[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel, 24.3.2009

KOM(2009) 138 lõplik

KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE

Komisjoni määruse (EÜ) nr 358/2003 (asutamislepingu artikli 81 lõike 3 kohaldamise kohta teatavat liiki kokkulepete, otsuste ja kooskõlastatud tegevuse suhtes kindlustussektoris) toimimise kohta

{SEK(2009) 364}

1. LÄBIVAATAMISE SISSEJUHATUS JA TAUST

1. Komisjoni määrus (EÜ) nr 358/2003 (kindlustuse üldine grupierandi määrus, edaspidi „üldine grupierandi määrus“)[1] käsitleb EÜ asutamislepingu (edaspidi „asutamisleping“) artikli 81[2] lõike 3 kohaldamist teatavat liiki kokkulepete, otsuste ja kooskõlastatud tegevuse suhtes kindlustussektoris. Euroopa Komisjon (edaspidi „komisjon“) peab hiljemalt kuus aastat pärast üldise grupierandi määruse jõustumist[3] esitama Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande kõnealuse määruse toimimise kohta[4].

2. Üldise grupierandi määruse kehtivusaeg lõpeb 31. märtsil 2010. 2008. aastal vaatas komisjon läbi määruse toimimise viimase kuue aasta jooksul, tuginedes konsultatsioonidokumendile ning teatavatele sidusrühmadele saadetud suunatud küsimustikele[5]. Käesolev läbivaatamine (edaspidi „läbivaatamine“) toimus koostöös Euroopa konkurentsivõrgustikuga. Käesolevas aruandes on esitatud läbivaatamise tulemusel tehtud järeldused ja komisjoni ettepanekud üldise grupierandi määruse muutmiseks. Aruandele on lisatud pikem ja üksikasjalikum komisjoni töödokument ning mõlemad on avaldatud konkurentsi peadirektoraadi veebisaidil.

3. Käesolev aruanne piirdub komisjoni esialgsete seisukohtadega määruse (EÜ) nr 358/2003 toimimise kohta ning ei osuta kuidagi sellele, missuguseks võiks kujuneda lõplik otsus õigusakti läbivaatamise tulemuste kohta. Aruanne on üks samm igakülgse konsultatsiooniprotsessi raames, millest kutsuti osa võtma kõiki sidusrühmi.

4. Alates 1. maist 2004 kehtivad kindlustussektoris, nagu ka enamikus teistes sektorites, nõukogu 16. detsembri 2002. aasta määruse (EÜ) nr 1/2003 (asutamislepingu artiklites 81 ja 82 sätestatud konkurentsieeskirjade rakendamise kohta) üldiselt kohaldatavad sätted. Määruses 1/2003 on sätestatud, et asutamislepingu artikli 81 lõike 3 tingimustele vastavad kokkulepped[6] ei ole keelatud ja selle kohta pole eelnevalt vaja teha vastavat otsust. Ettevõtjad ja nende ühendused peavad nüüd ise hindama, kas nende kokkulepped vastavad artiklile 81. Valdkondlikest üldistest grupierandi määrustest saavad praegu kasu vaid vähesed sektorid ja mõnede sektorite (nagu mere- ja õhutransport) puhul asjaomast üldist grupierandi määrust ei uuendatud.

2. LÄBIVAATAMISE JÄRELDUSED JA ANALÜÜS

5. Komisjon keskendus oma analüüsis selle kohta, kas üldist grupierandi määrust tuleks uuendada, igaühe puhul neljast kokkulepete liigist, mille suhtes kõnealuse määrusega erand tehakse, kolmele põhiküsimusele:

a) kas kindlustussektori äririskid või muud küsimused teevad selle „eriliseks” ja teistest sektoritest erinevaks, nii et see viib kindlustusandjate vahelise suurema koostöövajaduseni;

b) kui see nii on, siis kas selle suurema koostöövajaduse kaitseks või hõlbustamiseks on tarvis sellist õigusakti nagu üldine grupierandi määrus; ja

c) kui see nii on, siis milline on kõige asjakohasem õigusakt (st kas see on praegu kehtiv üldine grupierandi määrus või oleks asjakohasem selle osaline uuendamine, muudatustega uuendamine või suunised).

