P6_TA(2007)0206

Inimväärne töö

Euroopa Parlamendi 23. mai 2007. aasta resolutsioon inimväärse töö tagamise kohta kõigi jaoks (2006/2240(INI))

Euroopa Parlament,

- võttes arvesse komisjoni teatist "Inimväärse töö tagamine kõigi jaoks. Ühenduse panus inimväärse töö tagamise suuniste rakendamiseks kogu maailmas" (KOM(2006)0249) (komisjoni teatis inimväärse töö tagamise kohta);

- võttes arvesse komisjoni talituste töödokumenti - komisjoni teatise inimväärse töö kohta lisa (SEK(2006)0643);

- võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee 17. jaanuari 2007. aasta arvamust komisjoni teatise kohta inimväärse töö tagamiseks [1];

- võttes arvesse ILO töö põhimõtete ja -õiguste deklaratsiooni;

- võttes arvesse Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni;

- võttes arvesse ILO konventsioone ja põhilisi töönorme;

- võttes arvesse ÜRO Peaassamblee 16. septembri 2005. aasta resolutsiooni (2005. aasta tippkohtumise järelduste kohta) lõiget 47, mis käsitleb inimväärset tööd ja õiglast globaliseerumist;

- võttes arvesse ÜRO Majandus- ja Sotsiaalnõukogu 5. juuli 2006. aasta ministrite deklaratsiooni, milles nenditakse, et eksisteerib edasilükkamatu vajadus luua riiklikul ja rahvusvahelisel tasandil keskkond, mis soodustab täieliku ja produktiivse tööhõive saavutamist ja kõigi jaoks inimväärse töö tagamist kui jätkusuutliku arengu olulisimat elementi;

- võttes arvesse globaliseerumise sotsiaalse mõõtme maailmakomisjoni 24. veebruari 2004. aasta raportit pealkirjaga "Õiglane globaliseerumine. Võimaluste loomine kõigile";

- võttes arvesse komisjoni teatist "Globaliseerumise sotsiaalne mõõde. Euroopa Liidu poliitiline panus hüvede loomiseks kõigile" (KOM(2004)0383);

- võttes arvesse komisjoni talituste töödokumenti "Teine aastaaruanne migratsiooni ja integratsiooni kohta" (SEK(2006)0892);

- võttes arvesse oma 4. juuli 2002. aasta resolutsiooni komisjoni teatise kohta nõukogule, Euroopa Parlamendile ja Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele pealkirjaga "Peamiste töönormide edendamine ja sotsiaalse juhtimise parandamine üleilmastumise kontekstis" [2];

- võttes arvesse nõukogu ja nõukogus kokku tulnud liikmesriikide valitsuste esindajate, Euroopa Parlamendi ja komisjoni ühisavaldust Euroopa Liidu arengupoliitika küsimuses: Euroopa konsensus [3];

- võttes arvesse komisjoni teatist pealkirjaga "Investeerimine inimestesse. Teatis inim- ja sotsiaalarengu teemaprogrammi ning 2007.-2013. aasta finantsperspektiivi kohta" (KOM(2006)0018) (komisjoni teatis inimestesse investeerimise kohta);

- võttes arvesse oma 23. oktoobri 2002. aasta resolutsiooni komisjoni teatise "Kohandumine muudatustega töökohal ja ühiskonnas: uus ühenduse tervishoiu ja tööohutuse strateegia 2002-2006" [4] kohta;

- võttes arvesse Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni (ILO) juhtorgani tööhõive- ja sotsiaalkomisjoni 2004. aasta märtsi aruannet pealkirjaga "Globaalse tööhõive tegevuskava rakendamise uuendamine ja poliitika integreerimisega seotud aspektid";

- võttes arvesse ILO 2006. aasta aprilli töödokumenti "Õiguslikud aspektid sunniviisilise tööjõuga kauplemise vastaseks võitluseks Euroopas";

- võttes arvesse ILO 2005. aasta augusti töödokumenti nr 58 inimväärse töö tagamise, standardite ja näitajate kohta;

- võttes arvesse ILO 2006. aasta augusti uuringut "Puudujäägid inimväärse töö tagamisel üle maailma: suundumuste mõõtmine indeksi abil";

- võttes arvesse 2004. aasta oktoobri arutelude märkmeid inimväärse töö tagamise kohta siseriiklike raamistike kaudu, mis valmistati ette ILO seminariks ülemaailmsete eesmärkide ja siseriiklike väljakutsete kohta;

- võttes arvesse Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 31 lõiget 1, millega sätestatakse, et igal töötajal on õigus töötingimustele, mis on tema tervise, ohutuse ja väärikuse kohased;

- võttes arvesse EÜ asutamislepingu artikli 152 lõiget 1, millega sätestatakse, et kogu ühenduse poliitika ja tegevuste määratlemisel ja rakendamisel tagatakse inimeste tervise kõrgetasemeline kaitse;

- võttes arvesse ühelt poolt Aafrika, Kariibi mere ja Vaikse ookeani piirkonna riikide rühma ning teiselt poolt Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide vahel Cotonous 23. juunil 2000. aastal alla kirjutatud partnerluslepingu [5] artiklit 50 (Cotonou leping);

- võttes arvesse nõukogu järeldusi inimväärse töö tagamise kohta kõigi jaoks, mis võeti vastu 1. detsembril 2006. aastal Brüsselis;

- võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2006. aasta määrust (EÜ) nr 1905/2006, millega luuakse arengukoostöö rahastamisvahend [6];

- võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. detsembri 2006. aasta määrust (EÜ) nr 1889/2006 rahastamisvahendi loomise kohta demokraatia ja inimõiguste edendamiseks kogu maailmas [7];

- võttes arvesse kodukorra artiklit 45;

- võttes arvesse tööhõive- ja sotsiaalkomisjoni raportit ja arengukomisjoni, naiste õiguste ja soolise võrdõiguslikkuse komisjoni ning rahvusvahelise kaubanduse komisjoni arvamusi (A6-0068/2007),

A. arvestades, et inimväärse töö mõiste läheb kaugemale põhiliste töönormide kaitsmisest; arvestades, et see mõiste hõlmab produktiivset ja vabalt valitud tööd, tööõigusi, sotsiaalkaitset ning sotsiaalset dialoogi ning soolise võrdõiguslikkuse süvalaiendamist kõigi nelja samba raames;

