Ameti tõrjevõimekuse teine arengusuund on olnud seadmete tugiteenuse programmi rakendamine. Programmi eesmärk on muuta EMSA reostustõrjevahendite valik mitmekesisemaks, pakkudes spetsiaalseid eraldiseisvaid seadmeid. 2016. aastast alates on Põhjameres ja Läänemeres loodud kahes kohas selliste seadmete varud.

Pärast nafta- ja gaasirajatiste reostuse tõrjumise volituste laiendamist 2013. aastal viis amet oma laevastiku tõrjevõimekuse kõrgemale tasemele. Seda tehti peamiselt teatava dispergentide pihustamise võimekuse lisamisega tõrjevahenditele piirkondades, kus rannikuriigid lubavad sellist tõrjemeetodit kasutada, või suurendades laevade võimekust tulla toime auruses ja plahvatusohtlikus atmosfääris. EMSA on teinud kättesaadavaks dispergendivarud ja dispergentide merel pihustamise süsteemid, mis on peamiselt ette nähtud kasutamiseks nafta- ja gaasirajatiste põhjustatud suure reostuse tõrjel, kuid mida võib kasutada ka laevadest lähtuva reostuse puhul.

Alates 2005. aastast on iga-aastaste hankemenetluste abil ehitatud ja hooldatud EMSA naftareostustõrje valvelaevade võrgustikku. See teenus rajaneb selliste kaubalaevade pikaajalisel prahtimisel, mis on kohandatud vajaduse korral naftareostustõrjelaevadena töötamiseks. Sel ajal, kui laevadega ei ole vaja reostust tõrjuda, tegeletakse tavalise kaubandusliku tegevusega, tingimusel et laevad jäävad 24-tunnise teekonna raadiusse, mis võimaldab neil hädaolukorras kiiresti sekkuda. Teenus täiendab riikide ja piirkondade tasandil juba kasutusele võetud ressursse ja vahendeid.

Siiski on mitmed vahejuhtumid, näiteks tankeri Agia Zoni II uppumine Kreeka vetes 2017. aasta septembris, näidanud, et asjakohane on säilitada mitmekülgne ja tõhus naftareostuse tõrjumise võimekus. Samuti on tõendeid selle kohta, et naftatranspordi ning nafta ja gaasiga seotud avameretegevusega kaasnevad endiselt riskid, samal ajal kasvab meretranspordi maht ning uurimiseesmärgil tehtavate puurimistööde ja kaevandamise ulatus.

Viimastel aastatel ei ole ELi vetes ühtegi sellist suurt katastroofi olnud peamiselt ennetamise ja ohutuse alal saavutatud edu tõttu, mis on erasektori sidusrühmade, riikide meresõiduametite, rahvusvahelise reguleerimise ja ELi poliitika ühise pingutuse tulemus. ELi meresõiduohutuse õigustiku väljatöötamine ja tulemuslik rakendamine, mis võimaldab tagada rangete standardite ühtse täitmise, muutis olukorda seoses võimaliku nafta- ja merereostusega ELi vetes.

Järelmõjuna tankeri Prestige õnnetusele, mis tõi esile merereostuse likvideerimise võimekuse tollased puudused Euroopas, võeti vastu otsus ELi tasandil tegutsemiseks ja täiendava suutlikkuse loomiseks, et aidata Euroopa rannikuriikidel kiiresti, tõhusalt ja tulemuslikult tõrjuda suurt naftareostust. Selle täiendava suutlikkuse liikmesriikidele tagamise volitused anti 2004. aastal Euroopa Meresõiduohutuse Ametile. See ei peaks asendama liikmesriikide (riikliku või piirkondliku tasandi) võimekust, vaid pakkuma suurõnnetuse korral vajalikku täiendavat võimekust.