2.1 Ühised arvutused, tabelid ja uuringud

6. Üldise grupierandi määruse (artikli 1 punkt a) kohaselt kohaldatakse teatavatel tingimustel erandit kokkulepete suhtes, mis käsitlevad järgmisi ühiselt koostatavaid ja levitatavaid dokumente: i) minevikus teatava riski katmisest tekkinud keskmise kulu arvutused, ja ii) kapitaliseeritava kindlustusega seotud suremustabelid või haigestumiste, õnnetusjuhtumite või invaliidistumise esinemissageduse tabelid (edaspidi „tabelid”). Üldise grupierandi määruse (artikli 1 punkt b) kohaselt kohaldatakse (teatavatel tingimustel) erandit ka ühiselt tehtavate uuringute suhtes, mis käsitlevad väliste üldiste asjaolude võimalikku mõju huvitatud ettevõtjatele kas seoses tulevaste nõuete sageduse või ulatusega teatava riski või riskiliigi puhul või eri liiki investeeringute tasuvust, ning selliste uuringute tulemuste levitamise suhtes.

7. Hinna kokkuleppimise ja riski katmise ajal ei ole kindlustustoodete kulud teada. Kõigi kindlustustoodete hinnakujunduse juures on riski arvutamine keskse tähtsusega küsimus, mis näib olevat tegur, mis eristab kindlustussektorit teistest sektoritest, sh pangandussektorist. See teeb riskide tehnilise hindamise jaoks juurdepääsu varasematele statistilistele andmetele äärmiselt oluliseks. Seetõttu näib komisjoni käsutuses olevate tõendite põhjal, et selles valdkonnas tehtav koostöö on ühelt poolt kindlustussektorile eriomane ja teiselt poolt vajalik ka riskide hindamiseks.

8. Kokkulepped, mis suurendavad nende kindlustusandjate arvu, kes on potentsiaalselt võimelised teatavat riski katma, suurendavad üldiselt turulepääsu võimalusi ja konkurentsi. Asjaolu, et kindlustusandjatel on lubatud riskikatte arvutamisel koostööd teha, võib teha võimalikuks väikeste ja keskmise suurusega ettevõtete turulepääsu. Suur enamik vastanutest juhtis tähelepanu sektori koostöövajadusele selles küsimuses ja seostas seda üldise grupierandi määruse olemasoluga.

9. Paljud kindlustusandjad ning samuti mõned järelevalveasutused ja üks riskijuhtimisühendus kinnitasid, et ilma üldise grupierandi määruseta lõpetaksid kindlustusandjad ühiseid arvutusi, tabeleid ja uuringuid käsitleva koostöö ega jagaks koostöö tulemusi väikeste või välismaiste kindlustusandjatega. Tegelikult puuduks mõnedel suurtel kindlustusandjatel (kes kindlustusandjate ühenduste kinnitusel oleksid võimelised asjaomase teabe koguma ka ise või kaasates veel ühe või kaks teist suurt kindlustusandjat) selleks ka motivatsioon. Üldise grupierandi määruse kohaselt peavad sellist koostööd tegevad ettevõtted andma koostatud teabele mittediskrimineerivatel alustel juurdepääsu teistele kindlustusseltsidele. Väideti, et üldise grupierandi määruse mitteuuendamise korral võivad kindlustusandjad teha koostööd, et vältida näiteks väikeste või välismaiste kindlustusseltside juurdepääsu koostatud teabele, eesmärgiga turgu kitsamaks teha. See seaks väikesed ja/või välismaised kindlustusandjad halvemasse olukorda, tõkestades nende turulepääsu või muutes selle nende jaoks raskeks. Mitmed läbivaatamise käigus vastanud, eelkõige väikesed ja keskmise suurusega kindlustusandjad kinnitasid, et nad ei oleks saanud turule siseneda ilma kõnealuse erandiga võimaldatud andmete jagamiseta. Tundub, et mida uuem on turg, seda olulisem on juurdepääs sellisele teabele, mis aitab uutel sisenejatel riski täpselt hinnata.

10. Mõned vastanud osutasid sellele, et horisontaalsele koostööle on ka alternatiive; eelkõige on alternatiiviks see, kui kindlustusandjad suurendavad turu analüüsiga tegelevat uuringute ja arendustöö personali, või kui andmeid koostaksid ja avaldaksid valitsusasutused või avalik-õiguslikud organisatsioonid. Ometi näivad tõendid osutavat sellele, et esimene valik ei ole ilmselt tõhus viis selle eesmärgi saavutamiseks ja teine valik sõltub ametiasutustest, kelle jaoks see ei pruugi olla prioriteet.