B. arvestades, et inimväärse töö tagamise saavutamiseks kasutatavad vahendid tuleks kohandada iga ühiskonna eripäradele, arengutasandile ja suutlikkusele; arvestades, et inimväärse töö edendamiseks tehtavad jõupingutused peaksid hõlmama töötajaid ametlikust ja mitteametlikust sektorist, sealhulgas töötajaid põllumajandussektorist, füüsilisest isikust ettevõtjaid ning osalise tööajaga, ajutise lepinguga ja kodus töötavaid töötajaid;

C. arvestades, et inimväärse töö tagamine kõigi jaoks kõigil tasanditel peaks olema üldine eesmärk, nagu seda nõuab globaliseerumise sotsiaalse mõõtme maailmakomisjon, ÜRO 2005. aasta tippkohtumise järeldusi käsitlev resolutsioon ning ÜRO Majandus- ja Sotsiaalnõukogu 5. juuli 2006. aasta ministrite deklaratsioon; arvestades, et käesolev eesmärk peaks samuti olema osa jõupingutustest, et saavutada aastatuhande arengueesmärgid ja 1995. aasta Kopenhaageni ülemaailmse sotsiaalse arengu tippkohtumisel võetud kohustused;

D. arvestades, et inimväärse töö tagamist kaldutakse tänapäeval ära põlgama ja õõnestama uute odavate tööjõuturgude avanemise tõttu ning püüdlusest ära kasutada tulusat tööjõu dumpingut;

E. arvestades, et ILO on pädev organ rahvusvaheliste töönormide määratlemisel ja nende seadustes ülevõtmise ja praktikas rakendamise kontrollimisel; arvestades, et tihedam koostöö ILO ja kõigi asjaomaste sidusrühmade vahel ning ILO täielik osalus Maailma Kaubandusorganisatsiooni (WTO) töös on hädavajalikud, ning arvestades, et 27 liikmesriiki esindaval Euroopa Liidul on nii sellel alal kui ka sotsiaalse juhtimise edendamise alal oluline kaal ja suur osatähtsus;

F. arvestades, et ILO inimväärse töö tagamise riiklikud programmid, samuti rahvusvaheliste arenguagentuuride ja ÜRO poolt tehtavate muude jõupingutuste taotluseks on vastata tööalastele väljakutsetele ning laiemas kontekstis kaasa aidata riiklikele ja piirkondlikele arengu-, töötuse vastu võitlemise ning vaesuse vähendamise strateegiate elluviimisele;

G. arvestades, et suurem osa ajavahemikku 2000-2006 jäänud väliskoostööalastest programmidest ja uuringutest ei hõlmanud tööhõivet, sotsiaalset ühtekuuluvust ja inimväärse töö tagamist;

H. arvestades, et inimväärse töö tagamisest on saamas keskse tähtsusega element töötingimuste pidevas parandamises ning võitluses tööpuuduse, vaesuse ja sotsiaalse tõrjutusega;

I. arvestades, et rahuldavaid tööstandardeid ei täideta tihtipeale osalise tööajaga töö ja vaeghõive ning varimajanduses, deklareerimata ja seadusvastase tegevuse, sealhulgas sunniviisilise ja laste töö puhul;

J. arvestades, et inimväärse töö põhimõtet eiravaid olukordi võib märgata ka juhtudel, kui töötajad on pigem sunnitud valima kui ise valivad osalise tööajaga töö ja kellest paljud elatuvad sissetulekust, mis jääb alampalgast allapoole;

K. arvestades, et kultuuridevaheliste erinevuste austamine, õiglane globaliseerumine, täieliku, produktiivse ja inimväärse töö tagamine kõigi jaoks, sealhulgas puudega inimeste, naiste, noorte ja vanemaealiste töötajate, kultuuriliste ja põlisrahvaste vähemuste, sisserändajate, madala kvalifikatsiooniga inimeste ning mahajäänud ja ebasoodsates piirkondades elavate inimeste jaoks, on peamine vahend võitluses vaesuse, tööpuuduse ja sotsiaalse tõrjutusega;

L. arvestades, et kõik rahvusvahelised osalised peavad aitama suurendada eakate inimeste võimalusi saada ja säilitada inimväärset tööd, parandades ühelt poolt nende võimalusi elukestava õppe kavadele juurdepääsul ja neid uut liiki töö jaoks ümber koolitades, või tagades teiselt poolt neile pensionile jäädes küllaldase pensioni, meditsiiniabi ja muud asjakohased sotsiaalteenused ja -toetused; arvestades, et sotsiaalkaitse on inimväärse töö tagamise lahutamatu osa;

M. arvestades, et noortel on kõikjal õigus leida inimväärne töö; ning arvestades, et kõnealuseid jõupingutusi tuleks arendada elutsüklil ja põlvkondadevahelisusel põhineva lähenemise kaudu; arvestades, et pikk töötuseperiood noore inimese tööelu alguses võib kestvalt mõjutada selle inimese tööalast konkurentsivõimet, sissetulekut ja juurdepääsu kvaliteetsetele töökohtadele;

N. arvestades, et paljud võõrtöötajad Euroopas ei pruugi töötada inimväärsetes töötingimustes;

O. arvestades, et paljudes maailma osades ohustab naisi inimväärsust eiravatele töötingimustele allutamine, millele tuleb seepärast pöörata erilist tähelepanu;

P. arvestades, et haridus- ja koolitussüsteemid, mis vastaksid teadmisteühiskonna vajadustele, on noorte ettevalmistamisel nende tööturule kaasamise jaoks otsustava tähtsusega, aidates suurendada nende võimalusi leida inimväärne ja kvaliteetne töö;

Q. arvestades, et elukestev õpe võimaldab kõigil inimestel omandada vajalikud oskused, et kohaneda tööturu muutuvate vajadustega, panustada selle produktiivsusesse ja osaleda aktiivse kodanikuna teadmisteühiskonnas;

R. arvestades, et kõik liikmesriigid on koostanud riiklikud tööhõive tegevuskavad kooskõlas tööhõive suunistega, mis algatati 20.- 21. novembril 1997. aastal Luksemburgis toimunud erakorralisel tööhõivealasel Euroopa Ülemkogu kohtumisel;

