EUROOPA KOMISJON Brüssel,22.3.2017 COM(2017) 142 final 2017/0063(COD) Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV mille eesmärk on anda liikmesriikide konkurentsiasutustele volitused konkurentsieeskirjade täitmise tagamise tõhustamiseks ja tagada siseturu nõuetekohane toimimine (EMPs kohaldatav tekst) {SWD(2017) 114 final}

{SWD(2017) 115 final}

{SWD(2017) 116 final}



SELETUSKIRI 1.ETTEPANEKU TAUST Üldine taust ELi liikmesriigid on Euroopa Komisjoni jaoks olulised partnerid ELi konkurentsieeskirjade täitmise tagamisel. Nõukogu määrusega (EÜ) nr 1/2003 on ELi liikmesriikide konkurentsiasutused alates 2004. aastast volitatud kohaldama ELi konkurentsieeskirju koos komisjoniga. Liikmesriikide konkurentsiasutused on eelkõige kohustatud kohaldama ELi konkurentsieeskirju kokkulepete või tegevuse suhtes, mis võivad mõjutada liikmesriikidevahelist kaubandust. Üle kümne aasta on nii komisjon kui ka liikmesriikide konkurentsiasutused taganud ELi konkurentsieeskirjade täitmise tihedas koostöös Euroopa konkurentsivõrgustiku raames. Kõnealune võrgustik loodi 2004. aastal otseselt sellel eesmärgil. ELi konkurentsieeskirjade täitmise tagamine on nii Euroopa Komisjoni ja liikmesriikide konkurentsiasutuste jaoks oluline vahend, millega luuakse avatud, konkurentsivõimeline ja innovaatiline ühtne turg ning aidatakse kaasa töökohtade loomisele ja majanduskasvu saavutamisele olulistes majandussektorites, eelkõige energeetika, telekommunikatsiooni, digitaalmajanduse ja transpordi valdkonnas. ELi konkurentsieeskirjad on üks siseturu peamisi tunnuseid: kui konkurents on moonutatud, ei saa siseturg saavutada oma täit potentsiaali ning luua tingimused kestlikuks majanduskasvuks. Oluline element siseturu süvendamisel ja õiglasemaks muutmisel on siseturu eeskirjade täitmise tõhus tagamine, et need pakuksid oma võimalusi kodanikele lähedal. ELi konkurentsieeskirjade rakendamine on nüüd sellisel tasemel, mida komisjon ei oleks kunagi üksinda saavutanud. Alates 2004. aastast on komisjon ja liikmesriikide konkurentsiasutused võtnud vastu üle 1000 rakendusotsuse, millest 85 % on teinud liikmesriikide konkurentsiasutused. Meetmed mitmete täitevasutuste poolt on selliste ettevõtjate jaoks, kel võib tekkida soov ELi konkurentsieeskirju rikkuda, palju jõulisemad, tõhusamad ja hoiatavamad. Üldjuhul uurib komisjon konkurentsivastast käitumist või lepinguid, mis mõjutavad konkurentsi kolmes või enamas liikmesriigis või kui see on kasulik üleeuroopalise pretsedendi loomiseks. Liikmesriikide konkurentsiasutustel on tavaliselt head võimalused tegutsemiseks, kui konkurentsi mõjutatakse oluliselt nende territooriumil. Konkurentsiasutustel on teadmised selle kohta, kuidas turud toimivad nende enda liikmesriigis. Need teadmised on konkurentsieeskirjade täitmise tagamiseks väga väärtuslikud. Riikliku tasandi meetmed edendavad kogu ühiskonna toetust konkurentsi tagamisele. Ettepaneku põhjused ja eesmärgid Liikmesriikide konkurentsiasutustel on kasutamata potentsiaali ELi konkurentsieeskirjade täitmise tõhusamaks tagamiseks. Määruses (EÜ) nr 1/2003 ei ole käsitletud vahendeid ja meetmeid, mida liikmesriikide konkurentsiasutused kohaldavad ELi konkurentsieeskirjade puhul, ning paljudel konkurentsiasutustel puuduvad vahendid, mida nad vajaksid ELi toimimise lepingu artiklite 101 ja 102 täitmise tõhusaks tagamiseks. 1. Mõnedel liikmesriikide konkurentsiasutustel ei ole tegelikke tagatisi, et nad saaksid kohaldada ELi konkurentsieeskirju iseseisvalt, saamata juhtnööre avaliku või erasektori üksustelt. Paljudel asutustel puuduvad piisavad inim- ja finantsressursid. See võib mõjutada nende rakendamissuudet. Näiteks mõned liikmesriikide konkurentsiasutused ei suuda teostada üheaegseid kontrolle kõigi kahtlustatava kartelli liikmete juures, andes seega teistele liikmetele väärtuslikku aega hävitada tõendeid ja vältida kartellilepete tuvastamist. Teistel konkurentsiasutustel ei ole jällegi asjakohaseid kriminalistikas kasutavaid IT-vahendid rikkumiste tuvastamiseks. 2. Paljudel liikmesriikide konkurentsiasutustel ei ole kõiki vahendeid, mida nad vajaksid konkurentsiõiguse rikkumiste tõhusaks avastamiseks ja tõkestamiseks. Mõnedel konkurentsiasutustel ei ole olulisi uurimisvolitusi: näiteks õigust koguda tõendeid, mida hoitakse mobiiltelefonides, süle- ja tahvelarvutites jne. See on digitaalajastul märkimisväärne probleem. Nende uurimisvolitused on sageli jõuetud, kuna neid ei toeta tõhusad karistused juhul, kui ettevõtjad eeskirju ei täida. 3. Kõik liikmesriikide konkurentsiasutused ei või kehtestada tõhusaid trahve. Mõnes liikmesriigis ei võimalda siseriiklik õigus konkurentsiasutustel kehtestada tõhusaid trahve ELi konkurentsiõiguse rikkumise eest. Näiteks mõnes liikmesriigis võivad ettevõtjad end trahvide vältimiseks restruktureerida. Teatavates liikmesriikides on trahvid ELi toimimise lepingu artiklite 101 ja 102 rikkumise eest väga väikesed või puuduvad üldse. Määratud trahvide summad on väga erinevad: sama rikkumise eest võib karistus ühes liikmesriigis olla märksa suurem kui teises, ilma et erinevus oleks põhjendatud objektiivsete asjaoludega. 4. Leebusprogrammid on peamine vahend kartellide avastamiseks. Nendega julgustatakse ettevõtjaid pakkuma väärtuslikku teavet kartellide kohta, milles nad osalesid, saades vastutasuks täieliku või osalise kaitse trahvide eest. Ettevõtjad, kes kaaluvad leebema kohtlemise taotluse esitamist, vajavad ametiasutustega koostöö tegemiseks piisavat õiguskindlust. Eriti oluline on see juhul, kui ettevõtjad taotlevad leebemat kohtlemist erinevates liikmesriikides, sest kartell mõjutab paljusid jurisdiktsioone. Leebusprogrammide erinevused Euroopas pärsivad ettevõtjate huvi kõik ausalt üles tunnistada ja tõendada konkurentsivastast tegevust. 5. Liikmesriikide konkurentsiasutuste vahendite ja tagatiste puudused ja piirangud takistavad samuti paralleelsete volituste süsteemi artiklite 101 ja 102 rakendamiseks, mis toimub tihedas koostöös Euroopa konkurentsivõrgustiku raames. Kõnealune süsteem eeldab seda, et ametiasutused usaldavad üksteist teabe kogumisel üksteise huvides. Siiski ei toimi süsteem hästi, kui on jätkuvalt liikmesriikide konkurentsiasutusi, kellel puuduvad asjakohased faktide kogumise vahendid. Muud vajakajäämised liikmesriikide konkurentsiasutuste suutes pakkuda vastastikust abi kahjustavad samuti Euroopa konkurentsiõiguse rakendamise süsteemi, mis on kavandatud toimima ühtse tervikuna. Näiteks ei saa liikmesriikide konkurentsiasutused trahve piiriüleselt sisse nõuda, kui rikkujal puudub asjaomase liikmesriigi territooriumil seadusjärgne asu- või tegevuskoht. Digitaalajastul müüvad paljud ettevõtjad interneti kaudu mitmetesse riikidesse, kuid seadusjärgne asu- või tegevuskoht on neil näiteks ainult ühes liikmesriik. Praegu on sellised ettevõtjad trahvide eest kaitstud. Liikmesriikide konkurentsiasutuste vahendite ja tagatiste puudused ja piirangud tähendavad seda, et konkurentsivastaseid tavasid kasutavad ettevõtjad võivad seista silmitsi väga erinevate menetluste tulemustega, sõltuvalt liikmesriigist, kus nad tegutsevad. ELi toimimise lepingu artiklite 101 või 102 rakendamine ei pruugi nende suhtes üldse kehtida või on see väga ebatõhus, näiteks seetõttu, et tõendeid konkurentsivastase tegevuse kohta pole võimalik koguda või võivad ettevõtjad trahvidest kõrvale hiilida. ELi konkurentsieeskirjade täitmise ebaühtlane tagamine moonutab konkurentsi siseturul ning see kahjustab detsentraliseeritud rakendamise süsteemi, mis kehtestati määrusega (EÜ) nr 1/2003. Seetõttu on vaja seadusandlikku ettepanekut liikmesriikide konkurentsiasutuste mõjuvõimu suurendamiseks, et neist saaks tõhusamad täitevasutused ning neil oleks piisavad tagatised sõltumatusele ja ressursid ning rakendus- ja trahvimisvolitused. Selliste siseriiklike takistuste kõrvaldamine, mis ei lase liikmesriikide konkurentsiasutustel tagada eeskirjade tõhusat täitmist, aitab kõrvaldada konkurentsimoonutused siseturul ning lõpetab tarbijate ja ettevõtjate (sh VKEd) ebasoodsamasse olukorda paneku ning meetmete tõttu kannatamise. Liikmesriikide konkurentsiasutuste võimalus anda üksteisele vastastikust abi tagab võrdsemad tingimused ja tiheda koostöö Euroopa konkurentsivõrgustiku raames. Ettepanek on osa komisjoni 2017. aasta tööprogrammist ja selle aluseks on Euroopa konkurentsivõrgustiku raames alates 2004. aastast omandatud kogemused. Kooskõla poliitikavaldkonnas praegu kehtivate õigusnormidega Ettepanekuga täiendatakse määrust (EÜ) nr 1/2003, võimaldades liikmesriikide konkurentsiasutustel olla tõhusad täitevasutused, mis tähendab, et viiakse ellu kõnealuse õigusaktiga kehtestatud detsentraliseeritud rakendamissüsteemi täielik potentsiaal. Eelkõige antakse sisu määruse (EÜ) nr 1/2003 artiklile 35, milles nõutakse, et liikmesriigid peavad määrama konkurentsiasutused nii, et määruse sätteid ka tegelikult järgitakse. Liikmesriikide konkurentsiasutustele tõhusa otsustusõiguse ja trahvimisvolituste andmine tähendab, et määruse (EÜ) nr 1/2003 artikli 5 nõudeid (mis annavad liikmesriikide konkurentsiasutustele õiguse võtta vastu otsuseid ja kehtestada trahve ELi toimimise lepingu artiklite 101 ja 102 kohaldamisel) täpsustatakse ja järgitakse täielikult. Liikmesriikide konkurentsiasutustele tõhusa uurimispädevuse andmine tähendab seda, et täidetakse määruse (EÜ) nr 1/2003 artiklis 22 sätestatud nõuet, et liikmesriikide konkurentsiasutused saavad võtta meetmeid Euroopa konkurentsivõrgustiku liikmete nimel. 2016. aasta teatises „ELi õigus: parema kohaldamisega paremad tulemused“, rõhutab komisjon, kui oluline on jõuline, tõhus ja tulemuslik rakendamissüsteem, tagamaks seda, et liikmesriigid kohaldavad ja rakendavad ELi õigust täies ulatuses ning tagavad selle täitmise. Teatises toonitatakse, et ELi õiguse täitmise tagamine on endiselt probleem ning soovitatakse suuremat keskendumist rakendustegevusele, mis teenib üldist huvi. Kooskõla muude liidu tegevuspõhimõtetega

