Edukas ülemaailmne tegevus eeldab ka seda, et EL süvendab partnerlusi ja liite kolmandate riikide, mitmepoolsete ja piirkondlike organisatsioonide ning teiste partneritega. Eelkõige peaks see hõlmama neid partnereid, kellega me jagame demokraatlikke väärtusi ja prioriteete. Samas peaks EL püüdma leida teema haaval ühiseid seisukohti ka teistega, seda peamiselt küsimustes, kus kaalul on üleilmsed avalikud hüved.

Kuidas saab EL oma eesmärke saavutada? 21. sajandi üleilmsete väljakutsete ja geopoliitiliste hõõrumistega toimetulekuks vajab mitmepoolne maailmakord elavdamist ja suuremat eesmärgipärasust. Et olla kodanike silmis endiselt õiguspärane, peab see vastama nende kasvavatele nõudmistele läbipaistvuse, kvaliteedi, kaasatuse ja tulemuste küsimuses. EL ja selle liikmesriigid peavad jätkuvalt ja kindlalt toetama seda, et rahvusvaheline kord põhineks kindlatel reeglitel ja selle keskmes oleks ÜRO. Kuid maailm ei sarnane enam sellega, mis ta oli 75 aastat tagasi, kui ÜRO loodi. 2020. aasta septembris toimunud ÜRO 75. tippkohtumisel algatatud protsess annab võimaluse mitmepoolsuse vaimu värskendada, parandades selle tulemuslikkust ja kaasavust. EL peaks aktiivselt toetama ÜRO peasekretäri selleteemalist aruteluprotsessi („Meie ühine tegevuskava“). EL peaks samuti edendama oluliste institutsioonide, nagu Maailma Kaubandusorganisatsiooni ja Maailma Terviseorganisatsiooni jõulist moderniseerimist ning võtma digitehnoloogia, tehisintellekti ja muu uuendusliku tehnoloogia valdkonnas juhtrolli uute ülemaailmsete normide, rahvusvaheliste standardite ja koostööraamistike väljatöötamisel.

Mida EL tahab? EL tahab edendada ülemaailmset rahu ja julgeolekut ning kaitsta põhiõigusi, universaalseid väärtusi ja rahvusvahelist õigust, mis moodustavad riikide ja rahvaste vaheliste koostöösuhete vundamendi. EL on ka jätkuvalt esirinnas inimkonda eksistentsiaalselt ohustavale kliima- ja elurikkuse kriisile lahenduste väljatöötamisel, mis samuti suunab ELi eelistama mitmepoolset süsteemi. Koostööl põhinevate lahenduste abil on ELil kavas lähtuda ülemaailmse majanduse taastamisel põhimõttest „parem kui varem“, mis hõlmab mitmeid aspekte: majanduse taastumise tugevdamise kõrval tuleb vähendada ebavõrdsust, edendada kestlikku arengut ja rahvatervist, aga ka digi- ja rohepööret, sealhulgas üleminekut puhtale energiale, ning kaitsta inimõigusi ja õigusriiklust. Nende jõupingutustega käib käsikäes huvikesksem lähenemisviis.

Esilekerkiv mitmepooluseline maailmakord tekitab keerukaid ja möödapääsmatuid probleeme, millega EL saab edukalt toime tulla kahel tingimusel. Arvestades seda, et ülemaailmne suhete süsteem on muutunud tehingupõhisemaks, peab EL muutuma senisest otsusekindlamaks ning looma ja tugevdama oma peamiste prioriteetide edendamiseks sarnaselt meelestatud partnerite koalitsioone. Mitmepoolsus on ja jääb ELi tegevuse aluspõhimõtteks kui kõige tõhusam viis suunata üleilmseid suhteid vastastikku kasulikul viisil. Kuid mitmepoolne ei saa olla üksipäini ning see ei peaks olema eesmärk omaette. Mitmepoolsus peab olema tulemuslik ja õiglane ning teenima nii ELi kui ka üleilmseid huve ja väärtusi. See tähendab, et EL peab kindlalt järgima oma põhimõtteid ning olema tegudes terane.

