EUROOPA KOMISJON Brüssel,22.11.2018 COM(2018) 762 final KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE jäätmesaadetisi käsitleva määruse (EÜ) nr 1013/2006 rakendamise kohta















Ohtlike ja muude jäätmete teke, käitlemine ja vedu Euroopa Liidu liikmesriikides aastatel 2013–2015;







delegeeritud õigusaktide vastuvõtmise volituse kasutamine {SWD(2018) 468 final}



Ohtlike ja muude jäätmete teke, käitlemine ja vedu ELi liimesriikides aastatel 2013–2015; delegeeritud õigusaktide vastuvõtmise volituse kasutamine 1.Sissejuhatus Euroopa Liit (edaspidi „EL“) on 22. märtsil 1989 sõlmitud ohtlike jäätmete riikidevahelise veo ja nende kõrvaldamise kontrolli Baseli konventsiooni (edaspidi „konventsioon“) osaline. Konventsiooni eesmärk on kaitsta inimeste tervist ja keskkonda ohtlike jäätmete kahjuliku mõju eest. Konventsioon on võetud üle ELi õigusesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. juuni 2006. aasta määrusega (EÜ) nr 1013/2006 jäätmesaadetiste kohta (edaspidi „määrus“), mis on liikmesriikide suhtes vahetult kohaldatav. Määrust muudeti 2014. aastal määrusega (EL) nr 660/2014. Iga liikmesriik esitab igal kalendriaastal konventsiooni sekretariaadile aruande konventsiooni rakendamise kohta eelmisel kalendriaastal. Selle aruande (edaspidi „Baseli aruanne“) koopia saadetakse ka komisjonile koos lisateabega, mis esitatakse rakendamisküsimustiku (edaspidi „ELi küsimustik“) vastuste vormis. Baseli aruannete ja ELi küsimustike põhjal koostab komisjon iga kolme aasta järel rakendamisaruande. Käesolev aruanne on viies rakendamisaruanne, mis hõlmab aastaid 2013–2015. Liikmesriikide aruannete üksikasjad on esitatud lisatud komisjoni talituste töödokumendis. Konventsioonis on termineid „import“ ja „eksport“ kasutatud iga jäätmesaadetise puhul, mis veetakse konventsiooni osalisriiki või sealt välja. ELi õiguse kohaselt kohaldatakse kõnealuseid termineid üksnes ELi kui tervikusse sisse veetavate või EList kui tervikust välja veetavate jäätmesaadetiste suhtes. Käesolevas dokumendis on need terminid esitatud jutumärkides ja neid määratletakse kooskõlas konventsiooniga. Kõik näitajad on ligikaudsed ja ümardatud. Delegeeritud õigusaktide vastuvõtmise volituse kasutamine Määruse artikliga 58 volitatakse komisjoni võtma kooskõlas artikliga 58a vastu delegeeritud õigusakte, et muuta määruse lisasid. Eesmärk on kajastada kooskõlas direktiivi 2008/98/EÜ artikliga 7 vastu võetud jäätmenimistu kokkulepitud muudatusi, asjakohaste rahvusvaheliste konventsioonide ja lepingute kohaselt tehtud otsuseid ning võtta arvesse Baseli konventsiooni ja OECD otsuse raames kokkulepitud muudatusi. Artikli 58 lõikes 2 on sätestatud, et need volitused delegeeritakse komisjonile viieks aastaks alates 17. juulist 2014. Komisjon peab esitama delegeeritud volituste kohta aruande hiljemalt üheksa kuud enne viieaastase tähtaja möödumist. Artikli 58 kohane volitus võtta vastu delegeeritud õigusakte anti komisjonile muudatusega, mis tehti määrusega (EL) nr 660/2014, mida hakati kohaldama 1. jaanuaril 2016. Komisjon ei ole määruse alusel saadud volitusi seni kasutanud, sest direktiivi 2008/98/EÜ artikli 7 kohaselt vastu võetud jäätmenimistusse ei ole tehtud ühtki muudatust ning asjakohaste rahvusvaheliste konventsioonide ja lepingute, näiteks Baseli konventsiooni või OECD otsuse raames, ei ole tehtud ühtki olulist ja asjakohast otsust ega kokku lepitud üheski muudatuses, mis õigustaks nende volituste proportsionaalset kasutamist. Samas eeldab komisjon, et lähiaastail võidakse sellistes muudatustes Baseli konventsiooni raames kokku leppida. 