KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE

Ühise Läänemere teadus- ja arendusprogrammi BONUS vahehindamine

1. SISSEJUHATUS

Käesolevas aruandes esitatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsuse 862/2010/EL (liidu osalemise kohta mitme liikmesriigi algatatud ühises Läänemere teadus- ja arendusprogrammis (BONUS)) artikli 13 kohase vahehindamise tulemused. Otsusega kohustatakse komisjoni korraldama programmi BONUS vahehindamine hiljemalt 31. detsembriks 2014, et hinnata otsuses sätestatud eesmärkide saavutamiseks tehtud edusamme ning anda soovitusi integreerituse (sealhulgas teadusliku, juhtimisalase ja rahalise integreerituse) ning rakendamise kvaliteedi ja tõhususe edasiseks parandamiseks. Vahehindamisega antakse hinnang ka sellele, kas osalevate riikide[1] rahaline panus on nende riikide teadusringkondade võimalikku nõudlust silmas pidades piisav.

Programmi BONUS vahehindamise teeb viiest sõltumatust eksperdist koosnev rühm ning nende järeldused esitatakse üksikasjalikus hindamisaruandes[2].

Käesolevas aruandes esitatakse vahehindamise peamiste järelduste kokkuvõte ja komisjoni tähelepanekud.

2. PROGRAMMI BONUS KONTEKST JA ÜLEVAADE

Läänemeri on ainulaadne: see on poolsuletud sisemeri ning üks maailma suurimaid riimveekogusid, mida talvel katab osaliselt jää; seda ümbritsevad üheksa riiki, millest kaheksa on ELi liikmesriigid. Läänemere keskkonda on olulisel määral mõjutanud paljud looduslikud ja inimtegevusest põhjustatud survetegurid. Nende hulka kuuluvad sellised saasteallikad nagu uputatud keemiarelvad ja raskmetalliühendid. Suur toitainetehulk on seotud hapnikuvabade surnud tsoonide, vetikate õitsemise ning loodusliku loomastiku ja taimestiku mõjutamisega. Läänemere piirkonna ainulaadset bioloogilist mitmekesisust on mõjutanud ka mitteendeemiliste võõrliikide sissetoomine keskkonda, kalapüük, mereliiklus, avameretegevus, ilmastikutingimuste muutumine, järjest intensiivsema põllumajandustegevusega majandusriigid ja rannikuäärse elanikkonna suurenemine. Need ohud on tõsiselt kahandanud Läänemere suutlikkust tagada säästval viisil kaubad ja teenused, millest see piirkond sotsiaalse, kultuurilise ja majandusliku kasu tasandil otseselt sõltub.

2007. aasta Euroopa Ülemkogul toonitati muret Läänemere keskkonnaseisundi pärast, mida kajastatakse ELi Läänemere piirkonna strateegiat käsitlevas komisjoni teatises Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ja Regioonide Komiteele[3].

Teadus võib aidata kõnealuste raskustega toime tulla ja leida lahendusi Läänemere kiireloomulistele keskkonnaprobleemidele. Selle tulemusel tekkis vajadus arendada kvalitatiivselt ja kvantitatiivselt Läänemere piirkonna teadusuuringuid täielikult integreeritud lähenemisviisi väljatöötamise ja rakendamise kaudu, mis võimaldab kõikide Läänemerega piirnevate riikide asjaomaste teadusprogrammide ühtlustamist ja suunitlemist, eesmärgiga käsitleda keerulisi ja kiireloomulisi küsimusi kooskõlastatud, tõhusal ja tulemuslikul viisil.

Pärast teadustöö suurema integreerituse suunas tehtud varasemaid edusamme, mida toetati programmiga ERA-NET[4] aastatel 2003–2008 ja programmiga ERA-NET Plus aastatel 2007–2012, kutsus nõukogu komisjoni üles esitama ettepanekut Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 185 (varem Euroopa Majandusühenduse asutamislepingu artikkel 169) kohase Läänemere piirkonda hõlmava algatuse kohta, mis võimaldab ELil osaleda mitme liikmesriigi poolt ühiselt elluviidavates teadusprogrammides. Artikli 185 kohaste algatustega püütakse luua riiklike teadusprogrammide kestev integratsioon, et üle saada killustatusest ning saavutada teaduslik, juhtimisalane ja rahaline integreeritus.

BONUS algatati Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsusega[5] kui artikli 185 kohane Taani, Saksamaa, Eesti, Läti, Leedu, Poola, Soome ja Rootsi (edaspidi „osalevad riigid”) ühisettevõte, mille töös osaleb ka EL.