Mitmepoolsus on olemuslikult midagi niisugust, mis vajab pidevat kohandamist. See on süsteemina keerukas, kuid annab käegakatsutavat kasu kõigile. Oluliste ja püsivate saavutustena tuleb nimetada rahvusvahelisi inimõigustealaseid õigusakte ja rahvusvahelist humanitaarõigust käsitlevaid õigusakte, kestliku arengu tegevuskava aastani 2030, Pariisi kliimakokkulepet, tuumarelvade leviku tõkestamise lepingut ning rahvusvahelist kaubandust ja investeerimist reguleerivaid eeskirju. USA uue administratsiooni otsus taasühineda Pariisi kokkuleppega ja jääda Maailma Terviseorganisatsiooni liikmeks on teretulnud sammud, mis loovad soodsa fooni söakate mitmepoolsete eesmärkide seadmiseks eelseisvatel aastatel.

COVID-19 kriis näitab siiski, et on olemas vajadus mitmepoolsete lahenduste järele: suur ülemaailmne oht on andnud vajaliku tõuke kriisiohje ülemaailmseks koordineerimiseks. Kogu 2020. aasta vältel on rahvusvahelised foorumid ja organisatsioonid tegelenud viiruse üleilmse tõkestamisega ning saavutanud selles vallas käegakatsutavaid tulemusi, nagu COVID-19 tõrje vahenditele juurdepääsu raamistik „ACT Accelerator“ ja selle COVAXi mehhanism või G20 pandeemiale reageerimise tegevuskava.

Praegune geopoliitiline rivaalitsemine avaldab negatiivset mõju katsetele edendada rahu ja ennetada konflikte. See takistab humanitaarabi andmist, õõnestab usaldust ja raskendab üleilmsete avalike hüvede pakkumist. Rahvusvahelise õiguse, inimõiguste, demokraatia ja õigusriikluse aluspõhimõtted on seatud kahtluse alla. Selliseid väärtusi kaitsvatest institutsioonidest minnakse mööda või kasutatakse neid kitsalt oma riiklike või ideoloogiliste huvide edendamiseks. Väljaspool välja kujunenud kanaleid on rahvusvahelisi suhteid hakanud kujundama tugevad valitsusvälised osalejad, sealhulgas digiplatvormid ja hargmaised ettevõtted. Kodanikud tunnevad üha tugevamini, et nad ei ole enam seotud ühegi valitsustasandiga. See kõik viib meid ettearvamatuma ja ebavõrdsema maailma suunas.

Maailm, milles elame, on liikunud üleminekuetappi, mida iseloomustavad suured geopoliitilised ja majanduslikud võimunihked. Esile kerkib uusi jõukeskusi oma eriomaste ambitsioonidega. Suhted suurjõudude vahel on üha vastanduvamad ja ühepoolsemad. Konkureerivad arusaamad ja eesmärgid õõnestavad välja kujunenud maailmakorda, mis põhineb mitmepoolsetel organisatsioonidel ja reeglitel. Samas nõuab üleilmsete probleemide teravnemine tugevamat mitmepoolset juhtimist ja reeglitepõhist rahvusvahelist koostööd.

ELi humanitaarpoliitika ja -meetmete aluseks on ÜRO keskne koordineeriv roll hädaolukordades. ELi jaoks on olulisel kohal arusaam humanitaarabi, arengu ja rahu lõimitusest ning sellest lähtub ka ELi tegevus juhtiva arengu- ja humanitaarabi andjana ja vastava poliitika kujundajana. EL peaks jätkama häälekalt rahvusvahelise humanitaarõiguse kaitsmist, et oleks tagatud takistamatu juurdepääs abivajajatele ja humanitaarabi põhimõttekindel kohaletoimetamine.

EL on loomulik liitlane ÜROle ja piirkondlikele organisatsioonidele (nagu Euroopa Nõukogu ja OSCE), kellega koos toetatakse demokraatiat ning edendatakse ja kaitstakse inimõigusi ja põhivabadusi, sealhulgas soolist võrdõiguslikkust, lapse õigusi ja LGBTIQ-inimeste õigusi. EL peaks kaitsma ja edendama neid põhimõtteid ning aitama lüüa tagasi katseid neid õõnestada. EL peaks seisma vastu mis tahes katsetele lükata tagasi põhimõtet, et kõik inimõigused on universaalsed, jagamatud, üksteisest sõltuvad ja omavahel seotud. EL peaks tegema koostööd kõigi nendega, kes toetavad demokraatiat, õiguskaitse kättesaadavust ning usaldusväärseid ja kaasavaid institutsioone.

