KOMISJONI ARVAMUS, Euroopa Liidu Kohtu põhikirja muutmise taotluste kohta, mille on esitanud Euroopa Kohus /* KOM/2011/0596 lõplik */





KOMISJONI ARVAMUS, 30.9.2011, Euroopa Liidu Kohtu põhikirja muutmise taotluste kohta, mille on esitanud Euroopa Kohus Euroopa Komisjon, võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 257 esimest lõiku ja artikli 281 teist lõiku, 1. Oma kahes 28. märtsi 2011. aasta taotluses tegi Euroopa Liidu Kohus ettepaneku muuta oma põhikirja ning võtta vastu määrus Euroopa Liidu Avaliku Teenistuse Kohtu asenduskohtunike kohta. Pärast Lissaboni lepingu jõustumist peavad need sätted esimest korda vastu võtma Euroopa Parlament ja nõukogu, toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt. 2. Kavandatud muudatused on eri ulatuses seotud Euroopa Liidu Kohtu kolme kohtuga: Euroopa Kohtu, Üldkohtu ja Avaliku Teenistuse Kohtuga. 3. Euroopa Kohtu puhul kavandatakse muudatustega luua Euroopa Kohtu asepresidendi ametikoht ja määratleda tema ülesanded (uus artikkel 9a ja artikli 39 teine lõik), muuta suurkoja koosseisu (artikli 16 teine lõik), suurendada kvoorumit suurkoja ja täiskogu otsuste puhul (artikli 17 teine ja neljas lõik) ning kaotada ettekandjaks oleva kohtuniku esitatud ettekande lugemine kohtuistungil (artikli 20 neljas lõik). 4. Üldkohtu puhul kavandatakse suurendada selle liikmete arvu 39ni, et tulla toime kasvava töömahuga ja sellest johtuva kohtuasjade menetlemisaja pikenemisega (artikkel 48). 5. Avaliku Teenistuse Kohtu puhul taotleb Euroopa Kohus, et selle juurde määrataks kolm asenduskohtunikku, keda võib kasutada, kui ühel kohtunikul esineb pikaajaline takistus (põhikirja artikli 62c ja I lisa muudatus; Avaliku Teenistuse Kohut käsitleva eraldi määruse vastuvõtmine). 6. Viimane ettepanek käsitleb kõiki kolme kohut hõlmavat muudatust, mille kohaselt jäetaks välja säte vahemaadega seotud ajapikenduse kohta (artikli 45 esimese lõigu väljajätmine), millest tulenevalt kaotataks kindel kümnepäevane tähtaeg, mis praegu menetlustähtaegadele lisandub. 7. Euroopa Kohus teeb ettepaneku, et paljud nimetatud muudatused jõustuksid kohe, eelkõige Üldkohtu kohtunike arvu suurendamine. Erandina jõustuksid kolm Euroopa Kohtuga seotud muudatust, st asepresidendi ametikoha loomine, suurkoja koosseisu muutmine ja otsuste tegemiseks vajaliku kvoorumi suurendamine, alles pärast Euroopa Kohtu esimest osalist väljavahetamist. 8. Komisjon väljendab heakskiitu Euroopa Kohtu algatusele esitada seadusandjale oma põhikirja muudatused. Viimastel aastatel on liidu kohtutele lahendamiseks esitatud vaidluste olemus palju muutunud ja nende maht suurenenud ning selle põhjuseks on eelkõige liidu õiguse laienemine uutele valdkondadele ja ELi liikmesriikide suurenenud arv. Liidu laienemine on ka tugevalt mõjutanud kohtute sisestruktuuri, eelkõige suurendades nende liikmete arv ja keelte hulka, mida on võimalik kohtuvaidlustes kasutada. Pealegi võib lühikeses või keskpikas perspektiivis ette aimata muid arengusuundi, mis on eelkõige tingitud Lissaboni lepingu jõustumisest. Sellise arenguga kaasneb vajadus kohandada kohtute töökorda, -vahendeid ja -tingimusi, et võimaldada neil kõigele sellele tõhusalt reageerida. 9. Taotlustele lisatud seletuskirjas analüüsib Euroopa Kohus põhjalikult praegust olukorda, ümberkorraldusvajadusi ja neid täita võimaldavaid lahendusi. Komisjon nõustub suures osas selle analüüsiga. 10. Euroopa Kohtu ettepanekuid on siiski vaja põhjalikult kaaluda, sest need võivad avaldada püsivat mõju liidu õiguse olemusele. Pealegi on kohtu põhikirja muutmine alati tähtis, sest just põhikirjale tugineb tema otsuste seaduspärasus. Põhikiri peab kaitsma kohtu sõltumatust, erapooletust ja mõjuvõimu, tagades samal ajal õiguskaitse tõhusa kättesaadavuse, mis on mõjusa ja hoolika tegevuse tagatis. 11. Komisjon esitab siinkohal seadusandja jaoks täpsemalt põhjused, mis ajendavad teda Euroopa Kohtu ettepanekuid toetama, ning pakub mõne punkti puhul välja kohandused ja täiendused. 12. Komisjon on teadlik Euroopa Kohtu ettepanekute mõjust eelarvele. Ta soovib siiski rõhutada ühelt poolt seda, et õiguskaitse kättesaadavuse tagamine, sealhulgas kohtuotsuste langetamine mõistlike tähtaegade jooksul, on esmatasandi prioriteet, ning teisalt asjaolu, et ebatõhusast õigusemõistmisest tulenevad negatiivsed majanduslikud tagajärjed, isegi kui need pole nii ilmsed kui eelarve suurenemine, on tõenäoliselt palju kulukamad kui kõnealused ettepanekud. Euroopa Kohtuga seotud muudatused 13. Euroopa Kohtu puhul tundub asepresidendi ametikoha loomine olevat õigustatud. Nagu Euroopa Kohus märgib, on tema presidendi töökoormus aja jooksul palju suurenenud ja sellest oleks kasu, kui teda saaks ametiülesannete täitmisel asendada või abistada asepresident. 