Merekeskkonda, rannikuid ja elanikke on varem mõjutanud suured naftareostused. Järgmiste tankerite tõttu toimusid keskkonnakatastroofid: Torrey Canyon (1967), Amoco Cadiz (1978), Erika (1999) ja Prestige (2002). Deepwater Horizon (2010) Mehhiko lahes tõi esile suurimad riskid, mida seostatakse nafta- ja gaasirajatistega ning uurimiseesmärgil tehtavate puurimistöödega . Suurem teadlikkus naftareostuse sotsiaal-majanduslikust ja keskkonnamõjust on aja jooksul aidanud suurendada liikmesriikide ja tööstusharu valmisolekut ja võimaldanud reostustõrje struktuure märkimisväärselt arendada.

EMSA tegevuse Euroopa tasandi sotsiaal-majandusliku ja ökoloogilise mõju hindamisel tuleb tänu EMSA reostustõrje teenustele välditavat sotsiaal-majanduslikku ja ökoloogilist kahju arvesse võtta äärmise ettevaatlikkusega, kuna varem toimunud õnnetusjuhtumitest on näha, et hinnanguline kahju ning tegelikult tekkinud ja hüvitatud kahju on olnud väga erineva suurusega.

Tuleb siiski märkida, et analüüs on piiratud, kuna suure naftareostuse ohjamiseks vajaliku võimekuse tõhusust, tulemuslikkust, asjakohasust ja lisaväärtust on raske hinnata, sest seda ei käivitata enne, kuni sellist suurt õnnetust ei ole toimunud.

Komisjoni läbiviidud analüüsist, mida toetas välisuuring, oli näha, et vastavalt oma volitustele täiendada liikmesriikide võimekust ning arvestades tööstusharu vahendeid, on EMSA keskendunud tegevusele, mis täiendab olemasolevaid vahendeid ja on samas kulutõhus. Nafta- ja gaasirajatistega seotud eririskide puhul, kus naftareostuse kogused võivad olla suuremad ja nende väljapääsemine toimub pikema aja vältel, suutis amet oma tõrjevõimekust selliste reostuste jaoks vajalikul määral kohandada.

Määruses (EL) nr 911/2014 sätestatud mitmeaastase perspektiivi eesmärk on tagada õiguskindlus ja stabiilne raamistik, et võimaldada ametil sõlmida tööstusharuga mitmeaastaseid lepinguid nii naftareostustõrje valvelaevade kohta kui ka CleanSeaNeti korraldamiseks.

Komisjon tunnistas, et merereostuse tõrjumise meetmete paketi toetuseks peaks ametil olema võimalus võtta pikaajalisi finantskohustusi, et pakkuda komisjonile ja liikmesriikidele piisavat ja jätkusuutlikku operatiivtuge, kasutades tööstusharu pakutavaid teenuseid. Seetõttu esitas komisjon 2005. aastal ettepaneku luua ameti reostustõrjealase tegevuse jaoks mitmeaastane finantsraamistik. Esimene finantspakett ajavahemikuks 2007–2013 oli 154 miljonit eurot. Praeguse ajavahemiku 2014–2020 pakett on 160,5 miljonit eurot. See on veidi suurem, et katta volituste laiendamine nafta- ja gaasirajatistele.

Seoses vajadusega tegeleda laevade põhjustatud keemilise reostuse riskidega konsulteeriti liikmesriikide ja komisjoniga ning otsustati, et EMSA sekkumine peaks hädaolukorras keskenduma kemikaale käsitleva eksperditeabe ja nõuannete kiirele pakkumisele, et toetada abi vajava poole otsustusprotsessi. Reostuse tõrjujate kõige suurem probleem keemilise reostuse korral on tõepoolest juurdepääs lastiandmetele ja spetsiaalsetele hädaolukorrale reageerimise nõuannetele (sh kiire riskihindamine), kuna kemikaale võib lisaks mahtlastina transportimisele vedada ka tünnides ja ained võivad üksteisega kokku puutudes reageerida.

