Tootespetsifikaadi olulise muudatuse heakskiitmise taotluse avaldamine vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1151/2012 (põllumajandustoodete ja toidu kvaliteedikavade kohta) artikli 50 lõike 2 punktile b

(2021/C 392/07)

Vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1151/2012 (1) artiklile 51 annab käesoleva dokumendi avaldamine õiguse esitada muutmistaotluse suhtes vastuväiteid kolme kuu jooksul alates käesoleva dokumendi avaldamise kuupäevast.

GARANTEERITUD TRADITSIOONILISE TOOTE SPETSIFIKAADI OLULISE MUUDATUSE HEAKSKIITMISE TAOTLUS

Muudatuse heakskiitmise taotlus kooskõlas määruse (EL) nr 1151/2012 artikli 53 lõike 2 esimese lõiguga.

„SCHAF-HEUMILCH“/„SHEEP’S HAYMILK“/„LATTE FIENO DI PECORA“/„LAIT DE FOIN DE BREBIS“/„LECHE DE HENO DE OVEJA“

ELi nr: TSG-AT-2289-AM01 – 25. veebruar 2021

1. Taotlejate rühm ja õigustatud huvi

Rühma nimi: ARGE Heumilch Österreich Aadress: Grabenweg 68 6020 Innsbruck AUSTRIA Telefon: +43 512345245 E-posti aadress: office@heumilch.at

Avaldus rühma õigustatud huvi kohta:

muutmistaotluse esitab tootjarühm, kes esitas nimetuse „Sheep’s Haymilk“ (heinasöödal lamba piim) registreerimise taotluse.

Nimetuse „Sheep’s Haymilk“ märkimine nende riikide keeltes, kus toodet „Sheep’s Haymilk“ on traditsiooniliselt toodetud, osutab seotusele traditsioonilise tootmismeetodi ja garanteeritud traditsioonilise tootega. See aitab tugevdada kaitstud nimetust „Sheep’s Haymilk“, mis on kasulik ka taotlejate rühmale.

2. Liikmesriik või kolmas riik

Austria

3. Tootespetsifikaadi osa, mida muutmine hõlmab

☒ Toote nimetus

☐ Toote kirjeldus

☒ Tootmismeetod

☐ Muu (täpsustada)

4. Muudatus(t)e liik

☒ Registreeritud GTT tootespetsifikaadi muudatus, mis on määruse (EL) nr 1151/2012 artikli 53 lõike 2 neljanda lõigu kohaselt oluline.

5. Muudatused

5.1. Toote „Sheep’s Haymilk“ sloveenikeelse nimetuse lisamine

Punktis „1. Registreeritav(ad) nimetus(ed)“ lisatakse toote „Sheep’s Haymilk“ sloveenikeelne nimetus koos nimetustega vastavates keeltes (de, en, it, fr, es, sl):

„Schaf-Heumilch“ (de) / „Sheep’s Haymilk“ (en) / „Latte fieno di pecora“ (it) / „Lait de foin de brebis“ (fr) / „Leche de heno de oveja“ (es) / „Ovčje seneno mleko“ (sl)

Põhjendus: kuna toodet „Sheep’s Haymilk“ toodetakse Sloveenias tootespetsifikaadis sätestatud traditsioonilise tootmismeetodi kohaselt, tuleks kaitsta ka sloveenikeelset nimetust. Vastavate keelte märkimine selgitab, millistes keeltes on nimetus GTT-na kaitstud.

5.2. Kartuli lisamine keelatud söödaliikide hulka

Punktis „4.2. Punktis 1 esitatud nimetusega toote tootmismeetodi kirjeldus, mida tootjad peavad järgima“, osa „Keelatud sööt“ viiendasse taandesse lisatakse sõna „kartulid“.

Osa „Keelatud sööt“ viienda taande lause „Loomi on keelatud sööta aia- ja puuviljajäätmete või uureaga.“ kõlab nüüd järgnevalt:

„- Loomi on keelatud sööta aia- ja puuviljajäätmete, kartulite või uureaga.“

Põhjendus: kartulit ei ole enamasti kunagi heinasöödal lamba piima tootmisel söödaks kasutatud ega kasutada lubatud. Asjaolu, et neid spetsifikaadis konkreetselt ei mainitud, oli lihtsalt autoripoolne tähelepanematus, mis tuleb nüüd parandada.