11. Komisjon on arvamusel, et selles valdkonnas tehtava koostöö kaitsmiseks ja hõlbustamiseks on seega mõjuvaid põhjusi ning et kehtiv üldine grupierandi määrus näib olevat tõhus vahend selle saavutamiseks. Lisaks näib käesolevas etapis, et riski (isegi kui see on madal), mida selline konkurentsi toetav koostöö võib vähendada, tuleks vältida. Komisjon ei ole veel otsustanud, kas kehtiva erandi struktuuri või sõnastust muuta, ega ka seda, kas see muutmine peaks olema täielik või osaline, kui jõutakse järeldusele, et uuendamine on vajalik. See oleneb täiendavast teabest, mis võib komisjonile teatavaks saada, ning kõigi kättesaadavate andmete ja teabe põhjalikust ja üksikasjalikust analüüsist.

2.2 Standardkindlustustingimused

12. Üldise grupierandi määruse kohaselt kohaldatakse (teatavatel tingimustel) erandit ühiselt koostatavate ja levitatavate mittesiduvate standardkindlustustingimuste suhtes otsekindlustuse puhul ning ühiselt koostatavate ja levitatavate kasu illustreerivate mittesiduvate mudelite suhtes.

13. Läbivaatamise käigus kinnitasid mitmed kindlustusandjad ja kindlustusandjate ühendused, et standardkindlustustingimuste koostamisel tehtav koostöö tagab, et kindlustusandjate kantavad kulud ja sellest tulenevalt ka kindlustusmaksed, mida nad klientidelt küsivad, püsivad madalal. Nad kinnitasid, et ilma üldise grupierandi määruseta kindlustusandjate kulud suureneksid, sest eelkõige kokkulepitud lähtepunkti puudumisel peaksid nad tegema suuremaid jõupingutusi kindlustustingimuste sõnastuse kokkuleppimiseks.

14. Komisjon nõustub, et paljudel juhtudel võib standardkindlustustingimustel olla konkurentsi ja tarbijate jaoks positiivne mõju. Siiski on käesoleva läbivaatamise juures küsimus eeskätt selles, kas sellist liiki kokkulepped on kindlustussektorile eriomased. Vastus sellele küsimusele näib olevat, et tehniliselt ja juriidiliselt keerulised lepingud kiirelt muutuvas õiguskeskkonnas on tavalised mitmes sektoris. Standardkindlustustingimusi kasutatakse mõnes neist sektoritest ka siis, kui üldist grupierandi määrust nende suhtes ei kohaldata. Näiteks pangandussektoris, kelle esindajatele komisjoni talitused saatsid samuti küsimustikud, lepitakse teenuseid käsitlevates standardkindlustustingimustes, nagu rahaülekanded, pangakaartide väljaandmine, pangaautomaatide kasutamine, kontotingimused, krediidilepingud ja maksed, kokku paljude liikmesriikide pankade vahel. Lisaks on pangandussektori esindajad väitnud, et kindlustustingimuste kindlaksmääramiseks ei ole tingimata vaja õigusraamistikku (nagu üldine grupierandi määrus) ja et sellise raamistiku puudumine ei ole pankadele märkimisväärseid raskusi põhjustanud.

15. Mõned vastanutest väitsid komisjoni tehtava läbivaatamise käigus, et mitteuuendamisest tuleneva õigusliku ebakindluse tulemusel koostöö väheneks, kuna on oht, et komisjon või liikmesriikide konkurentsiasutused võivad sellise koostöö vaidlustada. Edasi väideti, et mitteuuendamise korral tuleks teha üksikhindamisi, mis oleks aeganõudev ja kallis eelkõige väikestele kindlustusandjatele, kelle kulud kanduksid üle kindlustusvõtjatele. Siiski tuleb ka praeguse korra kehtima jäädes teha hoolikas juriidiline hindamine selle kohta, kas standardkindlustustingimused on üldise grupierandi määrusega kooskõlas. Lisaks on mõnes riigis standardkindlustustingimused kindlaks määratud riiklike eeskirjadega, mistõttu koostöövajadus on väiksem. Samuti on juhtumeid, kus liikmesriigi seadusandja (Ühendkuningriigi puhul nt FSA) on kutsunud turuosalisi üles saavutama lepingute kindlust ja selgelt välja öelnud, et kui turg ei suuda ise areneda, siis sekkub ta uute eeskirjadega. Paljud riiklikud ühendused on samuti juba mõnda aega võtnud standardkindlustustingimustega seoses juhtrolli, mis veelgi toetab seisukohta, et on ebatõenäoline, et üldise grupierandi määruse puudumisel standardkindlustustingimusi enam kokku ei lepita, võttes eelkõige arvesse komisjoni arvamust, et paljudel juhtudel ei lähe standardkindlustustingimused vastuollu artikli 81 lõikega 1 ja on kooskõlas artikli 81 lõikes 3 sätestatud erandi tegemise kriteeriumitega.