Ettepanek on täielikult kooskõlas ja kokkusobiv liidu olemasolevate tegevuspõhimõtetega teistes valdkondades, eelkõige nendega, mis annavad liikmesriikide konkurentsiasutustele või Euroopa konkurentsivõrgustikule konkreetse konsulteerimise, koostöö, seire, aruandluse ja otsuste tegemise rolli. 2.ÕIGUSLIK ALUS, SUBSIDIAARSUS JA PROPORTSIONAALSUS Õiguslik alus Käesolev ettepanek põhineb ELi toimimise lepingu artiklitel 103 ja 114, kuna sellega üritatakse saavutada mitmeid lahutamatult seotud eesmärke, milleks on: 1) rakendada põhimõtteid, mis on sätestatud ELi toimimise lepingu artiklites 101 ja 102, võimaldades liikmesriikide konkurentsiasutustel olla tõhusamad täitevasutused; 2) tagada, et siseturu konkurentsi ei moonutata ning tarbijaid ja ettevõtjaid ei panda ebasoodsasse olukorda siseriiklike õigusaktide ja meetmete tõttu, mis ei võimalda liikmesriikide konkurentsiasutustel olla tõhusad täitevasutused; 3) tagada, et siseriiklikus konkurentsiõiguses on olemas tagatised ja vahendid juhuks, kui seda rakendatakse paralleelselt ELi toimimise lepingu artiklitega 101 ja 102, et oleks õiguskindlus ja võrdsed tingimused; ning 4) kehtestada tõhusad eeskirjad vastastikuse abi kohta, et tagada siseturu tõrgeteta toimimine ja tihe koostöö Euroopa konkurentsivõrgustiku raames. Selle tagamine, et liikmesriikide konkurentsiasutustel oleks vahendid ja instrumendid olemaks tõhusamad täitevasutused, kuulub ELi toimimise lepingu artikli 103 lõike 1 reguleerimisalasse, kuna sellega soodustatakse konkurentsieeskirjade täit tõhusust. Artikli 103 lõikega 1 antakse nõukogule õigus võtta vastu määrusi või direktiive „artiklites 101 ja 102 esitatud põhimõtete kohaldamiseks“. Eelkõige saab selliseid meetmeid võtta vastavalt ELi toimimise lepingu artikli 103 lõike 2 punktile e, et „määrata kindlaks suhted siseriiklike seaduste ja nii käesoleva jao kui ka käesoleva artikli alusel vastuvõetud sätete vahel“ ning 103 lõike 2 punktile a, et „tagada kinnipidamine artikli 101 lõikes 1 ja artiklis 102 sätestatud keeldudest, kehtestades selleks sätted trahvide rakendamiseks“. Sellest õiguslikust alusest ainuüksi aga ei piisa, kuna nii kavandatava direktiivi eesmärk kui ka sisu lähevad sellest õiguslikust alusest kaugemale. Kavandataval direktiivil on sõltumatu eesmärk püüda tugevdada siseturu toimimist järgmiselt: 1) võidelda siseriiklike õigusnormide vastu, mis takistavad liikmesriikide konkurentsiasutustel olemast tõhusad täitevasutused, luues seeläbi Euroopa ettevõtjate ja tarbijate võrdsema kaitse; 2) tagada, et siseriiklikus konkurentsiõiguses on olemas tagatised ja vahendid juhuks, kui seda rakendatakse paralleelselt ELi toimimise lepingu artiklitega 101 ja 102, et oleks õiguskindlus ja võrdsed tingimused; ning 3) kehtestada tõhusad eeskirjad vastastikuse abi kohta, et tagada siseturu tõrgeteta toimimine ja tihe koostöö Euroopa konkurentsivõrgustiku raames. Mõnes liikmesriigis ei võimalda siseriiklikud õigusaktid konkurentsiasutustel kehtestada tõhusaid trahve ettevõtjatele ELi konkurentsieeskirjade rikkumise eest. Rikkumise toime pannud ettevõtjad sellistes liikmesriikides, kus puuduvad tõhusad trahvimisvolitused, on seega sanktsioonide eest kaitstud ning neil puudub stiimul tegutseda kooskõlas ELi konkurentsieeskirjadega. See süvendab turumoonutusi kogu Euroopas ja õõnestab siseturgu. Leebusprogrammide aluspõhimõtete erinevused liikmesriikide vahel põhjustavad ettevõtjate erinevat kohtlemist sõltuvalt sellest, milline asutus meetmeid võtab. Ainult ELi tasandi meetmetega saaks tagada, et on olemas ühised aluspõhimõtted leebema kohtlemise võimaldamiseks, andes sellega ettevõtjatele võrdsemad tingimused. Siseriiklike seaduste piirangud või puudused võivad takistada liikmesriikide konkurentsiasutustel tõhusat tõendite kogumist. Meetmed, mis kahjustavad konkurentsiasutuste sõltumatust või piiravad nende vahendeid, pärinevad liikmesriikidest endist. Näiteks sõltumatuse piiramine võib olla põhjendatud vajadusega paremini kontrollida asutuse otsuseid. Valitsuse võime mõjutada või survestada liikmesriigi konkurentsiasutust võib põhjustada olukorra, kus poliitilisi kaalutlusi peetakse tähtsamaks usaldusväärsest konkurentsi tagamisest, mis põhineb juriidilistel ja majanduslikel argumentidel, ning see kahjustab siseturul tegutsevaid ettevõtjaid. Liikmesriikide konkurentsiasutuste vahendite ja tagatiste puudused ja piirangud tähendavad seda, et konkurentsivastaseid tavasid kasutavate ettevõtjate suhtes ei pruugi ELi toimimise lepingu artiklite 101 või 102 rakendamine üldse kehtida või on see väga ebatõhus, näiteks seetõttu, et tõendeid konkurentsivastase tegevuse kohta pole võimalik koguda või võivad ettevõtjad trahvidest kõrvale hiilida. Ettevõtjad ei suuda jõukohaselt konkureerida, kui on võimalusi konkurentsivastaseks tegevuseks. Seega puudub ettevõtjatel stiimul neile turgudele siseneda ja oma asutamisõigust teostada ning kaupu tarnida või teenuseid osutada. Tarbijad, kes asuvad liikmesriikides, kus konkurentsieeskirjade täitmist täiel määral ei tagata, jäävad ilma kasust, mida toob tõhusate konkurentsi tagamise meetmete kohaldamine sellise konkurentsivastase tegevuse suhtes, mille tulemusel kaupade ja teenuste hinnad püsivad kunstlikult kõrged. ELi toimimise lepingu artiklite 101 ja 102 ebaühtlane kohaldamine üle Euroopa moonutab seega konkurentsi siseturul ja takistab siseturu nõuetekohast toimimist. Siseriiklike õigusaktide ühtlustamine toimub kavandatud direktiiviga ka teisel moel, kuna selle kohaldamisala hõlmab siseriiklikke konkurentsieeskirju. Praktikas kohaldab suurem osa liikmesriikide konkurentsiasutustest sama juhtumi puhul siseriiklikke konkurentsieeskirju paralleelselt ELi toimimise lepingu artiklitega 101 ja 102. Kavandatav direktiiv mõjutab paratamatult siseriiklikku konkurentsiõigust, mida liikmesriikide konkurentsiasutused paralleelselt kohaldavad. Kui liikmesriigi konkurentsiasutus teeb uurimistoiminguid juhtumi varases etapis, on sageli keeruline aru saada, kas tekib mõju kaubandusele, mistõttu tuleks kohaldada ELi konkurentsiõigust. Sellest tulenevalt peab liikmesriigi konkurentsiasutus eeldama, et kohaldatakse mõlemat õigust. See tähendab, et kui liikmesriigi konkurentsiasutus kasutab ettepanekus ettenähtud õigust koguda digitaalseid tõendeid, teeb ta seda nii ELi kui ka liikmesriigi õigusaktide kohaldamiseks. Seega on raske, kui mitte võimatu, eristada siseriiklike õigusnormide ning ELi toimimise lepingu artiklite 101 ja 102 paralleelset kohaldamist. Kui siseriiklikus konkurentsiõiguses ei ole tagatisi ja vahendeid juhuks, kui seda rakendatakse paralleelselt ELi toimimise lepingu artiklitega 101 ja 102, põhjustaks see õiguskindlusetust ja ebavõrdseid tingimusi. Et leebema kohtlemise ja menetlusmaterjalide kaitse oleks asjakohane, peab seda rakendama mitte üksnes siis, kui liikmesriikide konkurentsiasutused menetlevad ELi toimimise lepingu artiklite 101 ja 102 kohaldamist, vaid ka samaväärsete siseriikliku õiguse sätete eraldiseisva kohaldamise ajal. Puudused ja piirangud liikmesriikide konkurentsiasutuste suutes pakkuda vastastikust abi kahjustavad samuti Euroopa konkurentsiõiguse rakendamise süsteemi, mis on kavandatud toimima ühtse tervikuna. Näiteks ei saa enamik liikmesriikide konkurentsiasutusi teatada oma peamistest rakendusmeetmetest või trahve piiriüleselt sisse nõuda, kui rikkujal ei ole nende territooriumil seadusjärgset asu- või tegevuskohta. Praegu on sellised ettevõtjad trahvide eest kaitstud. Sellest tulenev konkurentsieeskirjade ebatõhus rakendamine moonutab konkurentsi seaduskuulekate ettevõtjate jaoks ja vähendab tarbijate usaldust siseturu vastu, eeskätt digikeskkonnas. Nimetatud erinevuste kõrvaldamine, nähes ette süsteemi esmasteks piiriülesteks vastuväideteks ELi toimimise lepingu artiklite 101 ja 102 väidetavate rikkumiste ja nendega soetud otsuste korral, ning pädeva konkurentsiasutuse määratud trahvide piiriülene sissenõudmine on väga olulised, et tagada Euroopas võrdsed tingimused ning vältida konkurentsimoonutusi. Samamoodi tuleks selleks, et tagada paralleelsete volituste süsteemi sujuv toimimine Euroopa konkurentsivõrgustikus, peatada siseriiklike aegumistähtaegade kohaldamine, kui juhtumit menetlevad teise liikmesriigi konkurentsiasutused või komisjon. Siseriiklike õigusaktide lähendamine, pidades silmas konkreetseid eesmärke, mis kajastuvad täielikult kavandatava direktiivi tekstis, läheb kaugemale ELi toimimise lepingu artiklite 101 ja 102 kohaldamisest ning puudutab pigem siseturu nõuetekohast toimimist. Kokkuvõttes järgib direktiivi ettepanek nii oma eesmärgilt kui ka sisult kaht tagamõtet, millest üks on seotud ELi konkurentsipoliitika tõhusa kohaldamisega ja teine siseturu nõuetekohase toimimisega. Need komponendid on omavahel lahutamatult seotud: selle tagamine, et liikmesriikide konkurentsiasutused oleksid tõhusad täitevasutused, tähendab tingimata selliste sätete vastuvõtmist, millega kõrvaldatakse siseriiklikest õigusaktidest takistused, mis toovad kaasa ebaühtlase rakendamise, moonutades seega konkurentsi siseturul. Tarbijad ja ettevõtjad ei satuks ebasoodsasse olukorda siseriiklike õigusaktide ja meetmete tõttu, mis takistavad konkurentsiasutustel tõhusaks täitevasutuseks olemist. Õiguskindluse ja võrdsete tingimuste tagamiseks on vaja, et liikmesriikide konkurentsiasutustel oleksid siseriikliku konkurentsiõiguse kohaldamisel samad tagatised ja vahendid, kui neid rakendatakse paralleelselt ELi toimimise lepingu artiklitega 101 ja 102. Sätestada tuleb ka tõhusad piiriülesed mehhanismid, millega nähakse ette vastastikuse abi andmine, et tagada võrdsemad võimalused ning kaitsta paralleelsete volituste süsteemi Euroopa konkurentsivõrgustiku raames. Neid omavahel seotud, kuid siiski eraldiseisvaid eesmärke, ei saa saavutada eraldi, võttes vastu kaks erinevat õigusakti. Näiteks ei ole kasulik jagada kavandatud direktiiv üheks õigusaktiks, mis põhineb ELi toimimise lepingu artiklil 103, millega nähakse ette vahendid ja meetmed ELi toimimise lepingu artiklite 101 ja 102 kohaldamiseks, ning teiseks õigusaktiks, mis põhineb ELi toimimise lepingu artiklil 114, milles nõutakse, et liikmesriigid kehtestaksid samad eeskirjad siseriikliku konkurentsiõiguse kohaldamiseks, kui seda kohaldatakse paralleelselt ELi konkurentsiõigusega. Nendel põhjustel põhineb ettepanek ka ELi toimimise lepingu artiklil 114. Subsidiaarsus Määrusega (EÜ) nr 1/2003 kehtestati konkurentsiõiguse rakendamise detsentraliseeritud süsteem, kuid selle süsteemi kogu potentsiaali ei ole veel ära kasutatud. Kavandatava direktiiviga tagatakse, et konkurentsieeskirju rakendatakse riiklikul tasandil tõhusalt, andes liikmesriikide konkurentsiasutustele tagatised ja vahendid, mida nad vajavad tõhusaks täitevasutuseks olemiseks. Liikmesriikide konkurentsiasutused kohaldavad piiriülese mõõtmega eeskirju EL peaks võtma meetmeid, et lahendada probleeme seoses sellega, et liikmesriikide konkurentsiasutused kohaldavad ELi eeskirju, millel on piiriülene mõõde. Ühe liikmesriigi konkurentsiasutuse rakendusmeetmed võivad mõjutada konkurentsi, ettevõtjaid ja tarbijaid teises liikmesriigis, nt üleriigiline kartell tavaliselt välistab konkurendid teistest liikmesriikidest. Kui liikmesriikide konkurentsiasutustel ei ole vajalikke rakendusvahendeid (nt ressursside vähesus), võib sellel olla otsene negatiivne mõju tarbijatele ja ettevõtjatele mitte ainult konkurentsiasutuse asukohaliikmesriigis, vaid ka teistes liikmesriikides, samuti võib see mõjutada konkurentsiasutuste suudet teha koostööd kogu Euroopas. Liikmesriik Y ei saa tegeleda vahendite puudumisega liikmesriigis X, mistõttu saab seda probleemi lahendada üksnes ELi tasandil võetavate meetmetega. Tagada piiriülese koostöö tõhus toimimine Ainult ELi tasandi meetmetega saab tagada, et määrusega (EÜ) nr 1/2003 kehtestatud koostöösüsteem toimib piisavalt. Määruse (EÜ) nr 1/2003 üks peamisi elemente on see, et nähakse ette koostöömehhanismid, mis võimaldavad liikmesriikide konkurentsiasutustel uurida väidetavaid rikkumisi väljaspool oma liikmesriigi piire. Üks konkurentsiasutus võib paluda teise riigi konkurentsiasutusel viia tema nimel läbi uurimistoiminguid, et koguda tõendeid, mis asuvad teises jurisdiktsioonis. Nagu eespool märgitud, ei toimi kõnealune mehhanism hästi, kui kõikidel liikmesriikide konkurentsiasutustel ei ole tõhusaid volitusi kontrollide tegemiseks või teabe nõudmiseks. Kõnealust küsimust on jällegi keeruline lahendada riiklikul tasandil. Näiteks juhul, kui liikmesriigi A konkurentsiasutus vajab abi liikmesriigi B konkurentsiasutuselt, et viimane koguks tõendeid, mis asuvad selle liikmesriigi territooriumil, kuid liikmesriigi B konkurentsiasutusel ei ole volitusi tõendite kogumiseks, ei saa liikmesriik A sellega seoses suurt midagi teha.

