Direktiivi seni hästi dokumenteeritud rakendamine on juba iseenesest andnud teavet hindamiseks. Sõltumatud konsultandid on toetanud komisjoni kogutud teabe hindamisel. Hindamisel on järgitud Euroopa Komisjoni parema õigusloome poliitikat. Lisaks hinnati selle direktiivi teatavaid osi 2014. aastal koos muude jäätmevooge käsitlevate direktiividega („toimivuskontroll“). Käesoleva hindamise puhul võeti arvesse viit tavapärast kriteeriumi, st direktiivi asjakohasust, tulemuslikkust, tõhusust, sidusust ja ELi lisaväärtust, samuti eespool nimetatud artikli 23 kohaseid teemasid. Samuti on käsitletud toimivuskontrolli käigus kindlaks tehtud põhiküsimusi.

Kõikide kogutud patareide ja akude ringlussevõtul tuleb kasutada protsesse, millega saavutatakse vähemalt direktiiviga kehtestatud miinimummäärad, et saavutada materjalide taaskasutamise kõrge tase. Sihtarvud on kindlaks määratud kolme patareide ja akude rühma jaoks: plii-, kaadmiumnikkel- ja muud patareid („üldliigitus“).

Direktiiviga nõutakse, et liikmesriigid koguksid patarei- ja akujäätmeid liigiti võimalikult palju ning näeksid ette patarei- ja akujäätmete kogumise ja ringlussevõtu sihtarvud. Liikmesriigid olid kohustatud tagama, et 2016. aastaks kogutaks kantavate patareide ja akude jäätmeid 45 % ulatuses turule lastud kogusest.

Patareidirektiivi eesmärk on vähendada patareide ja akude ning nende jäätmete kahjulikku keskkonnamõju, kaitsta ja säilitada keskkonda ning aidata parandada keskkonna kvaliteeti. Samuti on selle eesmärk tagada siseturu tõrgeteta toimimine.

Hindamine on osa protsessist, mis võib viia direktiivi läbivaatamiseni, et võtta arvesse sotsiaalseid ja poliitilisi arengutendentse, nagu üleminek ringmajandusele ja vähese CO2-heite poliitika, millega kaasneb patareide ja akude suurem kasutamine elektrilise liikuvuse tagamiseks ja energia detsentraliseeritud salvestamiseks. Euroopa akuliit (European Batteries Alliance, EBA), mille eesmärk on tagada ELis kogu väärtusahel täiustatud elementide ning patareide ja akude tootmiseks, on samuti osa sellest uuest poliitilisest kontekstist. Selle teema kohane akude strateegiline tegevuskava sisaldab kohustust kavandada uuenduslikku ja tulevikukindlat regulatsiooni, mille põhikomponent on kõnealune direktiiv.

Patareidirektiiv on ainus ELi õigusakt, mis on täielikult pühendatud patareidele ja akudele. Käesolev on komisjoni teine aruanne patareidirektiivi kohta. See on koostatud vastavalt kõnealuse direktiivi artiklile 23, mille kohaselt peab komisjon koostama aruande, milles käsitletakse direktiivi rakendamist ning selle mõju keskkonnale ja siseturu toimimisele. Komisjoni aruanne peab sisaldama hinnangut direktiivi teatavatele konkreetsetele aspektidele, eelkõige järgmisele:

Patareisid ja akusid kasutatakse igal pool. Patareid ja akud on sõidukite energiaallikaks ja võimaldavad meil isiklikke seadmeid kasutades sidevõrkudega ühendust luua. Patareid ja akud salvestavad energiat ja aitavad ühistransporti keskkonnahoidlikumaks muuta. Kuna elektri tootmise ja kasutamise viisid on muutumas, suureneb patareide ja akude arv ELi turul veelgi, mis avaldab senisest suuremat survet keskkonnale.

Direktiiv aitas vähendada patareides ja akudes sisalduvat elavhõbeda- ja kaadmiumikogust, kuid ei ole viinud muude ohtlike ainete vähenemiseni. Elavhõbedat ja kaadmiumi sisaldavad vanad patarei- ja akutüübid on endiselt kasutuses ning uut tüüpi patareid ja akud sisaldavad kahjulikke aineid, nagu koobalt ja mõned orgaanilised elektrolüüdid.

Direktiiviga soodustatakse selliste patareide ja akude väljatöötamist, mis sisaldavad ohtlikke aineid väiksemas koguses. Selles ei ole aga täpsustatud asjaomaste ainete (sealhulgas raskemetallide) kindlakstegemise kriteeriume ega võimalikke riskijuhtimismeetmeid, mida saaks võtta. Seega väidetakse hinnangus, et neid küsimusi saaks asjakohasemalt käsitleda muude õiguslike vahenditega.

3.2.Patareide ja akude jäätmete kogumine ja ringlussevõtt

Jäätmete kogumise ja ringlussevõtu kohustuste täitmise kohta teatasid liikmesriigid, et patarei- ja akujäätmete kogumise, käitlemise ja ringlussevõtu meetmed on kehtestatud riigi tasandil pärast direktiivi ülevõtmist.