Programmi BONUS üldine eesmärk on „tõsta Läänemere piirkonna teadussuutlikkust, et toetada eesmärgipäraste määruste, tegevuspõhimõtete ja juhtimistavade väljatöötamist ning rakendamist, tõhusalt reageerida kõnealuse piirkonna praegustele ja tulevastele olulistele keskkonnaprobleemidele ja peamistele ühiskondlikele küsimustele ning parandada Läänemere piirkonna keskkonnauuringute killustatud kavandamise ja rakendatava lähenemisviisi tõhusust ja tulemuslikkust, integreerides Läänemere süsteemiga seotud teadusuuringud koostööpõhiseks ja valdkonnaüleseks rahvusvaheliseks tervikprogrammiks, mis on kestev ning selge sihiga. BONUS aitab kaasa ka Euroopa teadusruumi loomisele ja ülesehitamisele Läänemere piirkonnas”[6].

Selle eesmärgi saavutamiseks tuleb programmi BONUS raames kehtestada poliitikast juhinduv strateegiline teadusuuringute kava, parandada piiriüleste ja sektoriüleste avalik-õiguslike teadusprogrammide kooskõlastatust ja integreeritust, suurendada vähem teadusmahukate Läänemere riikide teadussuutlikkust, kehtestada asjakohane rakenduskord, mis võimaldab programmi ühe juriidilise isiku ja ühise juhtimisstruktuuri kaudu tõhusalt rakendada, ning algatada mitut teemavaldkonda käsitlevad, strateegilise suunitlusega ning mitut partnerit hõlmavad ühised projektikonkursid.

Programmi BONUS maht on 100 miljonit eurot, millest Euroopa Liidu rahaline toetus moodustab kuni 50 miljonit eurot ning see peaks vastama selle summa piires osalevate riikide panusele. Kuni 25 % osalevate riikide panusest võib moodustada mitterahaline taristustoetus, mida antakse programmi alusel toetusesaajatele tasuta kasutamiseks BONUS projektide raames.

Programmi BONUS rakendamise eest vastutab Euroopa majandushuviühing (BONUS EEIG), mis asub Helsingis. Sekretariaat vastutab haldus-, finants- ja lepinguliste küsimuste eest ning annab aru juhtkomiteele. Juhtkomiteesse kuuluvad kõikide osalevate riikide esindajad ja see on programmi kõrgeim organ. Juhtkomitee teeb otsuseid ja juhib sekretariaadi tööd. Komisjon osaleb juhtkomitees alalise vaatlejana.

Otsusega nähakse ette, et programmi BONUS rakendatakse kahes etapis, nimelt strateegiline etapp ja sellele järgnev rakendusetapp. Strateegilise etapi jooksul on BONUS EEIG koostanud strateegilise teadusuuringute kava ja leppinud kokku vajalikus üksikasjalikus rakenduskorras. Kõnealuse rakenduskorra aluseks on üldiselt Euroopa Ühenduse teadusuuringute, tehnoloogiaarenduse ja tutvustamistegevuse seitsmes raamprogramm ning see käsitleb finantsjuhtimise, rahastamismäärade ja aruandlusnõuetega seotud eeskirju, mis on sätestatud rakenduslepingus, mis sõlmiti komisjoni ja BONUS EEIG vahel 2012. aasta oktoobris pärast BONUS EEIG eelhindamist seoses tema suutlikkusega programmi juhtida ja kriitilise tähtsusega soovituste kohta järelmeetmete võtmist.

Rakenduslepingu sõlmimisega algas programmi BONUS rakendusetapp. Rakendusetapp peab kestma vähemalt viis aastat (kuni 2017. aasta oktoobrini) ning see koosneb peamiselt projektikonkursside avaldamisest, taotluste väljavalimisest ja teadusalaste koostööprojektide toetamisest. Lisaks toimub levitamistegevus, strateegilise teadusuuringute kava korrapärane ajakohastamine, teaduspoliitika juurutamine, koostöö ja parimate tavade jagamine Euroopa muude merepiirkondadega seotud asjaomaste teadusringkondadega.

2012. aasta novembris avaldati programmi BONUS esimesed projektikonkursid „Elujõuline ökosüsteem” (Viable Ecosystem) ja „Innovatsioon” (Innovation). Pärast taotluste hindamist soovitati toetada seitset elujõulise ökosüsteemi projekti[7] ja 13 innovatsiooni projekti[8]. Elujõulise ökosüsteemi toetused maksti välja 2014. aasta alguses ja innovatsiooni toetused 2014. aasta teises pooles. Kolmas projektikonkurss „Jätkusuutlikud ökosüsteemi teenused” (Sustainable Ecosystem Services) avaldati 2014. aasta jaanuaris ja seepärast ei käsitleta seda käesolevas hindamises.