14. Euroopa Kohtu presidendil on tõepoolest palju ülesandeid, mille täitmine on kohtu tõhusa toimimise seisukohalt väga oluline. Seetõttu soovib komisjon rõhutada, kuivõrd oluline on kiiresti lahendada ajutiste meetmete kohaldamise menetlused ja nendega seotud apellatsioonikaebused, mis kujutavad endast Euroopa Kohtu presidendi peamist vastutusvaldkonda. Nii esimeses astmes kui ka apellatsiooniastmes on väga oluline, et kohaldamise peatamise avaldusi ja muid ajutisi meetmeid käsitletaks võimalikult kiiresti. Vastasel juhul võidakse häirida nii ettevõtjate kui ka liikmesriikide ning liidu institutsioonide toimimist. Ette on tulnud, et teatavad apellatsioonikaebused, mis on esitatud Üldkohtu ajutiste meetmete kohaldamise määruste kohta, on lahendatud alles pika ajavahemiku järel, mis on mõnikord üle aasta. Raske on pidada nii pikki tähtaegu vastavaiks esialgse õiguskaitse kättesaadavuse põhimõttele. Asepresidendi ametikoha loomine peaks siinkohal kaasa aitama olukorra paranemisele. 15. Tuleks esitada mõned märkused seoses tingimustega, mille alusel võiks asepresident Euroopa Kohtu presidenti asendada. Euroopa Kohtu ettepaneku kohaselt asendataks presidenti juhul, „kui viimasel esineb takistus või kui presidendi ametikoht on täitmata või kui president seda palub”. Artikli 9a selline sõnastus viitab sellele, et juhul, kui takistusi ei esine, võib president vabalt ja juhtumipõhiselt valida oma asendaja ning seda kõikide kohtumenetluse ja protokollimisega seotud ülesannete ning haldusülesannete puhul. Ent konkreetselt ajutiste meetmete kohaldamise menetluse puhul nähakse Euroopa Kohtu ettepaneku sõnastuse kohaselt uue artikli 39 teise lõiguga ette asendamine vaid „kui presidendil esineb takistus”, mitte aga tema palve korral. Seda konkreetset artikli 39 sätet tuleks ilmselt tõlgendada kui erandit artikli 9a üldreeglist, millega on lubatud presidendi asendamine juhul, kui ta seda palub. 16. Komisjon peab põhjendatuks, et esialgse õiguskaitse kättesaadavuse tagamiseks valitakse kohtunik objektiivselt, st seda teeb president, välja arvatud juhul, kui tal esineb takistus. Ei oleks otstarbekas, kui president võiks vabalt ja juhtumipõhiselt otsustada oma asendamise üle ajutiste meetmete kohaldamise menetlustes. Ometi leiab komisjon, et selline põhjendus kehtib ka presidendi kogu kohtumenetlustega seotud tegevuse kohta (st mitte üksnes pädevus otsustada ajutiste meetmete kohaldamise menetluste ja ajutiste meetmete kohaldamisega seotud apellatsioonikaebuste üle, vaid ka eesistumine kohtuistungitel ning suurkoja ja täiskogu otsuste tegemisel). Kohtu erapooletuse täiendavaks tagamiseks oleks soovitatav, et kohtuasjade määramisel presidendile või asepresidendile järgitaks abstraktseid ja üldiseid, eelnevalt kindlaksmääratud kriteeriume („kohtuliku arutelu õiguse” põhimõte) ja et ei otsustataks juhtumipõhiselt. Komisjon teeb seega ettepaneku, et presidenti saaks asendada juhul, „kui ta seda palub”, üksnes protokollimisega seotud ja haldusülesannete puhul (sh eesistumine Euroopa Kohtu üldistungil). Seetõttu teeb ta ettepaneku sõnastada artikli 9a teine lõik ümber järgmiselt: Asepresident abistab Euroopa Kohtu presidenti. Ta asendab presidenti, kui viimasel esineb takistus või kui presidendi ametikoht on täitmata. Ta asendab teda ka juhul, kui president seda palub, välja arvatud suurkoja ja täiskogu istungite eesistujana ning artiklis 39 sätestatud ülesannetes. 17. Seoses asepresidendiks nimetamise korraga pooldab komisjon Euroopa Kohtu pakutut, et ametisse valitakse kolmeks aastaks koos tagasivalimise võimalusega. Nii ühtib asepresidendi ametiaeg Euroopa Kohtu presidendi omaga. 18. Teine Euroopa Kohtu ettepanek on seotud suurkoja koosseisuga, mida suurendataks kolmeteistkümnest kohtunikust viieteistkümneni ja millel viiest kohtunikust koosnevate kodade esimehed enam regulaarselt ei osaleks. 19. Komisjoni arvates on asjaolu, et Euroopa Kohtus on suurkoda, mis tagab keeruliste või olulisi põhimõttelisi küsimusi tõstatavate juhtumite käsitlemise, tähtis Euroopa Kohtu kohtupraktika ühtse arengu seisukohast. See mitte ainult ei kindlusta suure hulga kohtunike arvamuse arvestamist, vaid aitab kaasa ka kohtupraktika järjepidevusele ajas. Pealegi aitab viiest kohtunikust koosnevate kodade esimeeste pidev osalemine suurkoja ja nende juhitavates kodade töös kaasa erinevate kohtukoosseisude kohtupraktika sidusana hoidmisele. 