16. Kokkuvõttes ei tundu standardkindlustustingimustega seoses tehtav koostöö olevat kindlustussektorile eriomane ja seega ei oleks selleks tingimata vaja valdkondlikku üldist grupierandi määrust. Samuti ei tundu üldise grupierandi määruse mitteuuendamise korral olevat märkimisväärset standardkindlustustingimustega seoses tehtava koostöö vähenemise või lõppemise ohtu. Siiski võib komisjon mitteuuendamise korral ette näha täiendavad suunised.

2.3 Teatavat liiki riskide ühine katmine (koondised)

17. Üldise grupierandi määruse kohaselt kohaldatakse erandit[7] selliste kaas-(edasi-)kindlustusgruppide (ehk koondiste) asutamise ja tegevuse suhtes, mis on asutatud uute riskide[8] ühiseks katmiseks, ning teatavatel tingimustel ka selliste kaas-(edasi-)kindlustusgruppide asutamise ja tegevuse suhtes, mis on asutatud selliste riskide katmiseks, mis ei ole uued. Üldises grupierandi määruses lähtutakse eeldusest, et sellised koondised võivad endaga kaasa tuua konkurentsi piirangud ja et seetõttu on asjakohane sätestada asjaolud (turuosa künnised[9] ja muud tingimused[10]), mille korral selliste gruppide suhtes saab artikli 81 lõike 3 kohast erandit kohaldada.

18. Komisjon nõustub konsultatsioonis osalenutega, et teatavat tüüpi riskide (nagu tuuma-, terrorismi- või keskkonnaoht) puhul, mida kindlustusseltsid ei taha või ei suuda üksi kindlustada, on riskide jagamine äärmiselt oluline tagamaks, et kõiki selliseid riske oleks võimalik katta. See teeb kindlustussektori teistest sektoritest erinevaks ja sellest tuleneb ka suurem vajadus koostöö järele. Seoses sellega, kas sellises vormis koostöö reguleerimiseks on vaja konkreetset õigusakti, nagu üldine grupierandi määrus, leidis komisjon läbivaatamise tulemusel järgmist.

19. Esiteks tekib ühtsuse vajadus seoses turuosade arvutamisega, mida praegu tehakse selliselt, et võetakse arvesse koondises osalevate ettevõtjate või nende arvel pakutavaid kindlustustooteid. See tähendab, et arvesse ei tuleks võtta osalevate ettevõtete kaas-(edasi-)kindlustusgruppide väliseid käibeid asjaomasel turul, mis ei ole aga kooskõlas horisontaalse koostöö hindamisel kohaldatavate üldiste ja valdkondlike konkurentsieeskirjadega. Kui kindlustussektoris kohaldatakse turuosade arvutamisel teistest sektoritest erinevaid eeskirju, siis annab see tulemuseks kindlustussektori eeliskohtlemise. Käesolevas etapis ei näi olevat mingeid põhjusi, miks peaks sellist teiste sektorite suhtes eeliskohtlemist jätkama. Kõnealuse erandi uuendamise korral võetakse seda arvesse.

20. Teiseks ei ole üldine grupierandi määrus mitmel põhjusel kohaldatav paljude praegu turul tegutsevate kaas-(edasi-)kindlustusgruppide suhtes ning seetõttu ei tohiks üldise grupierandi määruse uuendamine või mitteuuendamine nende juriidilist hindamist mõjutada. Teatavatel koondistel ei ole tegelikult kaitse tagamiseks vaja üldist grupierandi määrust, sest nad ei põhjusta konkurentsi piiramist. Koondisi võib olenemata nende turuosa suurusest pidada konkurentsi mitte kahjustavaks, kui koondis on vajalik selleks, et selle liikmetel oleks võimalik pakkuda sellist liiki kindlustust, mida kindlustusselts üksinda ei saa pakkuda. Läbivaatamise käigus saadud vastused näitavad, et paljud koondised ei võta seda võimalust oma juriidilises analüüsis arvesse ja väidavad ekslikult, et neil on üldist grupierandi määrust vaja õiguskindluse tagamiseks, samal ajal kui tegelikult jäävad nad tõenäoliselt selle kohaldamisalast välja. Üldise grupierandi määruse kohaldamisalast võivad välja jääda ka sellised koondised, mida on võimalik asendada kahe või enama kindlustusseltsiga ja mis võivad põhjustada konkurentsipiiranguid, kuid seda teistsugustel põhjustel. Nimelt ületavad nad üldise grupierandi määrusega ettenähtud turuosa künnised ja/või ei vasta kõigile kõnealuse määruse artiklis 8 sätestatud tingimustele. Siiski võib üldise grupierandi määruse mitteuuendamine mõjutada teatavaid koondisi, mis järgivad turuosa künniseid ja vastavad muudele kõnealuses määruses ettenähtud tingimustele.

