesmärgiga kaotada olemasolev ebavõrdsus ja tagada vastastikuse tunnustamise, halduskoostöö ja vajaduse korral ühtlustamisega tegelikkuses asutamisõigus (järgides vastuvõtjariigi minimaalseid õigus- ja haldusnorme sotsiaalvaldkonnas) ja teenuste osutamise põhivabadus (eelkõige selles sektoris, mis on esmatähtis teenuste vaba liikumise tagamisel), et tagada kogu ELi territooriumil terve rida vastutustundega osutatud inimkeskseid teenuseid. Selle eesmärgi saavutamiseks peavad liikmesriigid ja Euroopa Liit ühist vastutust kandma.

4.4.1 Väljakutse muuta Euroopa majandus uuenduslikuks ja kaasaegseks majanduseks, mis põhineb neljanda vabaduse (teenuste vaba liikumine) täielikul rakendamisel, ning viienda vabaduse arendamisel, st teadmiste täielik ja vaba liikumine, võimaldaks Euroopal oma loomingulist potentsiaali täielikult ära kasutada. Kõnealuses kontekstis tuleks sel eesmärgil loodud Euroopa hindamissüsteemi alusel lähemalt vaadelda uuenduste tulemusi tervishoiu- ja sotsiaalteenuste valdkonnas.

4.4.2 Vajalik on solidaarsusel põhinev Euroopa teenuste piirkond, mis tagaks juurdepääsu kvaliteetsetele põhiteenustele üksikisikutele osutatavate sotsiaal-, tervishoiu- ja haridusteenuste valdkonnas kogu Euroopa Liidu territooriumil, rakendades sealhulgas „Euroopa vabatahtlikku sotsiaalteenuste kvaliteediraamistikku eri liikmesriikides ja valdkondades” (21), ning kaasates kasutajad kvaliteedi määratlemisse ja hindamisse.

4.4.3 Integreeritud teenuste süsteem nõuab lisaks ühtlustatud kvaliteedi põhimõttele kvalifikatsioonide vastastikust tunnustamist, teenuse kvaliteedi järelevalvet, sellise kodanikulähedase sotsiaaldialoogi algatamist igal tasandil, mis kaasab kõik sidusrühmad vastastikuse koostöö intensiivistamisse.

4.5 Toetusmeetmed, struktuurid ja infrastruktuur moodustavad neljanda samba, millele peaks toetuma üksikisikutele osutatavate teenuste Euroopa strateegia.

4.5.1 Selles sambas on lisaks strateegias „Euroopa 2020” kavandatud meetmetele oluline käivitada ELi struktuuriprogrammid ja -meetmed, eelkõige seoses Euroopa Sotsiaalfondi, Euroopa Regionaalarengu Fondi ja Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondi, ning ELi programmidega „Kultuur” ja „Horisont 2014/2020”.

4.5.2 Samuti on ELi tasandil vajalikud meetmed sellise ühtlustatud ELi raamistiku määratlemiseks, mis lihtsustaksid ja innustaksid heade tulemuste saavutamist seoses selliste aspektidega nagu kutsekvalifikatsioonide ja teenuste kvaliteet, heade tavade dokumenteerimine ja jagamine, kvaliteedi järelevalve standardiseeritud süsteemid, klientide rahulolu ja raha eest saadav väärtus ehk „value for money” kõnealuses sektoris, seda nii professionaalsuse suurendamise kui ka töötingimuste ning teenuseosutaja karjäärivõimaluste seisukohast, olgu tegemist selles sektoris tegutsevate riiklike, era- või sotsiaal-majanduslike ettevõtetega või siis teenusesaajate ja nende perekondadega, või ka sotsiaalmajandusega.

4.5.2.1 Sellega seoses on oluline vabatahtlik tegevus, mida tuleks toetada ja innustada, eelkõige selle kvaliteetse humaanse, sotsiaalse ja emotsionaalse panuse pärast. Erilist tähelepanu tuleks pöörata Euroopa Liidu meetmetele, millega toetatakse üksikisikutele osutatavaid teenuseid pakkuva vabatahtliku tegevuse parimate tavade jagamist.