20. 27 liikmest koosnevas Euroopa Kohtus saaks viieteistkümne kohtunikuga suurkoda hõlpsamalt täita eespool kirjeldatud eesmärke. Sama kehtib asepresidendi korrapärase osalemise kohta. Seega tuleb neid muudatusi toetada. 21. Samas aga on raskem näha üldist lisaväärtust ümberkorralduses, millega kaotataks viiest kohtunikust koosnevate kodade esimeeste regulaarse kohalviibimise nõue. Muidugi leevendaks see osaliselt viimastel lasuvat suurt töökoormust. Lisaks annaks see võimaluse teistele kohtunikele suurkoja töös sagedamini osaleda, mis omakorda aitaks kaasa liikmesriikide mitmekesisuse ja erinevate riiklike õigussüsteemide paremale arvessevõtmisele. See ümberkorraldus tooks aga kaasa suurkoja koosseisu varasemast palju olulisema vaheldumise (vaid kaks püsiliiget viieteistkümne kohta, mitte viis kolmeteistkümne kohta, nagu on praegu), mille tagajärjel võib kannatada suurkoja kohtupraktika järjepidevus ja stabiilsus. Pealegi ei teavitataks viiest kohtunikust koosnevate kodade esimehi enam põhjalikult suurkoja otsustest kohtuasjades, milles nad ise ei osale. 22. Seetõttu leiab komisjon, et Euroopa Kohtu ettepanekut on võimalik veidi kohandada, et hoida suurkoja koosseisu stabiilsemana, saavutades samas ümberkorralduse soovitud eesmärgid. 23. Kohandusega oleks võimalik säilitada Euroopa Kohtu väljapakutud koosseis, kuid näha lisareeglina ette, et suurkoja koosseisu peavad alati kuuluma viiest kohtunikust koosnevate kodade kolm esimeest. 24. Kodukorras tuleks esitada iga kohtuasja puhul kohtunike osalemise tingimused, tõenäoliselt koos süsteemiga, mis põhineks kahel järjestuvate kohtunike nimekirjal (praeguse ühe nimekirja asemel), viiest kohtunikust koosnevate kodade esimeeste nimekirjal ja teiste kohtunike nimekirjal. Artikli 16 teine lõik oleks sõnastatud järgmiselt: Suurkoda koosneb viieteistkümnest kohtunikust. Selle eesistujaks on Euroopa Kohtu president. Suurkotta kuuluvad veel asepresident, viiest kohtunikust koosnevate kodade kolm esimeest ja teised kohtunikud. Viiest kohtunikust koosnevate kodade kolme esimehe ja teiste kohtunike määramise eeskirjad sätestatakse kodukorras. 25. Komisjon pooldab Euroopa Kohtu väljapakutud viisil kvoorumi suurendamist suurkoja (üksteist kohtunikku) ja täiskogu (seitseteist kohtunikku) otsuste puhul. 26. Viimase ettepanekuna nimetatud artikli 20 muutmine selleks, et kaotada ettekandjaks oleva kohtuniku esitatud ettekande lugemine kohtuistungil, on üksnes juba kehtetu sätte väljajätmine. Sellele vastuväiteid ei ole. 27. Kokkuvõtlikult märkides toetab komisjon kõiki Euroopa Kohut käsitlevaid ettepanekuid, soovitades vaid järgmist: · täpsustada, millistel juhtudel saab asepresident asendada Euroopa Kohtu presidenti; · hoida suurkoja koosseis stabiilsemana. Üldkohtuga seotud muudatused 28. Euroopa Kohus on teadlik vajadusest võtta otsustavaid meetmeid, et võidelda Üldkohtu menetluses olevate kohtuasjade kiire kuhjumisega ja vähendada menetluste kestust. Nagu märgib Euroopa Kohus oma seletuskirjas, peab ta valima ühe aluslepingutes reformide teostamiseks sätestatud kahest võimalusest: kas kohtunike arvu suurendamise või Üldkohtu juurde ühe või mitme erikohtu moodustamise. Ta teeb ettepaneku suurendada Üldkohtu kohtunike arvu 39ni. 29. Eespool kirjeldatud kaalutluste põhjal ühineb komisjon Euroopa Kohtu valikuga. Esiteks nõuab praegu Üldkohtu menetluses olevate kohtuasjade suur hulk kiiret lahendust. Vaid kohese kohtunike arvu suurendamine, toetudes juba kasutusel olevatele haldusstruktuuridele, võimaldab tulla toime uute kohtuasjade vooluga, vähendades samal ajal menetluses olevate kohtuasjade hulka. Ühe või mitme erikohtu moodustamine annaks tulemusi vaid pikema aja möödudes.