Kui liikmesriigi vetes avastatakse võimalik naftareostus, saadetakse asjaomasele riigile reostusohu teade. Juhul kui reostuse oht on suur, võib EMSA meretugiteenuse raames rannikuriigiga ühendust võtta, et tagada ohuteate kättesaamine ja pakkuda lisatuge. Analüüsitud pildid on liikmesriikide kontaktpunktidele kättesaadavad reaalajalähedaselt, vähem kui 30 minutit pärast seda, kui satelliit on pildi teinud. Teenusesse kuulub võimalike saastajate tuvastamine, selleks kombineeritakse satelliidi tehtud pilt ja laevaliikluse teave. Pärast laiendatud teabe saamist otsustab riigi ametiasutus, milline on sobiv operatiivne tõrje, näiteks saadab lennuki sinna piirkonda reostust kontrollima või taotleb laeva kontrollimist järgmises sadamas, mida laev külastab.

Lisaks õnnetustest tulenevale naftareostusele on suurim merereostuse allikas ebaseaduslik juhuslik või tahtlik nafta (ja muude ainete) heide merekeskkonda, mis on küll vähem märgatav, kuid mitte vähem kahjulik. Laevade põhjustatud merereostust käsitleva direktiivi 35/2005/EÜ vastuvõtmisega tehti EMSA-le osana ameti tõrjevõimekusest ülesandeks avastada reostus, sealhulgas ebaseaduslik heide merekeskkonda. Selle tulemusel loodi 2007. aastal satelliidipõhine naftareostuse avastamise ja seire teenus CleanSeaNet.

Kuna naftareostustõrje valvelaevade võrgustikule eraldati märkimisväärne rahastamispakett, mis moodustab suurema osa EMSA reostustõrje eelarvest, pöörati selle võimekuse tõhususe analüüsimisele eriti palju tähelepanu. Prahitud laevade praeguse mudeli kulutõhusust on püütud hinnata ja selle põhjal võib arvata, et EMSA naftareostustõrjealane tegevus on kulutõhus, kui seda võrrelda majanduslike tagajärgedega, mis tekiksid, kui ametil puuduks võimekus naftareostusega asjakohaselt tegeleda ja takistada selle kaldajoonele jõudmist. Lisaks võib ka järeldada, et EMSA täidab oma volitustega kaasnevad nõuded talle eraldatud eelarve raames kulutõhusalt. Seda järeldatakse asjaolu põhjal, et praegu EMSA pakutava teenuse taset ei saaks luua väiksema kuluga mõne teostatava alternatiivse mudeliga, nagu on kirjeldatud välisuuringus.

Seda järeldust toetavad mitmesugused EMSA tegevuse sellealased hindamised ja samuti sidusrühmade tagasiside. Raamistiku (operatiivne) lisaväärtus on kinnitust leidnud. Naftareostustõrje valvelaevade võrgustiku kaudu osutatavate avamere naftareostuse likvideerimise teenuste tehniline kirjeldus on tunnistatud eesmärgi täitmiseks sobivaks.

Järgmistes tabelites on näidatud, kuidas EMSA võimekus täiendab riikide võimekust. EMSA on talle antud volituste kohaselt keskendunud tõrjevahenditele, mis on ette nähtud suurtele reostuse kogustele ja mille puhul on tegemist investeeringuga, mida liikmesriikide tasandil ei oleks olnud võimalik saavutada.

Tabel 1. Liikmesriikide ja EMSA naftareostustõrjelaevad

Laevade arv Ladustamismaht (m3) Ladustamismaht Liikmesriigid ja EFTA (LR) EMSA LR EMSA < 200 m3 172 0 8861 0 200 m3 – 700 m3 56 0 17 311 0 700 m3 – 1500 m3 23 1 24 935 997 > 1500 m3 19 17 70 553 62 475

EMSA on talle antud volituste kohaselt sõlminud lepingud nafta likvideerimise laevade kohta, millel on suur ladustamismaht, et merest likvideeritud nafta mahalaadimiseks oleks vaja harvem sadamaid külastada, optimeerides seega avamerel reostuse likvideerimise ajavahemikku. Teisisõnu on ameti 17 laeval peaaegu sama suur ladustamismaht kui liikmesriikide kõikidel samaväärse mahuga laevadel.