S. arvestades, et Euroopa tööhõivestrateegia (EES) ning sotsiaalkaitse- ja sotsiaalse kaasatuse strateegia eesmärk on anda juhiseid ja kindlustada tööhõive- ning sotsiaalkaitse- ja sotsiaalse kaasatuse poliitika prioriteetide kooskõlastamise tagamine, mille liikmesriigid peaksid heaks kiitma ELi tasandil;

T. arvestades, et muudetud Lissaboni strateegias majanduskasvu ja töökohtade loomiseks ning Euroopa strateegias jätkusuutliku arengu kohta rõhutas Euroopa Ülemkogu 22.- 23. märtsil 2005. aastal tööelu sotsiaalselt jätkusuutlikul viisil arendamise tähtsust;

U. arvestades, et EL on seadnud endale Lissaboni strateegiaga uue strateegilise eesmärgi - saada maailma kõige konkurentsivõimelisemaks ja dünaamilisemaks teadmistepõhiseks majanduseks, mis on suuteline saavutama jätkusuutlikku majanduskasvu arvukamate ja paremate töökohtade, sotsiaalse ühtekuuluvuse ning keskkonnakaitse kõrge tasemega; arvestades, et tänaseni ei ole oodatud tulemusi näha;

V. arvestades, nagu on osutatud majanduskasvu ja töökohtade loomise komplekssetes suunistes (2005-2008) (KOM(2005)0141), et Euroopa Liidu konkurentsivõime tugevdamiseks sotsiaalselt jätkusuutlikul viisil on tähtis tõsta tootlikust inimväärse töö ja tööelu kvaliteedi tagamise kaudu, sealhulgas edendada töötervishoidu ja tööohutust, tagada parem tasakaal tööhõive paindlikkuse ja turvalisuse vahel, edendada elukestvat õpet, vastastikust usaldust ja osavõttu, samuti paremat ühitamist töö-, perekonna- ja eraelu vahel; arvestades, et inimväärse töö tagamiseks tehtavate jõupingutuste lahutamatuks osaks on ka võitlus soolise diskrimineerimise ja kõikide muude diskrimineerimisvormide vastu, samuti haavatavate rühmade sotsiaalse integratsiooni edendamine,

1. on seisukohal, et inimväärse töö tagamine on keskse tähtsusega element võitluses vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse vastu;

2. usub, et Euroopa Liit saab anda olulise panuse inimväärse töö tagamiseks kõigi jaoks nii oma sise- kui ka välispoliitika kaudu, kohaldades oma sotsiaalseid väärtusi ja põhimõtteid, võideldes tööjõu dumpingu vastu ning edendades oma rolli rahvusvahelisel tasandil;

3. rõhutab, et inimväärse töö tagamine ei ole mitte ainult tööhõive ja sotsiaalkaitse, vaid ka valitsemise küsimus, ja et tõhusa inimväärse töö tagamisele suunatud poliitika rakendamine nõuab vastutavaid asutusi, riigi kindlale juhtimisele poliitilist pühendumist ning erksat ja organiseeritud kodanikuühiskonda;

4. palub nõukogul ja komisjonil võtta arvesse globaliseerumise sotsiaalse mõõtme maailmakomisjoni kaalutlusi ja soovitusi, ÜRO 2005. aasta tippkohtumise järeldusi käsitlevat resolutsiooni ning ÜRO Majandus- ja Sotsiaalnõukogu 5. juuli 2006. aasta ministrite deklaratsiooni ning kaasata inimväärse töö tagamise perspektiiv kõikidesse Euroopa Liidu tegevustesse ning toetada sama tegemist liikmesriikides;

5. rõhutab vajadust, et hargmaised ettevõtted toetaksid eriti globaliseerumise sotsiaalse mõõtme põhimõtet ning järgiksid rahvusvahelisi töönorme ja inimväärse töö tavasid kõigis oma tegevustes kogu maailmas;

6. palub komisjonil rakendada praktikas tema poolt esitatud strateegiat ja suuniseid ELi sise- ja välispoliitika paremaks kaasamiseks inimväärse töö tagamise suuniste edendamisel, eriti arengu-, välisabi-, laienemis-, naabruspoliitika, kaubandus-, sisserände- ning kahe- ja mitmepoolsete välissuhete küsimustes;

7. palub nõukogul ja komisjonil mitte loobuda oma kohustustest üldise soodustussüsteemi (GSP+) rakendamisel, vaid teha aktiivselt koostööd ILOga tagamaks, et lepingute tingimusi järgitakse täielikult, ning vajaduse korral kasutada nende käsutuses olevaid volitusi, et lõpetada soodustused mis tahes riigiga, kes ei järgi põhilisi sotsiaalseid, töö- ja inimõigusi, sealhulgas õigust ühinemisvabadusele ning muid põhilisi ILO konventsioone ja põhilisi töönorme;

8. nõuab komisjonilt suuremat põhjalikkust üldise soodustussüsteemi (GSP+) rakendamisel, andes abistatavate riikide valitsustele soovitusi ja käivitades nõukogu 27. juuni 2005. aasta määruses (EÜ) nr 980/2005 üldiste tariifsete soodustuste kava kohaldamise kohta [8] sätestatud järelvalve korra, ning vajadusel soodustuste ajutise tühistamise mehhanismide rakendamist riikide suhtes, kes ei austa oma kohustusi ning rikuvad oluliselt ja järjekindlalt sotsiaalseid põhiõigusi, tagades samas, et soodustuste tühistamine ei soodustaks protektsionismi; nõuab lisaks nende mehhanismide jälgimist ja rakendamist, mida laiendatakse teistele üldisest soodustussüsteemist (GSP+) abi saavatele riikidele, eriti selles osas, mis puudutab laste ja sunniviisilist tööd, mille kaotamine on ILO raportis "Laste töö kaotamine on käeulatuses" toodud kui ILO üks põhilisi ülesandeid;

9. palub liikmesriikidel, järgides komisjoni võetud kohustusi oma teatises inimväärse töö kohta, võtta kolmandate riikidega kaubanduslepingute sõlmimisel arvesse inimväärse töö tagamise sotsiaalset mõõdet komisjoni algatustes;

10. rõhutab, et inimväärse töö tagamise suunised hõlmavad mitmeid universaalseid strateegiaid, mis ei ole seotud konkreetse arengumudeliga, vaid on otseselt seotud õiglasema ja tasakaalustatuma rikkuse jaotamisega, ja mille puhul on tegemist vahendiga, mis kohandab arengu väärtustele ning tegevuse ja juhtimise põhimõtetele, ühendades majandusliku konkurentsivõime ja sotsiaalse õigluse;