21. Kolmandaks kasutavad paljud kindlustusandjad koondisi ekslikult „üldise” erandina, ilma et nad koostaksid hoolika juriidilise hindamise selle kohta, kas koondis on üldise grupierandi määrusega kooskõlas. Näiteks tuleb hoolikalt määratleda asjaomane toode ja geograafiline turg, kuna turu määratlemine on eeltingimuseks turuosade künniste järgimise hindamisel[11]. Konsultatsiooniprotsessi käigus saadud vastused näitavad suurt ebakindlust seoses oma asjaomaste turgude määratlusega. Kuigi paljud vastanutest rõhutasid, et üldises grupierandi määruses tuleks „asjaomase turu” mõistet selgitada, ei saa asjaomast turgu määratleda ei üldises grupierandi määruses ega üheski teises õigusaktis, sest see on küsimus, mida koondised peavad igal üksikjuhul eraldi hindama. Koondised saavad oma asjaomase turu määratlemisel kasutada suunistena komisjoni teatist asjaomase turu mõiste kohta[12] koos asjaomaste komisjoni otsuste ja esmahinnangutega kindlustussektoris.

22. Seetõttu on komisjon arvamusel, et koondised on kindlustussektorile eriomased ja lisaks tundub, et üldise grupierandi määruse mitteuuendamise korral esineb selles valdkonnas teatav koostöö katkemise oht. Kuigi koostöö katkemise oht ei pruugi olla märkimisväärne, on komisjon arvamusel, et võib olla asjakohane säilitada üldise grupierandi määruse kohaselt koondiste suhtes tehtav erand. Kui komisjon seda erandit ei uuenda, siis muudetakse oluliselt koondisi käsitlevat peatükki, et tagada kooskõla muude üldiste ja valdkondlike õigusaktidega ja võtta arvesse läbivaatamise käigus saadud märkusi. Lisaks rõhutab komisjon oma teatises vajadust koostada igal üksikjuhul eraldi hoolikas individuaalne juriidiline hindamine.

2.4 Turvaseadmed

23. Üldises grupierandi määruses käsitletakse i) tehnilisi kirjeldusi, eeskirjasid ja tegevusjuhiseid, mis käsitlevad turvaseadmeid, ja korda, mille alusel hinnatakse ja kinnitatakse turvaseadmete vastavust kõnealustele normidele; ning ii) tehnilisi kirjeldusi, eeskirjasid ja tegevusjuhiseid, mis käsitlevad turvaseadmete paigaldamist ja hooldust, ja korda, mille alusel hinnatakse ja kiidetakse heaks ettevõtjaid, kes paigaldavad ja hooldavad turvaseadmeid selliste normide kohaselt. Üldist grupierandi määrust kohaldatakse kõneluste kokkulepete suhtes niivõrd, kuivõrd puudub kehtiv ELi tasandi ühtlustamine ja tingimusel, et need vastavad muudele üldise grupierandi määruse artiklis 9 sätestatud tingimusele.

24. Nagu läbivaatamise käigus vastanud kinnitasid, on komisjon arvamusel, et kindlustussektoris eksisteerivad turvaseadmete alaseks koostööks vastastikused huvid, sest kindlustusandjad otsivad aktiivselt viise, kuidas aidata klientidel vähendada nende kaetud riske, millele nad avatud on. Ometi on turvaseadmete tehnilisi kirjeldusi ja paigaldamist käsitlevad kokkulepped vaadeldavad normide kehtestamise üldise valdkonna alla kuuluvana, mis ei ole kindlustussektorile eriomane. Seetõttu on komisjonil kahtlusi, kas üldine grupierandi määrus on vajalik kõnealuse koostöö hõlbustamiseks.