GARANTEERITUD TRADITSIOONILISE TOOTE SPETSIFIKAAT

„SCHAF-HEUMILCH“/„SHEEP’S HAYMILK“/„LATTE FIENO DI PECORA“/„LAIT DE FOIN DE BREBIS“/„LECHE DE HENO DE OVEJA“/„OVČJE SENENO MLEKO“

ELi nr: TSG-AT-2289-AM01 – 25. veebruar 2021

„Austria“

1. Nimetus(ed)

„Schaf-Heumilch“ / „Sheep’s Haymilk“ / „Latte fieno di pecora“ / „Lait de foin de brebis“ / „Leche de heno de oveja“ / „Ovčje seneno mleko“

2. Toote liik

Klass 1.4. Muud loomse päritoluga tooted (munad, mesi, mitmesugused piimatooted (v.a või) jne)

3. Registreerimise alused

3.1. Kas toode:

☒ on toodetud või töödeldud sellele tootele või toidule eriomasel traditsioonilisel viisil;

☐ on toodetud traditsiooniliselt kasutatavatest toor- või koostisainetest.

Heinasöödapõhise mahepiima tootmine on piimatootmise kõige algsem viis. Kõnealust piima saadakse traditsiooniliste jätkusuutlike piimatootmisettevõtete loomadelt. Oluline erinevus standardpiima ja mahepiima traditsioonilise olemuse vahel peitub asjaolus, et mahepiima kui piimatootmise kõige algsema viisi puhul ei söödeta loomi kääritatud söödaga. Alates 1960. aastatest kasutati loomakasvatuses põllumajanduse industrialiseerimisega kaasnenud mehhaniseerimise tõttu üha rohkem silo (kääritatud sööt), mistõttu vähenes heina söödana kasutamine. Peale selle keelustati õigusaktidega sellised loomad ja sööt, mis kehtivate õigusaktide kohaselt määratletakse geneetiliselt muundatuna. Söötmine on kohandatud vastavalt aastaaegadele: haljassöödaperioodil saavad loomad värskeid hein- ja rohttaimi ning heina, kuid ka punkti 4.2 kohaselt lubatud sööta; talvisel söödaperioodil saavad nad heina ja punkti 4.2 kohaselt lubatud sööta.

3.2. Kas nimetus:

☐ on traditsiooniliselt kasutusel asjaomase toote kohta;

☒ väljendab toote traditsioonilist iseloomu või eripära.

Lammas on üks vanimaid kodustatud loomi maailmas. Juba varasel kiviajal said inimesed lammastelt liha, piima, karusnahka ja villa. Lambakasvatus sai suure tõenäosusega alguse Edela-Aasia steppidest ning levis Kesk-Euroopasse Pärsia ja Balkani kaudu. Alpi piirkonnad on läbi aja lambakasvatuseks sobinud. Alates 18. sajandi keskpaigast on Tiroolis valdavalt kasutatud intensiivse loomakasvatuse erivormi Schwaigen. Sõna „Schwaig“ on pärit keskülem saksa keelest ja tähistab Alpi piirkonna konkreetset asula- ja eelkõige majandamisvormi. Sageli rajasid maaomanikud ise väikesed talud (Schwaighof) alaliste asulatena veise- ja lambakarjakasvatuse eesmärgil. Sellised asulad on Tirooli piirkonnas olemas olnud alates 12. sajandist. Hiljem kasutati mõistet „Schwaige“ mõnikord ainult suvekuudel haritavate mägikarjamaade tähistamiseks. Alpi piimatootja nimetus on ka „Schwaiger“ või „Schwaigerin“. Kuni 14. sajandi lõpuni tegelesid Tirooli talud peamiselt lambakasvatusega. Lammaste kasvatamine avaratel alpiniitudel on seetõttu Tiroolis sadade aastate pikkune traditsioon.

14.–19. sajandil kadus suurem osa Austria lambakasvatusest ja asendus järk-järgult seakasvatusega. Tänapäeval muutuvad lambad piima- ja lihatootmisvaldkonna jaoks üha olulisemaks.

4. Kirjeldus

4.1. Selle toote kirjeldus, mida punktis 1 esitatud nimetus tähistab, sh selle peamised füüsikalised, keemilised, mikrobioloogilised ja organoleptilised omadused, mis näitavad toote eripära (määruse artikli 7 lõige 2)

Lambapiim vastavalt kehtivatele õigusaktidele.