11. palub komisjonil säästva arengu strateegia kontekstis sotsiaal-, tööhõive- ja keskkonnapoliitika märkimisväärsete seoste suhtes välja arendada vabadusel ja vastutusel põhinev järjepidev lähenemine;

12. rõhutab, et inimväärse töö tagamise eesmärk nõuab ühtset ja integreeritud majandus- ja sotsiaalpoliitika paketti, mille taotluseks on edendada produktiivseid, kvaliteetseid töökohti; rõhutab, et inimväärse töö tagamise suunised propageerivad poliitika vastuvõtmist, mis läheb traditsioonilisest tööturupoliitikast kaugemale, ja et seda tuleb toetada liikmesriikide majanduspoliitikaga;

13. kutsub liikmesriike ja ettevõtteid koostöös sotsiaalpartneritega ning tööohutust ja töötervishoidu käsitlevate ühenduse õigusaktide alusel võtma vastu ennetusstrateegiaid ja rakendama meetmeid, mille eesmärk on emaduse kaitse ning rasedate ja hiljaaegu sünnitanud või imetavate emade tööohutuse ja töötervishoiu parandamine;

14. rõhutab vajadust suurendada tööturu läbipaistvust, et igasugune töötamine (tähtajaline või tähtajatu, täis- või osalise tööajaga ja tunnitöö) oleks ametlikult vormistatud ja inimväärselt tasustatud, et sealjuures järgitaks täiel määral töötajate õigusi, põhilisi töönorme, sotsiaalset dialoogi, sotsiaalkaitset (kaasa arvatud tööohutus ja töötervishoid) ja soolist võrdõiguslikkust;

15. tuletab meelde, et noorte, sealhulgas praktikantide töötingimused peavad vastama kõigi töötajate põhiõigustele ja inimväärse töö põhimõtetele;

16. tervitab komisjoni teatist inimväärse töö tagamise kohta ning nõuab tungivalt, et liikmesriigid ja kandidaatriigid ratifitseeriksid ja rakendaksid täielikult ILO konventsioone, mis on ILO poolt ajakohaste konventsioonide hulka liigitatud, eeskätt neid, mis on seotud inimväärse tööga; on veendunud, et inimväärse tööga seotud ILO konventsioonide rakendamist peaks edendama naabrus- ja välispoliitikas; kutsub komisjoni ja liikmesriike üles toetama ILOt järelvalvesüsteemi ja mehhanismide tugevdamisel;

17. toetab tugevalt komisjoni lähenemist eesmärgiga toetada algatusi, mis on seotud ametiühingute vabaduse ja kollektiivläbirääkimiste edendamise, töökorralduse, tööjärelevalve ja sotsiaalkaitse korraldamisega seotud organite töö parandamise ning integreeritud ennetusstrateegiate arendamisega töötervishoiu ja tööohutuse alal laienemis- ja ühinemiseelsete programmide raames;

18. tervitab komisjoni teatist inimestesse investeerimise kohta "Euroopa konsensuse" (ELi arengupoliitika) kontekstis ning et nimetatud programmis peetakse tähtsaks inimväärse töö tagamise suuniste rakendamist ELi partnerriikides;

19. rõhutab, et määruse (EÜ) nr 1905/2006 artikli 12 lõike 2 punkti d alapunktis ii nõutakse inimväärse töö tagamise suuniste kui saavutamist vajava üldise eesmärgi toetamist, muu hulgas globaalsete ja muude mitmepoolsete algatuste kaudu, et rakendada rahvusvaheliselt kokku lepitud ILO põhilisi töönorme, selle hindamise kaudu, millist mõju avaldab kaubandus inimväärsele tööle, õiglase rahastamise säästvate ja kohaste mehhanismide kaudu ning sotsiaalkaitse süsteemide tõhusa toimimise (ja laiema ulatuse) kaudu; rõhutab, et määruse (EÜ) nr 1905/2006 artikli 5 lõike 2 punktis c mainitakse inimväärset tööd kui keskendumist nõudvat valdkonda; kutsub komisjoni üles kasutama nimetatud sätteid aktiivselt oma arengupoliitikas; kutsub lisaks komisjoni üles kajastama süstemaatiliselt oma jõupingutusi inimväärse töö edendamiseks oma arengupoliitikat ja välisabi rakendamist käsitlevas aastaaruandes;

20. palub komisjonil julgustada ILO põhiliste töönormide ning inimväärse töö tagamise eesmärgi järgimist WTO liikmesriikide kaubanduspoliitikas kui tõhusat eeskirjade kogumit, mida on täiendatud sanktsioonimehhanismiga partnerite suhtes, kes selliseid norme ei kohalda, kehtestades täies mahus üldise soodustussüsteemi (GSP+) menetluse; julgustab ELi kaaluma mehhanismide loomist, mis vastutaksid järelevalve teostamise eest nii Euroopa kui ka rahvusvahelisel tasandil kaubanduse ja inimväärse töö tagamise paralleelse arengu üle;

21. palub komisjonil mitte üksnes toetada, vaid ka, kus võimalik, osaleda rahvusvaheliste rahandusasutuste, ILO, ÜRO ja WTO vahel algatatud dialoogides, mis käsitlevad nende majanduskasvu, investeeringute, kaubanduse ja inimväärse tööga seotud strateegiate vastastikust täiendavust ja kooskõla;

22. kutsub komisjoni üles võtma kaubandussoodustuste määramisel arvesse, näiteks stabiilsuse ja kasvu pakti alusel, abisaavate riikide vastavust inimväärse töö tagamist kaitsvatele rahvusvahelistele töönormidele, nii et riigid, mis ei vasta neile põhinormidele, ei saaks kasu ELi kaubandussoodustustest;

23. rõhutab vajadust WTO, ÜRO kaubandus- ja arengukonverentsi, ILO ja teiste rahvusvaheliste organisatsioonide vahelise tõhusama koostöö järele, mis puudutab nende tegevuspõhimõtete täiendavust; on seisukohal, et võetavate meetmete ühtsus on inimväärse töö tagamisel ja selle teostamise garanteerimisel oluline; teeb ettepaneku määrata ILOle vaatleja staatus WTOs; pöördub WTO muude liikmete parlamentide poole, et paluda neilt nimetatud nõude toetamist;