Korraldatud on palju teabeleviüritusi, sealhulgas ka koostöös Helsingi komisjoni (HELCOM),[9] Läänemere piirkonna programmi[10] ja Euroopa Parlamendiga.

3. SÕLTUMATU EKSPERDIRÜHMA VAHEHINDAMISE ARUANNE JA KOMISJONI TÄHELEPANEKUD

Hindamisaruanne käsitleb programmi BONUS edusamme otsuse artiklis 2 ja I lisas sätestatud eesmärkide saavutamisel, samuti integreerituse ulatust ning rakendamise kvaliteeti ja tõhusust.

Komisjon leiab, et eksperdirühma kasutatud meetodid on usaldusväärsed. Hindamisel kasutati andmete kogumisel peamiste allikatena programmi BONUS, ELi poliitika ja teiste Läänemere piirkonna programmidega seotud dokumente. Korraldati ka küsitlusi paljude sisemiste ja kesksete sidusrühmadega. Nii koguti andmeid mitmest eri allikast ja see aitas kaasa kokkuvõtlike järelduste tegemisele. Näiteks osales eksperdirühm vaatlejana programmi BONUS juhtkomitee koosolekul, mis võimaldas neil kinnitada, et teadusprojektid valitakse välja nõuetekohaselt üksnes tipptaseme järgi ja vastavalt sõltumatute eksperdihindajate antud punktidele koostatud pingerea alusel ning kooskõlas seitsmenda raamprogrammi eeskirjadega.

Kuna vahehindamise ajal oli rakendusetapp alles liiga vähe kestnud, et teha programmiga BONUS toetatud teadustegevuse põhjal järeldusi, on mõistlik, et esialgsed järeldused on tehtud teadusuuringute ulatuse alusel ja selliste teadustoetuste tulemuste põhjal, mida toetati sarnastes valdkondades eelmiste ERA-NET programmidega.

Punktidest 3.1 kuni 3.5 leiab kokkuvõtte hindamisaruandes esitatud ekspertide järeldustest ja punktist 4 komisjoni seisukoha nende järelduste kohta.

3.1 Asjakohasus

Programmi BONUS eesmärgid töötati välja vastusena looduslikele ja inimtegevusest põhjustatud surveteguritele, mis kahjustavad tõsiselt Läänemere keskkonnaseisundit ning selle suutlikkust tagada säästval viisil kaubad ja teenused, millest see piirkond sõltub.

Reguleerivate meetmete tulemusel on Läänemere keskkonnaseisund paranenud, kuid edusammud ei ole olnud nii suured, kui oodati, ning mürgiste vetikate õitsemine, hapnikuvabad surnud tsoonid, võõrliigid, ammendunud kalavarud ja ülekoormatud mereruum on endiselt Läänemerele iseloomulikud.

Läänemeri on peaaegu tervenisti maismaast ümbritsetud, aeglase veeringlusega ning selle ökosüsteemide, inimtegevuse, maa ja mere vahel valitsevad keerulised seosed. Hindamisaruandes toonitatakse, et jätkuvalt on oluline ühtne lähenemisviis programmile BONUS. Aruandes rõhutatakse ka seda, et tähtis on kõikide Läänemere riikide osalemine, kuna nii toetatakse ühist arusaama ja kooskõlastatud tegevust, et lahendada Läänemerega seotud probleeme.

Seepärast on programmi BONUS raames korraldatud laialdane sidusrühmadega konsulteerimine ja arendatud koostöös kõikide osalevate riikidega välja poliitikast juhinduv strateegiline teadusuuringute kava, milles määratakse kindlaks olulised teadusuuringute vajadused ja tähelepanu vajavad prioriteedid, et parandada Läänemere keskkonda ja edendada säästvat arengut, mis toetaks Läänemere riikide majandust.

Strateegilist teadusuuringute kava[11] ajakohastati 2014. aasta jaanuaris pärast veel üht põhjalikku konsulteerimist sidusrühmadega.

BONUS aitab jätkuvalt vähendada piirkonna keskkonnauuringute killustatust ning selle raames on loodud kestev, koostööpõhine, valdkonnaülene ja rahvusvaheline teadusprogramm. Selle eesmärk on anda teadmisi, mis toetaksid teaduspõhist haldamist ja säästvat arengut Läänemere parema tuleviku nimel.