Konkurentsiasutuste leebusprogrammide omavaheline seotus Euroopas Leebusprogrammid on omavahel seotud, kuna ettevõtjad esitavad sageli taotlused mitmetele ELi jurisdiktsioonidele ning nad vajavad garantiid piiriülese õiguskindluse kohta. Viimase kümnendi kogemused on näidanud, et liikmesriigid eraldi ei saa piiriülest õiguskindlust piisaval määral saavutada. Leebusprogrammide erinevused toovad leebema kohtlemise taotlejatele kaasa erinevad tulemused seoses sellega, kas nad üldse saavad kaitse trahvide eest või trahvide vähendamise. Ettevõtjatel, kes kaaluvad kartellikäitumisest teatamist mitmetes jurisdiktsioonides, et saada leebemat kohtlemist, puudub kindlustunne, kas ja millises ulatuses nad sellest kasu saavad. Vaja on ELi meetmeid tagamaks, et leebussüsteem on kättesaadav ja seda kohaldatakse ühtemoodi kõikides liikmesriikides. Riiklikud õigusaktid võivad takistada liikmesriikide konkurentsiasutustel olemast tõhusamad täitevasutused Nagu on selgitatud eespool õigusliku aluse osas, võivad siseriiklikud õigusaktid takistada konkurentsiasutustel olemast piisavalt iseseisvad, omamast tõhusaid vahendeid rikkumiste tuvastamiseks ja määramast ettevõtjatele trahve ELi konkurentsieeskirjade rikkumise eest. Selle probleemi lahendamiseks on vaja võtta meetmeid ELi tasandil. Kogemus näitab, et ELi õigusaktide puudumise korral on liikmesriikide konkurentsiasutustel kõigi vajalike vahendite saamine ebatõenäoline Vabatahtlikku tegevuse kiirendamiseks riiklikul tasandil on sageli võetud pehmeid meetmeid, kuid siiski puuduvad mõnedel konkurentsiasutustel veel tagatised ja vahendid, et olla tõhusad täitevasutused. Pärast enam kui kümmet aastat on selge, et muutused, mis pidid muutma määrusega (EÜ) nr 1/2003 kehtestatud detsentraliseeritud rakendussüsteemi paremaks ja liikmesriikide konkurentsiasutused tõhusamateks täitevasutusteks, tõenäoliselt ei mõju. Mõnedel liikmesriikide konkurentsiasutustel puuduvad teatavad olulised vahendid, mille abil tuvastada ja karistada rikkumisi, või puuduvad piisavad ressursid määrusega (EÜ) nr 1/2003 kehtestatud detsentraliseeritud süsteemi nõuetekohase toimimise tagamiseks. Kokkuvõttes ei võimalda olemasolevad riiklikud konkurentsiraamistikud liikmesriikide konkurentsiasutustel rakendada ELi konkurentsieeskirju kogu ELis tõhusamalt. Lisaks ei saa komisjon ELi konkurentsieeskirjade rakendamisel täita ELi nõudeid seoses uurimis- ja karistamisvahendite ning liikmesriikide konkurentsiasutuste ressursside ja institutsioonilise ülesehitusega, kui sellised nõuded puuduvad. Järelikult võib ainult ELi tasandi algatus anda liikmesriikide konkurentsiasutustele võimaluse olla tõhusamad täitevasutused, tagades, et neil on tõhusamad vahendid ja meetmed ELi konkurentsieeskirjade kohaldamiseks. Proportsionaalsus Enamike aspektide puhul kehtestatakse ettepanekuga miinimumstandardid, mis võimaldavad liikmesriikide konkurentsiasutustel tõhusalt rakendada ELi konkurentsieeskirju. Sellega tagatakse tasakaal üldiste ja konkreetsete eesmärkide vahel, sekkumata samas liigselt riikide tavadesse. Liikmesriigid võivad kehtestada kõrgemad standardid ja kohandada eeskirju oma riiklike eripäradega. Näiteks võivad liikmesriigid kavandada, korraldada ja rahastada oma konkurentsiasutusi nii nagu õigeks peavad, tingimusel et nende tõhusus on tagatud. Kavandatava direktiiviga tagatakse ka see, et austatakse täielikult nende liikmesriikide õigust, kes on valinud konkurentsieeskirjade täitmise tagamiseks juriidilise mudeli. Ainult leebema kohtlemise võimaldamise tingimuste korral salajaste kartellide puhul on vaja üksikasjalikumaid eeskirju, et saada lisaväärtust konkurentsiõiguse rakendamise seisukohast. Ettevõtjad annavad teada salajastest kartellidest, milles nad on osalenud, üksnes siis, kui neil on piisavalt õiguskindlust selle kohta, kas nad saavad kaitset trahvide eest. Olulised erinevused liikmesriikides kohaldatavates leebusprogrammides põhjustavad leebema kohtlemise taotlejatele õiguskindlusetust, mis võib vähendada nende soovi taotleda leebemat kohtlemist. Kui liikmesriigid saaksid käesoleva direktiivi reguleerimisalas rakendada või kohaldada kas vähem või enam piiravaid leebema kohtlemise eeskirju, oleks see mitte üksnes vastuolus eesmärgiga säilitada võimalike taotlejate soovi taotleda leebemat kohtlemist, et muuta konkurentsieeskirjade täitmise tagamine liidus nii tulemuslikuks kui võimalik, vaid ohustaks ka siseturul tegutsevatele ettevõtjatele võrdsete võimaluste tagamist. Ettepanekuga kehtestatav lähenemisviis aitab suurendada liikmesriikide konkurentsiasutuste tõhusust, sekkudes minimaalselt konkurentsiasutuste riiklikesse eripäradesse, kasutades kõige üksikasjalikumaid eeskirju ainult juhul, kui see on tingimata vajalik tulemusliku rakendamise tagamiseks. Kõnealune läbikaalutud lähenemisviis ei ole radikaalne muutus, vaid loogiline areng liidu õiguse nõudes, et liikmesriigid peavad ette nägema tõhusad menetlused ja karistused ELi eeskirjade täitmise tagamiseks. Euroopa Liidu Kohus on seisukohal, et siseriiklikud õigusaktid peavad tagama ELi konkurentsiõiguse täieliku tõhususe. Euroopa Kohus on samuti leidnud, et konkurentsiasutuste toimimise üksikasjalikud riiklikud menetluseeskirjad ei tohi ohustada määruse (EÜ) nr 1/2003 eesmärke, milleks on tagada ELi toimimise lepingu artiklite 101 ja 102 tõhus kohaldamine kõnealuste asutuste poolt. Vahendi valik Kõnealuse direktiivi ettepaneku eesmärk on suurendada liikmesriikide konkurentsiasutuste tõhusust, loomata siiski universaalselt sobivaid lahendusi, vaid võttes arvesse liikmesriikide õigustraditsioone ja institutsionaalseid eripärasid. Seetõttu on direktiiv parim viis tagada, et liikmesriikide konkurentsiasutustel on vajalikud garantiid tõhusamaks täitevasutuseks olemiseks, sekkumata põhjendamatult riigi eripäradesse ja traditsioonidesse. Erinevalt määrusest saavad liikmesriigid ise valida asjakohaseimad vahendid direktiiviga kehtestatud meetmete rakendamiseks. Lisaks sellele on direktiiv paindlik vahend, millega tagatakse, et liikmesriikide konkurentsiasutustel on nõutav sõltumatus ja ressursid ning rakendus- ja trahvimisvolitused, jättes liikmesriikidele võimaluse minna soovi korral kaugemale. 3.JÄRELHINDAMISE, SIDUSRÜHMADEGA KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED Praegu kehtivate õigusaktide järelhindamine või toimivuse kontroll Aastatel 2013–2014 viis komisjon läbi nõukogu määruse (EÜ) nr 1/2003 toimivuse hindamise. Kõnealusele analüüsile tuginedes leiti 2014. aasta komisjoni teatises „Kümme aastat kartellidevastast võitlust määruse 1/2003 alusel“, et liikmesriikide konkurentsiasutused võiksid olla tõhusamad täitevasutused, ning määratleti mitu tegevusvaldkonda, et edendada tõhusat rakendamist konkurentsiasutuste poolt, garanteerides, et riiklikud konkurentsiasutused: 1) omaksid piisavaid ressursse ja oleksid piisavalt sõltumatud; 2) omaksid tõhusaid vahendeid; 3) saaksid kehtestada tõhusaid trahve; ja 4) eviksid toimivaid leebusprogramme. 2014. aasta teatis põhineb aruandel „Viis aastat määruse 1/2003 kehtimisest“, milles leiti, et liikmesriikide konkurentsiasutustele õiguse andmine ELi konkurentsieeskirjade kaasrakendamiseks, on rakendamist positiivselt mõjutanud. Sellegipoolest leiti, et arenguruumi veel on, eelkõige tagamaks, et liikmesriikide konkurentsiasutustel oleksid tõhusad rakendusvolitused ja trahvimisvahendid. Konsulteerimine sidusrühmadega Ajavahemikul 4. november 2015 kuni 12. veebruar 2016 korraldas komisjon avaliku konsultatsiooni ELi uuringu kujul, mis oli jaotatud kaheks osaks. Esimene osa sisaldas üldisi küsimusi spetsialiseerimata sidusrühmadele ja teine oli suunatud sidusrühmadele, kellel olid põhjalikumaid teadmised ja/või kogemused konkurentsiküsimustes.

Konsultatsioon oli jätkuks komisjoni teatisele „Kümme aastat kartellidevastast võitlust määruse nr 1/2003 alusel“, milles määrati kindlaks mitmed tegevusvaldkonnad, et suurendada liikmesriikide konkurentsiasutuste volitusi ELi konkurentsieeskirjade täitmise tagamisel. Konsultatsiooni teise osa käsitles nelja peamist küsimust: i) liikmesriikide konkurentsiasutuste ressursid ja sõltumatus; ii) liikmesriikide konkurentsiasutuste rakendusvahendid; iii) liikmesriikide konkurentsiasutuste volitused ettevõtjate trahvimiseks; ning iv) leebusprogrammid. Sidusrühmadelt saadi 181 vastust. Vastuseid saadi eraisikutelt, õigusbüroodelt ja konsultatsioonifirmadelt, äriühingutelt ja ettevõtjate ühendustelt, tarbijate organisatsioonidelt, akadeemilistelt ringkondadelt, valitsusvälistelt organisatsioonidelt, ametiühingutelt, mõttekodadelt ning riigiasutustelt, sealhulgas mitmetelt ministeeriumidelt ja konkurentsiasutustelt nii ELis kui ka väljaspool seda. 76 % vastanutest leidis, et liikmesriikide konkurentsiasutused saaksid ELi konkurentsieeskirju rakendada tõhusamalt kui praegu. Lisaks arvas 80 %, et tuleks võtta meetmeid liikmesriikide konkurentsiasutuste rakendamise parandamiseks. Sidusrühmade kategooriate kaupa toetasid meetmete võtmist: 100 % akadeemilistest asutustest, tarbijaorganisatsioonidest, ametiühingutest ja liikmesriikide konkurentsiasutustest, kes osalesid avalikus konsultatsioonis; 86 % valitsusvälistest organisatsioonidest; 84 % konsultatsioonifirmadest/õigusbüroodest; 77 % ettevõtjatest/VKEdest/mikroettevõtetest/FIEdest; 67 % mõttekodadest ja 61 % ettevõtjate ühendustest. 64 % avalikus konsultatsioonis osalenud sidusrühmadest toetas ideed, et neid meetmeid peaksid võtma ELi ja liikmesriigid üheskoos. 19 % toetas üksnes ELi tasandi meetmeid ja 8 % üksnes liikmesriikide meetmeid. Lisaks avalikule konsultatsioonile korraldasid Euroopa Parlamendi majandus- ja rahanduskomisjon (ECON) ja komisjon 19. aprillil 2016 avaliku arutelu, mille eesmärk oli anda ekspertidele ja sidusrühmadele võimalus avaldada arvamust avaliku konsultatsiooni kohta. Arutelu järgnes kaks paneeldiskussiooni avaliku konsultatsiooniga hõlmatud nelja teema üle. Nendel aruteludel osalenud ligikaudu 150 sidusrühma, sealhulgas akadeemilised ringkonnad, ettevõtjad (suured ja väikesed), konsultatsioonifirmad, ettevõtjate ühendused, õigusbürood, ajakirjandus, eraisikud ja riigiasutused, toetasid laialdaselt algatuse eesmärke. Lisaks korraldati kaks kohtumist asjaomaste ministeeriumidega, et saada esialgset tagasisidet. 12. juunil 2015 teatati ministeeriumidele peamistest probleemidest, mille komisjon oli tuvastanud. 14. aprill 2016 toimus teine kohtumine ministeeriumide ja liikmesriikide konkurentsiasutustega, kus neid teavitati avaliku konsultatsiooni tulemustest. Avaliku konsultatsiooni, avaliku arutelu ja ministeeriumidega toimunud kohtumiste tulemusi on ettepanekus arvesse võetud. Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamine Komisjon kogus koostöös kõigi liikmesriikide konkurentsiasutustega ulatuslikult andmeid, et saada põhjalik ülevaade hetkeolukorrast. Mõju hindamine Komisjoni koostatud mõju hindamise aruanne käsitleb kõiki käesoleva ettepanekuga seotud peamisi aspekte. Uuriti nelja poliitikavarianti. Eelistatud variant, mida rakendatakse käesoleva ettepanekuga, on võtta ELi seadusandlik meede, millega tagatakse liikmesriikide konkurentsiasutustele minimaalseid vahendid ja instrumendid olemaks tõhusad täitevasutused, ning mida täiendatakse vajaduse korral nii pehmete meetmete kui ka üksikasjalike eeskirjadega. Ülejäänud kolm poliitikavarianti, mida mõju hindamise aruandes uuriti, olid järgmised: i) lähtestsenaariumiga, mille kohaselt ELi meetmeid ei võetaks, suure tõenäosusega poliitika eesmärke ei saavutataks ning see ei oleks kooskõlas sidusrühmade ootustega; ii) variant, millega võetaks ainult pehmeid meetmed, ei annaks kindlat õiguslikku alust, mis tagaks, et kõigil konkurentsiasutustel oleksid vajalikud vahendid tõhusaks täitevasutuseks olemiseks. Lisaks on pehmed meetmed olnud jõus mitu aastat, kuid eesmärki, milleks on määrusega (EÜ) nr 1/2003 kehtestatud detsentraliseeritud süsteem täieliku potentsiaali realiseerimine, ei ole saavutatud; iii) variant, millega antaks liikmesriikide konkurentsiasutustele üksikasjalikud ja ühtsed vahendid ELi õigusaktiga, võimaldaks mõningast lisakasu võrreldes eelistatud variandiga, kuid samal ajal kaasneks suurem sekkumine liikmesriikide õigussüsteemidesse ja -traditsioonidesse. Eelistatud poliitikavariandi hindamine näitas, et nii kvalitatiivselt kui ka kvantitatiivselt (näiteks positiivne mõju kogutootlikkusele, mis on SKP põhikomponent) on kasu tunduvalt suurem kui rakenduskulu. Komisjoni õiguskontrollikomitee kommenteeris esialgset mõjuhinnangut 2016. aasta septembris ning esitas 2016. aasta detsembris oma pooldava arvamuse, mida võeti nõuetekohaselt arvesse. Võttes arvesse kõnealuseid märkusi, on lõplikus mõjuhinnangus esitatud kõik subjektiivsed tõendid probleemi olemuse kirjeldamiseks, rohkem üksikasju kaalutud poliitikavariantide kohta ning eelistatud poliitikavariandi kulude ja tulude detailne analüüs, mis näitab, kuidas ettepaneku kasu kaalub üles sellega kaasnevad kulud. Lõplikus mõjuhinnangus käsitletakse põhjalikumalt kvantitatiivsete hinnangute piiranguid ja ebamäärasusi, antakse parem ülevaade sidusrühmade seisukohtadest avaliku konsultatsiooni käigus ning tõendatakse kaalutud variantide vastavust subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse põhimõtetele. Keda ettepanek mõjutab ja milline see mõju on Konkurentsiasutuste mõjuvõimu suurendamine, et neist saaks tõhusamad täitevasutused, on kasulik kõikidele tarbijatele ja ettevõtjatele, nii suurtele kui ka väikestele, sest edendatakse tõhusat konkurentsi ja luuakse võrdsemad tingimused. Seetõttu ei ole vaja ette näha diferentseeritud kohaldamisala, näiteks kohaldada VKEde suhtes lihtsustatud korda või jätta nad üldse välja. Liikmesriikide konkurentsiasutused Liikmesriikide konkurentsiasutused on algatuse peamised kasusaajad ja koos ettevõtjatega on nad need, keda projekt kõige otsesemalt mõjutab. Ettepaneku rakendamise korral antakse liikmesriikide konkurentsiasutustele tõhusad vahendid ja meetmed, et leida tõendusmaterjali rikkumiste kohta, trahvida seadust rikkunud ettevõtjaid, tegutseda ELi konkurentsieeskirjade täitmise tagamisel sõltumatult, omada ressursse oma ülesannete täitmiseks ning evida tõhusamaid leebusprogramme. See lubab liikmesriikide konkurentsiasutustel võtta tõhusaid täitemeetmeid ja võimaldab neil teha tihedamat koostööd teiste ELi konkurentsiasutustega, mis toob kaasa suurema konkurentsi turgudel. Eelkõige tagatakse sellega, et määrusega (EÜ) nr 1/2003 kehtestatud süsteem teabe piiriüleseks kogumiseks ja vahetamiseks, toimib tõhusalt. See võib tekitada mõningat lisakulu teatavatele avaliku sektori asutustele, näiteks juhul, kui on vaja uusi IT-vahendeid, kuid need kulud on eelduste kohaselt väheolulised. Kõikidele liikmesriikide konkurentsiasutustele ei ole mõju päris sama, kuna vajalikud muudatused sõltuvad iga riigi õigusraamistikust. Ettevõtjad Kavandataval algatusel on oluline mõju ka ettevõtjatele. Nii nagu tarbijad kannatavad ka ettevõtjad konkurentsieeskirjade allapoole optimaalset taset rakendamise tõttu, kuna nad seisavad silmitsi tarnijate pakutavate kõrgete hindade negatiivse mõjuga ning innovatsiooni ja valiku madalama tasemega, samuti tekitavad probleeme konkurentide konkurentsieeskirjade rikkumise katsed, millega üritatakse nende turuosa vähendada. Ettepanek suurendab konkurentsieeskirjade täitmise tagamist liikmesriikide konkurentsiasutuste poolt Euroopas, sellega luuakse võrdsed konkurentsitingimused, kus valitseb konkurentsikultuur, millest saavad kasu kõik äriühingud, nii suured kui ka väikesed, kuna see võimaldab neil konkureerida õiglasemalt oma saavutustele tuginedes ja kasvada kogu ühtsel turul. Ühtlasi motiveeritakse ettevõtjaid tegelema innovatsiooniga ning pakkuma paremaid ja kõrgema kvaliteediga tooteid ja teenuseid, mis vastavad tarbijate ootustele. Ettepanek toob teataval määral kasu ka ettevõtjatele, kelle suhtes toimub uurimine ELi konkurentsieeskirjade väidetava rikkumise kohta. Peamiste tõhusate vahendite kasutuselevõtt erinevate liikmesriikide konkurentsiasutuste jaoks vähendab tulemuste erinevust ettevõtjate jaoks, teeb ELi konkurentsieeskirjade kohaldamise prognoositavamaks ja suurendab õiguskindlust kogu ELis. Ettevõtjad võivad samuti kasu saada tõhusamatest menetlusõigustest, eriti nendes riikides, kus on arenguruumi, samuti suuremast õiguskindlusest leebema kohtlemise taotlemisel. Ettevõtjatele võib esialgu tekkida kulusid seoses uute menetlusnormidega kohanemisega. Samas vähenevad tõenäoliselt ettevõtjate erinevate õigusraamistikega kohanemise kulud, mis on seotud piiriülese tegevusega ühtsel turul.