[1] Teisalt on tulenevalt Üldkohtule esitatud kohtuvaidluste mitmekesisusest vaja leida paindlik lahendus. Teiseste õigusaktide areng toob tõepoolest pidevalt kaasa uusi vaidluste liike, mille tähtsust ja stabiilsust on raske ennustada. REACH-määrust on viimastel aastatel korduvalt nimetatud kui võimalikku olulist vaidlusallikat, oluliselt on kasvanud selliste hagide arv, mis on esitatud isikute või üksuste suhtes võetud karistusotsuste vastu ning mis põhinevad ühise välis- ja julgeolekupoliitika raamistikuga ettenähtud mehhanismidel. Sama raske on prognoosida mõju, mis võib keskpikas perspektiivis olla mitmel hiljuti loodud liidu agentuuril, eriti finantsvaldkonnas. Kirjeldatud muutlikkust arvesse võttes ei suudetaks erikohtute moodustamisega sellise arengu nõudmistele vastata, vähemalt praegu mitte. Paindlikum lahendus peitub selles, kui luua Üldkohtu sees erikojad. Seda võimalust on käesolevas arvamuses põhjalikumalt käsitletud. Erikohtute loomine ei tundu toovat kestvat lahendust ka Üldkohtu üldisele ülekoormuse probleemile, mis ei avaldu üksnes mõnes määratletud valdkonnas, vaid on lisaks ja eelkõige seotud keerukate kohtuasjadega, nagu asjad konkurentsi ja riigiabi kontrolli valdkonnas. 30. Vajaliku arvu lisakohtunike kindlaksmääramine on kindlasti seotud teatava ebakindlusega. Peale selle peaks kaheteistkümne kohtuniku lisamine – mis võimaldaks nelja täiendava koja loomist – olema piisav, et märgatavalt suurendada Üldkohtu kohtuasjade menetlemise suutlikkust. 31. Põhikirja artikli 48 kavandatav muudatus toob endaga kaasa ka vajaduse kohandada sellele vastavalt artiklit 47. Praegu kohaldatakse artikli 47 alusel Üldkohtu ja selle liikmete suhtes mitut Euroopa Kohtu suhtes kehtivat sätet, eelkõige artikli 9 esimest lõiku, milles on sätestatud järgmine: „Kui kohtunikke iga kolme aasta järel osaliselt välja vahetatakse, asendatakse vaheldumisi neliteist ja kolmteist kohtunikku”. Pärast seda, kui Üldkohtu kohtunike arv ei ole enam sama kui Euroopa Kohtul, ei saa vastavat sätet sel kujul enam Üldkohtu suhtes kohaldada. Komisjon teeb seega ettepaneku muuta Euroopa Kohtu ettepanekut järgmiselt: – lisada punkt 6a järgmises sõnastuses: Artikli 47 esimene lõik asendatakse järgmisega: „Artikleid 9a,[2] 14 ja 15, artikli 17 esimest, teist, neljandat ja viiendat lõiku ning artiklit 18 kohaldatakse Üldkohtu ja selle liikmete suhtes.”; – sõnastada punkt 7 ümber järgmiselt: Artikkel 48 asendatakse järgmisega: „Üldkohus koosneb kolmekümne üheksast kohtunikust. Kui kohtunikke iga kolme aasta järel osaliselt välja vahetatakse, asendatakse vaheldumisi kakskümmend ja üheksateist kohtunikku.” 32. Peale selle tehnilise kohanduse tõstatab kaheteistkümne uue kohtuniku lisamine kaks olulist küsimust, mis on seotud esiteks kolmekümne üheksa kohtunikuni laienenud Üldkohtu töökorraldusega ja teiseks kohtunike määramise süsteemiga. Neid kahte osaliselt omavahel seotud küsimust käsitletakse allpool. 33. Üldkohtu sisemise töökorralduse puhul peab komisjon vajalikuks teha põhikirjas lisamuudatusi, millega laiendataks kohtunike arvu suurendamise mõju Üldkohtu toimimise tõhususele. Pealegi peaks nende muudatustega kaasnema Üldkohtu kodukorra sobilik kohandamine. 34. Praegu põhineb Üldkohtu toimimine erinevate kodade rangel võrdsusel: iga koda tegeleb igat liiki kohtuasjadega automaatse järjekorra alusel. Vaid erandkorras võib Üldkohtu president sellest järjekorrast kõrvale kalduda. Selline korraldus eeldab kõikidelt kohtunikelt asjatundlikkust nii erinevates õigusvaldkondades nagu konkurentsi- ja intellektuaalomandiõigus, põllumajandusvaldkonna vaidlused jne. Apellatsioonikoja koosseis moodustatakse aga järjestuse alusel. 35. Komisjoni arvates ei saa 39st kohtunikust koosneva kohtu korral samamoodi jätkata. Kodade arvu suurendamisega kaasneb eri valdkondade veelgi mitmekesisem jaotamine. Kohtus menetletakse igal aastal rohkem kui 600 kohtuasja: nendest määratakse igale kohtunikule ettekandmiseks umbes viisteist väga erinevaid valdkondi käsitlevat kohtuasja. 36. Üldkohtu paljude kodade teatav valdkondade kaupa spetsialiseerumine näib kohane, et võimaldada kohtuasjade tõhusamat ja kiiremat menetlemist, jättes samas vajaliku paindlikkuse, et tööd pakiliste vaidluste tarvis kohandada. 37. Kui sellise spetsialiseerumise üksikasjade kindlaksmääramine oma kodukorras on Üldkohtu ülesanne, tuleks püsivuse tagamiseks sätestada vastav põhimõte põhikirjas endas. Täpsemalt võiks ette näha, et Üldkohus moodustab asjakohase hulga erikodasid (ja kindlasti vähemalt kaks). Selleks võiks põhikirja artiklisse 50 lisada esimese ja teise lõigu vahele uue lõigu järgmises sõnastuses: „Nende valdkondade menetlemisel, milles on palju vaidlusi, on Üldkohtu koosseisus asjakohane arv erikodasid, kellele määratakse asjaomase valdkonna kohtuasjad. Erikodasid peab olema vähemalt kaks.” 38. Üldkohtu presidendi puhul on praegune süsteem üles ehitatud viisil, et president on suuresti koormatud ajutiste meetmete taotlustega ja tal ei ole piisavalt aega, et tegelda vaidluste üldise haldamisega. Pealegi ei ole tal enamasti volitusi sellise halduse tagamiseks. 