Programmi BONUS raames riiklike teadusprogrammide vahel saavutatud integreeritus on olnud võimalik tänu kümme aastat kestnud tihedale koostööle, mida on toetatud eelmiste ERA-NET programmidega.

Üldiselt leiab eksperdirühm, et programmi BONUS loomise esialgsed eesmärgid on endiselt asjakohased ning strateegilise teadusuuringute kava rakendamisega toetatakse teadusuuringuid ja innovatsiooni Läänemerega seotud probleemide lahendamiseks.

3.2 Tulemuslikkus

Hindamisaruandes leitakse, et programmiga BONUS on saavutatud riikidevahelise teadusliku integratsiooni kõrge tase tänu teadusuuringute teemade ühisele kindlaksmääramisele ja ühisele tipptasemel põhinevale projektitaotluste hindamisele, mille teevad kodakondsust arvestamata sõltumatud eksperdid. Selline lähenemisviis koos võrgustike loomisega on aidanud luua riikidevahelise teadusuuringute kogukonna, mis on oluliselt vähendanud Läänemere teadusuuringute killustatust ja tugevdanud riiklike teadusprogrammide vahelist integratsiooni.

Hindamisaruandes leiti, et BONUS EEIG operatiivjuhtimine toimub põhjalike ja asjakohaste menetluste abil. Finantsjärelevalve eest vastutavad peadirektor ja kvalifitseeritud finantsjuht. Leiti, et BONUS EEIG toimib sihtotstarbelise rakendusstruktuurina tõhusalt, vastutades operatiivjuhtimise eest ja tagades ühiste rahastamiseeskirjade kohaldamise.

Pärast vestlusi ja vaatlust leiti, et juhtkomitee töötab tõhusalt, selle liikmed usaldavad üksteist ja probleeme lahendatakse konstruktiivselt. Komisjon osaleb juhtkomitee töös vaatlejana ja tema tähelepanekuid peeti programmi BONUS õigusraamistiku raames peetavate konstruktiivsete arutelude seisukohalt väärtuslikuks.

Rahaline integreeritus tagatakse ühiste rahastamiseeskirjade ja sellega, et igal programmi BONUS teadusuuringute projektikonkursil on eraldi eelarve. Projektid valitakse välja pärast sõltumatute ekspertide poolt seitsmenda raamprogrammi alusel tehtud tsentraalset hindamist ja rangelt vastavalt antud punktidele koostatud pingerea alusel, ilma et võetaks arvesse muid tegureid, nagu näiteks riiklikke kvoote.

Aruande koostamise ajal on Euroopa Liit ja osalevad riigid toetanud ühiselt 32 miljoni euroga 20 teadusprojekti, mis käsitlevad selliseid olulisi teemasid nagu kaldalt merre sattuvate toitainete vähendamine, säästva kalapüügi edendamine, merekeskkonna parem seire ja merendusalaste ühistegevuste mõjud. Kolmanda konkursi tulemusel sellistele tulevastele projektidele antavad toetused, millele sõltumatud eksperdid seitsmendat raamprogrammi järgides andsid positiivse hinnangu, on lõppemas ja programmi BONUS lõpuni 2017. aastal korraldatakse täiendavaid konkursse.

Projektikonkursil „Innovatsioon” moodustasid edukatest toetusesaajatest 25 % ettevõtted, millest 16 % olid väikesed ja keskmise suurusega ettevõtjad. Teaduslike alusuuringute suunitluse tõttu oli konkursi „Elujõulised ökosüsteemid” edukate toetusesaajate seas siiski vaid 3 % väikesi ja keskmise suurusega ettevõtjaid.

Tuginedes toetatud projektide ulatusele ja eelnevate ERA-NET programmidega toetatud teadusuuringute tulemustele, leitakse hindamisaruandes, et programmiga BONUS toetatud teadusuuringute kvaliteet on eeldatavalt kõrge ja laialdaselt tuntud.

Hindamisaruandes väärtustati programmi ennetavat teabevahetuspoliitikat, mis väljendub infolehtede, bülletäänide ja eriülevaadete regulaarses avaldamises. BONUS on esindatud ka asjaomastes organisatsioonides, nagu HELCOM, JPI Oceans[12] ja ICES[13]. Lisaks on BONUSe esindajad sageli peakõnelejaks mereuuringute valdkonna üritustel ja muudel teaduskoostööga seotud üritustel, näiteks Euroopa merenduspäeval, konverentsil EurOCEAN ja ELi Läänemere piirkonna strateegiafoorumil. BONUS EEIG on jälginud oma levitamistegevuse tõhusust ja kasutab saadud tulemusi selleks, et teravdada oma tähelepanu ja suurendada teavitamistegevuse mõju.