24. nõuab, et komisjon teeks ettepaneku kaubandus- ja inimväärse töö komisjoni loomiseks WTO raames, tuginedes kaubandus- ja keskkonnakomisjoni näitele;

25. juhib tähelepanu, et ILO põhimäärus võimaldab kasutada kaubandussanktsioone ühe riigi vastu rahvusvaheliste sotsiaalsete konventsioonide mittejärgimise korral ja nõuab WTOlt ILO otsuste järgimist rahvusvaheliste institutsioonide tegevuse ühtsuse nimel;

26. teeb ettepaneku lubada ILOl esitada ekspertide aruandeid (ametlikke toetusavaldusi) WTO komisjonidele ning apellatsioonikogule vastavatel juhtudel, kui vaidluses on kõne all rahvusvaheliste konventsioonide rikkumine ning kus on vaja võtta arvesse ILO otsuseid;

27. teeb ettepaneku, et neil juhtudel, kui WTO liikmesriik leiab, et vaidlusi lahendava asutuse otsus asetab kahtluse alla ILO töökonventsioonide järgimist puudutava otsuse, peaks eksisteerima apelleerimise võimalus ILOle, et garanteerida inimväärse töö tagamiseks ühtsus rahvusvahelise kogukonna tegevuses;

28. palub ELil teha rahvusvaheliste töönormide järgimine WTO uute kandidaatriikide liitumisläbirääkimiste üheks aspektiks;

29. nõuab tungivalt, et komisjon muudaks põhiliste töönormide täitmise oma ostu- ja lepingute sõlmimise poliitika eeltingimuseks; palub selleks komisjonil välja töötada tegevuspõhimõtted ning osutada kaubandusalast abi, mis võimaldaks arengumaade väiketootjatel neid norme samal viisil täita;

30. rõhutab vajadust täiendavalt arendada metoodikaid, mis hindavad kaubanduse ja kaubanduslepingute mõju inimväärse töö edendamisele, sealhulgas globaalsetes turustusahelates ja eksportkauba tootmise eritsoonides, ning vajadust tagada kaubanduse säästvuse mõju hindamise tugevdamine ja tõhus ajastamine;

31. palub komisjonil tunnustada ja lisada oma kahe- ja mitmepoolsetesse kaubandusläbirääkimistesse ning säästvuse mõju hindamistesse ILO poolt määratletud töötajate hulgal põhinevad näitajad tööinspektorite arvu kohta: üks inspektor 10000 töötaja kohta turumajandusega tööstusriikides, üks inspektor 20000 töötaja kohta üleminekumajandusega riikides ning üks inspektor 40000 töötaja kohta vähem arenenud riikides;

32. palub komisjonil tagada Cotonou lepingu artikli 50 rakendamine, milles on erisäte kaubandus- ja töönormide kohta ning milles lepinguosalised kinnitavad, et järgivad põhilisi töönorme;

33. palub komisjonil koostöös ÜRO organitega, riiklike ja piirkondlike organisatsioonide, sotsiaalpartnerite ja teiste kodanikuühiskonna osadega paremini koordineerida inimväärse töö tagamise väliskoostööprogramme koos ILO inimväärse töö tagamise riiklike programmide või muude samaväärsete tegevuskavade rakendamisega ning suurendada ühiseid jõupingutusi, et liita inimväärne töö vaesuse vähendamise ja arengustrateegiatesse, sest nad saavad tuua lisaväärtust võitlusesse inimväärse töö tagamise eest; nõuab kõnealuses kontekstis sotsiaalpartnerite ja teiste kodanikuühiskonna osadega tihedat konsulteerimist;

34. nõuab Euroopa Liidult inimväärse töö tagamisele suunatud arenguprogrammi rahastamist ILOga koostöös, pidades eriti silmas inimväärse töö tagamiseks kõige tõhusamate strateegiate määratlemist;

35. rõhutab, et inimväärse töö tagamise suunas tehtavate edusammude huvides on ülioluline, et ELi liikmesriigid täidaksid eesmärki kulutada 0,7% oma RKTst arengumaade abistamisele, arvestades, et majanduskasv ja kindlad sotsiaalsed struktuurid on inimväärse töö tagamisel, eriti arengumaades, olulised eeltingimused;

36. julgustab komisjoni oma tegevuses järgima mitmemõõtmelist lähenemist, mis põhineb inimväärse töö tagamise suuniste neljal sambal: produktiivne ja vabalt valitud töö, tööõigused, sealhulgas peamised töönormid, sotsiaalkaitse ja sotsiaalne dialoog ning soolise mõõtme süvalaiendamine kõigis sammastes; julgustab liikmesriike kaaluma miinimumpalga sisseviimist kui turvavõrku, et vältida inimeste ekspluateerimist ja töötajate vaesust;

37. rõhutab tööhõive ja inimväärse töö arengustrateegiatesse kaasamise toetamise tähtsust; nõuab inimväärse töö tööhõivealaste ja muude aspektide põhjalikuma analüüsi kaasamist vaesuse vähendamise strateegiadokumentidesse, majanduskoostöö lepingutesse, riikide strateegiadokumentidesse ja mitmeaastastesse näidisprogrammidesse; rõhutab selles kontekstis konsulteerimise tähtsust kõigi asjaomaste sidusrühmadega, kaasa arvatud organiseerunud tööandjate, ametiühingute ja töötajatega ning erasektori ja kodanikuühiskonnaga kõige laiemas mõistes;

38. nõuab tööhõiveministeeriumide, tööandjate ühenduste ja töötajate organisatsioonide tugevdamist ja nende süstemaatilisemat lülitamist osalusprotsessi, mis on vaesuse vähendamise strateegiadokumentide, riikide strateegiadokumentide ja mitmeaastaste näidisprogrammide kavandamise ja rakendamise aluseks; usub, et nimetatud eesmärgil tuleb parandada nende koostööd majandus- ja rahandusministritega ning vastavate rahvusvaheliste rahandus- ja majandusinstitutsioonidega nagu Bretton Woodsi institutsioonid, Euroopa Investeerimispank ja WTO; kutsub kõiki pooli üles tagama, et riikide strateegiadokumendid kavandatakse kõigi poolte osalusel; nõuab tungivalt, et komisjon investeeriks rohkem tehnilise ja institutsioonilise suutlikkuse tõstmisse ning hõlbustaks selliste meetmete võtmist, mis juurutaksid inimväärset tööd riikide strateegiadokumentides;