39. Komisjon soovitab seega luua Üldkohtu presidendi kõrvale asepresidendi ametikoht, nagu ta tegi ettepaneku ka Euroopa Kohtu puhul. Selleks võib piisata, kui muuta Üldkohtu suhtes kohaldatavaks uus artikkel 9a. Viide nimetatud uuele sättele tuleks seetõttu lisada ka artikli 47 esimesse lõiku. Samal ajal tuleks muuta Üldkohtu kodukorda, et tugevdada presidendi volitusi kohtuasjade haldamisel, eelkõige nende jagamisel kohtunike vahel. 40. Kõnealuse muudatuse suurema tõhususe saavutamiseks võiksid asepresident ja president jagada ajutiste meetmete taotluste haldamise ülesannet. Sel juhul viidatakse artikli 47 esimeses lõigus vaid artikli 9a esimesele lõigule ja lisatakse uus artikkel 48a järgmises sõnastuses: „Asepresident abistab Üldkohtu presidenti. Ta asendab presidenti, kui viimasel esineb takistus või kui presidendi ametikoht on täitmata. Ta asendab teda ka artikliga 39 ettenähtud ülesannetes kodukorras sätestatud tingimustel.” 41. Praktilise poole pealt leiab komisjon, et kohe, kui jõutakse kokkuleppele kohtunike arvu suurendamise põhimõttes, tuleks Üldkohtule eraldada eelarvevahendid, mis võimaldaksid tal palgata vajaliku arvu täiendavaid nõustajaid, ilma et oodataks põhikirja muudatuste vastuvõtmist ja jõustumist. Tänu uutele, praeguste kohtunike juurde tööle määratavatele nõustajatele võivad need kohtunikud alustada menetluses olevate kohtuasjade lahendamist, kuni ametisse asuvad uued kohtunikud, kelle juurde saab need nõustajad hiljem tööle suunata. 42. Teine küsimus seoses Üldkohtu kohtunike arvu suurendamisega on kohtunike ametisse nimetamise süsteem. Üldkohtu kohtunike ametisse nimetamise reeglid on aluslepingutes otseselt kindlaks määratud. Nagu Euroopa Kohtu puhul, nimetatakse ka Üldkohtu kohtunikud ametisse liikmesriikide valitsuste ühisel kokkuleppel kuueks aastaks (Euroopa Liidu lepingu artikli 19 lõige 2 ning ELi toimimise lepingu artikli 254 teine lõik). Artiklis 254 on sätestatud ka liikmeskonna osaline uuendamine iga kolme aasta järel. Ainus põhikirjas fikseeritav element on kohtunike arv (ELi toimimise lepingu artikli 254 esimene lõik), tingimusel et Üldkohus koosneb vähemalt ühest kohtunikust liikmesriigi kohta (Euroopa Liidu lepingu artikli 19 lõige 2). 43. Seadusandjal puudub pädevus neid reegleid täiendada – ametisse nimetamise süsteemis tuleb mitteametlikult kokku leppida liikmesriikidel. Kuna määratavate kohtunike arv ei vasta liikmesriikide arvule ega nende mitmekordsele arvule, näib selline süsteem tegelikkuses möödapääsmatu, et võimaldada kohtunikke kiiresti ja konfliktideta ametisse nimetada. 44. Komisjon kutsub seega liikmesriike üles võtma ajal, kui seadusandja otsustab põhikirja muudatuste üle, vastu ühise deklaratsiooni, kirjeldades neile sobilikku ametisse nimetamise süsteemi. Deklaratsiooni võiks avaldada teavitamise eesmärgil Euroopa Liidu Teatajas. 45. Komisjoni hinnangul peavad liikmesriigid ametisse nimetamise süsteemi kinnitamiseks võtma arvesse mitut peamist eesmärki. Eelkõige tuleb tagada ülesannete täitmiseks kõige sobivamate ja pädevamate isikute ametisse nimetamine. Osaliselt kindlustatakse selle eesmärgi järgimine juba arvamustega, mille esitab ELi toimimise lepingu artikli 255 kohaselt loodud komitee. Seejärel tuleb tagada Üldkohtu koosseisu teatav stabiilsus, säilitades võimaluse piires kohtunike ametisse tagasi nimetamise võimalused. Võttes arvesse Üldkohtu käsitletavate valdkondade tehnilisust ja suurenenud vajadust kohtusiseseks spetsialiseerumiseks, on oluline tõhusat tööd teinud kohtunikud ametisse tagasi nimetada. Kui kohtunike arvu suurendamine 27st 39ni muudab selle võimaluse küsitavaks, tuleks tõsiselt mõelda vastava ümberkorralduse otstarbekuse üle. Samal ajal on komisjon teadlik sellest, et liikmesriigid soovivad süsteemi, mis kindlustaks paremini kõikide Üldkohtu koosseisu kuuluvate riikide õigussüsteemide hea esindatuse. 46. Kohtunike arvu suurendamine 27st 39ni koos 20 ja 19 kohtuniku osalise väljavahetamisega iga kolme aasta järel teeb kahtlemata raskemaks nende eesmärkide samaaegse täitmise. 47. Komisjonile siiski näib, et on võimalik leida tasakaalustatud lahendus, ning esitab liikmesriikidele kaalumiseks kaks järgmist alternatiivset süsteemi. 