Programmi BONUS mõju suurendab tõenäoliselt andmetele avatud juurdepääsu poliitika rakendamine ja metaandmete puhul avalikkusele kättesaadavate andmebaaside kasutamine, mis teeb tulemused laiemalt kättesaadavaks ja aitab paremini aru saada mehhanismidest, mis ohustavad Läänemere keskkonda.

Programmiga BONUS toetatakse noorte teadlaste klubi üritusi, mille eesmärk on edendada tööeluks vajalikke oskusi, nagu näiteks oskus esitleda oma teadustööd muule publikule kui teadlased. Selliste üritustega toetatakse teadlaste valmidust suhelda laiema kogukonnaga ja suurendada seeläbi oma töö mõju.

Osalevad riigid on andnud oma rahastamispanuse programmi BONUS alguses kogu selle kestuse ajaks. Mõne osaleva riigi panus on olnud suurem kui teistel. Esimesest programmi BONUS projektikonkursist saadud kogemused on näidanud, et riikliku rahastamise tase ei vasta vahenditele, mida on vaja iga hindamise järel valitud riiklike toetusesaajate toetamiseks. Mõnel juhul ei ole riiklikud vahendid piisavad, et rahastada valitud riiklike toetusesaajate vajadusi. Siiani on probleem lahendatud tänu paindlikele osalevatele riikidele, kes on taganud lisarahastamise. Selliste juhtumipõhiste lahenduste leidmine on siiski tekitanud ebakindlust ja viivitusi toetuste andmisel.

Teine probleem on seotud riikliku rahastamispanuse selle osaga, mis antakse programmi BONUS raames mitterahalise taristutoetusena BONUS projektide puhul tasuta kasutamiseks. BONUS EEIG nägi ette, et mitterahalised toetused moodustaksid riiklikest kogutoetustest 25 %, mis on otsusega lubatud maksimaalne määr. Esialgsed andmed näitavad siiski, et riiklikke mitterahalisi taristutoetusi on antud eeldatavast vähem. Kui selline suundumus jätkub, jääb osalevate riikide ettenähtud rahaline toetus ebapiisavaks ja seda tuleb puudujäägi korvamiseks suurendada.

3.3 Tõhusus

Programmi BONUS sekretariaadis töötab seitse inimest ja hindamisaruandes leitakse, et see on programmi juhtimiseks piisav, kuid haiguste, puhkuste jms korral on varuvariandid piiratud. Otsuse kohaselt ei või programmi BONUS jooksvad kulud ületada 5 miljonit eurot ja hindamisaruandes leitakse, et kuna see moodustab 5 % kogukuludest, siis on see asjakohane summa. Hindamisaruandes märgitakse ka seda, et osalevad riigid annavad sekretariaadile ELi toimimise lepingu artikli 185 kohase programmi BONUS väliselt lisavahendeid, et toetada täiendavaid tegevusi, nagu seminarid, trükised ja levitamine. Seega ei kata 5 miljonit eurot täielikult kõikide programmi BONUS jooksvate tegevuste kulusid. Kui võtta arvesse kõiki artikli 185 kohaldamisalast välja jäävaid täiendavaid tegevusi, siis on jooksvate kulude kogusumma ligikaudu 7 miljonit eurot, mis on sarnane ELi teadusprojektide puhul kohaldatavatele juhtimiskuludele.

Hindamisaruandes märgitakse, et strateegiline etapp kestis kauem kui ettenähtud 18 kuud, mis oli peamiselt tingitud raskustest, mis kaasnesid nõutavas õigusraamistikus sellise üksikasjaliku rakenduskorra kavandamisega, millega kõik asjaomased osalised nõus oleksid.

Hindamisaruande kohaselt vahendati programmi BONUS kaudu hinnanguliselt 14 % riiklike teadusuuringute jaoks eraldatavatest asjakohastest vahenditest.