Seevastu nendel ettevõtjatel, kes rikuvad seadust mõnedes jurisdiktsioonides, on raskem varjata tõendeid, pääseda trahvidest või kasutada ära madalaid trahve. Tarbijad Tarbijad saavad kasu eelistest, mida pakub tugevam konkurents turul laiema valiku ja paremate toodete näol Liikmesriikide konkurentsiasutuste vahendite ja meetmete puudus ning võimetus oma potentsiaali ELi konkurentsieeskirjade rakendamisel täielikult ära kasutada tähendab tarbijate jaoks seda, et nad ei saa kasu konkurentsi tagamisest. Ettepanekuga tagatakse tarbijatele kõikjal Euroopas samaväärne kaitse äritavade eest, millega hoitakse kaupade ja teenuste hindu kunstlikult kõrgel, ning sellega suurendatakse innovaatiliste kaupade ja teenuste valikut taskukohase hinnaga. Põhiõigused Ettepanekuga tagatakse konkurentsimenetluses osalevate äriühingute põhiõiguste kaitse, eelkõige (ent mitte üksnes) järgmistest valdkondades: ettevõtlusvabadus, õigus omandile, õigus heale haldusele ja õigus tõhusale õiguskaitsevahendile kohtus (Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklid 16, 17, 41 ja 47). Sellega antakse liikmesriikide konkurentsiasutustele volitused ELi konkurentsieeskirjade rakendamiseks ainult niivõrd, kui see on vajalik ja proportsionaalne. Ettepanek kohustab liikmesriike nägema ette asjakohased kaitsemeetmed nende volituste kasutamise puhul, mis vastavad vähemalt Euroopa Liidu põhiõiguste harta standarditele ja on kooskõlas ELi õiguse üldpõhimõtetega, sealhulgas füüsiliste isikute andmekaitseõiguste austamine. Kõnealused kaitsemeetmed peaksid eelkõige austama nende ettevõtjate õiguste kaitset, kes osalevad ELi toimimise lepingu artiklite 101 ja 102 rakendamise menetluses, mille oluline osa on õigus olla ära kuulatud. See hõlmab ka õigust saada ametlik teade liikmesriigi konkurentsiasutuse vastuväidetest ELi konkurentsiõiguse alusel ja õigust tutvuda toimikuga, et ettevõtjad saaksid oma kaitset ette valmistada. ELi toimimise lepingu artikleid 101 ja 102 kohaldavate liikmesriikide konkurentsiasutuste lõppotsuste adressaadid peaksid omama õigust tõhusale õiguskaitsevahendile nende otsuste vaidlustamiseks kohtus. Ettepanek sisaldab ka konkreetseid kaitsemeetmeid põhiõiguste austamiseks. Näiteks kontrollideks väljaspool äriruume peaks olema õigusasutuse luba. Põhiõiguste tagatised sisalduvad ka mitmetes sätetes. Näiteks saab konkurentsiasutus teha rahatrahve ja ettekirjutusi parandusmeetmeteks üksnes tingimusel, et need on proportsionaalsed. Liikmesriikide konkurentsiasutused võivad teostada kontrolli ja esitada teabenõuded tingimusel, et need vastavad vajalikkuse kriteeriumidele. 4.MÕJU EELARVELE Tulemuslik ja tõhus koostöö ning teabevahetus liikmesriikide vahel nõuab turvalist taristut. Selle toimimiseks on vaja Euroopa konkurentsivõrgustiku koostalitlusvõimet. Praeguses mitmeaastases finantsraamistikus rahastatakse neid meetmeid ISA2 programmi raames, lähtudes programmi olemasolevatest vahenditest, toetuskõlblikkusest ja prioriseerimiskriteeriumidest. Ettepaneku eelarvemõju pärast 2020. aastat sõltub komisjoni ettepanekust järgmise mitmeaastase finantsraamistiku kohta ja 2020. aastale järgneva mitmeaastase finantsraamistiku läbirääkimiste tulemustest. Soovituslik summa 1 miljonit eurot aastas on ette nähtud selleks, et säilitada, arendada, kasutada ja toetada keskset infosüsteemi (Euroopa konkurentsivõrgustiku süsteemi) kooskõlas asjakohaste konfidentsiaalsuse ja andmeturbe standarditega. Muud halduskulud, mis tekivad seoses Euroopa konkurentsivõrgustiku tegevusega, nt koosolekute korraldamine, koolitusprogrammide väljatöötamine ja läbiviimine, suuniste ja ühiste põhimõtete avaldamine, on hinnanguliselt 500 000 eurot aastas. Õigusakti ettepanek ei mõjuta eelarvet ega nõua täiendavaid inimressursse. Üksikasju on selgitatud õigusakti finantsselgituses, mis on lisatud käesolevale ettepanekule. 5.MUU TEAVE Rakenduskavad ning järelevalve, hindamise ja aruandluse kord Komisjon on koostanud rakenduskava, milles määratakse kindlaks peamised probleemid, millega liikmesriigid direktiivi vastuvõtmise ja rakendamise ajal silmitsi seisavad, ning tehakse ettepanekud nende lahendamiseks meetmete võtmiseks. Rakenduskava hõlmab järgmist: i) ühtne kontaktpunkt komisjoniga funktsionaalse postkasti kaudu, mida liikmesriigid saavad kasutada kõiki kavandatud direktiiviga seotud küsimuste esitamiseks, ning ii) meetmed, mida peaksid Euroopa Komisjon ja liikmesriigid ellu viima, et tegeleda kolme rakendamisega seotud peamise probleemiga: a) rakendamine ajakava kohaselt, b) väljaõpe ja toetus liikmesriikide konkurentsiasutustele ja c) piisava teabe tagamine äriringkondadele. Komisjon jälgib direktiivi ülevõtmist ja rakendamist nii direktiivi ülevõtmiseni kui ka pärast seda. Direktiivi järelhindamine viiakse läbi 5 aastat pärast selle ülevõtmise kuupäeva. Selgitavad dokumendid Kavandatavas direktiivis on sätestatud konkreetsed meetmed, et tagada järgmine: 1) liikmesriikide konkurentsiasutustel on nõutav sõltumatus ja ressursid ning rakendus- ja trahvimisvolitused; 2) siseriiklikus konkurentsiõiguses on olemas samad tagatised ja vahendid juhuks, kui konkurentsiasutud rakendab seda paralleelselt ELi toimimise lepingu artiklitega 101 ja 102; ning 3) konkurentsiasutused saavad üksteisele pakkuda tõhusat vastastikust abi, et tagada tihe koostöö Euroopa konkurentsivõrgustiku raames. Direktiivi ettepanekust tuleneb mitu õiguslikku kohustust. Seetõttu nõuab selle tõhus ülevõtmine konkreetsete ja sihipäraste muudatuste tegemist liikmesriikide asjaomastes eeskirjades. Selleks et komisjon saaks kontrollida ülevõtmise nõuetekohasust, ei piisa sellest, et liikmesriigid edastavad rakendussätete teksti, kuna võib olla vaja üldiselt hinnata liikmesriigi õigusaktidest tulenevat korda. Seetõttu peaksid liikmesriigid komisjonile edastama ka selgitavad dokumendid, milles on ära näidatud, milliste liikmesriigi olemasolevate või uute sätetega rakendatakse meetmeid, mis on sätestatud kavandatavas direktiivis. Ettepaneku sätete üksikasjalik selgitus Ettepanek koosneb 10 peatükist, mis sisaldavad 34 artiklit. I peatükk – reguleerimisese, kohaldamisala ja mõisted

Selles peatükis määratletakse määruse reguleerimisala ja peamised mõisted. Kasutatud mõisted peegeldavad suures osas neid, mida on kasutatud määruses (EÜ) nr 1/2003 ja direktiivis 2014/104/EL, milles käsitletakse kahju konkurentsieeskirjade rikkumise eest. II peatükk – põhiõigused Ettepanekuga tagatakse, et liikmesriigid näevad ette asjakohased kaitsemeetmed käesolevas direktiivis sätestatud volituste kasutamise puhul. Kaitsemeetmed peavad vastama vähemalt Euroopa Liidu põhiõiguste harta standarditele ja olema kooskõlas ELi õiguse üldpõhimõtetega. Avaliku konsultatsiooni käigus taotlesid juristid, ettevõtjad ja ettevõtjate organisatsioonid, et liikmesriikide konkurentsiasutustel oleksid tõhusad rakendusvolitused, mida tasakaalustaksid paremad menetlustagatised. III peatükk — sõltumatus ja vahendid Selle peatükiga tagatakse, et liikmesriikide konkurentsiasutustel on vajalikud sõltumatuse tagatised. Täpsemalt kehtestatakse tagatised, mille eesmärk on kaitsta liikmesriikide konkurentsiasutuste töötajaid ja juhtkonda väliste mõjutuste eest, kui nad rakendavad liidu konkurentsieeskirju. Selleks tuleb: i) tagada, et nad saaksid täita oma ülesandeid ja kasutada oma volitusi sõltumatult poliitilistest ja muudest välismõjudest; ii) vältida juhiseid üheltki riigiasutuselt või muult ava- või eraõiguslikult üksuselt; iii) tagada, et nad hoiduvad igasugusest tegevusest, mis on kokkusobimatu nende ülesannete täitmise ja volituste kasutamisega; iv) keelata nende juhtkonna ametist vabastamine seoses otsuste tegemisega konkreetsete juhtumite puhul; v) tagada, et neil on õigus määratleda oma prioriteete konkreetsete juhtumite puhul, sealhulgas õigus lükata kaebused tagasi esmatähtsusega seotud põhjustel. Viimati nimetatud aspekti puhul ei mõjuta ettepanek liikmesriikide õigust otsustada iseseisvalt üldiste poliitiliste eesmärkide üle. Avaliku arutelu käigus toetas enamik sidusrühmi meetmeid, mis hõlmavad kõiki nimetatud aspekte. Eelkõige teatasid ettevõtjad sellest, et konkurentsiasutuste suutmatus prioriteetide seadmisel takistab neil keskendumist rikkumistele, mis põhjustavad kõige enam kahju konkurentsile. Lisaks kehtestatakse kõnealuses peatükis nõue, mille kohaselt peavad liikmesriigid tagama, et konkurentsiasutustel on inim-, tehnilised ja finantsressursid, mis on vajalikud ELi toimimise lepingu artiklite 101 ja 102 kohaste põhiülesannete täitmiseks. Vastav säte võimaldab liikmesriikidel tulla toime majanduse kõikumistega, ilma et ohustataks konkurentsiasutuste tõhusust. IV peatükk – volitused Uurimine, otsustusõigus ja otsustamismenetlused on konkurentsiasutuste peamised töövahendid. Praegu on volitused Euroopas aga erinevad ning paljudel liikmesriikide konkurentsiasutustel ei ole kõiki volitusi, mida nad vajaksid. Liikmesriikide uurimis- ja otsustusvolitused on väga erinevad, mis võib märkimisväärselt mõjutada nende tõhusust. Selleks nähakse ettepanekuga ette minimaalsed peamised uurimisvolitused (volitus kontrollida ettevõtjat tema ruumides ja väljaspool äriruume ning esitada teabenõudeid) ja volitused otsuste tegemiseks (volitused võtta vastu keelav otsus, sealhulgas õigus võtta struktuurilisi või tegevusalaseid kaitsemeetmeid, kohustusi ette nägevaid otsuseid ja ajutisi meetmeid). Avaliku konsultatsiooni käigus toetati laialdaselt meetmete võtmist, et tagada liikmesriikide konkurentsiasutustele sellised volitused. Näiteks sidusrühmad, eelkõige ettevõtjad, rõhutasid, et liikmesriikide konkurentsiasutuste volituste puudumine struktuuriliste parandusmeetmete võtmiseks on eriti problemaatiline ettevõtjate jaoks, kes saavad kahju rikkuja konkurentsivastasest tegevusest. Ettepanekuga tagatakse, et kõnealused vahendid on tõhusad, nähes rikkumiste korral ette vajalikud karistused. Et karistused oleksid tõsiseltvõetavad, tuleb need arvutada proportsionaalselt asjaomase ettevõtja kogukäibega, kuid liikmesriikidele on jäetud paindlikkus, kuidas seda rakendada (näiteks trahvide tasemete jaoks ei ole sätestatud konkreetseid protsente). V peatükk – trahvid ja perioodilised karistusmaksed Konkurentsiasutuste suutlikkus karistada ettevõtjaid, kes rikuvad konkurentsiõigust, on keskne rakendusvahend. Trahvide eesmärk on karistada ettevõtjaid, kes on rikkunud konkurentsieeskirju, ning hoida ära samade ja teiste ettevõtjate alustamist või jätkamist ebaseadusliku tegevusega. Aastal 2009 otsustas Euroopa Liidu Kohus, et „komisjoni ja liikmesriikide konkurentsiasutuste määratud karistuste tõhusus on ELi konkurentsieeskirjade ühetaolise kohaldamise eeldus “. Siiski on veel mitmeid küsimusi, mis mõjutavad ELi toimimise lepingu artiklite 101 ja 102 täitmise tagamist, mis tähendab seda, et ettevõtjad võivad seista silmitsi väga madalate või olematute trahvidega sõltuvalt sellest, milline asutus meetmeid võtab, ning see kahjustab hoiatavat mõju ja võrdseid tingimusi. Liikmesriikide konkurentsiasutuste määratavad trahvid ELi konkurentsieeskirjade rikkumiste ees erinevad liikmesriigiti. Trahvid võivad olla kehtestatud haldusmenetlusega (liikmesriigi konkurentsiasutuse poolt), muu menetlusega kui kohtumenetlus (kohtud) või kriminaal- või sellega sarnaneva menetlusega (tavaliselt vääratud kohtu poolt või vahel konkurentsiasutuse poolt, kuid kriminaalmenetlusega sarnase (väärteo) menetlusega). Enamikus liikmesriikides on trahvid halduskaristused. Tsiviiltrahve määratakse kolmes liikmesriigis. Viies liikmesriigis määratakse trahve kriminaalmenetluse või sellega sarnaneva menetlusega. Enamikus liikmesriikides, kus trahvid määratakse peamiselt kriminaalmenetlusega (või sarnase menetlusega), on ELi konkurentsiõigus alarakendatud, või kui seda isegi rakendati, siis karistusi määrati ajavahemikus 2004–2013 väga harva, Avaliku konsultatsiooni käigus leidis enamik sidusrühmi, et kriminaalõiguse süsteemid ei ole ELi konkurentsieeskirjade tõhusa rakendamise seisukohast kõige tõhusamad. Tegeldes alarakendamise probleemiga, kuid säilitades liikmesriikide paindlikkuse, tagatakse ettepanekuga, et liikmesriikides, kus konkurentsiasutused ei saa täna vastu võtta trahvimisotsuseid, antakse selline õigus konkurentsiasutustele otse või liikmesriigid peavad tagama, et sellised otsused võtab vastu kohus muu kui kriminaalmenetluse käigus. Vajadus muudatusteks on seega minimaalne. Trahvide arvutamise metoodikas on erinevusi, mis mõjutab oluliselt liikmesriikide konkurentsiasutuste määratavate trahvide taset. Erinevused puudutavad peamiselt: 1) maksimaalset trahvisummat (legaalne