2.Liikmesriikide aruandlus Käesoleva aruande koostamise ajaks olid kõik 28 ELi liikmesriiki esitanud aastate 2013–2015 kohta nii Baseli aruanded kui ka vastused ELi küsimustikule. Liikmesriikidevahelise jäätmeveo üldkoguseid käsitlevates andmetes täheldati lahknevusi koguste vahel, mida teatasid „eksportivad“ ja mida teatasid „importivad“ riigid (tabelid 2-48 kuni 2-50). Kategoorias „kõik teatatud jäätmed“ ulatus see lahknevus 2 %st (2013. aastal) 12 %ni (2014. aastal). Sarnast suundumust märgati ohtlike jäätmete ja kõigi muude teatatud jäätmete puhul. Üks võimalik seletus sellele vastuolule on see, et jäätmed välja vedanud liikmesriik võib lugeda kalendriaasta lõpus välja veetud jäätmed „ekspordituks“ asjaomasel kalendriaastal, samal ajal kui jäätmed vastu võtnud liikmesriik võib lugeda jäätmed „impordituks“ alles pärast jäätmete käitlemist järgmisel aastal. Sellisel juhul on „eksporditud“ kogused asjaomasel aastal „imporditud“ kogustest tõenäoliselt suuremad ning järgmisel aastal võib täheldada vastupidist. Peale selle ei kajasta mõni liikmesriik oma Baseli aruannetes järjekindlalt konventsiooni kohaldamisalasse mittekuuluvaid teatatud jäätmesaadetisi, sest ta ei ole õiguslikult kohustatud seda tegema. Muud lahknevused võivad olla põhjustatud paberdokumentides esitatud andmete käsitsi töötlemisest, sest täielikult elektroonilised süsteemid veel ei toimi. 3.Ohtlike jäätmete teke Liikmesriigid esitavad Baseli aruandes teavet tekkinud ohtlike jäätmete ja muude jäätmete üldkoguse kohta. Ohtlikke jäätmeid määratletakse vastavalt jäätmevoogude ja/või jäätmete koostisosade loetelule (konventsioonis esitatud kategooriad Y1–Y45) ja teatavate ohtlike omaduste järgi. Lisaks peetakse jäätmeid ohtlikuks, kui nad on liigitatud ohtlikuks liikmesriigi õiguses ja sellest on teavitatud konventsiooni sekretariaati. „Muud jäätmed“ tähendavad konventsiooni alusel jäätmeid, mis on kogutud kodumajapidamistest (kategooria Y46), ja olmejäätmete põletamise jääke (kategooria Y47). Nende kategooriate jäätmeid kontrollitakse samamoodi nagu kontrollitakse konventsiooni kohaselt ohtlikke jäätmeid. Täielik loetelu konventsiooni Y-koodidest on esitatud komisjoni talituste töödokumendi D jaos. Käesoleva aruande koostamise ajal olid andmed 2015. aastal tekkinud ohtlike jäätmete üldkoguse kohta puudulikud, sest 11 liikmesriiki ei olnud esitanud mingit teavet (tabel 2-1). Peale selle oli viis liikmesriiki jätnud välja 2014. aasta andmed ja viis liikmesriiki ei olnud esitanud 2013. aasta andmeid. Nende andmelünkade täitmiseks kasutati eelmiste aastate andmetel põhinevaid hinnangulisi näitajaid. EL 28s tekkis 2015. aastal 70 miljonit tonni, 2014. aastal 71 miljonit tonni ja 2013. aastal 75 miljonit tonni ohtlikke jäätmeid.

2013. aastal tekkis EL 28s elaniku kohta 148 kg ohtlikke jäätmeid. 2014. aastal oli see näitaja 141 kg ja 2015. aastal kahanes see veelgi, vähenedes 138 kilogrammile (tabel 2-2). 2013.–2015. aasta keskmine oli 143 kg. Kõige enam ohtlikke jäätmeid aastas tekkis Saksamaal, kus selliste jäätmete kogus oli 2013. aastal 17 miljonit tonni. Käesoleva aruande koostamise ajaks ei olnud Saksamaa esitanud andmeid ohtlike jäätmete tekke kohta 2014. ja 2015. aastal. Liikmesriikidest, kes kasutavad jäätmetekkest aru andmisel Y-koode, teatas kõige suuremast jäätmetekkest kategooriates Y46 ja Y47 Poola, kus jäätmeid tekkis 2015. aastal 11 miljonit tonni. 4.Liikmesriikidest välja viidud jäätmesaadetised Kõik 28 liikmesriiki esitasid oma 2013.–2015. aasta Baseli aruannetes teavet ohtlike jäätmete „ekspordi“ kohta. Ajavahemikus 2013–2015 veeti liikmesriikidest väljapoole ELi 1,2 miljonit tonni ohtlikke jäätmeid, samas kui kolmandatest riikidest veeti ELi samal ajavahemikul 6,2 miljonit tonni ohtlikke jäätmeid. Aastatel 2001–2015 suurenes ELi piires ja üle ELi piiride toimuv piiriülene kauplemine ohtlike jäätmetega 53 % (tabel 2-6). Lõviosa sellest kasvust leidis aset 2001.–2007. aastal, aastatel 2008–2015 kõnealune kauplemine hoopiski kahanes 24 %. 2013.–2015. aastal oli kõigi teatatud jäätmete suurim „eksportija“ Ühendkuningriik (12 miljonit tonni). Ühendkuningriik läks mööda Madalmaadest (8 miljonit tonni), kes oli olnud suurim „eksportija“ 2010.–2012. aastal (tabel 2-9). 