Hindamisaruande kohaselt on see, et iga riiklik rahastamisasutus haldab riiklikku rahastamist eraldi,[14] muutnud olukorra asjatult keeruliseks. Seepärast peab BONUS EEIG iga konkursi puhul sõlmima iga asjaomase riikliku rahastamisasutusega eraldi rahastamislepingud, et tagada riiklikest vahenditest maksete tegemine, ühiste rahastamiseeskirjade kohaldamine ja auditeerimisõigus. Seejärel haldavad riiklikud rahastamisasutused vastavatele toetusesaajatele tehtavaid makseid kooskõlas rahastamislepinguga. See mitmekordistab rahastamisvoogusid ja haldusmenetlusi. Projektitasandil saab iga toetusesaaja toetust kahel eri viisil ning ta esitab aruande nii BONUS EEIG-le kui ka riiklikul tasandil. On selge, et integreeritud programmi raames ei ole mitme rahastamisvoo juhtimine tõhus.

Teiste artikli 185 kohaste algatustega võrreldes on BONUS väikesemahuline. Haldusnõuded on aga sarnased olenemata rahastamise suurusest. Seega on programmi BONUS halduskoormus suur võrreldes selle mahuga.

3.4 ELi lisandväärtus

Hindamisaruandes märgitakse, et Läänemere keskkond on keeruline ning seda mõjutavad omavahel ühendatud tegurid eri valdkondadest, nagu transport, turism, kalandus, mereruumi planeerimine ja põllumajandus. Läänemeri on peaaegu tervenisti maismaast ümbritsetud piirkond, kus tuleb kohaldada ringmajanduse põhimõtteid, et tagada pikaajaline säästev areng. Läänemerd ümbritsevad peamiselt ELi liikmesriigid, mistõttu avaldavad selles piirkonnas suurt mõju sellised kooskõlastatud makropiirkondlikud ELi meetmed nagu BONUS.

ELi sekkumine aitab üle saada killustatusest ning hõlbustab teadmiste ja rahaliste vahendite kriitilise massi loomist, et lahendada Läänemerega seotud probleemid. Osalevate riikide rahastamispanus on suurendanud ELi investeeringuid 50 %. Hindamisaruandes leitakse, et programmi BONUS eesmärke ei ole ilma ELi sekkumiseta võimalik saavutada.

Hindamisaruandes tõdetakse, et programmiga BONUS on loodud tõhus koostöömehhanism, kasutades vastastikuse mõistmise memorandumit, et ka Venemaa Föderatsiooni organisatsioonidel oleks võimalik ilma ELi toetuseta programmis osaleda. Komisjon leiab, et selline osalemine on tähtis, et hõlbustada ühiste lähenemisviiside loomist Läänemere piirkonna probleemide lahendamiseks.

3.5 Sidusus

BONUS on valdkondadevaheline algatus, mis sobib Läänemerega seotud erinevate probleemide lahendamiseks.

Hindamisaruandes viidatakse programmi BONUS olulisele panusele ELi Läänemere piirkonna strateegiasse ja Läänemere kaitsmise eesmärgi saavutamisse. Näiteks mainitakse programmi BONUS selgesõnaliselt komisjoni aruannetes makropiirkondlike strateegiate juhtimise kohta,[15] makropiirkondlike strateegiate lisandväärtuse kohta,[16] ELi Läänemere piirkonna strateegia rakendamise kohta[17] ja teatises Euroopa Liidu Läänemere piirkonna strateegia kohta[18].

Programmiga BONUS toetatakse ka innovatsiooni ja seeläbi nn sinist majandust kooskõlas komisjoni teatise „Meremajanduse kasv: jätkusuutliku majanduskasvu võimalused mere- ja merendusvaldkonnas”[19] eesmärkidega ja konkreetse viitega programmile BONUS komisjoni talituste töödokumendis „Läänemere piirkonna jätkusuutliku meremajanduskasvu tegevuskava”[20].

Tunnistatakse, et programm BONUS aitab kaasa säästva kalapüügi edendamisele Läänemerel kooskõlas ELi ühise kalanduspoliitikaga[21]. BONUS käsitleb ka maismaa ja mereala ühendamist ning toetab ühiste lähenemisviiside kehtestamist hea keskkonnaseisundi hindamiseks vastavalt ELi merestrateegia raamdirektiivile[22].

BONUS on kooskõlas Helsingi komisjoni (HELCOM) tööga ja Helsingi konventsiooni haldamisega, mis on peamine Läänemere keskkonna kaitsmiseks sõlmitud rahvusvaheline kokkulepe. BONUSe esindajad osalevad selles organisatsioonis vaatlejana ja hindamisaruandes rõhutatakse, kuivõrd oluline on programmi BONUS teadusuuringud HELCOMi Läänemere tegevuskava rakendamise seisukohast.