4.2. Punktis 1 esitatud nimetusega toote tootmismeetodi kirjeldus, mida tootjad peavad järgima, sealhulgas asjakohasel juhul tooraine või kasutatavate koostisainete laad ja omadused, ning toote valmistamisviisi kirjeldus (määruse artikli 7 lõige 2)

Heinasöödal lamba piima („Sheep’s Haymilk“) toodetakse vastavalt traditsioonilistele tootmistingimustele kooskõlas mahepiima tootmist reguleeriva määrusega („Heumilchregulativ“). Sellise mahepiima tootmist iseloomustab peamiselt see, et on keelatud kasutada kääritatud sööta (nt silo) ning selliseid loomi ja sööta, mida kehtivate õigusaktide kohaselt määratletakse geneetiliselt muundatuna.

Mahepiima tootmist reguleeriv määrus

Heinasöödal lamba piim on uttedelt saadud lambapiim, mille on tootnud piimatootjad, kes on kohustunud järgima järgmisi kriteeriume. Keelatud on kasutada loomi või sööta, mida kehtivate õigusaktide kohaselt määratletakse geneetiliselt muundatuna.

Kogu põllumajandusettevõtet majandatakse mahepiima tootmiskorra kohaselt.

Sööda lubatud liigid

— Haljassöödaperioodil söödetakse loomi peamiselt värskete heintaimede, liblikõieliste ja rohttaimedega ning talveperioodil heinaga.

— Täiendava koresöödana on määratletud ja lubatud: valmimata rapsiseemned, haljasmais, haljasrukis, söödapeet, heina-, lutserni- ja maisigraanulid.

— Aastases kuivsöödaratsioonis peab koresööda osa olema vähemalt 75 %.

— Tavapäraselt turustataval viisil ning mineraalainetega segudes (kliid, graanulid jne) on teraviljadest lubatud nisu, oder, kaer, tritikale, rukis ja mais.

— Söödana võib kasutada ka põlduba, söödahernest, õlikultuure ning ekstraktsioonijahu või -kooki.

Keelatud sööt

— Keelatud on sööda järgmised liigid: silo (kääritatud sööt), niiske hein ja kääritatud hein.

— Keelatud on loomi sööta õlletehastest, viinaköökidest, mahlavabrikutest saadud kõrvalsaaduste või toiduainetetööstuse muude kõrvalsaadustega, nagu märg õlleraba või märjad pressimisjääkide lõigud. Erandiks on suhkrutootmise kõrvalsaadusena saadud kuivad lõigud ja melass ning teraviljatöötlemisel saadud valgurikas kuivsööt.

— Lakteerivaid loomi ei tohi sööta ühegi leotatud söödaga.

— Loomi on keelatud sööta loomset päritolu söödaga, v.a noorloomadele antav piim ja vadak.

— Loomi on keelatud sööta aia- ja puuviljajäätmete, kartulite või uureaga.

Väetamise eeskirjad

— Piimatootja kogu põllumajanduslikult kasutataval maa-alal on keelatud kasutada reoveesetteid, reoveesetetest tooteid ja asulate jäätmekäitluskohtadest saadud komposti (v.a haljaskompost).

— Kui piimatarnija põllumajanduslikult kasutatavale maa-alale on laotatud sõnnikut, peab ta vähemalt kolm nädalat ootama, enne kui tohib seal lehmi karjatada.

Keemiliste lisaainete kasutamine

— Loomakasvatusettevõtte kõigil rohumaadel on põllumajandusnõustajate juhendamisel lubatud kasutada vaid valitud sünteetilis-keemilisi pestitsiide ja tegelda tõrjega konkreetsetel kohtadel.

— Kärbsevastast pihustamist võib piimakarjalautades teha üksnes sel ajal, kui piimalambad seal ei viibi.

Tarnekeeld

— Piima võib heinasöödal lamba piimana hakata tarnima kõige varem kümme päeva pärast ute poegimist.

— Siloga (kääritatud sööt) söödetud lammaste puhul peab ooteaeg olema vähemalt 14 päeva.

— Alpides karjatatavaid loomi, keda on laudas söödetud siloga (kääritatud sööt), tuleb 14 päeva enne alpiaasale ajamist sööta silovaba söödaga või tohib alles 14 päeva pärast karjamaale (mis kuulub heinasöödal lamba piima tarnijale) jõudmist määratleda piima mahepiimana. Alpiaasal ei tohi silo toota ega sellega loomi sööta.