48. Esimese mudeliga on püütud tagada liikmesriikide täielik võrdsus võrdsuspõhimõttel rajaneva rotatsioonisüsteemiga, säilitades võimaluse piires ametisse tagasi nimetamise võimalused. Siin on kaks peamist põhimõtet: Üldkohus peab koosnema iga liikmesriigi kohta vähemalt ühest ja kuni kahest kohtunikust ning nende ametiaegade vahel peab olema kolm aastat (järjestikused ametiajad võivad kahjustada nende kohtunike sõltumatust, kes peavad konkureerima järgmise ametiaja pärast). Nimetatud kaht põhimõtet silmas pidades toimuks kohtunike ametisse nimetamine järgmiselt. · Koostatakse nimekiri kahekümne seitsme liikmesriigi järjestusega. Nimekirja võib koostada loosi teel või aluslepingutele lisatud protokolli nr 36 artikli 3 lõikes 3 kindlaksmääratud järjekorra alusel. · Iga osalise väljavahetamise korral selgitatakse kõigepealt välja liikmesriigid, kelle kandidaadid ei kuulu ametiaja keskel oleva kahekümne (vastavalt üheksateistkümne) kohtuniku hulka, ja samal hulgal nende riikide kohtunikel on ametisse määramisel eesõigus. See hõlmab kohtunikke, kelle ametiaeg lõpeb (juhul kui neil on sobiva riigi kodakondsus), või uusi kohtunikke. · Seejärel järgitakse ametisse nimetatavate teiste kohtunike kodakondsuse kindlaksmääramisel eelnevalt koostatud nimekirja kohast järjestust, pidades kinni maksimumist, milleks on kaks kohtunikku liikmesriigi kohta. Ka siin hõlmab see kohtunikke, kelle ametiaeg lõpeb (juhul kui neil on sobiva riigi kodakondsus), või uusi kohtunikke. · Järgmise osalise väljavahetamise ajal toimitakse samamoodi, liikudes nimekirjas järjest edasi (st alustades liikmesriigist, mis on vahetult pärast riiki, kust valiti eelmisel korral viimane kohtunik). · Kõiki sel viisil välja valitud kandidaate uurib ELi toimimise lepingu artiklis 255 sätestatud komitee. Komitee arvamus ei mõjuta ametisse nimetamise süsteemi. Teisisõnu, kui konkreetse kandidaadi sobivus vaidlustatakse, võib asjaomane liikmesriik esitada uue kandidaadi. 49. Teine komisjoni väljapakutav mudel on üles ehitatud viisil, mis kajastab paremini tasakaalu järgmiste eesmärkide vahel: kindlustada paremini kõikide Üldkohtu koosseisu kuuluvate riiklike õigussüsteemide hea esindatus ning vajadus vastata struktureerituma, valdkondade kaupa spetsialiseerunud kodadega Üldkohtu nõuetele. Selleks nimetataks pooled (ehk kuus) uutest kohtunikest ametisse spetsialiseerumisvajadusele vastava korra kohaselt. 50. Nagu esimese mudeli puhul, on siingi peamine põhimõte see, et Üldkohus peab koosnema iga liikmesriigi kohta vähemalt ühest ja kuni kahest kohtunikust. Kohtunike ametisse nimetamine toimuks järgmiselt: · Iga osalise väljavahetamise korral valitakse kolm kohtunikku, võttes arvesse Üldkohtu loodavas erikojas osalemiseks nõutavat juriidilist kvalifikatsiooni. Selleks võib iga liikmesriik esitada ühe kandidaadi. Liikmesriigid teevad nende kandidaatide hulgast valiku vastavalt ELi toimimise lepingu artiklis 255 sätestatud komitee eelnevale arvamusele. Liikmesriigid paluvad komiteel oma arvamuses arvesse võtta kvalifikatsiooni asjaomase erikoja valdkonnas ja esitada sobivaks tunnistatud kandidaatide pingerida. Ametisse nimetamisel takistuste ja viivituste ärahoidmiseks peaksid liikmesriigid kõigepealt kokku leppima pärast komitee arvamust vastuvõetavas seisukohas. · Teised kuus- või seitseteist kohtunikku nimetatakse ametisse esimese mudeli puhul kirjeldatud järjestuse alusel ühe erinevusega: liikmesriigil, kust pärinev kandidaat on spetsialiseerumist arvesse võttes kõnealuse osalise väljavahetamise tarbeks välja valitud, ei ole sama väljavahetamise raames õigust nimetada ametisse kohtunikku nimekirjas oleva järjestuse alusel, kuigi tal muidu oleks selleks õigus olnud. 51. Täpsustada tuleb ka kaheteistkümne lisakohtuniku esimese ametisse nimetamise korda. Praeguse olukorra kiireloomulisust arvestades ei saa oodata järgmisi Üldkohtu osalisi väljavahetamisi 2013. ja 2016. aastal, et lisada selle koosseisu üksteise järel kaks kuue kohtunikuga rühma. Kaksteist uut kohtunikku tuleks hoopis ametisse nimetada võimalikult kiiresti pärast põhikirja muudatuste jõustumist. Seejuures peaks uute kohtunike ametiaeg ühtima praeguste kohtunike ametiajaga, et tagada kooskõla ELi toimimise lepingu artikliga 254, millega on ette nähtud osaline väljavahetamine iga kolme aasta järel. Selleks soovitab komisjon siduda uute kohtunike ametiaja Üldkohtu osalise väljavahetamise perioodidega, pikendades nende ametiaega vajalikul määral. Kõikide nende nõuetega kaasneb see, et esimeste uute kohtunike ametiaeg ei vasta aluslepingutega ettenähtud kuueaastasele ametiajale. 