25. Esiteks kaalus komisjon võimalust, et turvaseadmete valmistajad ning paigaldus- ja hooldusteenuseid osutavad ettevõtted ei järgi tehnilisi kirjeldusi ja kindlustusandjate ühiselt koostatud vastavushinnanguid ning nad tõrjutakse seetõttu turult välja, kuna tarbijad ei saa selliste toodete jaoks kindlustust. Mõned vastused kinnitasid neid kahtlusi, mis olid tekkinud juba ärikindlustussektori uuringu käigus. Tarbijad peavad tõestama, et nad kasutavad heakskiidetud turvaseadmeid, mis võimaldavad saavutada aktsepteeritava ennetustaseme, mille kindlustusandjate ühendused on kehtestanud. Raskused tekivad, kui tarbijad soovivad turvaseadmete pakkujat vahetada, valides sellise pakkuja, kes ei pea standarditest kinni. Samuti näib, et üldise grupierandi määrusega soodustatakse tegelikult Euroopa tasandist kitsama ulatusega majandusharu standardite vastuvõtmist, mis võib olla takistuseks kaupade ja teenuste vabale liikumisele. Enamikus liikmesriikides aktsepteerivad kindlustusseltsid, kes on organiseerunud üleriigilistesse ühendustesse, üksnes sellist paigaldamist ja teenuseid, mida pakuvad piirkondlikud või riiklikud heakskiidetud pakkujad, kes kasutavad heakskiidetud seadmeid. Lisaks kujutavad korduva testimise ja korduva sertifitseerimise kulud endast märkimisväärset takistust uute ja innovaatiliste toodete turustamisele ELi turul.

26. Kuigi asutamislepingu kaupade ja teenuste vaba liikumist käsitlevad eeskirjad ei ole eraõiguslike ettevõtete ja nende ühenduste suhtes kohaldatavad, on kokkuleppeid, mille eesmärk või tagajärg on ühisturu lõhestamine piki riigipiire, mõnel juhul käsitletud väljakujunenud kohtupraktikas konkurentsi kahjustavana ja artikli 81 lõikega 1 vastuolus olevana. Lisaks on EÜ asutamislepingu artiklites 39 (töötajate vaba liikumine), 43 (asutamisvabadus) ja 49 (teenuste osutamise vabadus) sätestatu siduv mitte ainult liikmesriikide, vaid ka eraõiguslike organisatsioonide jaoks[13]. Isikute vaba liikumise takistuste kaotamine liikmesriikide vahelt oleks kahjustatud, kui riikide vaheliste takistuste kaotamise mõju neutraliseeritaks takistustega, mille loovad avaliku õiguse kohaldamisalast väljapoole jäävad ühendused ja organisatsioonid[14].

27. Teiseks on võimalused, mis on veel jäänud üldise grupierandi määruse kohaldamisalasse jäävate kokkulepete sõlmimiseks, märkimisväärselt vähenenud või täiesti kadunud, sest ELis toimuv ühtlustamine on praegu laiaulatuslik ja kasvab veelgi. Näiteks on Euroopa Liidu Teatajas juba avaldatud umbes 90 ELi ühtlustatud standardit (või tehnilist kirjeldust), mis käsitlevad tulekahju avastamis- ja häiresüsteeme ning paikseid tulekustutussüsteeme, ja praegu on väljatöötamisel veel 30 ELi ühtlustatud standardit, mis käsitlevad ehitustoodete kategooriaid.

28. Kolmandaks on komisjon alati pooldanud, et standardite kehtestamise protsess oleks avatud kõigile majandusharus tegutsevatele pooltele ja et tulemused tehtaks õiglastel, mõistlikel ja mittediskrimineerivatel tingimustel kättesaadavaks[15]. Läbivaatamine näitas, et on palju juhtumeid, kus kindlustusandjad ei kaasa standardite kokkuleppimisse või läbivaatamisse asjaomaseid turvaseadmete valmistajaid ega teenuseosutajaid. See läbipaistvuse puudumine on tõenäoliselt tihedalt seotud sellele järgneva teatavate tootjate tegeliku turult kõrvaletõrjumisega.

29. Kokkuvõttes ei tundu turvaseadmeid käsitlevad kokkulepped olevat kindlustussektorile eriomased ja lisaks näivad need tekitavat probleeme nii seoses konkurentsiga kui ka ELi siseturu arenguga. Komisjon toetab seetõttu võimalust üldise grupierandi määruse seda osa mitte uuendada. Siiski saavad kindlustusandjad kasutada suuniseid selle kohta, kas artikkel 81 on nende turvaseadmeid käsitlevate kokkulepete suhtes kohaldatav, praegu läbivaatamisel olevate horisontaalsete suuniste[16] üldist standardimist käsitlevast peatükist.