4. KOKKUVÕTE

Hindamist loetakse usaldusväärseks ja see peegeldab kõrge kvalifikatsiooniga ekspertide poolt asjakohaste meetodite abil tehtud loogilise analüüsi tulemusi. Sellest lähtuvalt leiab komisjon, et BONUS on järk-järgult saavutamas oma eesmärke ning on edukalt kehtestanud integreeritud teadus- ja arendusprogrammi, et lahendada Läänemerega seotud probleeme. BONUS aitab üle saada killustatusest, koondab erinevaid oskusi ning suunab oma jõupingutused vajalike teadmiste loomisse ja innovatiivsetesse lahendustesse, et tulla toime Läänemere keskkonnaprobleemidega. Märgitakse ka seda, et kuna BONUS on olemuselt valdkondadevaheline ja osalevates riikides on palju erinevaid teadusuuringute rahastamisstruktuure, siis on raske selgelt kindlaks määrata, kui suur on programmi BONUS kaudu vahendatud riiklike vahendite osa.

Tänu programmi BONUS makropiirkondlikule lähenemisele Läänemerele ja selle valgaladele on sellel olnud suurem mõju, kui seda oleks saavutatud ELi kui terviku jaoks mõeldud ulatuslikuma programmiga. Tihedamate seoste loomine programmi BONUS ja Läänemere piirkonna programmi vahel tugevdab seda mõju veelgi ja on kooskõlas programmi „Horisont 2020”[23] eesmärkidega, millega püütakse tõhustada teadusuuringute ning Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide koostoimet.

Programmi BONUS kaudu integreeritakse teadusuuringute kavandamist, toetatakse Euroopa teadusruumi loomist ja antakse oluline panus mitmesse peamisse poliitikavaldkonda, nagu näiteks ELi Läänemere piirkonna strateegia, ELi merestrateegia raamdirektiiv, ELi ühine kalanduspoliitika ja HELCOMi Läänemere tegevuskava.

Kuigi on saavutatud kestev integratsioon ning eelkõige tugev teaduslik ja juhtimisalane integratsioon, on esinenud raskusi rahalise integreeritusega.

Programmi BONUS võimalike tulemuste tugevdamiseks soovitatakse hindamisaruandes järgmist.

1. Koostada kokkuvõte teadusuuringutest, mida on toetatud programmiga BONUS alates selle algusest, kui see oli ERA-NET programm, kuni praeguseni, kui see on artikli 185 kohane algatus. Selles tuleks välja tuua saavutused ja mõjud.

2. Kavandada riiklike vahendite koondamist, et vähendada erinevate rahastamisvoogude arvu ja keerukust. Sellega tagatakse tõhusam juhtimine, vähendatakse toetuse määramiseni kuluvat aega ja ületatakse raskused, mis on seotud ühiste rahastamiseeskirjade kohaldamisega riiklikes ametiasutustes.

3. Võtta meetmeid BONUS projektidele antavate mitterahaliste taristutoetuste suurendamiseks. Näiteks võiksid riiklikud ametiasutused pakkuda stiimuleid, et osaliselt toetada programmi BONUS raames vajaliku taristu loomist. Kui taristutoetust ei saa suurendada, on programmi BONUS täielikuks rakendamiseks vaja riikide täiendavat rahalist panust.

4. Võtta meetmeid, et saavutada BONUS projektide koostoime ja luua võrgustikke teiste Läänemere piirkonna projektide ja algatustega.

5. Parandada BONUS nõuandekogu ja juhtkomitee vahelist suhtlemist näiteks veebikonverentside abil.

6. Suunata programmi BONUS mõjusid käsitlevad teatised konkreetsetele sidusrühmadele: institutsioonidele, konventsioonidele, poliitikavaldkondadele, komisjoni peadirektoraatidele, ministeeriumidele ja piirkondlikele asutustele, kaasa arvatud piirkondliku arengu eest vastutavatele asutustele.

7. Osalevad riigid peaksid tõhustama strateegilise teabe edastamist programmiga „Horisont 2020” seotud peadirektoraatidele programmi BONUS kaudu rahastatud teadusuuringute potentsiaali kohta. Osalevad riigid peaksid parandama oma teadlikkust programmi BONUS laiemast mõjust riiklikele programmidele, näiteks seoses kalavarude majandamise, piirkondliku arengu, rannikualade arengu, põllumajanduse ja muuga.

8. Parandada programmi BONUS järelevalvet selle tulemuste ja mõjudega seotud andmete süstemaatilisema kogumise ja analüüsimise abil, küsides näiteks sidusrühmadelt regulaarselt nende arvamust ning jälgides programmi BONUS kaudu vahendatud riiklike vahendite kogusumma ja osakaaluga seotud suundumusi.