Rahvusvahelise üldsuse kõigi liikmete jaoks on äärmiselt oluline jätkata ja parandada relvastuskontrolli, desarmeerimist ja massihävitusrelvade leviku tõkestamist reguleerivate rahvusvaheliste normide rakendamist ja tagada, et need peaksid sammu tehnoloogilise arenguga. Selleks tuleks ka ELil aktiivselt kaitsta oma mitmepoolsetele kokkulepetele rajanevaid julgeolekuhuve. EL peaks konsolideerima Iraaniga sõlmitud ühise laiaulatusliku tegevuskava saavutused ja muutma need massihävitusrelvade leviku tõkestamise ülemaailmse struktuuri üheks alustalaks.

Oma tegevuses mitmepoolses raamistikus peab ELi lähtuma selgetest strateegilistest prioriteetidest ja eesmärkidest. See on täielikult kooskõlas mitmepoolsuse ideega, kuna liidu aluseks on samad põhimõtted, mis ÜRO-l. EL toetab kindlalt rahvusvahelist õigusriiklust ja universaalseid püüdlusi, mis on sätestatud ÜRO egiidi all ja mujal, nagu inimõigused ja sooline võrdõiguslikkus, kestliku arengu tegevuskava 2030 ja selle kestliku arengu eesmärgid, üleilmne bioloogilise mitmekesisuse raamistik ja Pariisi kliimakokkulepe. EL lähtub neist põhimõtetest oma tegevuse kujundamisel nii liidu sees kui ka väljaspool seda.

Mitmepoolses üleilmses süsteemis on ELi strateegilised huvid kahesugused. Ühelt poolt peab EL rõhutama prioriteete, mida soovib mitmepoolses süsteemis järgida. Teisest küljest on ELi strateegilistes huvides hästi toimiv mitmepoolne süsteem kui selline.

COVID-19 pandeemia näitab, kui tihedalt on omavahel seotud ülemaailmsed probleemid. Ülemaailmne tervisesüsteem on täpselt nii tugev kui selle nõrgim lüli. Võitlus vaesuse, ebavõrdsuse, kliimamuutuste ja keskkonnaseisundi halvenemise vastu on tulevaste pandeemiate vältimise ja parema valmisoleku tagamise lahutamatu osa.

Kriisist väljudes rõhutab EL vajadust ehitada kriisijärgne maailm üles „paremana, kui see oli varem“. Selleks edendab EL järjepidevalt mitmepoolset tegutsemist kestlike ja vastupidavate süsteemide loomisel nii tervishoiu, transporditeenuste, ülemaailmsete tarneahelate kui ka taskukohase ja ligipääsetava kvaliteetse hariduse vallas. Samuti nõuab mitmepoolset tegutsemist rohe- ja digiinvesteeringute raamistike loomine ning kestliku pikaajalise arengu rahastamise tagamine. Võitlus ülemaailmse vaesuse ja ebavõrdsuse vastu ning inimarengu toetamine aitavad muu hulgas suurendada vastupanuvõimet igat liiki tulevastele kriisidele.

Pandeemiale reageerimiseks on EL edendanud rahvusvahelist solidaarsust ja koostööpüüdlusi, tuues maailma liidrid ja kodanikuühiskonna kokku rahastajate üritusel, et suurendada teadusuuringute rahastamist ning tagada õiglane ja võrdne juurdepääs COVID-19 vaktsiinidele, diagnostikale ja ravivahenditele. EL teeb tihedat koostööd „ACT-Acceleratori“ ja COVAXi mehhanismiga, et kiirendada ohutute COVID-19 vaktsiinide väljatöötamist, tootmist ja õiglast tarnimist kogu maailmas ning ühtlasi aidata arenguabiprogrammide kaudu oma partnereid. Selles vallas on esmatähtis reformida Maailma Terviseorganisatsiooni ja tugevdada selle rolli ülemaailmsete tervishoiumeetmete koordineerimisel ning rakendada terviseühtsuse põhimõtet.

Pandeemiast põhjustatud sügav majanduskriis on kahjustanud kestliku arengu eesmärkide saavutamisel tehtud edusamme. Maailmamajanduse taastumine peab toimuma keskkonnahoidlikult, digilembeselt, kaasavalt, õiglaselt ja kestlikult. Selle juures tuleb sihiks võtta kestliku arengu eesmärkide ja Pariisi kokkuleppe eesmärkide saavutamine, bioloogilise mitmekesisuse ning looduskeskkonna ja selle ressursside säilitamine ning võitlus reostuse vastu. Et teha teoks murrangulisus, mida maailmamajanduse areng COVID-19-le järgneval perioodil võimaldab, on komisjon pannud ette ülemaailmse taastealgatuse, millega seotakse investeeringud ja võlakergendus 2030. aasta kestliku arengu tegevuskavaga. Kooskõlas käimasolevate algatustega, nagu G20 ja Pariisi Klubi võlateeninduse peatamise algatus (DSSI) ning uus ühine võlakäsitluse raamistik, on ka EL juba alustanud tööd mitmepoolsete meetmete kallal, millega edendada jätkusuutlikku rahastamist ja võlakergendust.