39. rõhutab eelkõige vajadust riikide inimväärse töö programmide või samaväärse kava järele, mis töötataks välja sotsiaalpartnerite organisatsioonide ja teiste asjaomaste sidusrühmade osalusel ja mille eesmärk oleks tagada inimväärne töö kõigile arengukoostöö kaudu - kaasa arvatud poliitiline dialoog majanduspoliitika ja valitsemise, eelarvetoetuse meetmete ja suutlikkuse, eriti institutsioonilise suutlikkuse tõstmise mõjude kohta tööhõivele -, mis on hästi kooskõlastatud ja ühtlustatud komisjoni, liikmesriikide ja teiste rahvusvaheliste arengupartnerite ning asjaomaste osaliste, kaasa arvatud ILO ja teiste ÜRO allasutuste, samuti rahvusvaheliste finantsasutuste vahel;

40. nõuab uusi jõupingutusi, et võidelda inimõiguste ja tööõiguse rikkumiste vastu koos võimalusega välistada arenguriikides tegutsevate hargmaiste ettevõtete osalemine Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide poolt rahastatavates või toetatavates riigihangetes, samuti Euroopa Investeerimispanga ja teiste finantsasutuste määratud ekspordikrediidi garantiides nimetatud õiguste rikkumiste korral; kutsub komisjoni ja liikmesriike üles muutma põhiliste töönormide järgimine kohustuslikuks riigihangete puhul, mida rahastatakse Euroopa Arengufondi kaudu ja muu ühenduse või kahepoolse toetuse abil;

41. palub liikmesriikidel kooskõlastada rohkem jõupingutusi kutseoskuste arendamisel, et koguda ja jagada uutest tehnoloogiatest ja innovatsioonist tulenevat kasu; märgib, et inimväärse töö tagamine saavutatakse läbi majanduskasvu, investeeringute ja ettevõtluse arendamise, koos sotsiaalse vastutustundlikkusega;

42. palub ELi institutsioonidel Lissaboni strateegia ning majanduskasvu ja töökohtade loomise komplekssetes suuniste (2005-2008) kontekstis arendada ja edendada Euroopa ettevõtluskultuuri, mis oleks suunatud üksikisikutele ja eriti noortele, et luua kiiresti arenevad ettevõtted ja saavutada paremini üks inimväärse töö eesmärkidest, nimelt luua rohkem ja paremaid töökohti;

43. palub liikmesriikidel teha inimväärse töö tagamisest oma majandus- ja sotsiaalpoliitika prioriteet, asetades erilist rõhku kvaliteetsete töökohtade loomisele, põhitööõiguste järgimisele kõigi töötajate kategooriate puhul, sotsiaalkaitse tugevdamisele ja sotsiaalse dialoogi edendamisele;

44. palub komisjonil ja liikmesriikidel julgustada tegevusjuhendi vastuvõtmist kui vabatahtlikku algatust ettevõttes või sektori tasandil, mis viitab siseriiklike õigusaktide ja rahvusvahelistele standarditele ning täiendab neid, samuti tegevusjuhendi vastuvõtmist Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsioon (OECD) ja ILO hargmaiste ettevõtete jaoks;

45. soovitab tungivalt liikmesriikidel ja Euroopa Liidul edendada ettevõtete sotsiaalse vastutuse heade tavade kohaldamist kõigi äriettevõtete poolt, kus iganes nad tegutsevad, eesmärgiga luua ohutu, paindlik ja kvaliteetne töökeskkond; julgustab mitmepoolset foorumit ja Euroopa ettevõtete sotsiaalse vastutuse liitu arendama algatusi, mis edendaksid inimväärse töö tagamise kaasamist nende tegevustesse kui ettevõtete sotsiaalse vastutuse tähtsat elementi;

46. kutsub liikmesriike ja komisjoni kui tööandjaid arenguriikides üles võtma arvesse inimväärse töö põhimõtet, vastavalt ILO soovitusele 135, mis käsitleb palga alammäära kinnitamist, pidades eriti silmas arenguriike;

47. tervitab ÜRO organisatsioonide panust inimväärse töö tagamisse, nagu näiteks ÜRO Inimõiguste Ülemvoliniku algatus teha kaasettekanne inimõiguste kohta riikidevahelistes korporatsioonides;

48. rõhutab hargmaiseid ettevõtteid ja sotsiaalpoliitikat puudutava ILO kolmepoolse deklaratsiooni edendamise tähtsust;

49. ergutab ettevõtteid kohaldama vastutustundlikku ja mittediskrimineerivat töölevõtmise korda ja kutsealase arengu poliitikat, et suurendada naiste ja puudega isikute hõivet tööturul;

50. soovitab ettevõtetel võtta meetmeid, mis soodustavad naiste suuremat osalust ja paremat esindatust sotsiaalses dialoogis osalevates institutsioonides, mis on inimväärse töö mõiste strateegiline eesmärk;

51. kutsub komisjoni koostöös sotsiaalpartnerite ja ILOga julgustama naisettevõtjaid arengukoostöö raames asutama ja arendama ettevõtteid nii Euroopa Liidus kui ka väljaspool selle piire;

52. palub liikmesriikidel tagada, et Euroopa Liidus ja sellest väljaspool tegutsevad ettevõtted pakuksid paremat teavet ja konsultatsioone töötajate esindajatega osana laiemast käimasolevast sotsiaalsest dialoogist, teavitades ja nõustades töötajaid nende töö ja töötingimustega seotud küsimustes; palub komisjonil, liikmesriikidel ja sotsiaalpartneritel tunnustada, et kõrged töötervishoiu ja tööohutuse standardid kujutavad endast peamist inimõigust;

53. rõhutab sotsiaalse dialoogi tähtsust liikmesriikide rakendatavate inimväärse töö tagamise riiklike programmide koostamisel ning palub neil viia läbi tõeline sotsiaalpartnerite konsultatsioon;

54. rõhutab, et sotsiaalpartnerid on inimväärse töö tagamise suuniste tõhusa rakendamise seisukohast üliolulised ning nad tuleks seepärast aktiivselt kaasata, vähemalt aruteluprotsessi kaudu, inimväärse töö tagamist toetavate algatuste rakendamisse;