52. Seetõttu leiab komisjon, et õiguskindluse huvides tuleb Euroopa Kohtu ettepanekusse lisada üleminekusäte. Esiteks sätestataks selles, et uued kohtunikud asuvad ametisse kohe, enne nende esimese kuueaastase ametiaja ametlikku algust. Teiseks määratletaks selles uute kohtunike ametiaja vastav kestus. Sätte võib esitada artikli 3 uue lõikena 3: 3. Käesoleva määruse jõustumise järel ametisse nimetatud kaksteist kohtunikku asuvad oma kohustusi täitma kohe pärast vande andmist. Nendest kuus kohtunikku valitakse loosi teel ja nende ametiaeg lõppeb kuus aastat pärast käesoleva määruse vastuvõtmisele järgnevat Üldkohtu esimest osalist väljavahetamist. Teise kuue kohtuniku ametiaeg lõppeb kuus aastat pärast käesoleva määruse vastuvõtmisele järgnevat Üldkohtu teist osalist väljavahetamist. 53. Esimese kaheteistkümne lisakohtuniku kodakondsuse soovitab komisjon otsustada loosi teel või aluslepingutele lisatud protokolli nr 36 artikli 3 lõikes 3 kindlaksmääratud järjekorra alusel. Avaliku Teenistuse Kohtuga seotud muudatused 54. Euroopa Kohus teeb ettepaneku näha põhikirjaga ette võimalus lisada erikohtutesse asenduskohtunikud, et täita selliste puuduvate kohtunike kohti, kellel esineb pika aja jooksul takistus kohtuasjade lahendamisel osalemiseks. Täpsemalt kohaldatakse seda võimalust vaid Avaliku Teenistuse Kohtu suhtes ja selleks tehakse ettepanek eraldi määruse kohta. Selle määruse teksti kohaselt nimetaks Euroopa Liidu Nõukogu kolm asenduskohtunikku Euroopa Liidu Kohtu endiste liikmete hulgast. Asenduskohtunikku kasutatakse juhul, kui ühel kohtunikul on takistus või on tekkimas takistus kohtuasjade lahendamisel osalemiseks, ja see takistus kestab vähemalt kolm kuud. 55. Komisjon teab, et väiksest arvust kohtunikest koosnevas kohtus võib ühe või enama liikme pikem puudumine kaasa tuua suuri praktilisi raskusi. Selle leevendamiseks väljapakutud lahendus näib sobilik. 56. Pärast kõnealuse määruse vastuvõtmist tuleks muuta Avaliku Teenistuse Kohtu kodukorda, eelkõige selleks, et kohandada kodade koosseisu ja kohtuasjade määramist käsitlevaid sätteid. Asenduskohtunikud teostavad kohtuniku õigusi üksnes nende kohtuasjade raames, mis on määratud neile lahendada, mis tähendab, et neid ei valita kodukorras sätestatud järjestuse alusel. 57. Kõnealuse määruse eelnõu puhul on asjakohane teha teatavaid märkusi selle artiklite 2 ja 5 kohta. 58. Artikli 2 puhul tuleks täpsustada järjekord, mille alusel kolm asenduskohtunikku ametiülesandeid täitma kutsutakse, juhul kui ühel kohtunikul esinevad takistavad tingimused. Komisjoni soovitusel võiks küsimust selgitada nõukogu otsuses, millega sätestatakse asenduskohtunike nimekiri. Selleks võiks artikli 2 lõike 1 esimesse lõiku lisada lause järgmises sõnastuses: Selles nimekirjas määratakse kindlaks järjekord, mille alusel kutsutakse asenduskohtunikke täitma ametiülesandeid kooskõlas lõike 2 teise lõiguga. 59. Peale selle tuleks lisada artikli 2 lõike 2 teise lõiku pärast teksti „kutsub kohtu president” sõnad „järjekorra alusel”. 60. Artiklis 5 hõlmatakse sama sõnastusega („asenduskohtuniku ülesanded lõpevad”) kaht erinevat juhtumit: esimeses ja kolmandas lõigus on käsitletud nimekirjast kustutamist, samas kui teises lõigus asenduskohtuniku ülesannete lõppemist, mille puhul asenduskohtunik jääb endiselt nimekirja, kuid lõpetab tegevuse seetõttu, et kohtunik, kellel esines takistus, pöördub tööle tagasi. Komisjon soovitab neid kaht olukorda paremini eristada, käsitledes neid kahes eraldi artiklis. 61. Peale selle võib juhul, kui tööle pöördub tagasi kohtunik, kellel esines takistus, Avaliku Teenistuse Kohus (Kas kohtu alalised kohtunikud või vastava kohtuasja lahendamisel osalev koosseis?) siiski omavoliliselt otsustada jätta asenduskohtuniku ametisse, kuni on lõpetatud (täiesti või osaliselt?) kohtuasjad, mille lahendamisel vastav kohtunik on osalenud. Sellisesse lähenemisse tuleb suhtuda teatava kriitikaga, kuna see võib vähendada asenduskohtunike sõltumatust, sest muudab nende ametissejäämise olenevaks nende alaliste kohtunike arvamusest, kellega koos nad töötavad. Seetõttu peab komisjon asjakohasemaks fikseerida objektiivne kriteerium nende kohtuasjade kindlaksmääramiseks, mille puhul asenduskohtunik jääb ametisse ka pärast tema asendatava kohtuniku takistuse lõppu. Näiteks soovitab ta sätestada, et asenduskohtunik jääb ametisse kuni kõikide nende määruses nimetatud kohtuasjade lõpetamiseni, mille lahendamisel ta on osalenud. Sellega tagataks