Tabel 2. Liikmesriikide ja EMSA naftareostustõrjeseadmed

Kogus Liikmesriigid EMSA Tõkestamis- ja likvideerimissüsteemid 16 12 Poontõkked 2 2 Põletuspoomid 1 8 Korjetiivad 12 19 Dispergent (tonnides) ~ 3500 800

Oluline on see, et hindamist toetav uuring näitas samuti, et EMSA naftareostuse tõrjeteenused, mis täiendavad riikide ja erasektori vahendeid, ei ole vähendanud ELi liikmesriikide ja EFTA riikide valmisolekut. See on analüüsitud ajavahemikul jäänud samaks ja paistab järgivat sama suundumust, kui pidada silmas 2020. aastat.

CleanSeaNet

Satelliidipõhise naftareostuse avastamise teenuse CleanSeaNet kohta tehti hindamises järeldus, et see on asjakohane ja liikmesriikidele kasulik abivahend. See toimib kõige paremini ELi tasandil, hõlmates kõiki Euroopa merealasid ja muid merealasid ning andes suurt lisaväärtust. Sellega tagatakse heite suundumuste ühtne hindamine ja ülevaade ning reostusseireprogrammi hoiatav mõju. Vajadusi ja praegusi suundumusi arvestades on see asjakohane, võttes arvesse nafta tahtliku merreheitmise või juhusliku reostuse ulatust ELi vetes. Peale selle on teenuse rakendamine koos Maa seire programmiga Copernicus kooskõlas suurema hulga muude merejärelevalvega seotud ELi poliitikavaldkondadega.

Euroopa Kosmoseagentuuri juhitud satelliidi kasutamine on toonud kaasa arvestatava teenuse kulude vähenemise, kuna litsentsid on tasuta. Ajavahemikul 2014–2016 vähenes teenuse kulu seiratava 1000 km2 kohta ligikaudu 22 %. 2016. aasta teises pooles on EMSA tellinud proportsionaalselt rohkem Sentinel-1 Maa seire tooteid ning järgmistel aastatel see suundumus arvatavasti kasvab jätkuvalt. Sentinel 1-A ja 1-B kasutamisega võimaldab CleanSeaNeti teenus pakkuda paremat satelliitseiret ja samal ajal vähendada teenuse kulusid.

Mis puutub CleanSeaNeti teenuse hoiatavasse mõjusse, siis suurema osa viimase kümnendi jooksul valitsenud üldine suundumus (vt joonis 2) on selline, et võimalike avastatud reostusjuhtumite arv seiratud miljoni km2 kohta on aasta-aastalt vähenenud. Ajavahemikul 2008–2010 märgitud iga-aastane vähenemine langes kokku majanduslangusega ja samal ajal suurenes teadlikkus merereostusega seotud probleemidest ning muutusid paremaks sadamate vastuvõturajatised kogu mandril, kuid ajavahemikul 2010–2015 toimus vähenemine järkjärgulisemalt.

2016. aastal pöördus suundumus vastupidiseks ja võimalike avastatud reostusjuhtumite arv suurenes. Suundumuse vastupidiseks pöördumisel 2016. aastal on mitu võimalikku põhjust: parem avastamisvõimekus tänu Sentinel-1 satelliitide kasutuselevõtmisele, CleanSeaNeti planeerimise optimeerimine ja vähemal määral ka veomahu kasv, mis võis põhjustada suurema arvu reostusjuhtumite avastamise.

Joonis 2. CleanSeaNet 2008–2016: võimaliku reostuse avastamise suundumused

Allikas: EMSA