55. tervitab Euroopa sotsiaalpartnerite läbirääkimisi tööalast ahistamist ja töövägivalda käsitleva raamistiku üle, mis oleks näiteks inimväärse töö tagamise edendamisel Euroopas; palub komisjonil julgustada sotsiaalpartnereid kõnealuseid läbirääkimisi edukalt lõpule viima;

56. rõhutab, et Euroopa sotsiaalmeetmete kava, Lissaboni strateegia (sealhulgas riiklikud reformiprogrammid) ning suuremad jõupingutused ratifitseerida ja kohaldada ILO poolt ajakohaste konventsioonide hulka liigitatud rahvusvahelisi töökonventsioone moodustavad ELi inimväärse töö tagamise tegevuskava;

57. palub liikmesriikidel rakendada tõhusat, ennetavat ja kaitsvat poliitikat ja programme, et suurendada tööinspektsiooniametite arvu, kvaliteeti ja pädevusi ning vahendeid kooskõlas ühenduse õigusaktidega ja ILO konventsioonidega, et jõustada töötervishoiu ja tööohutuse, töötingimuste ja teisi sotsiaalseid õigusakte;

58. soovitab tihedamat koostööd seoses heade tavade vahetamise arendamisega ühenduse tasandil riiklike tööinspektsiooni teenuste hulgas, et soodustada inimväärse töö tagamise edendamist; palub liikmesriikidel tööinspektsiooni eest vastutavatele ametiasutustele anda rohkem üldvahendeid nende ülesannete elluviimiseks, et tagada riikliku tööõigusalase seadusandluse kohaldamine praktikas, mitte sellest kõrvale hoidmine;

59. palub komisjonil ja liikmesriikidel tagada, et uued töövormid oleksid samuti olemasoleva õigusega kaitstud, ja kaaluda uusi õiguslikke vahendeid, mida saab uute töövormide suhtes paindlikult kohaldada, et kõigile töötajatele oleks tagatud võrdsel tasemel kaitse;

60. tunnistab noorte tööhõive võrgustiku töö tähtsust ja ILO inimväärse töö tagamise foorumit kui kogemuste vahetamise, toetuse ja ülevaatuse mehhanismi; palub komisjonil koos ILOga toetada käesolevate võrgustike arendamist ELi partnerriikides kui viisi rakendada globaalse tööhõive tegevuskava;

61. palub liikmesriikidel tagada noortele haridus kui tõhus strateegia sotsiaalse tõrjutuse ja vaesuse vältimiseks ning arendada nende tööhõive võimalusi, kasutades olemasolevaid mehhanisme, nagu Euroguidance võrgustik, mis aitab paremini mõista töövõimalusi Euroopas; palub lisaks liikmesriikidel lihtsustada edukat siirdumist tööturule ja parandada juurdepääsu tööle kutseorientatsiooni kavade kaudu, tagades kooskõla elutsüklil ja põlvkondadevahelisusel põhineva lähenemisega;

62. palub liikmesriikidel laiendada investeeringuid info- ja sidetehnoloogia jaoks vajaminevasse infrastruktuuri ning noorte harimisse ja koolitamisse koos jagatud investeeringutega nii avaliku kui ka erasektori poolt;

63. palub liikmesriikidel ühenduse poliitika rakendamisel üldistada ja laiendada juurdepääsu elukestva õppe võimalustele, seda ka geograafiliselt kõrvalistel aladel ja maapiirkondades ning rakendada vastavalt kohalikele oludele vastu võetud erimeetmeid, et tagada muutuvas töökeskkonnas kõigile tööhõive;

64. palub liikmesriikidel nende haridussüsteemides läbi viia asjakohased reformid ja tagada kõigile juurdepääs kvaliteetsele haridusele;

65. palub komisjonil ja liikmesriikidel kaasata sooline ja arengumõõde kõikidesse inimväärse töö tagamist edendavatesse strateegiatesse ja programmidesse ning palub liikmesriikidel tagada võrdsed võimalused meestele ja naistele inimväärseks tööks, mitte ainult töö saamise või edendamise vaatenurgast, vaid ka palgataseme suhtes;

66. palub komisjonil ja liikmesriikidel võtta vajalikud meetmed, et tagada ühitamine töö-, era- ja perekonnaelu vahel, pidades silmas naiste tööturul osalemise suurendamist, ning uurida ja kõrvaldada põhjused, mis võiksid õõnestada selliste meetmete tõhusust;

67. soovitab uurida võimalusi muuta vastuvõetavaks ka tööd, mida praegu peetakse veel liiga rasketeks või ebaväärikateks (koduabilise töö, pereteenused, eakate hooldamine, isikuteenused jne);

68. palub komisjonil ja liikmesriikidel parandada meetmeid, et võimaldada kõigil töötajatel saavutada parem tasakaal töö- ja perekonnaelu vahel, võttes arvesse, et pikad tööpäevad, stress ja kindlusetus töö suhtes ohustavad perekonnaelu, mis on meie ühiskonna tähtis alusmüür;

69. palub komisjonil ja liikmesriikidel teha koostööd valitsusväliste organisatsioonide, ametiühingute, naiste organisatsioonide ja võrgustikega arengumaades naistele majanduslike ja sotsiaalsete õiguste tagamiseks ning edendada kõigil tasanditel inimväärse töö tagamist;

70. tervitab komisjoni teatises inimväärse töö kohta teatavaks tehtud algatust toetada jõupingutusi, et parandada OECD konsulteerimismudeli sotsiaalpartnerite ja teiste kodanikuühiskonna gruppide paremat juhtimisse kaasamist maailma tasandil;

71. palub liikmesriikidel vastu võtta riiklikke strateegiaid, et edendada töötajate võrdseid võimalusi ja kohtlemist, vaatamata nende vanusele või soole; palub liikmesriikidel võtta meeteid, et ennetada eakate töötajate ja naistevastast diskrimineerimist;

72. rõhutab, et inimväärse töö edendamise eesmärk on saavutada üleüldine elu- ja töötingimuste paranemine kõigile, ja sisaldab sel eesmärgil toetust mitteametliku sektori integreerimiseks põhimajandusse;

73. palub komisjonil ja liikmesriikidel toetada ja edendada õigusloomega seotud ja strateegilisi algatusi ning tegevusi puudega inimeste mittediskrimineerimiseks ja nendele võrdsete võimaluste tagamiseks kutseõppel ja töökohal, sealhulgas toetada arengumaades töökohtade kohandamist puudega inimeste vajadustele;