3. JÄRELDUSED JA ETTEPANEKUD

30. Eespool kirjeldatud analüüs näitab, et kõik kokkulepete liigid, mille suhtes praegu üldise grupierandi määruse kohaselt erandit kohaldatakse, ei ole kindlustussektorile eriomased. Standardkindlustustingimused ei tundu olevat eriomased, kuna need lepitakse kokku ka teistes sektorites ja eelkõige pangandussektoris, ilma et selleks oleks vaja üldise grupierandi määrust. Samuti ei tundu ka turvaseadmeid ja nende paigaldamist käsitlevad kokkulepped olevat kindlustussektorile eriomased, sest need jäävad normide kehtestamise üldisesse valdkonda, mille suhtes kohaldatakse praegu horisontaalsete suuniste raames antud juhiseid.

31. Seoses standardkindlustustingimuste ja turvaseadmetega kinnitasid mitmed vastanud, et kindlustusandjate vaheline koostöö oleks üldise grupierandi määruse mitteuuendamise korral palju väiksem, sest ettevõtted oleksid tõrksad võtma või ei tahaks võtta juriidilisi riske, mis tuleneksid koostööst ilma üldise grupierandi määruseta. Kinnitatakse, et selline koostöö vähenemine või lõppemine oleks omakorda kahjulik nii konkurentsile (vähem turule sisenejaid) kui ka tarbijatele (kõrgemad hinnad ja väiksem valik). Kui koostöö erandiga hõlmatud valdkondandes on kindlustussektorile nii oluline, siis ootaks komisjon, et koostöövajadus seatakse prioriteediks üldise grupierandi määruse poolt pakutava kaitse vajaduse ees. Nii on see praktikas näiteks seoses hüvitisnõudeid käsitlevate kokkulepete ja suurenenud riskide registritega, kus kindlustusandjad teevad koostööd, kuigi nende kahe valdkonna suhtes grupierandit ei kohaldata. Seetõttu kui mitteuuendamise korral koostöö turul väheneb, siis ei ole see tõenäoliselt mitteuuendamise otsene tagajärg.

32. Tuleks märkida, et üldise grupierandi määrusega antud õiguskindlus ei ole absoluutne ja see võib pakkuda kaitset (kodifitseerides artikli 81 lõiget 3) üksnes juhul, kui üldise grupierandi määruses sätestatud tingimused on täidetud. Paljud kindlustusandjad näivad tuginevat õiguskindlusele, mida pakub pelgalt üldise grupierandi määruse olemasolu, ilma et nad viiksid läbi nõutavat hoolikat juriidilist hindamist selle kohta, kas nad järgivad üldise grupierandi määruses sätestatud tingimusi. Lisaks näivad paljud kindlustusandjad ekslikult arvavat, et üldise grupierandi määrus on nende suhtes kohaldatav, alahinnates kõnealuse määrusega nõutavat hindamist ja ülehinnates iseenda kohta antavat hindamist, mis oleks vajalik üldise grupierandi määruse mitteuuendamise korral.

33. Kui üldise grupierandi määrust kahe ettepanekus nimetatud kokkulepete liigi (standardkindlustustingimused ja turvaseadmed) suhtes ei uuendata, siis ei muutu kokkulepped, mis varem kuulusid kõnealuse määruse kohaldamisalasse, tingimata ebaseaduslikuks. Vastupidi, üldise grupierandi määruse asemel oleks nõutav artikli 81 lõigete 1 ja 3 kohane juriidiline hindamine koos suunistega artikli 81 lõike 3 ja/või horisontaalsete suuniste kohaldamise kohta, nagu see on praegu nõutav suure enamuse teiste sektorite puhul. Nagu Euroopa Komisjon kinnitab mis tahes kehtivate erandite mitteuuendamise korral avaldatavas teatises, jääb enamik praeguses üldises grupierandi määruses sätestatud kriteeriume endiselt oluliseks artikli 81 lõike 3 kohaldamisel. Lõpuks tuleks sellistest kokkulepetest tulenevat positiivset mõju, mille olemasolu vastanud läbivaatamise käigus kinnitasid, arvesse võtta artikli 81 lõike 1 ja vajadusel artikli 81 lõike 3 kohaldamisel, vaadeldes igat üksikjuhtu eraldi.