Enamik liikmesriike saavutas kantavate patareide ja akude jäätmete kogumise 2012. aasta sihtarvu (25 %) või ületas seda, kuid ainult 14 liikmesriiki saavutasid 2016. aasta sihtarvu (45 %). Hinnangus märgitakse, et need sihtarvud ei ole üldiselt piisavad, et tagada kantavate patareide ja akude jäätmete ulatuslik kogumine. Sätted, milles käsitletakse eri liiki patareide ja akude kogumist, on liiga erinevad: sihtarv on seatud üksnes kantavate patareide ja akude, mitte tööstuslike ega mootorsõidukite patareide ja akude kogumiseks.

Kasutatud patareide ja akude käitlemine on ELis endiselt mureküsimus. Aastas jääb hinnanguliselt kogumata 56,7 % kõigist kantavate patareide ja akude jäätmetest. See on viinud olukorrani, kus ligikaudu 35 000 tonni kantavate patareide ja akude jäätmeid jõuab olmejäätmevoogudesse, põhjustades negatiivset keskkonnamõju ja ressursside kadu. See kogus on piisavalt suur, et seada ohtu direktiivi keskkonnakaitse-eesmärkide saavutamine.

Mis puutub ringlussevõtumäära, siis suurem osa ELis kogutud patarei- ja akujäätmetest võetakse ringlusse kooskõlas direktiivi nõuetega. Paar juhtumit, kui ringlussevõtt ei ole tagatud, on selgitatavad spetsiaalsete ringlussevõtukohtade puudumisega. Lisaks vastasid patareide ja akude ringlussevõtu protsessid direktiivi kohastele ringlussevõtumääradele, eelkõige pliipatareide ja -akude ning vähemal määral kaadmiumnikkelpatareide ja -akude ning muude patareide ja akude puhul.

Direktiivi üldine eesmärk saavutada materjalide taaskasutamise kõrge tase ei ole siiski täidetud. Direktiivis käsitletakse ainult kahte ainet, pliid ja kaadmiumi, ega käsitleta muid väärtuslikke komponente, nagu koobalt ja liitium. Lisaks ei ole ringlussevõtumäärade määratlused suunatud materjalide taaskasutamise suurendamisele.

Arvestades tehnika arengut ja saadud praktilisi kogemusi, võib järeldada, et praegused kantavate patareide ja akude jäätmete kogumise minimaalsed sihtarvud ja ringlussevõtu miinimumnõuded ei ole asjakohased. Seepärast tuleks kaaluda täiendavaid kogumise ja ringlussevõtu sihtarve.

4.MÕJU SISETURULE

Direktiiv on oluliselt kaasa aidanud ühtse patarei- ja akuturu sujuvale toimimisele võrreldes varasema olukorraga, mil kehtisid igas riigis eraldi nõuded.

Üldiselt on direktiivil olnud positiivne majanduslik mõju patareide ja akude tootmise ja ringlussevõtuga seotud sektoritele. Kuigi see on toonud tööstusettevõtjatele kaasa märkimisväärseid kulusid, on sidusrühmad üldiselt nõus, et praegu ja tulevikus saadav kasu kaalub need üles.

Kuigi direktiivi nõuete täitmine on seotud keerukate protseduuridega, millest mõni võib kohalike ametiasutuste jaoks tekitada märkimisväärseid kulusid, ei leia riigi ametiasutused, et direktiivi rakendamine tooks kaasa tarbetut regulatiivset koormust.

Hinnangus rõhutatakse seda, et direktiivi nõue käidelda ja võtta ringlusse kõik kokku kogutud patareid ja akud, on oluline ringlussevõtu jätkusuutlikkuse tagamiseks. See kohustus, mis on seotud tõhusa ja piisava kogumisega, aitab tagada ringlussevõtjate varustamise toorainega, toetades paremate majandustulemuste saavutamist ringlussevõtu valdkonnas.

Lisaks eriti oluliste, sealhulgas kriitilise tähtsusega toorainete impordist sõltumise vähendamisele ELis võib ringlussevõtt olla kasulik ka majandusele. Direktiiviga piiratakse aga kõnealust positiivset mõju, kuna sellega kehtestatakse üksnes plii ja kaadmiumi ringlussevõtu määrad.

Paljudel juhtudel ei ole direktiivis sätestatud kohustused ja määratlused väga üksikasjalikud, mis võis mõjutada saavutatud ühtlustamistaset. Täiendavat selgitamist vajavad aspektid on näiteks erinevused kasutatud patareide ja akude liigitamisel vastavalt jäätmenimistule, kõrvaldamis- ja märgistamiskohustustest erandite tegemise kriteeriumid, tööstuslike patareide jäätmete kogumise kohustused või räbu käsitlemine ringlussevõetud valmistootena.

5.HINDAMISE MUUD JÄRELDUSED

5.1. Asjakohasus

Kuigi direktiivi praegused sätted on endiselt asjakohased, on hindamise käigus esile tõstetud mitmeid aspekte, mida direktiivis on vaja põhjalikumalt käsitleda, pidades silmas selliseid arengutendentse nagu üleminek ringmajandusele, kliimapoliitika eesmärgid või tehnoloogia areng.