Geneetiliselt muundatud toiduainete või sööda keeld

— Selleks et säilitada heinasöödal lamba piima traditsioonilist tootmist, ei tohi kasutada loomi või sööta, mida kehtivate õigusaktide kohaselt määratletakse geneetiliselt muundatuna.

Muud nõuded

— Keelatud on silo (kääritatud sööt) tootmine ja ladustamine loomakasvatusettevõttes.

— Keelatud on mis tahes liiki kilesse mässitud heinapallide tootmine või ladustamine loomakasvatusettevõttes.

— Keelatud on märja või kääritatud heina tootmine loomakasvatusettevõttes.

4.3. Nende peamiste elementide kirjeldus, mis määravad kindlaks toote traditsioonilised omadused (määruse artikli 7 lõige 2)

Mahepiima traditsiooniline olemus peitub asjaolus, et mahepiima kui piimatootmise kõige algsema viisi puhul ei söödeta loomi kääritatud söödaga. Alates 1960. aastatest kasutati loomakasvatuses põllumajanduse industrialiseerimisega kaasnenud mehhaniseerimise tõttu üha rohkem silo (kääritatud sööt), mistõttu vähenes heina söödana kasutamine.

Karjakasvatus seisnes ühelt poolt loomade karjamaadel karjatamises ja teiselt poolt niitudel rohu ja heina tootmises. Kirjalike andmete kohaselt koristatakse alates 13. sajandist Tiroolis heina – või heina ja haljassööta – tavaliselt vähemalt kaks korda aastas (fenum primum et secundum). (Stolz, O., Rechtsgeschichte des Bauernstandes und der Landwirtschaft in Tirol und Vorarlberg (Tirooli ja Vorarlbergi põllumajandustootjate ja põllumajanduse õigusajalugu), 1949.)

Salzburgi peapiiskopkonna kinnistusraamat sisaldab väga üksikasjalikku teavet kariloomade arvu kohta Schwaig-asulates ja kogu muu peapiiskopkonnale kuuluva vara kohta Zilleri orus 1607. aastal. Täpsemalt on iga üksiku eraomandis oleva maatüki üksikasjaliku kirjelduse lõpus avaldus, mis kõlab järgmiselt: „Talvel mahutab nii-ja-nii-palju hobuseid, veiseid, lambaid või kitsi“. Alpi loomakasvatajatel oli talvel vähem kariloomi kui suvel, kui sai kasutada karjamaad. Pole kahtlust, et Schwaig-asulates karjatati loomi intensiivselt külakarjamaadel ja need olid kariloomade peamine söödaallikas. Veelgi varasemast perioodist, täpsemalt 13. ja 14. sajandist, on dokumenteeritud tõendeid selle kohta, et alpi piimatalude (Schwaighof) alla kuulusid niidud ja põllud, aga ka karjamaad ja alpi rohumaad. See tähendab, et rohu ja heina tootmine toimus alpi piimataludes juba varaseimatel perioodidel. Taludest mõnevõrra eemal asuvad mäestikud, mis kuuluvad samuti Schwaig-asulatele. Need mäestikud koosnevad traditsiooniliselt karjamaadest, kus kariloomi karjatatakse mõni nädal kevadel ja sügisel ning mida ülejäänud aasta jooksul kasutatakse heina tegemiseks. Erinevate karjamaade hulgas on need mägi- või kõrgniidud eriti iseloomulikud Alpidele. Neil niitudel niidetakse heina kõige rohkem üks kord aastas ja mõnel pool üks kord kahe kuni nelja aasta jooksul. Sealt saadava heina kogus on väike, kuid see on väga lõhnav ja toitev. (Stolz, O., Die Schwaighöfe in Tirol (Schwaighof-talud Tiroolis), 1930.)

Heina jaoks peab olema heinasara. Heinavaru tuleb säilitada järgmise kevadeni, sest sageli juhtub nii, et varsti pärast kariloomade alpiniitudele ajamist hakkab lund sadama. (Trientl, A., Die Landwirtschaft in den Gebirgsländern (Põllumajandus mägistes riikides), 1892.)

(1) ELT L 343, 14.12.2012, lk 1.