Majanduse taastumine peab käima käsikäes ka sotsiaalse õigluse, sotsiaalkaitse ja inimväärse tööga. Kaasav taastumine saab tugineda Rahvusvahelises Tööorganisatsioonis (ILO) kehtestatud tööstandarditele, mis on oma sobivust juba tõestanud, kuid senisest rohkem on võimalik ära teha selleks, et edendada oluliste ILO konventsioonide ratifitseerimist üle kogu maailma. Selleks, et maailmamajandus hästi toimiks, on vaja kehtestada mitmepoolsed reeglid, mis vastaksid 21. sajandi tegelikkusele ja võimaldaksid avatud, õiglast ja reeglitepõhist kaubandust, andes võrdsed võimalused kõigile majandustegevuses osalejatele. Et taastumine oleks õiglane ja kestlik, on vaja hoida turud avatuna, vältida kaubanduskonfliktide eskaleerumist ja uuendada kaubandusreegleid.

ELi majanduskasvu strateegia on esitatud Euroopa rohelises kokkuleppes, millega on nähtud ette kestliku majanduskasvu ja ülemaailmse keskkonnahoidliku taastumise mudel, mis ei jäta kedagi kõrvale. EL peaks julgustama ka teisi jätkuvalt suurendama oma kliimaeesmärke, järgima Pariisi kokkulepet, samuti bioloogilise mitmekesisuse konventsiooni ja muid keskkonnaalaseid kokkuleppeid, millega saavutada kliimaneutraalsus sajandi keskpaigaks ja peatada elurikkuse vähenemine 2030. aastaks. Selles vallas on väga olulised ÜRO 2021. aasta bioloogilise mitmekesisuse konverents (COP15) ja kliimamuutuste konverents (COP26), samuti ÜRO toidusüsteemide tippkohtumine.

Lisaks annavad ELi välisinvesteeringute kava ning uus naabruspoliitika, arengu- ja rahvusvahelise koostöö rahastamisvahend olulise tõuke kestlikele investeeringutele, majanduskasvule ja töökohtade loomisele ELi partnerriikides, kaasates täielikult erasektori. Omaette küsimus on digiüleminek, mis ühest küljest võimaldab kestlikku arengut ja strateegilist konkurentsi, kuid teisalt toob hästi välja mitmepoolsete juhtimisstruktuuride kitsaskohad. Oma digikümnendi hakul peaks EL seadma digipöörde rahvusvahelises koostöös ja partnerlustes esmatähtsale kohale. Seetõttu jätkab EL digimajanduses ambitsioonikamate ülemaailmsete standardite ja reguleerimistavade edendamist (vt ka lk 8). EL on juhtivaid jõude ülemaailmses koostöös, et töötada kõigi digiteenuste jaoks välja eesmärgipärased reeglid.

Õiglasema maailma kujundamiseks ning majanduskasvule, innovatsioonile ja sotsiaalsele dünaamilisusele kaasaaitamiseks on vaja ka terviklikku ja hästi juhitud rändepoliitikat. Komisjoni uue rände- ja varjupaigaleppega luuakse tugevam alus rände- ja varjupaiga valdkonnas kestliku ja pikaajalise poliitika kujundamisele, tuginedes täielikult Euroopa väärtustele ja rahvusvahelisele õigusele. Poliitikat hakatakse viima ellu tõhustatud ja vastastikku kasulike partnerluste kaudu kolmandate riikide ja rahvusvaheliste organisatsioonidega. Seda tehes võetakse igakülgselt arvesse kõiki asjaolusid ja ning ELi ja partnerriikide huve. Rahvusvahelist kaitset vajavate isikute ümberasustamise ülemaailmse eestkõnelejana jätkab EL koostööd ÜRO ja partnerriikidega ka selleks, et suurendada ülemaailmseid jõupingutusi selles vallas.