ülemmäär) ja 2) trahvi arvutamise parameetreid. Kõnealused erinevused aitavad osaliselt selgitada, miks erinevad trahvid sageli 25 korda, sõltuvalt sellest, milline asutus meetmeid võtab. Sama rikkumise eest võib määrata väga väikeseid trahve, mis tähendab, et trahvide hoiatav mõju on Euroopas väga erinev. Sellele juhiti tähelepanu ka avaliku konsultatsiooni jooksul. Trahvisummad ei pruugi peegeldada tegelikku kahju, mida konkurentsivastane tegevus konkurentsile põhjustab. Liikmesriikide konkurentsiasutused saavad määrata hoiatavalt mõjuvad trahvid, tuginedes ühistele parameetritele. Esiteks peaks olemas olema ühine ülempiir mitte vähem kui 10 % kogukäibest ning teiseks peaksid konkurentsiasutused trahvisumma kindlaksmääramisel lähtuma rikkumise raskusastmest ja kestusest. Kolmas aspekt puudutab piiranguid selles osas, keda saab trahvide maksmise eest vastutavaks pidada. Mõiste „ettevõtja“ on konkurentsiõiguse valdkonnas määratletud Euroopa Kohtu praktikaga. See tähendab, et erinevaid õiguslikke üksusi, mis kuuluvad ühele ettevõtjale, saab pidada solidaarselt vastutavaks trahvide eest, mis on konkreetsele ettevõtjale määratud. See saadab selge sõnumi kogu grupile, et hea juhtimistava puudumine ja konkurentsiõiguse mittejärgimine ei jää karistuseta. Samuti võimaldab trahv peegeldada grupi üldist tugevust, mitte ainult tütarettevõtja oma, muutes sellega trahvi asjakohasemaks ja hoiatavamaks. Mitmed liikmesriikide konkurentsiasutused ei saa praegu pidada emaettevõtjaid vastutavaks nende kontrolli all olevate tütarettevõtjate rikkumiste eest. Mitmed liikmesriikide konkurentsiasutused ei saa pidada rikkuja õigusjärglasi või nende majandustegevuse edasiviijaid trahvide eest vastutavaks või on sellega seoses teatav ebakindlus, sõltumata Euroopa Liidu Kohtu pikaajalisest praktikast See tähendab, et ettevõtjad saavad karistusest kõrvale hiilida lihtsalt sellega, et ühinevad teiste ettevõtjatega või korraldavad ettevõtte ümber. Selle probleemi lahendamiseks sätestatakse ettepanekus, et ettevõtja mõistet kohaldatakse selleks, et trahvida emaettevõtjaid ning ettevõtjate õigusjärglasi ja majandustegevuse edasiviijaid. VI peatükk – leebem kohtlemine Ettevõtjad annavad teada salajastest kartellidest, milles nad on osalenud, üksnes siis, kui neil on piisavalt õiguskindlust selle kohta, kas nad saavad kaitset trahvide eest. Kõnealuse peatüki eesmärk on suurendada õiguskindlust ettevõtjate jaoks, kes soovivad taotleda leebemat kohtlemist, ning seega säilitada nende stiimulid teha koostööd komisjoni ja liikmesriikide konkurentsiasutustega, vähendades praegusi erinevusi liikmesriikides kohaldatavates leebusprogrammides. Selle saavutamiseks võetakse ettepanekuga seadusesse üle Euroopa konkurentsivõrgustiku leebema kohtlemise näidisprogrammi peamised põhimõtted, millega tagatakse, et liikmesriikide konkurentsiasutused võivad anda kaitset trahvide eest ja trahve vähendada ning lihtsustatud taotlused samadel tingimustel vastu võtta. 61 % avalikus konsultatsioonis osalenud sidusrühmadest leidis, et Euroopa konkurentsivõrgustiku leebema kohtlemise näidisprogrammi vähene rakendamine liikmesriikides on probleem. Lisaks sätestatakse kõnealuses peatükis, et taotlejatel on viis tööpäeva lihtsustatud taotluse esitamiseks, ning selgitatakse, et liikmesriikide konkurentsiasutused ei tohi paralleelselt esitada ressursimahukaid teabenõudeid, kui komisjon juhtumit uurib. Kui komisjon on otsustanud juhtumis menetluse algatamata jätta, peaks taotlejal olema võimalik esitada täielik leebema kohtlemise taotlus asjaomasele liikmesriigi konkurentsiasutusele. Käesoleva peatüki lõpetuseks tagatakse leebemat kohtlemist taotlevate ettevõtjate töötajatele ja juhatuse liikmetele, et nende suhtes ei rakendata individuaalseid karistusi (kui need on olemas), kui nad teevad koostööd ametivõimudega. See on oluline, et säilitada ettevõtjatele stiimulid taotleda leebemat kohtlemist, sest nende leebema kohtlemise taotlused sõltuvad sageli oma töötajate täielikust koostööst, ilma et neil oleks hirm karistuse ees.

Samuti tuleks julgustada teavet andma isikuid, kes teavad kartelli olemasolust või toimimisest või muud liiki konkurentsieeskirjade rikkumisest, luues muu hulgas usaldusväärsed ja konfidentsiaalsed teavituskanalid. Selleks on paljud liikmesriikide konkurentsiasutused kehtestanud või kavatsevad kehtestada tõhusad vahendid, et kaitsta üksikisikuid, kes annavad teavet ELi konkurentsiõiguse rikkumisest, kättemaksu eest, milleks on näiteks distsiplinaarmeetmed nende tööandja poolt. Näiteks võttis komisjon 16. märtsil 2017 kasutusele anonüümse rikkumisest teataja vahendi konkurentsijuhtumite puhul. Komisjon on rõhutanud, kui oluline on kaitsta rikkumisest teatajaid, ja otsib võimalusi horisontaalsete või täiendavate valdkondlike meetmete võtmiseks ELi tasandil. VII peatükk – vastastikune abi Kõnealuse peatükiga tagatakse, et kui konkurentsiasutus palub teise liikmesriigi konkurentsiasutusel viia tema nimel läbi uurimistoiminguid, et koguda tõendeid teises jurisdiktsioonis, on taotluse esitanud konkurentsiasutuse ametnikel õigus aktiivselt uurimises kaasa lüüa. See muudab selliste kontrollide tegemise tõhusamaks ja tulemuslikumaks. Samuti nähakse peatükis ette korraldus, mis võimaldab liikmesriikide konkurentsiasutustel vastastikust abi taotleda otsustest teavitamisel ning selliste otsuste täitmisel, millega määratakse trahvid olukorras, kus ettevõtjal puudub asjaomase liikmesriigi territooriumil seadusjärgne asu- või tegevuskoht või puuduvad konkurentsiasutusel vahendid trahvi sissenõudmiseks kõnealusel territooriumil. Selline vastastikune abi on kavandatud nii, et viia miinimumini siseriiklikusse õigusse sekkumine ja see hõlmaks järgmisi kaitsemeetmeid: i) teavitamine ja täitmine toimub kooskõlas taotluse saanud liikmesriigi õigusaktidega; ii) otsused, millega määratakse trahvid, on võimalik täitmisele pöörata vaid siis, kui nad on lõplikud ja neid ei saa tavalises korras edasi kaevata; iii) aegumistähtajad reguleeritakse taotluse esitanud liikmesriigi seaduste kohaselt; iv) taotluse saanud asutus ei ole kohustatud sisse nõudma trahviotsuseid, kui see on selgelt vastuolus selle liikmesriigi avaliku korraga; ning v) vaidlused, mis on seotud meetme seaduslikkusega, kuuluvad taotluse esitanud liikmesriigi pädevusse, samas kui vaidlused seoses teavitamise või taotluse saanud liikmesriigis võetud täitemeetmetega kuuluvad taotluse saanud liikmesriigi pädevusse. Vastastikune abi on üks selle ettepaneku peamine aspekt, sest see on hädavajalik tihedaks koostööks Euroopa konkurentsivõrgustiku raames ja sellest tulenevalt ka detsentraliseeritud süsteemi edukuseks, millest sõltub ELi konkurentsiõiguse tõhus kohaldamine. Tõhusa vastastikuse abita ei saa tekkida võrdsed tingimused ettevõtjate jaoks, mis tegutsevad rohkem kui ühes liikmesriigis, ja selle tagajärjel on siseturu nõuetekohane toimimine takistatud. VIII peatükk – aegumistähtajad Selle peatükiga tagatakse, et kui liikmesriigi konkurentsiasutuse või komisjoni menetlus on pooleli, siis aegumistähtajad, mis kehtivad teistele liikmesriikide konkurentsiasutustele, kes võivad asja menetleda seoses sama kokkulepe, ettevõtjate ühenduse otsuse või kooskõlastatud tegevusega, on nende menetluste ajaks peatatud. Sellega tagatakse Euroopa konkurentsivõrgustiku paralleelsete volituste süsteemi tõhus toimimine ning see, et muud riiklikud pädevad saavad hiljem meetmeid võtta, ilma et juhtumid aeguks. Liikmesriikidele jääb vabadus määrata kindlaks oma aegumistähtajad või kehtestada absoluutsed piirangud, tingimusel et need ei muuda ELi konkurentsiõiguse täitmise tagamist praktiliselt võimatuks või ülemäära raskeks. IX peatükk – üldsätted Käesoleva peatükiga tagatakse, et liikmesriikide konkurentsiasutustel, kellel on parimad võimalused selgitada oma otsuseid, on õigus juhtumid kohtusse anda või neid seal kaitsta. See aitab vältida kulude ja jõupingutuste dubleerimist, mille on teinud mõned muud asutused, kes neid juhtumeid kaitsevad. Kõnealuses peatükis sätestatakse ka kaitseklausel, et käesoleva direktiivi kohaselt kogutud teavet saab kasutada ainult sel eesmärgil, milleks see on omandatud, ning seda ei tohi kasutada füüsiliste isikute suhtes karistuste kehtestamiseks. Lõpetuseks tagatakse peatükiga, et tõendid on vastuvõetavad, olenemata andmekandjast, millele teave on salvestatud, tagamaks, et asjaomased menetlusnormide puhul saab kasutada ka digitaalseid tõendeid. 2017/0063 (COD) Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV mille eesmärk on anda liikmesriikide konkurentsiasutustele volitused konkurentsieeskirjade täitmise tagamise tõhustamiseks ja tagada siseturu nõuetekohane toimimine (EMPs kohaldatav tekst) EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikleid 103 ja 114, võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele,

võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust, toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt ning arvestades järgmist: 1)Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „ELi toimimise leping“) artiklid 101 ja 102 kuuluvad avaliku huvi valdkonda ja neid tuleks kõikjal liidus tulemuslikult kohaldada, et tagada moonutamata konkurents siseturul. ELi toimimise lepingu artiklite 101 ja 102 tõhus rakendamine on vajalik tagamaks, et Euroopas on üha enam avatud ja konkurentsivõimelisi turge, kus ettevõtjad konkureerivad oma saavutustele tuginedes ja ilma teiste ettevõtjate põhjustatud tõketeta, mis võimaldab neil luua jõukust ja töökohti. See kaitseb tarbijaid selliste äritavade vastu, mille tulemusel hoitakse kaupade ja teenuste hinnad kunstlikult kõrged, ja võimaldab neile laiemat uuenduslike kaupade ja teenuste valikut. 2)Euroopa Liidu toimimise lepingu artikleid 101 ja 102 rakendavad avalik-õiguslikul tasandil liikmeriikide konkurentsiasutused paralleelselt komisjoniga vastavalt nõukogu määrusele (EÜ) nr 1/2003 (). Liikmesriikide konkurentsiasutused ja komisjon moodustavad koos võrgustiku, kuhu kuuluvad ametiasutused, mis kohaldavad tihedas koostöös ELi konkurentsieeskirju (Euroopa konkurentsivõrgustik). 3)Määruse (EÜ) nr 1/2003 artikli 3 lõikega 1 kohustatakse liikmesriikide konkurentsiasutusi ja kohtuid kohaldama ELi toimimise lepingu artikleid 101 ja 102 kokkulepete või tegevuse suhtes, mis võivad mõjutada liikmesriikidevahelist kaubandust. Praktikas kohaldab suurem osa liikmesriikide konkurentsiasutustest siseriiklikke konkurentsieeskirju paralleelselt ELi toimimise lepingu artiklitega 101 ja 102- Seetõttu mõjutab käesolev direktiiv, mille eesmärk on tagada, et liikmesriikide konkurentsiasutustel on ELi toimimise lepingu artiklite 101 ja 102 rakendamiseks nõutavad sõltumatuse tagatised ning rakendus- ja trahvimisvolitused, vältimatult siseriiklikke konkurentsieeskirju, mida liikmesriikide konkurentsiasutused paralleelselt kohaldavad. 4)Lisaks peaks see, kui liikmesriikide konkurentsiasutustele antakse volitus saada uurimise all oleva ettevõtja kohta kogu teavet digitaalse kujul, sõltumata kandjast, millel seda teavet hoitakse, mõjutama liikmesriikide konkurentsiasutuste volituste ulatust siis, kui nad võtavad menetluse algfaasis vajalikke uurimismeetmeid ka nende siseriiklike konkurentsieeskirjade alusel, mida kohaldatakse paralleelselt ELi toimimise lepingu artiklitega 101 ja 102. Liikmesriikide konkurentsiasutustele erineva ulatusega uurimisvolituste andmine sõltuvalt sellest, kas nad kohaldavad üksnes siseriiklikke konkurentsieeskirju või ka paralleelselt ELi toimimise lepingu artikleid 101 ja 102, võib vähendada siseturul konkurentsiõiguse täitmise tagamise tõhusust. Seetõttu peaks direktiivi kohaldamisala hõlmama sama juhtumi suhtes nii ELi toimimise lepingu artiklite 101 ja 102 kohaldamist eraldi kui ka siseriiklike konkurentsieeskirjade kohaldamist paralleelselt nende artiklitega. Erandina sellest tuleb käsitleda leebusavalduste ja kokkuleppe sõlmimise taotluste kaitset, mis laieneb ka siseriikliku konkurentsiõiguse kohaldamisele eraldi. 