34. Komisjoni seisukoht käesolevas etapis on, et nende kahe koostöö vormi suhtes, mis näivad olevat kindlustussektorile eriomased, täpsemalt ühiseid arvutusi, tabeleid ja uuringuid käsitlevad kokkulepped ning kaas-(edasi-)kindlustusgrupid, tuleks üldise grupierandi määruse kohaldamist jätkata. Neist viimase puhul ei ole komisjon veel otsustanud, kas kehtiva erandi struktuuri või sõnastust muuta, ega ka seda, kas see muutmine peaks olema täielik või osaline, kui jõutakse järeldusele, et uuendamine on vajalik. See oleneb täiendavast teabest, mis võib komisjonile teatavaks saada, ning kõigi kättesaadavate andmete ja teabe põhjalikust ja üksikasjalikust analüüsist. Viimati nimetatu puhul tundub praeguses etapis, et isegi kui koostöö katkemise risk võib neis valdkondandes olla madal, tuleks sellise konkurentsi soodustava koostöö vähenemise võimalust vältida.

35. 2. juunil 2009 korraldatakse avalik üritus, mis võimaldab komisjonil kuulata ära majandusharu ja sidusrühmade lõplikud seisukohad, et seejärel võtta vastu otsus selle kohta, kas üldise grupierandi määruse teatavaid osi uuendada.

[1] Komisjoni määrus (EÜ) nr 358/2003, 27. veebruar 2003, asutamislepingu artikli 81 lõike 3 kohaldamise kohta teatavat liiki kokkulepete, otsuste ja kooskõlastatud tegevuse suhtes kindlustussektoris (ELT L 53, 28.2.2003).

[2] Viide artiklile 81 tähendab käesolevas dokumendis alati viidet EÜ asutamislepingu artiklile 81.

[3] 1. aprillil 2003.

[4] See nõue on sätestatud nõukogu määruse (EÜ) nr 1534/91 artiklis 8.

[5] Konkurentsi peadirektoraat algatas 2008. aasta aprillis kolmekuulise konsultatsiooni, mis andis huvitatud isikutele küllaltki pika aja tõendite esitamiseks. Konsultatsiooni lõpetamise järel saatis komisjon välja täiendavad üksikasjalikud küsimustikud eelkõige sellist liiki sidusrühmadele, kellelt tal oli vaja saada täiendavat teavet ja kelleks täpsemalt olid väikesed kindlustusandjad, koondised (s.o kaaskindlustusgrupid või kaas-edasikindlustusgrupid) ning tootjate ühendused / turvaseadmetega tegelevad ühendused.

[6] Mõiste „kokkulepped” hõlmab käesolevas dokumendis kokkuleppeid, otsuseid ja kooskõlastatud tegevust.

[7] Kolme aasta jooksul alates grupi asutamisest, olenemata grupi turuosast.

[8] Määratletud üldise grupierandi määruse artikli 2 lõikes 7.

[9] Artikli 7 lõike 2 punktide a ja b kohaselt kaaskindlustusgruppide puhul rohkem kui 20 % asjaomasest turust ja kaas-edasikindlustusgruppide puhul rohkem kui 25 % asjaomasest turust.

[10] Üldise grupierandi määruse artikkel 8.

[11] Probleeme tõstatati ka seoses „uute riskide” määratlusega.

[12] EÜT C 372, 9.12.1997, lk 5.

[13] Kohtuasi C-415/93 Bosman [1995], EKL I-4921, punktid 83 ja 84, kohtuasi C-281/98, Angonese [2000], EKL I-4139, punkt 32, ja kohtuasi 36/74, Walrave ja Koch [1974] EKL I-1405.

[14] Kohtuasi C-309/99, Wouters v. Algemene Raad van de Nederlandse Orde van Advocaten [2002], EKL I-1577; C-411/98, Ferlini v. CHL [2000], EKL I-8081, punkt.50.

[15] Komisjoni teatis, 6. jaanuar 2001, suunised EÜ asutamislepingu artikli 81 kohaldatavuse kohta horisontaalkoostöö kokkulepete suhtes (EÜT C 3, 6.1.2001); komisjoni teatis Euroopa Parlamendile ja nõukogule „Euroopa standardimise tähtsusest Euroopa poliitika ja seadusandluse raames”, 18.10.2004.

[16] Komisjoni teatis, 6. jaanuar 2001, suunised EÜ asutamislepingu artikli 81 kohaldatavuse kohta horisontaalkoostöö kokkulepete suhtes (EÜT C 3, 6.1.2001).