74. palub komisjonil julgustada liikmesriike kasutama avatud koordineerimismeetodit sotsiaalkaitse vallas, et väärtustada erinevaid sotsiaalseid süsteeme; sel eesmärgil ja vastavalt uuendatud Lissaboni strateegiale, et parandada Euroopa töötajate paindlikkust ja liikuvust ning sotsiaalset ühtekuuluvust Euroopa Liidus, peab vajalikuks püüelda pensioniskeemide suurema ühtlustamise poole, peamiselt teenuste osutamise suhtes nendel juhtudel, kui inimesed on töötanud erinevates liikmesriikides, eriti seetõttu, et see ei ole mitte ainult tõsine takistus töötajate vabale liikumisele, vaid ka finantsteenuste ühtse turu toimimisele;

75. märgib, et teatud religioonil või rassil põhinev vähemuste marginaliseerumine takistab inimväärse töö tagamise saavutamist kõigile ELis, ja palub seepärast kõigil liikmesriikidel, kes veel ei ole seda teinud, viia lõpule nõukogu direktiivi 2000/43/EÜ, millega rakendatakse võrdse kohtlemise põhimõte sõltumata isikute rassilisest või etnilisest päritolust [9], ülevõtmine;

76. rahvusvahelisele tööjõu migratsioonile järjepideva lähenemisviisi raames tervitab liikmesriikide tahet ratifitseerida rahvusvaheline konventsioon kõikide võõrtöötajate ja nende pereliikmete õiguste kaitse kohta, samuti ILO konventsioonid nr 97 ja 143;

77. palub liikmesriikidel leppida kokku ühises sunniviisilise töö ja haavatavuse ärakasutamise standardmääratluses, et vähendada ebaselgust ja eelarvamusi kohtuotsuste puhul;

78. märgib, et mõningaid ELi kodanikke, kes kasutavad oma õigust vabalt liikuda, ohustab sattumine halbadesse töötingimustesse, ning palub komisjonil ja liikmesriikidel võtta vastu strateegiaid, et jälgida ELisiseste sisserändajate kogemusi tööturul ja võtta meetmeid, et kõrvaldada ekspluateerivad töötavad;

79. palub komisjonil ja ühenduse delegatsioonidel edendada partnerriikides aktiivselt inimväärse töö tagamise suuniste, inimväärse töö riiklike programmide ja inimväärse töö piirkondlike programmide lisamist riikide strateegiadokumentidesse, piirkondlikesse strateegiadokumentidesse, riiklikesse tegevuskavadesse ja teistesse ELi arengukoostööpoliitika planeerimisvahenditesse;

80. tervitab komisjoni kavatsust laiendada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. detsembri 2005. aasta määruse (EÜ) nr 2110/2005 ühenduse välisabi kättesaadavuse kohta [10] sätet põhiliste töönormide järgimise kohta Euroopa arengufondi kaudu rahastatud lepingutele;

81. palub komisjonil eraldada piisavad vahendid oma teatises inimestesse investeerimise kohta inimväärse töö tagamise edendamiseks tehtud ettepanekute rakendamiseks;

82. tunneb heameelt, et komisjoni teatises inimestesse investeerimise kohta peetakse tähtsaks inimväärse töö tagamise suuniste rakendamist ELi partnerriikides; tervitab, et programmis tunnustatakse selget seost inimväärse töö ja sotsiaalkaitse vahel; kutsub komisjoni üles eraldama piisavalt rahalisi vahendeid inimväärse töö edendamiseks inimestesse investeerimise alase teemaprogrammi raames;

83. tervitab uut integreeritud laste õiguste strateegiat, millest teavitati komisjoni teatises "Euroopa Liidu lapse õiguste strateegia väljatöötamine" (KOM(2006)0367), ja tuletab meelde, et laste töö kasutamise keelustamist, nagu see on määratletud ILO sunniviisilise töö vastastes konventsioonides nr 138 ja 182, tuleb süvalaiendada riiklikesse ja rahvusvahelistesse meetmetesse;

84. palub liikmesriikidel võtta vastu strateegiad, mis on kooskõlas ühiste aluspõhimõtetega kolmandate riikide kodanike integreerimisel ELi;

85. tervitab komisjoni kavatsust koostada oma teatise inimväärse töö tagamise kohta järelmeetmete aruanne aastaks 2008, mis peaks sisaldama analüüsi ja hindamist selle kohta, kuidas liikmesriigid on ratifitseerinud ja rakendanud ILO konventsioone, mis on seotud tööhõivepoliitika, töötervishoiu ja tööohutuse, emaduse kaitse ning võõrtöötajate õigustega; nõuab, et käesolev aruanne sisaldaks inimväärse töö tegevusprogrammi, mis hõlmaks nii koostööd ELis kui ka jõupingutusi rahvusvahelisel tasandil;

86. tervitab komisjoni jõupingutusi parandada analüüsimeetodeid ja arendada asjakohaseid näitajaid, mis on seotud inimväärse töö tagamise suuniste rakendamisega;

87. tervitab ministrite deklaratsiooni soovitust, mis võeti vastu ÜRO Majandus- ja Sotsiaalnõukogus 5. juulil 2006, mille kohaselt tuleks inimväärse töö tagamise suuniseid arendada täiel kiirusel, et saavutada konkreetsed tulemused aastaks 2015;

88. palub komisjonil esitada Euroopa Parlamendile konkreetsed arvud, millest ilmneks, kuidas inimväärse töö tagamist ja sellega seotud küsimusi finantseeritakse, et rahastamise seisukohalt paremini hinnata poliitilist pühendumist;

89. teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev resolutsioon nõukogule, komisjonile ning liikmesriikide valitsustele ja parlamentidele.

[1] ELT C 93, 27.4.2007, lk 38.

[2] ELT C 271 E, 12.11.2003, lk 598.

[3] ELT C 46, 24.2.2006, lk 1.

[4] ELT C 300 E, 11.12.2003, lk 290.

[5] EÜT L 317, 15.12.2000, lk 3.

[6] ELT L 378, 27.12.2006, lk 41.

[7] ELT L 386, 29.12.2006, lk 1.

[8] ELT L 169, 30.6.2005, lk 1.

[9] EÜT L 180, 19.7.2000, lk 22.

[10] ELT L 344, 27.12.2005, lk 1.

--------------------------------------------------