5)Samas ei näe paljud siseriiklikud õigusnormid liikmesriikide konkurentsiasutustele ette sõltumatuse tagatisi ega rakendus- ja trahvimisvolitusi, mida nad vajavad kõnealuste eeskirjade tõhusaks rakendamiseks. See vähendab nende suutlikkust kohaldada tulemuslikult ELi toimimise lepingu artikleid 101 ja 102 ning vajadusel siseriiklikke konkurentsieeskirju paralleelselt ELi toimimise lepingu artiklitega 101 ja 102. Näiteks puuduvad paljudel liikmesriikide konkurentsiasutustel siseriiklike õigusnormide alusel tõhusad vahendid tõendite kogumiseks ELi toimimise lepingu artiklite 101 ja 102 rikkumise kohta ja nende ettevõtjate trahvimiseks, kes on eeskirju rikkunud, või ressursid, mida neil on vaja ELi toimimise lepingu artiklite 101 ja 102 tulemuslikuks rakendamiseks. See võib takistada liikmesriikide konkurentsiasutusi üldse meetmeid võtmast või siis piirata täitemeetmete ulatust. Paljude liikmesriikide konkurentsiasutuste jaoks ELi toimimise lepingu artiklite 101 ja 102 rakendamiseks vajalike tegevusvahendite ja tagatiste puudumine tähendab, et konkurentsivastases tegevuses osalevate ettevõtjate suhtes algatatud menetluse tulemus võib olla väga erinev, sõltuvalt liikmesriigist, kus ettevõtjad tegutsevad: nende suhtes ei võeta ELi toimimise lepingu artiklite 101 ja 102 alusel mingeid täitmise tagamise meetmeid või kohaldatakse ebatõhusaid meetmeid. Näiteks on teatavates liikmesriikidel võimalik ettevõtjatel trahvi maksmisest kõrvale hoiduda pelgalt ettevõtte ümberkujundamise teel. ELi toimimise lepingu artiklite 101 ja 102 ning ELi toimimise lepingu artiklitega 101 ja 102 paralleelselt kohaldatavate siseriiklike konkurentsieeskirjade ebaühtlase rakendamise tulemusel võivad jääda kasutamata võimalused kõrvaldada turule sisenemise tõkked ja luua kogu Euroopa Liidus konkurentsivõimelisemaid turge, kus ettevõtjad saavad ausalt ja endale jõukohaselt konkureerida See mõjutab ettevõtjaid ja eeskätt tarbijaid nendes liikmesriikides, kus konkurentsiasutustel on vähem võimalusi konkurentsieeskirju tõhusalt rakendada. Ettevõtjad ei saa omal jõul konkureerida, kui liikmeriigis on võimalik kõrvale hoiduda konkurentsivastast tegevust piiravatest nõuetest, näiteks seeläbi, et konkurentsivastase tegevuse kohta ei ole võimalik tõendeid koguda või et ettevõtjatel on võimalik trahvide maksmisest kõrvale hiilida. Seega puudub ettevõtjatel stiimul neile turgudele siseneda ja oma asutamisõigust teostada ning kaupu tarnida või teenuseid osutada. Tarbijad, kes asuvad liikmesriikides, kus konkurentsieeskirjade täitmist täiel määral ei tagata, jäävad ilma kasust, mida toob tõhusate konkurentsi tagamise meetmete kohaldamine. ELi toimimise lepingu artiklite 101 ja 102 ning kõnealuste artiklitega paralleelselt kohaldatavate siseriiklike konkurentsieeskirjade ebaühtlane rakendamine kogu Euroopas moonutab seega konkurentsi siseturul ja takistab selle nõuetekohast toimimist. 6)Puudused ja piirangud liikmesriikide konkurentsiasutuste jaoks ette nähtud meetmetes ja tagatistes nõrgestavad ELi toimimise lepingu artiklite 101 ja 102 rakendamiseks välja töötatud paralleelse pädevuse süsteemi, mis on mõeldud toimima ühtse tervikuna, põhinedes tihedal koostööl Euroopa konkurentsivõrgustiku sees. Süsteem sõltub konkurentsiasutuste võimalusest teiste asutuste eest asjaolude väljaselgitamisel üksteisele toetuda. Samas ei toimi see süsteem hästi seni, kuni on olemas liikmesriikide konkurentsiasutused, kellel puuduvad asjaolude väljaselgitamiseks nõuetekohased vahendid. Muudes olulise tähtsusega küsimustes ei ole liikmesriikide konkurentsiasutustel võimalik üksteist vastastikku abistada. Näiteks on piiriüleselt tegutsevatel ettevõtjatel võimalik enamikus liikmesriikidest trahvide tasumisest kõrvale hoiduda pelgalt seetõttu, et neil puudub seadusjärgne asu- või tegevuskoht mõnedel nende liikmeriikide territooriumidel, kus nad tegutsevad. See vähendab stiimuleid tegutseda kooskõlas ELi toimimise lepingu artiklitega 101 ja 102. Sellest tulenev konkurentsieeskirjade ebatõhus rakendamine moonutab konkurentsi seaduskuulekate ettevõtjate jaoks ja vähendab tarbijate usaldust siseturu vastu, eeskätt digikeskkonnas. 7)Selleks et tagada tõeliselt ühtne konkurentsieeskirjade rakendamine Euroopas, mis annab siseturul tegutsevatele ettevõtjatele võrdsed võimalused ja vähendab tarbijate jaoks ebavõrdseid tingimusi, tuleb ELi toimimise lepingu artiklite 101 ja 102 ning kõnealuste artiklitega paralleelselt kohaldatavate siseriiklike konkurentsieeskirjade rakendamisel ette näha sõltumatuse miinimumtagatised, ressursid, peamine järelevalvetegevus ning trahvimisvolitused, nii et liikmesriikide konkurentsiasutustel on võimalik tegutseda võimalikult tõhusalt. 8)On asjakohane, et käesoleval direktiivil oleks kaks õiguslikku alust – ELi toimimise lepingu artiklid 103 ja 114. Seda seetõttu, et käesoleva direktiivi eesmärgid ei hõlma üksnes ELi toimimise lepingu artiklite 101 ja 102 kohaldamist, vaid puudutavad ka ELi toimimise lepingu artiklitega 101 ja 102 paralleelselt kohaldatavate siseriiklike konkurentsieeskirjade rakendamist, ja teiseks, et puudused ja piirangud liikmesriikide konkurentsiasutuste jaoks ette nähtud meetmetes ja tagatistes ELi toimimise lepingu artiklite 101 ja 102 kohaldamisel kahjustavad nii konkurentsi kui ka siseturu nõuetekohast toimimist. 9)Miinimumtagatiste kehtestamine tagamaks, et liikmesriikide konkurentsiasutused kohaldavad ELi toimimise lepingu artikleid 101 ja 102 tõhusalt, ei piira liikmesriikide õigust säilitada või näha liikmesriikide konkurentsiasutustele ette ulatuslikumaid sõltumatuse tagatisi ja vahendeid ning üksikasjalikumaid eeskirju nende asutuste rakendus- ja trahvimisvolituste kohta. Eelkõige võivad liikmeriigid anda liikmesriikide konkurentsiasutustele täiendavaid volitusi lisaks käesolevas direktiivis ette nähtud põhivolitustele, et suurendada nende asutuste tegevuse tulemuslikkust. 10)Seevastu on tarvis täielikult ühtlustada salajaste kartellide leebema kohtlemise tingimused. Ettevõtjad annavad teada salajastest kartellidest, milles nad on osalenud, üksnes siis, kui neil on piisavalt õiguskindlust selle kohta, kas nad saavad kaitset trahvide eest. Olulised erinevused liikmesriikides kohaldatavates leebusprogrammides põhjustavad leebema kohtlemise taotlejatele õiguskindlusetust, mis võib vähendada nende soovi taotleda leebemat kohtlemist. Kui liikmesriigid saaksid käesoleva direktiivi reguleerimisalas rakendada või kohaldada kas vähem või enam piiravaid leebema kohtlemise eeskirju, oleks see mitte üksnes vastuolus eesmärgiga säilitada taotlejate soovi taotleda leebemat kohtlemist, et muuta konkurentsieeskirjade täitmise tagamine liidus nii tulemuslikuks kui võimalik, vaid ohustaks ka siseturul tegutsevatele ettevõtjatele võrdsete võimaluste tagamist. See ei takista liikmeriike kohaldamast leebusprogramme, mis ei hõlma mitte üksnes salajasi kartelle, vaid puudutavad ka muid ELi toimimise lepingu artiklite 101 ja 102 rikkumisi ja vastavaid siseriiklikke õigusnorme. 11)Käesolevat direktiivi ei kohaldata nende siseriiklike õigusnormide suhtes, mis reguleerivad kriminaalkaristuste määramist füüsilistele isikutele, välja arvatud õigusnormid, mis reguleerivad leebusprogrammide ja füüsilistele isikutele kohaldatavate karistuste koostoimet. 12)Liikmesriikide konkurentsiasutustele antud volituste teostamise suhtes peaks kehtima sobivad kaitsemeetmed, mis on vähemalt kooskõlas ELi õiguse üldpõhimõtete ja Euroopa Liidu põhiõiguste harta kohaste nõuetega. Need kaitsemeetmed peaksid hõlmama õigust heale haldusele ja ettevõtjate õigust teostada oma kaitseõigusi, mille oluline osa on õigus olla ära kuulatud. Eelkõige peaks liikmesriikide konkurentsiasutused teavitama uurimise all olevaid isikuid nende vastu ELi toimimise lepingu artiklite 101 ja 102 alusel esitatud esialgsetest vastuväidetest, enne kui liikmesriikide konkurentsiasutused teevad otsuse, mis nende isikute huve riivavad, ning neil isikutel peaks olema võimalus teha teatavaks oma seisukohad vastuväidete kohta enne otsuse tegemist. Isikutel, kellele on teatatud esialgsetest vastuväidetest ELi toimimise lepingu artiklite 101 ja 102 väidetava rikkumise kohta, peaks olema õigus tutvuda liikmesriigi konkurentsiasutuse käsutuses olevate asjaomaste dokumentidega, et neil oleks võimalik tõhusalt oma kaitseõigusi teostada. Selle nõude puhul tuleb arvesse võtta ettevõtjate õigustatud huvi kaitsta oma ärisaladusi ja see ei laiene liikmesriikide konkurentsiasutuste ning komisjoni käsutuses olevale konfidentsiaalsele teabele ega nende sisedokumentidele ega liikmesriikide konkurentsiasutuste ja komisjoni vahelisele kirjavahetusele. Lisaks peaks ELi toimimise lepingu artiklit 101 või 102 kohaldatavate liikmesriikide konkurentsiasutuste lõplike otsuste adressaatidel olema õigus tõhusale õiguskaitsevahendile ja õiglasele kohtulikule arutamisele vastavalt Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklile 47. Liikmesriikide konkurentsiasutuste lõplikud otsused peaks olema põhjendatud, mis võimaldab otsuse adressaadil saada teada otsuse tegemise põhjused ja teostada oma õigust tõhusale õiguskaitsevahendile. Need kaitsemeetmed peaks looma tasakaalu ettevõtjate põhiõiguste järgimise ja kohustuse vahel tagada, et ELi toimimise lepingu artikleid 101 ja 102 rakendatakse tulemuslikult. 13)Liikmesriikide konkurentsiasutustele volituste andmine ELi toimimise lepingu artiklite 101 ja 102 erapooletuks rakendamiseks Euroopa konkurentsieeskirjade täitmise tõhusa tagamise ühistes huvides on oluline osa nende eeskirjade tulemuslikust ja ühetaolisest kohaldamisest. 14)Liikmesriikide konkurentsiasutuste sõltumatust tuleks suurendada, et tagada ELi toimimise lepingu artiklite 101 ja 102 tõhus ja ühetaoline kohaldamine. Seetõttu tuleks siseriiklikes õigusaktides kehtestada sõnaselged sätted, millega tagatakse, et liikmesriikide konkurentsiasutused on ELi toimimise lepingu artiklite 101 ja 102 rakendamisel kaitstud välise sekkumise ja poliitilise surve eest, mis võiks kahjustada nende poolt menetletavate küsimuste sõltumatut hindamist. Sel eesmärgil tuleks eelnevalt kehtestada eeskirjad liikmesriigi konkurentsiasutuse otsuseid tegeva organi liikme ametist vabastamise põhjuste kohta, et kõrvaldada kõik põhjendatud kahtlused selle organi erapooletuse ning välistest teguritest sõltumatuse suhtes. 15)Selleks et tagada liikmesriikide konkurentsiasutuste sõltumatus, peaks nende töötajad ja otsuseid tegeva organi liikmed tegutsema ausalt ning hoiduma igasugusest tegevusest, mis on kokkusobimatu nende ametiülesannetega. Vajadus hoida ära ohtu liikmesriikide konkurentsiasutuste töötajate ja otsuseid tegeva organi liikmete hinnangute sõltumatusele hõlmab ka seda, et oma teenistus- või ametiajal ning mõistliku aja jooksul pärast seda peaksid nad hoiduma oma ametiülesannetega kokkusobimatust tegevusest, olenemata sellest, kas see tegevus on tasustatav või mittetasustatav. Samuti ei peaks neil teenistus- või ametiajal olema huvisid ettevõtetes või organisatsioonides, mis teevad tehinguid liikmesriigi konkurentsiasutusega sellises ulatuses, et see võib nende sõltumatust ohustada. Liikmesriikide konkurentsiasutuste töötajad ja otsuseid tegeva organi liikmed peaksid deklareerima mis tahes huvi või vara, mis võib põhjustada nende ülesannete täitmisel huvide konflikti. Neilt tuleks nõuda, et nad teataksid otsuseid tegevale organile, teistele organi liikmetele või, kui tegemist on liikmesriigi konkurentsiasutusega, kus otsuseid teeb vaid üks isik, oma ametisse nimetavale asutusele, kui neil tuleb oma ametiülesannete täitmisel teha otsuseid küsimuses, milles neil on huvi, mis võib nende erapooletust kahjustada. 16)Riikliku konkurentsiuasutuse sõltumatuse tagamisel ei saa välistada ei liikmesriigi õigusnormide kohast kohtulikku kontrolli ega parlamentaarset kontrolli. Ka aruandekohustusel on riiklike konkurentsiuasutuste tegevuse usaldusväärsuse ja õiguspärasuse tagamisel oluline osa. Osana proportsionaalsetest aruandlusnõuetest esitab liikmesriigi konkurentsiasutus valitsus- või parlamendiorganile oma tegevuse kohta korrapäraselt aruandeid. Liikmesriikide konkurentsiasutuste kulutuste suhtes võib teha kontrolli või järelevalvet, tingimusel et see ei kahjusta nende erapooletust. 17)Liikmesriikide konkurentsiasutustel peaks olema võimalik viia ELi toimimise lepingu artiklite 101 ja 102 rakendamiseks vajalikke menetlusi läbi esmatähtsuse järjekorras, et kasutada tõhusalt oma vahendeid ja keskenduda siseturul konkurentsi moonutava konkurentsivastase käitumise ära hoidmisele ja lõpetamisele. Seetõttu peaks neil olema õigus kaebusi tagasi lükata põhjendusel, et need ei ole esmatähtsad. See ei tohiks riivata liikmesriikide konkurentsiasutuste õigust lükata kaebusi tagasi muudel põhjustel, nagu pädevuse puudumine, või otsustada, et neil ei ole põhjust meetmeid võtta. Liikmesriikide konkurentsiasutuste õigus viia konkurentsieeskirjade täitmise tagamiseks algatatud menetlusi läbi esmatähtsuse järjekorras ei mõjuta liikmesriigi valitsusasutuste õigust anda liikmesriikide konkurentsiasutustele üldisi poliitika- või prioriteetsussuuniseid, mis ei ole seotud konkreetse menetlusega ELi toimimise lepingu artiklite 101 ja 102 rakendamiseks.