9. Suunata projektikonkursside teated väikestele ja keskmise suurusega ettevõtjatele, pakkudes täiendavat tuge väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate taotluste puhul, ja lihtsustada nende kaasamist loodavatesse projektikonsortsiumidesse.

Komisjon nõustub nende soovitustega, mis põhinevad asjakohasel analüüsil ja usaldusväärsetel meetoditel. Soovitusi arutatakse komisjoni ja BONUS EEIG vahelistel aruteludel ning nende rakendamist kontrollitakse komisjoni poolt programmi BONUS üle teostatava järelevalve raames.

Eriti oluliseks peetakse teist ja kolmandat soovitust, mis käsitlevad riiklikku rahastamist. Oma riigi toetusesaajatele eraldatavate riiklike vahendite eraldi haldamine on muutnud meetmed vähem tõhusaks. Kuna puudub reaalne ühiskassa, kuhu koondada riiklikud vahendid, siis tekib oht, et hilisemate programmi BONUS konkursside raames välja valitud toetusesaajate toetamiseks ei ole piisavalt riiklikke vahendeid. Et seda vältida, peavad osalevad riigid suutma tagada piisavad riiklikud vahendid, et toetada BONUS projektide raames kõiki toetusesaajaid. Esialgsed andmed näitavad ka seda, et mitterahaliste taristutoetuste maht on liiga väike. Kõik puudujäägid tuleb kõrvaldada, pakkudes BONUS projektide raames tasuta kasutamiseks rohkem mitterahalisi taristutoetusi või suurendades riikide rahalist panust. Vastasel juhul tekib tõsine tagasilöök ning programmi BONUS ei rakendata selle eeldatavas täielikus mahus (100 miljonit eurot).

Vastavalt nendele soovitustele püüab komisjon saada süstemaatiliselt asjakohast teavet ja seda analüüsida, et parandada programmi BONUS mõjude järelevalvet, ning parandab asjakohaste tulemuste edastamist vastavatele komisjoni talitustele.

Komisjon tänab eksperdirühma aruande eest, mille nad koostasid pärast programmi BONUS vahehindamist.

[1] Taani, Saksamaa, Eesti, Läti, Leedu, Poola, Soome ja Rootsi.

[2] http://ec.europa.eu/smart-regulation/evaluation/search/download.do?documentId=12453881

[3] KOM(2009) 248 (lõplik), 10. juuni 2009.

[4] Euroopa Ühenduse teadusuuringute, tehnoloogiaarenduse ja tutvustamistegevuse seitsmenda raamprogrammi rahastamisvahend, millega toetatakse riikliku teadustegevuse võrgustikke http://cordis.europa.eu/fp7/coordination/about-era_en.html

[5] Otsus nr 862/2010/EL, 22. september 2010.

[6] Otsuse nr 862/2010/EL I lisa punkt 1.

[7] http://www.bonusportal.org/bonus_projects/viable_ecosystem_projects_2012

[8] http://www.bonusportal.org/bonus_projects/innovation_projects

[9] Läänemere merekeskkonna kaitse komisjon – Helsingi komisjon; http://helcom.fi/

[10] http://eu.baltic.net/

[11] http://www.bonusportal.org/files/2981/Publication_No._14.pdf

[12] Algatus „Terved ja tulutoovad mered ja ookeanid”: http://www.jpi-oceans.eu/

[13] Rahvusvaheline Mereuurimise Nõukogu: http://www.ices.dk

[14] Võimalus riiklikke vahendeid eraldi hallata tuleneb otsuse I lisa punktist 3.4, kus on sätestatud järgmine:

„Osalev riik võib otsustada, et haldab oma riiklikku rahastamist ise ja annab oma rahalise toetuse ainult kesksel tasandil väljavalitud siseriiklikele teadusuuringutele, või lubada oma rahalist panust BONUS EEIG poolt keskselt hallata.”

[15] COM(2014) 284, mai 2014.

[16] COM(2013) 468, juuni 2013.

[17] KOM(2011) 381, juuni 2011.

[18] COM(2012) 128, märts 2012.

[19] COM(2012) 494, september 2012 ja http://ec.europa.eu/maritimeaffairs/policy/blue_growth/

[20] SWD(2014) 167, mai 2014.

[21] http://ec.europa.eu/fisheries/cfp/index_en.htm

[22] Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2008/56/EÜ, 17. juuni 2008, millega kehtestatakse ühenduse merekeskkonnapoliitika-alane tegevusraamistik.

[23] http://ec.europa.eu/programmes/horizon2020/en/