2. Tugevam mitmepoolne süsteem („Kuidas eesmärke saavutada?“)

ELi strateegilistes huvides on hästi toimiv mitmepoolne süsteem kui selline. Mitmepoolsed organisatsioonid peavad jätkuvalt suutma tulemuslikult pakkuda üleilmseid avalikke hüvesid. EL peaks jätkama mitmepoolsete institutsioonide vajalike reformide ja ajakohastamise toetamist. 2019. aasta juunis vastu võetud järeldustes esitas nõukogu oma strateegilise lähenemisviisi, mille abil tugevdada reeglitel põhinevat mitmepoolsust ja selle institutsioone: järgida toimivaid reegleid, reformida seda, mis vajab muutmist, ja laiendada ülemaailmset juhtimisstruktuuri uutele valdkondadele.

EL peaks töötama selle nimel, et tagada tõeliselt kaasav mitmepoolsus, mille puhul võetakse arvesse ka kodanikuühiskonna, erasektori, sotsiaalpartnerite ja kõigi teiste peamiste sidusrühmade seisukohti. Kaasamine on tähtis selleks, et mitmepoolne süsteem oleks ootuste kõrgusel ja säiliks selle legitiimsus.

Rahvusvaheliste normide ja kokkulepete järgimine

EL peaks toetama kõigi peamiste rahvusvaheliste raamistike rakendamist, mis on kooskõlas tema prioriteetidega või mille osaline ta on.

ELil on suur huvi tagada, et ÜRO Julgeolekunõukogu saaks suurenevate geopoliitiliste pingete ja rivaalitsemiste tingimustes, mis halvavad tema tööd ja takistavad tal oma kohustusi täita, siiski oma rolli jätkata. EL möönab, et oma sõnumite viimiseks ÜRO Julgeolekunõukogu liikmeteni on vaja aktiivseid ja pidevaid jõupingutusi. Tagades täieliku kooskõla kõigi asjakohaste rahvusvahelise õiguse põhimõtetega, peaks EL toetama ja rakendama ÜRO Julgeolekunõukogu poolt vastu võetud piiravaid meetmeid (sanktsioone) ning jätkama vajaduse korral oma autonoomsete sanktsioonide rakendamist. Ühtlasi peaks EL jätkama ÜRO Julgeolekunõukogule regulaarsete aruannete esitamist ELi ja ÜRO laiaulatusliku koostöö kohta rahvusvahelise rahu ja julgeoleku valdkonnas. EL peaks tegutsema selle nimel, et tugevdada ÜRO Rahukindlustamiskomisjoni nõuandevolitusi ja tihendama oma koostööd selle organiga.

ÜRO Inimõiguste Nõukogu puhul peaks EL püüdma tagada, et see muutuks tõhusamaks, käsitleks temaatilisi õigusi ja riikide olukorda tulemuslikult ja usaldusväärselt ning tegutseks koostoimes muude mitmepoolsete inimõigusalaste foorumitega. Et tagada ÜRO inimõiguste mehhanismide usaldusväärsus ja sõltumatus, peaks EL julgustama suuremat avalikkuse kontrolli Inimõiguste Nõukogu liikmesusega seotud kohustuste üle ja koos Inimõiguste Nõukogu kandidaatidega ÜRO Peaassamblees kohustuslike rahastamiskonverentside korraldamist.

EL peaks jätkama toetust reeglitel põhineva rahvusvahelise korra aluseks olevatele rahvusvahelistele kohtu-, vahekohtu- ja täitevasutustele, eelkõige Rahvusvahelisele Kriminaalkohtule, ÜRO inimõiguste järgimise struktuurile ja Euroopa Inimõiguste Kohtule, pidades korraga silmas nii nende jurisdiktsiooni ulatust kui ka tegevuse tulemuslikkust.

EL peaks seisma kindlalt vastu mis tahes katsetele õõnestada rahvusvahelist õigust. Eelkõige puudutab see universaalseid väärtusi, mis on ÜRO ja rahvusvahelise humanitaarõiguse aluseks, aga samuti katseid luua paralleelseid institutsioone või kasutada olemasolevaid institutsioone selliste riiklike või ideoloogiliste huvide edendamiseks, mis on vastuolus ühise hüvega. EL kutsub kõiki riike üles tegema oma kindlaks määratud maksed rahvusvahelistele organisatsioonidele täielikult ja õigeaegselt. Rahvusvahelise õiguse kehtivuse tagamiseks ja kohustuste järgimiseks hädavajalikke organisatsioone tuleb ka piisaval määral rahastada.

Mitmepoolsete organisatsioonide reform ja suurem eesmärgipärasus.