18)Liikmesriikide konkurentsiasutustel peaks olema vajalikud inimressursid, oskusteave ning rahalised ja tehnilised vahendid, et tagada ELi toimimise lepingu artiklite 101 ja 102 rakendamiseks vajalike ülesannete tõhus täitmine. Kui nende kohustusi ja volitusi siseriiklike õigusnormide alusel laiendatakse, peaks nende ülesannete täitmiseks vajalikud ressursid sellegipoolest olema piisavad. 19)Liikmesriikide konkurentsiasutustel peavad olema minimaalsed uurimis- ja otsustusvolitused, et neil oleks võimalik ELi toimimise lepingu artiklite 101 ja 102 täitmist tõhusalt tagada. 20)Liikmesriikide konkurentsiasutustel peaks olema tõhusad uurimisvolitused, et tuvastada mis tahes menetlusetapis kõik kokkulepped ja otsused ning kooskõlastatud tegevuse, mis on ELi toimimise lepingu artikli 101 alusel keelatud, või ELi toimimise lepingu artikliga 102 keelatud turgu valitseva seisundi kuritarvitused. 21)Liikmesriikide konkurentsiasutuste uurimisvolitused peavad olema asjakohased, et neil oleks võimalik konkurentsieeskirjade täitmise tagamisel tulla toime digitaalkeskkonnaga seotud probleemidega ja saada kogu teave, sealhulgas kohtuekspertiisi alast teavet, mis on seotud ettevõtjaga või ettevõtjate ühendusega, kelle suhtes uurimismeedet kohaldatakse, digitaalsel kujul, olenemata sellest, millisel kandjal teavet hoitakse (nt sülearvutis, mobiiltelefonis ja muudes mobiilseadmetes). 22)Liikmesriikide konkurentsiasutustel peaks olema lubatud kontrollida ruume, kus tegutsevad ELi toimimise lepingu artiklite 101 ja 102 rakendamisega seoses uurimise all olevad ettevõtjad või ettevõtjate ühendused või teised turuosalised, kellel võib olla uurimise jaoks asjakohast teavet. Liikmesriikide konkurentsiasutustel peaks olema õigus niisuguseid kontrolle läbi viia, kui on olemas vähemalt mõistlik alus arvata, et tegemist võib olla ELi toimimise lepingu artikli 101 või 102 rikkumisega. 23)Et liikmesriikide konkurentsiasutuste tegevus oleks tulemuslik, peaks nende volitus kontrolle läbi viia võimaldama neil saada teavet, mis on kättesaadav ettevõtjale, ettevõtjate ühendusele või muule isikule, kelle suhtes kontrolli tehakse, ja mis on seotud uurimise all oleva ettevõtjaga. 24)Selleks et kontrollide läbiviimine tarbetult ei veniks, peaks liikmesriikide konkurentsiasutustel olema õigus jätkata uurimise all oleva ettevõtja või ettevõtjate ühenduse tegevust puudutavatest raamatupidamis- ja muudest dokumentidest tehtud koopiate ja väljavõtete uurimist konkurentsiasutuse ruumides või muudes selleks ettenähtud ruumides. 25)Kogemused näitavad, et ettevõtja tegevusandmeid võidakse säilitada juhtorgani liikmete või teiste ettevõtja jaoks töötavate isikute kodudes, eelkõige järjest paindlikuma töökorralduse tõttu. Tagamaks, et kontrollid oleksid tulemuslikud, peaks liikmesriikide konkurentsiasutustel olema õigus siseneda mis tahes ruumidesse, sealhulgas kodudesse, mille suhtes on kahtlus, et seal hoitakse tegevusandmeid, mis võivad olla ELi toimimise lepingu artikli 101 või 102 olulise rikkumise tuvastamiseks asjakohased. Selle õiguse teostamiseks peaks olema nõutav kohtuorgani eelnev luba. See ei takista liikmesriike andmast äärmiselt erakorralistel juhtudel riiklike kohtuorganite ülesandeid liikmesriikide konkurentsiasutustele, kes tegutsevad kohtuorgani ülesannetes. 26)Liikmesriikide konkurentsiasutustel peaks olema õigus nõuda teavet, mis on vajalik, et tuvastada ELi toimimise lepingu artikli 101 kohaselt keelatud kokkuleppe, otsuse või kooskõlastatud tegevuse või ELi toimimise lepingu artikli 102 kohase rikkumise olemasolu. See peaks hõlmama õigust nõuda teavet, olenemata kandjast, millel teavet hoitakse, tingimusel et see teave on teabenõude adressaadile kättesaadav. Kogemused näitavad, et teave, mida vabatahtlikult esitavad kolmandad isikud, nagu konkurendid, kliendid ja tarbijad, võib olla konkurentsieeskirjade täitmise informeeritud ja jõulisel tagamisel väärtuslik teabeallikas ning liikmesriikide konkurentsiasutused peaksid sellise teabe andmist soosima. 27)Liikmesriikide konkurentsiasutustel peaks olema turul konkurentsi taastamiseks tõhusad vahendid, mis võimaldavad neil kohaldada proportsionaalseid struktuurilisi või tegevusalaseid kaitsemeetmeid. 28)Kui ettevõtjad või ettevõtjate ühendused teevad liikmesriikide konkurentsiasutustele sellise menetluse käigus, mille tulemusel teatav kokkulepe või tegevus võidakse keelustada, ettepaneku võtta endale kohustusi, mis konkurentsiasutuse tuvastatud probleemid lahendaks, peaks neil asutustel olema võimalik teha otsuseid, millega muudetakse sellised kohustused asjaomaste ettevõtjate suhtes siduvaks ja täitmisele pööratavateks. Niisugustes kohustusi ette nägevates otsustes peaks olema sätestatud, et liikmesriigi konkurentsiasutusel puudub alus meetmeid võtta, ilma et ta otsustaks, kas tegemist on ELi toimimise lepingu artikli 101 või artikli 102 rikkumisega või mitte. Kohustusi ette nägevad otsused ei piira liikmesriikide konkurentsiasutuste ja kohtute õigust teha selliseid järeldusi rikkumise kohta ja otsuseid konkreetsete juhtumite kohta. 29)Selleks et tagada ELi toimimise lepingu artiklite 101 ja 102 tulemuslik ja ühetaoline kohaldamine, peaks liikmesriikide konkurentsiasutustel olema õigus määrata ettevõtjatele ja ettevõtjate ühendustele ELi toimimise lepingu artiklite 101 ja 102 rikkumise eest tõhusaid, proportsionaalseid ja hoiatavaid trahve kas ise haldusmenetluses või taotleda selliste trahvide määramist muus menetluses kui kriminaalmenetlus. See ei piira nende siseriiklike õigusaktide kohaldamist, mis näevad ette, et karistusi ELi toimimise lepingu artiklite 101 ja 102 rikkumise eest määravad kohtud kriminaalmenetluses. 30)Tagamaks, et ettevõtjad ja ettevõtjate ühendused järgivad liikmesriikide konkurentsiasutuste uurimis- ja otsustusvolitusi, peab neil konkurentsiasutustel olema võimalik määrata nõuete täitmata jätmise eest tõhusaid trahve ja nende volituste alusel ette nähtu järgimise tagamiseks perioodilisi karistusmakseid kas ise haldusmenetluses või taotleda trahvide määramist muus menetluses kui kriminaalmenetlus. See ei piira nende siseriiklike õigusaktide kohaldamist, mis näevad ette, et karistusi ELi toimimise lepingu artiklite 101 ja 102 rikkumise eest määravad kohtud kriminaalmenetluses. Lisaks ei mõjuta käesolev direktiiv tõendamiskoormist käsitlevaid siseriiklikke õigusnorme ega liikmesriigi konkurentsiasutuse kohustust tuvastada juhtumi asjaolud, tingimusel et need normid ja kohustused on kooskõlas liidu õiguse üldpõhimõtetega. Trahvide ja perioodiliste karistusmaksete suurus tuleks kindlaks määrata proportsionaalse osana asjaomaste ettevõtjate ja ettevõtjate ühenduste kogukäibest. 31)Selleks et tagada ELi toimimise lepingu artiklite 101 ja 102 tõhus ja ühetaoline kohaldamine, tuleks ELi toimimise lepingu artiklites 101 ja 102 kasutatud mõistet „ettevõtja“ kohaldada kooskõlas Euroopa Liidu Kohtu praktikaga, mille kohaselt on ettevõtja majandusüksus, isegi kui see koosneb mitmest füüsilisest või juriidilisest isikust. Seetõttu peaks liikmesriikide konkurentsiasutustel olema võimalik tugineda mõistele „ettevõtja“, et teha kindlaks vastutav emaettevõtja, ja määrata talle trahv tütarettevõtja tegevuse eest, kui emaettevõtja ja tütarettevõtja moodustavad ühe majandusüksuse. Selleks et hoida ära olukordi, kus ettevõtjad hoiduvad kõrvale ELi toimimise lepingu artiklite 101 ja 102 rikkumise eest määratud trahvi maksmisest, tehes õiguslikke või organisatsioonilisi muudatusi, peaks liikmesriikide konkurentsiasutustel olema võimalik tuvastada ELi toimimise lepingu artiklite 101 ja 102 rikkumise eest vastutava ettevõtja õigusjärglane või tema majandustegevuse jätkaja, ning talle sellise rikkumise eest trahv määrata, lähtudes Euroopa Liidu Kohtu praktikast. 32)Tagamaks, et ELi toimimise lepingu artiklite 101 ja 102 rikkumise eest määratud trahvid kajastavad rikkumise majanduslikku olulisust, peaks liikmesriikide konkurentsiasutused võtma arvesse rikkumise raskusastet. Samuti peaks liikmesriikide konkurentsiasutustel olema võimalik määrata trahve, mis on proportsionaalsed rikkumise kestusega. Neid tegureid tuleks hinnata kooskõlas Euroopa Liidu Kohtu praktikaga. Euroopa Kohus on sedastanud, et rikkumise raskusastme hindamisel tuleb eelkõige arvesse võtta juhtumi asjaolusid, rikkumise konteksti ja trahvide hoiatavat mõju. Tegurid, mille põhjal hinnang teha võidakse, on nende kaupade ja teenuste käive, millega seoses rikkumine toime pandi, ning ettevõtja suurus ja majanduslik suutlikkus, kuna need peegeldavad mõju, mida ettevõtja võis turule avaldada. Lisaks näitab see, kui rikkumise paneb korduvalt toime üks ja sama isik, tema kalduvust selliseid rikkumisi toime panna, ja selle näol on tegemist ilmse märgiga asjaomase teo raskusest ja vajadusest trahvi suurendada, et saavutada trahvi hoiatav mõju. Trahvi suuruse kindlaksmääramisel peaksid liikmesriikide konkurentsiasutused lähtuma nende ettevõtja müüdud kaupade või teenuste väärtusest, millega rikkumine on otse või kaudselt seotud. Samuti peaks liikmesriikide konkurentsiasutustel olema õigus suurendada trahvi, mis määratakse ettevõtjale või ettevõtjate ühendusele, kes jätkab sama rikkumist või paneb toime uue, sarnase rikkumise pärast seda, kui komisjon või liikmesriigi konkurentsiasutus on teinud otsuse, mille kohaselt on see ettevõtja või ettevõtjate ühendus rikkunud ELi toimimise lepingu artiklit 101 või 102. 33)Kogemused näitavad, et ettevõtjate ühendused osalevad järjepidevalt konkurentsieeskirjade rikkumises ja liikmesriikide konkurentsiasutustel peaks olema võimalik selliseid ühendusi tulemuslikult trahvida. Rikkumise raskusastme hindamisel, et määrata kindlaks ettevõtjate ühendusele määramisele kuuluva trahvi suurus olukorras, kus rikkumine on seotud ühenduse liikmetega, tuleb arvese võtta selle ühenduse liikmest ettevõtjate nende kaupade müügi väärtust, millega rikkumine on otse või kaudselt seotud. Ettevõtjate ühendustele nende toimepandud rikkumiste eest määratud trahvide tõhusa sissenõudmise tagamiseks tuleb sätestada tingimused, mille korral liikmesriigi konkurentsiasutus võib nõuda trahvi tasumist ühenduse liikmetelt, kui ühendus ei ole maksejõuline. Sel puhul peaks liikmesriigi konkurentsiasutus arvesse võtma ühendusse kuuluvate ettevõtjate suhtelist suurust ning eelkõige väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate olukorda. Trahvi tasumine ühe või mitme ühendusse kuuluva liikme poolt ei piira siseriiklikus õiguses sisalduvate nende eeskirjade kohaldamist, milles nähakse ette makstud trahvimäära sissenõudmine teistelt ühenduse liikmetelt. 34)Trahvide hoiatav mõju on Euroopa piires erinev ja mõnedes liikmesriikides on määratavate trahvide maksimumsumma väga väike. Tagamaks, et liikmesriikide konkurentsiasutustel on võimalik määrata hoiatavaid trahve, peaks trahvi ülemmäär olema vähemalt 10 % asjaomase ettevõtja ülemaailmsest käibest. See ei tohiks takistada liikmesriike säilitamast või kehtestamast kõrgemat trahvi ülemmäära. 35)Leebusprogrammid on põhiline vahend salajaste kartellide avastamiseks ja nii aitavad need tõhusalt kaasa kõige raskemate konkurentsiõiguse rikkumiste eest vastutusele võtmisele ja karistuste määramisele. Siiski on liikmeriikide kohaldatavates leebusprogrammides hetkel olulisi erinevusi. Need erinevused põhjustavad rikkumise toime pannud ettevõtjatele õiguskindlusetust osas, mis puudutab tingimusi, mille korral neil on võimalik leebemat kohtlemist taotleda, ja neile kõnealuste programmide alusel antava kaitse seisundit. Niisugune õiguskindlusetus võib vähendada ettevõtjate soovi taotleda leebemat kohtlemist. See omakorda võib muuta konkurentsieeskirjade täitmise tagamise liidus vähem tulemuslikuks, kuna avastatakse vähem kartelle. 36)Erinevused liikmesriikide kohaldatavates leebusprogrammides ohustavad ka siseturul tegutsevatele ettevõtjatele võrdsete võimaluste tagamist. Seetõttu on asjakohane nende erinevuste vähendamise abil õiguskindlust suurendada. 37)Liikmesriikide konkurentsiasutused peaksid pakkuma ettevõtjatele kaitset trahvide maksmise eest või trahvimäära vähendama, kui ettevõtjad täidavad teatavad tingimused. Kui ettevõtja esitab liikmesriigi konkurentsiasutusele tõendeid salajase kartelli kohta, mis võimaldavad tuvastada ELi toimimise lepingu artikli 101 rikkumise, ja liikmesriigi konkurentsiasutusel ei olnud sama kartelli kohta ELi toimimise lepingu artikli 101 rikkumise tuvastamiseks piisavaid tõendeid ajal, mil ettevõtja need tõendid esitas, siis tuleb ettevõtjat pidada need tõendid esitanuks.