4.5.3 Tuleb võtta arvesse investeerimiskohustuse asjakohasust ja eelkõige vajadust mitmekesistada rahastatavaid valdkondi (maksud, sotsiaalkindlustusmaksete mitmesugused vormid, kindlustused, põlvkondadevaheline solidaarsus, riigi- ja erasektori partnerlus), arvestades asjaolu, et tervishoiu- ja tugiteenustega seonduvad kulud ei ole pikas perspektiivis elanikkonna enamiku jaoks jätkusuutlikud.

4.5.4 ELi tasandil oleks asjakohane eraldada üks osa struktuurifondidest sotsiaalse infrastruktuuri ning tervishoiu- ja hooldusteenuste arendamiseks seal, kus need puuduvad, ning kõnealuse valdkonna kohalikele tööhõivealgatustele, tagades eelkõige Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondi ja Leader algatuse kaudu eelarverea maapiirkondade ja teiste ebasoodsate tingimustega piirkondade rahastamiseks.

4.5.5 ELi tasandil tuleks läbi vaadata ka toetusmeetmed perepoliitikale ning paindlikumate töölepingute tagamiseks neile, kes osutavad perekonnas tugiteenuseid.

5. Lõppmärkused

5.1 Komitee on sügavalt veendunud, et „Nende teenustega luuakse nii oluline turvavõrgustik tervishoiu, laste ja eakate hoolduse, puudega inimeste abistamise ja sotsiaalkorterite valdkonnas ning edendatakse sotsiaalset ühtekuuluvust” (22).

5.2 Komitee rõhutab, et üksikisikule osutatavad tervishoiu-, haridus- ja sotsiaalteenused pakuvad üldist huvi nii majanduslikust kui mittemajanduslikust seisukohast ning omavad olulist rolli Euroopa ühiskonna kvaliteedi ja toimimise jaoks, panustades sotsiaalkaitsesse ja sotsiaalsesse kaasamisse ning olulisel määral majanduse tootlikkusse ja konkurentsivõimesse, samal ajal kui nõudlus selliste teenuste järele suureneb ja nende finantseerimisvõimalused vähenevad majanduskriisi ning pikemas perspektiivis demograafilise suundumuse tagajärjel.

5.3 Komitee rõhutab veelkord neid Lissaboni lepingus sätestatud eesmärke hariduse, sotsiaalkaitse ja tervishoiu valdkonnas, mis peegeldavad kollektiivset sotsiaalset teadlikkust ja soovi tagada kodanikele veelgi kõrgem elatustase, kooskõlas iga liikmesriigi majandusliku potentsiaaliga.

5.4 Seega leiab komitee, et praeguses olukorras nõuab selle sektori edasine areng järgmist: — tõelise Euroopa strateegia käivitamine uuenduslike ja arukate sotsiaal-, tervishoiu- ja nendega seotud haridusteenuste valdkonnas, väärtustades seejuures inimkapitali, võttes kasutusele asjakohase tehnoloogia teenusesaajate ja -osutajate toetamiseks, arendades Euroopa integreeritud teenuste piirkonda, rakendades poliitilisi toetusmeetmeid struktuuride ja infrastruktuuri jaoks ning toetudes sotsiaaldialoogile ja kodanikuühiskonnaga igal tasandil peetavale dialoogile; — tõhusam finants- ja inimressursside ning olemasoleva infrastruktuuri kasutamine, tõhusam kvaliteedipõhimõtte rakendamine ja tulemuste väärtustamine, millega kaasnevad rohkemate oskuste omandamise ja integreerimise meetmed; konkurentsivõime suurendamine tänu kollektiivlepingutele; erasektori, sotsiaalmajanduse ja vabatahtliku sektori suurem kaasatus; sektorite partnerluse uued vormid; põhjalik kulude läbivaatamine ning teenuse tõhususe ja kulutõhususe ühishindamised.

Brüssel, 13. detsember 2012 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee president Staffan NILSSON

(1) Vt komitee arvamused teemal „Elanikkonna vananemise mõju tervishoiu- ja sotsiaalsüsteemidele”, ELT C 44, 11.2.2011, lk 10; „Solidaarsus ja tervishoid: tervisealase ebavõrdsuse vähendamine Euroopa Liidus”, ELT C 18, 19.1.2011, lk 74; „Eakate vajadustega arvestamine”, ELT C 77, 31.3.2009, lk 115; „Eakate väärkohtlemine”, ELT C 44, 16.2.2008, lk 109.