kohtukoosseisude suurem stabiilsus. Komisjon teeb seega ettepaneku sõnastada määruse artikkel 5 järgmiselt: Artikkel 5 Asenduskohtuniku ülesanded lõpevad ja tema nimi kustutatakse artikli 2 lõike 1 esimeses lõigus mainitud nimekirjast, kui ta sureb, lahkub ametist või kui ta otsustatakse ametist tagandada põhikirja artikli 6 esimeses ja teises lõigus ette nähtud tingimustel. Asenduskohtunik, kelle nimi on artikli 2 lõikes 1 mainitud nimekirjast kustutatud, asendatakse nimekirja järelejäänud kehtivusajaks selles sättes ette nähtud korras. Artikkel 5a Asenduskohtuniku ülesanded lõpevad tema asendatava kohtuniku takistuse lõppemisel. Asenduskohtunik jäetakse siiski ametisse, kuni on lõpetatud määruses nimetatud kohtuasjad, mille lahendamisel ta on osalenud. Kõikide kohtutega seotud muudatused 62. Euroopa Kohus teeb veel ettepaneku kaotada kindel kümnepäevane tähtaeg seoses vahemaadega, sest see ei ole uute tehnoloogiate ajastul enam õigustatud. 63. On tõsi, et praegu puudub sel kümnepäevasel vahemaadega seotud tähtajal otstarve, milleks ta kunagi ette nähti, st et korvata kirja kohtutesse jõudmiseks vajalikku aega. Samas aga võib kõnealune ajapikendus mõnikord kasulikuks osutuda, võimaldades asjaosalistel ja huvitatud isikutel esitada õigel ajal oma seisukohti ja märkusi. 64. Komisjoni arvates ei ole kõnealune muudatus oluline ja ta oleks nõus ka praeguse süsteemi alleshoidmisega. Samas võib ta ka nõustuda sellega, kui vahemaadega seotud tähtaja kaotamine vastu võetakse. 65. Kui kümnepäevane ajapikendus kaotatakse, soovitaks komisjon siiski pikendada mõningaid konkreetseid põhikirjaga ettenähtud tähtaegu.[3] · Kahekuulist tähtaega, mis on ette nähtud kirjalike märkuste esitamiseks seoses eelotsusetaotlustega (põhikirja artikli 23 teine lõik), tuleks pikendada kümne nädalani, võttes arvesse nende märkuste ettevalmistamisega tihtipeale seonduvat keerukust, eriti liikmesriikide ja institutsioonide jaoks. · Kahekuulist tähtaega, mis on ette nähtud selleks, et edasi kaevata teatavad Üldkohtu (artikli 56 esimene lõik) või Avaliku Teenistuse Kohtu (I lisa artikli 9 esimene lõik) otsused, tuleks samuti pikendada kümne nädalani, sest selle aja jooksul peaksid asjaosalised vastu võtma põhimõttelise otsuse apellatsioonikaebuse esitamiseks (mis võib sisemenetlusest tulenevalt võtta teatava aja) ja vastava kaebuse sõnastama. · Kahenädalast tähtaega, mis on ette nähtud edasikaebamiseks juhul, kui Üldkohus või Avaliku Teenistuse Kohus jätab läbivaatamata menetlusse astumise avalduse (artikli 57 esimene lõik ja I lisa artikli 10 esimene lõik), tuleks pikendada kolme nädalani. 66. Ka teisi kohtute kodukordades sätestatud tähtaegu tuleks pikendada: · seitsmepäevane tähtaeg, et esitada taotlus apellatsioonkaebuse ja apellatsioonkaebusele esitatud vastuse täiendamiseks repliigi ja vasturepliigiga (Euroopa Kohtu kodukorra artikli 117 lõige 1 ja lõike 2 viimane lause, Üldkohtu kodukorra artikli 143 lõige 1 ja lõike 2 viimane lause); · ühekuuline tähtaeg, et esitada märkusi uuesti läbivaatamise kohta (Euroopa Kohtu kodukorra artikli 123e teine lõik); · kahekuuline tähtaeg, et esitada märkusi EFTA eelotsusetaotluse kohta (Euroopa Kohtu kodukorra artikli 123g kolmas lõik). 67. Lõpetuseks oleks soovituslik, et vastukaaluks vahemaadega seotud tähtaegade kaotamisele peatataks menetlustähtajad augusti kahel esimesel nädalal ning ajavahemikul 20. detsembrist 3. jaanuarini. Nendel kohtute puhkeperioodidel on väga raske kinni pidada kümme päeva võrra lühendatud tähtaegadest. Kokkuvõte Komisjon kiidab Euroopa Kohtu esitatud põhikirja muudatused heaks, kui võetakse arvesse muudatusi käesoleva arvamuse punktides 16, 23, 24, 31, 37, 40, 52, 58, 59, 61 ja 65 ning kui liikmesriigid lepivad samal ajal kokku Üldkohtu kohtunike ametisse nimetamise süsteemis. Käesolev arvamus on edastatud Euroopa Parlamendile ja nõukogule. [1] Näiteks võib tuua, et läks üle kahe aasta, enne kui Euroopa Avaliku Teenistuse Kohtu loomise ettepanekust (KOM(2003) 705, 19.10.2003) jõuti selle kohtu tegeliku loomiseni (Euroopa Kohtu presidendi otsus, milles teatatakse, et Euroopa Liidu Avaliku Teenistuse Kohus on ettenähtud korras asutatud, ELT L 325, 12.12.2005). [2] Artiklile 9a viitamisel vt käesoleva arvamuse punkt XXX. [3] Muuta ei saa aluslepingutega otseselt sätestatud tähtaegu, nagu kahekuuline tähtaeg tühistamishagi esitamiseks (ELi toimimise lepingu artikkel 263) või ühe kuu pikkune tähtaeg ELi toimimise lepingu artiklis 269.