38)Leebema kohtlemise taotlejatel peaks vajadusel korral olema võimalus taotleda leebemat kohtlemist kirjalikult või olukorrast olenevalt muul viisil, mille puhul ei tule esitada dokumente, teavet ega muid taotleja käsutuses, hoiul või valduses olevaid materjale. Seetõttu peaks liikmesriikide konkurentsiasutused kehtestama süsteemi, mis võimaldab neil võtta leebusavaldusi vastu suuliselt või muul viisil, sealhulgas digitaalsel kujul. 39)Taotlejatel, kes on palunud väidetava salajase kartellikokkuleppega seoses leebemat kohtlemist Euroopa Komisjonilt, peaks olema võimalik esitada kartellikokkulepet käsitlev lihtsustatud taotlus sellele liikmesriigi konkurentsiasutusele, keda nad peavad pädevaks. Liikmesriikide konkurentsiasutused peaksid võtma vastu lihtsustatud taotluse, milles on väidetava kartellikokkuleppe kohta välja toodud minimaalne hulk teavet, ja mitte nõudma sellele lisaks muud teavet enne, kui nad kavatsevad juhtumi kohta menetluse algatada. Samas on taotlejatel kohustus teavitada liikmesriigi konkurentsiasutust, kellele nad lihtsustatud taotluse esitasid, kui muutub komisjonile esitatud leebema kohtlemise taotluse sisu. Liikmesriigi konkurentsiasutus peaks andma taotlejale taotluse saamise kohta kinnituse, kuhu on märgitud taotluse vastuvõtmise kuupäev ja kellaaeg, ning teatama taotlejale, kas ta on sama kartelli kohta juba saanud varasema lihtsustatud taotluse või leebema kohtlemise taotluse. Kui komisjon on otsustanud juhtumis menetluse kas osaliselt või täielikult algatamata jätta, peaks taotlejal olema võimalik esitada täielik leebema kohtlemise taotlus sellele liikmesriigi konkurentsiasutusele, kellele ta on esitanud lihtsustatud taotluse. 40)Õiguskindlusetus selles, kas ettevõtja töötajad on kaitstud isiklikult neile määratavate karistuste eest, võib pärssida ettevõtjate soovi taotleda leebemat kohtlemist. Sellise ettevõtja praegused ja endised töötajad ja juhtorgani liikmed, kes on esitanud konkurentsiasutusele trahvidest vabastamise taotluse, peaks seega olema kaitstud kõigi karistuste eest, mida ametiasutused võivad neile taotluses osutatud salajases kartellikokkuleppes osalemise eest määrata. Niisugune kaitse peaks sõltuma sellest, kas need töötajad ja juhtorgani liikmed teevad asjaomase liikmesriigi konkurentsiasutusega aktiivselt koostööd ja kas trahvidest vabastamise taotlus esitati enne kriminaalmenetluse algatamise kuupäeva. 41)Süsteemis, kus on ette nähtud paralleelsed volitused rakendada ELi toimimise lepingu artikleid 101 ja 102, tuleb liikmesriikide konkurentsiasutustel omavahel tihedat koostööd teha. Eelkõige juhul, kui üks liikmesriigi konkurentsiasutus korraldab teise liikmesriigi konkurentsiasutuse eest kontrolli vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 1/2003 artikli 22 lõikele 1, peaks taotleva asutuse töötajatel olema võimalik neid kontrolle tõhustada, eraldades selleks täiendavaid vahendeid, oskusteavet ja tehnilist tuge. 42)Samuti tuleks vastav korraldus ette näha selleks, et võimaldada liikmesriikide konkurentsiasutustel vastastikust abi taotleda esialgsetest vastuväidetest ja otsustest teavitamisel ning selliste otsuste täitmisel, millega määratakse trahvid või karistusmaksed olukorras, kus ettevõtjal puudub asjaomase liikmesriigi territooriumil seadusjärgne asu- või tegevuskoht. See tagaks ELi toimimise lepingu artiklite 101 ja 102 tõhusa rakendamise ja edendaks siseturu nõuetekohast toimimist. 43)Tagamaks, et liikmesriikide konkurentsiasutustel on võimalik ELi toimimise lepingu artikleid 101 ja 102 tõhusalt rakendada, tuleb kehtestada toimivad eeskirjad aegumistähtaegade peatamise kohta. Eelkõige peaks paralleelsete volituste süsteemis siseriiklikud aegumistähtajad peatatama ajaks, mil kestab menetlus teise liikmesriigi konkurentsiasutuses või komisjonis. See ei takista liikmesriike säilitamast või kehtestamast lõplikke aegumistähtaegu, tingimusel et lõplike aegumistähtaegade kestus ei muuda ELi toimimise lepingu artiklite 101 ja 102 tõhusat rakendamist sisuliselt võimatuks või ülemäära keeruliseks. 44)Tagamaks, et Euroopa konkurentsivõrgustikus käsitletakse juhtumeid tõhusalt ja tulemuslikult, siis liikmesriikides, kus liikmesriikide konkurentsiasutused on pädevad uurima ELi toimimise lepingu artiklite 101 ja 102 rikkumisi ja konkurentsiküsimustes pädevatel liikmesriigi õigusasutustel on õigus teha otsuseid rikkumise tuvastamise ja/või trahvi määramise kohta, peaks liikmesriikide konkurentsiasutustel olema võimalik esitada kaebus otse konkurentsiküsimustes pädevale liikmesriigi õigusasutustele. Lisaks peaks liikmesriikide konkurentsiasutustel olema asja läbi vaatava liikmesriigi kohtu menetluses, mis on algatatud liikmesriikide konkurentsiasutuste ELi toimimise lepingu artiklite 101 ja 102 rakendamist käsitlevate otsuste suhtes, täielik õigus osaleda menetluses süüdistaja, kostja või vastustajana ja neil peaks olema samad õigused nagu sellisel menetlusosalisel. 45)Oht, et ennastsüüstavad tõendid avaldatakse väljaspool uurimismenetlust, mille tarbeks need esitati, võib vähendada potentsiaalsete leebema kohtemise taotlejate soovi teha konkurentsiasutustega koostööd. Niisiis tuleks leebusavalduses sisalduvat teavet – sõltumata sellest, millisel kujul avaldus esitati –, mis saadi toimikuga tutvumise käigus, kasutada üksnes siis, kui see on vajalik liikmesriigi kohtu menetluses kaitseõiguste teostamiseks teatavate väga piiratud arvu juhtumite puhul, mis on vahetult seotud selle juhtumiga, millega seoses toimikuga tutvuda lubati. See ei tohiks takistada liikmesriikide konkurentsiasutusi oma otsuseid avaldamast vastavalt kohaldamisele kuuluvatele liidu või siseriiklikele õigusnormidele. 46)Tõendid on oluline osa ELi toimimise lepingu artiklite 101 ja 102 täitmise tagamisel. Liikmesriikide konkurentsiasutustel peaks olema võimalik tõendeid arvesse võtta, olenemata sellest, kas tõendid esitati kirjalikult, suuliselt või salvestise kujul, sealhulgas salajase salvestisena, mille tegi füüsiline või juriidiline isik, tingimusel et tegemist ei ole ainsa tõendiga. See ei piira isiku õigust olla ära kuulatud. 47)Selleks et tugevdada tihedat koostööd Euroopa konkurentsivõrgustikus, peaks komisjon käigus hoidma, arendama, hostima ja toetama keskset infosüsteemi (Euroopa konkurentsivõrgustiku süsteem) kooskõlas asjakohaste konfidentsiaalsuse, isikuandmete kaitse ja andmeturbe normidega. Euroopa konkurentsivõrgustik toetub oma tegevuse tõhususe ja tulemuslikkuse tagamisel koostalitlusvõimele. Euroopa Liidu üldeelarves tuleks ette näha keskse infosüsteemi hooldus-, arendus-, hostimis-, kasutajatoe- ja käitamiskulud ning muud Euroopa konkurentsivõrgustiku tegevusega seotud halduskulud, eeskätt nõupidamiste korraldamise kulud. Kuni 2020. aastani kaetakse Euroopa konkurentsivõrgustiku süsteemi kulud kava kohaselt Euroopa haldusasutuste, ettevõtete ja kodanike jaoks koostalitlusvõime alaste lahenduste ja ühiste raamistike programmist (ISA2 programm) vastavalt selle programmi alusel kasutada olevatele vahenditele ja tähtsuse alusel järjestamise kriteeriumidele. 48)Kuna käesoleva direktiivi eesmärke: tagada liikmesriikide konkurentsiasutustele ELi toimimise lepingu artiklite 101 ja 102 ning kõnealuste artiklitega paralleelselt siseriiklike konkurentsieeskirjade tõhusaks rakendamiseks vajalikud sõltumatuse tagatised, ressursid ja rakendus- ja trahvimisvolitused, ning tagada siseturu ja Euroopa konkurentsivõrgustiku nõuetekohane toimimine, ei suuda liikmesriigid üksi piisavalt saavutada, kuid neid eesmärke on ELi toimimise lepingu artiklite 101 ja 102 tõhusa ja ühetaolise kohaldamise vajaduse tõttu võimalik paremini saavutada ainuüksi liidu tasandil, võttes eelkõige arvesse selle lepingu territoriaalset kohaldamisala, võib liit võtta meetmeid kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega Vastavalt kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõttele ei lähe käesolev direktiiv nimetatud eesmärgi saavutamiseks vajalikust kaugemale. 49)Vastavalt liikmesriikide ja komisjoni 28. septembri 2011. aasta ühisele poliitilisele deklaratsioonile selgitavate dokumentide kohta kohustuvad liikmesriigid põhjendatud juhtudel lisama ülevõtmismeetmeid käsitlevale teatele ühe või mitu dokumenti, milles selgitatakse seost direktiivi osade ja liikmesriikide ülevõtvate õigusaktide vastavate osade vahel. Käesoleva direktiivi puhul leiab seadusandja, et nimetatud dokumentide esitamine on põhjendatud. ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI: I PEATÜKK REGULEERIMISESE, KOHALDAMISALA JA MÕISTED Artikkel 1 Reguleerimisese ja kohaldamisala 1)Käesolevas direktiivis on sätestatud teatavad eeskirjad, tagamaks, et liikmeriikide konkurentsiasutustel on olemas ELi toimimise lepingu artiklite 101 ja 102 tõhusaks rakendamiseks vajalikud sõltumatuse tagatised, ressursid ning rakendus- ja trahvimisvolitused, nii et siseturul ei moonutataks konkurentsi ning et tarbijaid ja ettevõtjaid ei koheldaks ebasoodsamalt selliste siseriiklike õigusnormide ja meetmete alusel, mis takistavad liikmeriikide konkurentsiasutustel konkurentsieeskirjade täitmist tõhusalt tagada. Käesoleva direktiivi kohaldamisala hõlmab ELi toimimise lepingu artiklite 101 ja 102 kohaldamist ning siseriiklike õigusnormide kohaldamist paralleelselt ELi toimimise lepingu artiklitega 101 ja 102 ühe ja sama juhtumi suhtes, välja arvatud artikli 29 lõige 2, mille alusel kohaldatakse üksnes siseriiklikke konkurentsieeskirju. 2)Käesoleva direktiivi eesmärk on kehtestada teatavad eeskirjad vastastikuse abi kohta, et tagada siseturu tõrgeteta toimimine ja tihe koostöö Euroopa konkurentsivõrgustiku raames.

Artikkel 2 Mõisted Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid: 1) „liikmesriigi konkurentsiasutus“ – asutus, mille liikmesriik on vastavalt määruse (EÜ) nr 1/2003 artiklile 35 määranud vastutama ELi toimimise lepingu artiklite 101 ja 102 kohaldamise eest. Liikmesriigid võivad nende ülesannete täitmiseks määrata ühe või mitu haldusasutust (liikmesriigi konkurentsiasutus) ja õigusasutust (konkurentsiküsimustes pädev liikmesriigi õigusasutus); 2) „konkurentsiasutus“ – asjaoludest sõltuvalt kas liikmesriigi konkurentsiasutus või komisjon või mõlemad; 3) „Euroopa konkurentsivõrgustik“ – ametiasutuste võrgustik, mille moodustavad liikmesriikide konkurentsiasutused ja komisjon, et ELi toimimise lepingu artiklite 101 ja 102 rakendamisel oleks olemas võimalus viia läbi arutelusid ja teha koostööd; 4)„siseriiklikud konkurentsieeskirjad“ – liikmesriigi õigusnormid, mille peamine eesmärk on sama, mis ELi toimimise lepingu artiklitel 101 ja 102 ning mida kohaldatakse samade juhtumite suhtes paralleelselt liidu konkurentsiõigusega vastavalt määruse (EÜ) nr 1/2003 artikli 3 lõikele 1, välja arvatud artikli 29 lõikes 2 osutatud leebusavaldustest ja kokkuleppe sõlmimise taotlustest saadud teabe kasutamine ning siserii