(2) Komitee arvamused teemal „Aktiivsena vananemine/Horisont 2020”, ELT C 229, 31.7.2012, lk 13; „Eakate panus ja kaasatus ühiskonda”, ELT-s veel avaldamata.

(3) Komitee arvamused teemal „Eakate vajadustega arvestamine”, ELT C 77/115, 31.3.2009, lk 115; „Täiskasvanuharidus”, ELT C 204, 9.8.2008, lk 89; „Ränne, liikuvus ja haridus”, ELT C 218, 11.9.2009, lk 85; „Kvaliteeditagamine kutsehariduse ja -koolituse valdkonnas”, ELT C 100, 30.4.2009, lk 136.

(4) Eurostat, Labour Force Survey, DS-073433, 3/2010.

(5) EPSU (Euroopa avaliku sektori töötajate ametiühingute liidu) ja ETUCi (Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni) ühine panus Euroopa Komisjoni konsulteerimisse isiku- ja majapidamisteenuste tööhõivepotentsiaali teemal; Brüssel, 18. juuli 2012.

(6) COM(2011) 709 final.

(7) The 2012 Ageing Report (aruanne demograafilise arengu kohta), seeria European Economy nr 4/2011, Euroopa Komisjon, majandus- ja rahaküsimuste peadirektoraat.

(8) EPSU aruanne Study on Pay in the Care Sector in Relation to Overall Pay Levels and the Gender Pay Gap in Different Countries in the European Union (uurimus töötasu kohta tervishoiusektoris võrreldes üldise palgatasemega ning meeste ja naiste palgaerinevusega Euroopa Liidu riikides), J. Pillinger, 2/2010.

(9) COM(2010) 2020 final ja sellised prioriteetsed algatused nagu „Innovatiivne Liit” ja „Euroopa digitaalne tegevuskava”

(10) Komitee arvamused teemal „Naiste ja meeste palgaerinevused”, ELT C 211, 19.8.2008, lk 54; „Naiste ja meeste võrdõiguslikkus 2006-2010”, ELT C 318, 23.12.2006, lk 173; Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni (ETUC) harta soolise võrdõiguslikkuse süvalaiendamise kohta ametiühingutes, mis võeti 23. mail 2007 vastu ETUCi kongressil Sevillas ja Euroopa Komisjoni käsiraamat soolise võrdõiguslikkuse süvalaienemisest tööhõivepoliitikas, 2007.

(11) EPSU aruanne „Study on Pay in the Care Sector in Relation to Overall Pay Levels and the Gender Pay Gap in Different Countries in the European Union” (uurimus töötasu kohta tervishoiusektoris võrreldes üldise palgatasemega ning meeste ja naiste palgaerinevusega Euroopa Liidu riikides), J. Pillinger, 2/2010.

(12) Andmebaas AMECO (Annual Macroeconomic Database)– Employment in Europe – EU KLEMS Accounts (Capital (K), Labour (L), Energy (E), Material (M) and Service inputs (S)). Quarterly review, Euroopa Komisjon.

(13) Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni aruanne teemal „Preparation of Implementation of the Directive on Services in the Internal Market, 2010”.

(14) COM(2011) 66 final.

(15) Komitee arvamused teemal „Perepoliitika ja demograafilised muutused”, ELT C 218, 23.7.2011, lk 7; „Kõrgharidussüsteemide ajakohastamine”, ELT C 181, 21.6.2012, lk 143–149.

(16) Komitee arvamus teemal „Üldist majandushuvi pakkuvad teenused: kuidas peaksid jagunema pädevused ELi ja liikmesriikide vahel?”, ELT C 128, 18.5.2010, lk 65–68.

(17) Vt joonealune märkus 16.

(18) Vt joonealune märkus 16.

(19) E-tervise konverents 2012, Kopenhaagen.

(20) OCSE, „Help Wanted? Providing and Paying for Long-Term Care”, 2011.

(21) COM(2011) 900 final.

(22) COM(2011) 900 final.