2010. aastal hakkas Ühendkuningriik „eksportima“ jäätmeid energia taaskasutamiseks ning tundub, et selle mõjul suurenes Ühendkuningriigi kogueksport neil aastatel. Nagu 2010.–2012. aastal, olid ka 2013.–2015. aastal kaks kõige suuremat ohtlike jäätmete „eksportijat“ Prantsusmaa ja Itaalia, kellest kumbki vedas välja 4 miljonit tonni ohtlikke jäätmeid. Ohtlikud jäätmed moodustasid 35 % nende jäätmete üldkogusest, millest oli teatatud kui 2013.–2015. aastal liikmesriikidest „eksporditud“ jäätmetest (st ohtlikud jäätmed ja muud teatatud jäätmed) (tabelid 2-11, 2-12 ja 2-13). Eesti, Küpros, Läti, Malta, Rumeenia ja Tšehhi Vabariik jäävad silma kui riigid, kus ohtlike jäätmete osakaal kogu teatatud jäätmeekspordis on suurim, moodustades riigi „eksporditud“ jäätmete üldkogusest 90 % või rohkem. 2010.–2012. aasta rakendamisaruandes märgiti, et suurenenud oli nende jäätmete kogus, mille liigitamisel kasutatakse konventsiooni Y-koodide asemel ELi või riiklikke koode. See suundumus on jätkunud: aastatel 2013–2015 sai kategooriast „ELi või liikmesriigi tavajäätmed“ (st tavajäätmed, mille liigitamisel on kasutatud liikmesriigi või Euroopa jäätmeloendi koode) esmakordselt (2013. ja 2014. aastal) suurim jäätmekategooria (tabelid 2-14 kuni 2-16). Nii 2013. kui ka 2014. aastal oli väljaveetud jäätmetest liigitamata alla 1 % (tabelid 2-15 ja 2-16). 2015. aastal oli liigitamata 2 % väljaveetud jäätmetest, kusjuures kõik need jäätmed olid pärit Iirimaalt (tabel 2-14). Kui 2015. aasta kõrvale jätta, on 2009. aastal alguse saanud suundumus jätkunud ja liigitamata on välja veetud alla 1 % jäätmetest (tabel 2-17). Kõige värskemate kättesaadavate andmete põhjal käideldakse umbes 92 % ELi ohtlikest jäätmetest päritoluriigis (tabel 2-8). 2015. aastal „eksportis“ üle 40 % oma ohtlikest jäätmetest neli liikmesriiki: ·Iirimaa – 78 %; ·Luksemburg – 84 %; ·Malta – 42 %; ·Sloveenia – 44 %. Ajavahemikus 2013–2015 käideldi ligikaudu 75 % liikmesriikidest välja veetud ohtlikest jäätmetest taaskasutustoimingutes. See näitaja on püsinud viimastel aastatel võrdlemisi muutumatuna (tabel 2-18). Liikmesriikidest välja veetud ohtlikest jäätmetest käideldi aruandeperioodil umbes 22 % kõrvaldamistoimingus ja 1,5 % läbis kombineeritud käitluse (kõrvaldamine ja taaskasutus). Väikese koguse liikmesriikidest välja veetud ohtlike jäätmete puhul (alla 0,1 %) jäi käitlemismeetod täpsustamata. 2013. aastal „eksporditi“ 94 % kõigist teatatud jäätmetest ühest ELi liikmesriigist teise, samas kui nii 2014. kui ka 2015. aastal oli see näitaja 92 % (tabel 2-22). 2013. aastal veeti alla 1 % teatatud jäätmetest väljapoole OECD riike, samas kui nii 2014. kui ka 2015. aastal oli see näitaja 2,5 %. Ohtlikest jäätmetest „eksporditi“ 2013. aastal ühest ELi liikmesriigist teise 97 % ning 2014. ja 2015. aastal veidi vähem, 92 % (tabel 2-23). Seitse liikmesriiki (Austria, Iirimaa, Madalmaad, Prantsusmaa, Rootsi, Saksamaa ja Sloveenia) esitasid teavet kodumajapidamistest kogutud jäätmete kohta (kategooria Y46), mis „eksporditi“ 2013.–2015. aastal kõrvaldamiseks (tabel 2-39). Rootsi oli neist riikidest ainus, kes teatas kodumajapidamistest kogutud jäätmete „eksportimisest“ ladestamiseks (nt prügilasse), milleks riik vedas aastatel 2013–2015 teistesse ELi riikidesse kokku 3 000 tonni jäätmeid. Kaheksa liikmesriiki (Austria, Iirimaa, Itaalia, Madalmaad, Saksamaa, Soome, Tšehhi Vabariik ja Ühendkuningriik) teatasid, et nad olid „eksportinud“ 2013.–2015. aastal kodumajapidamistest kogutud jäätmeid energia taaskasutamiseks (tabel 2-40). Austria, Prantsusmaa ja Saksamaa vedasid jäätmeid nii ELi piires kui ka ELi mittekuuluvatesse OECD riikidesse, kõik ülejäänud liikmesriigid, kes „eksportisid“ jäätmeid energia taaskasutamise eesmärgil, tegid seda vaid ELis. Kõige suurem kodumajapidamistest kogutud jäätmete „eksportija“ energia taaskasutamiseks oli ülekaalukalt Ühendkuningriik, kes vedas kolme aasta jooksul välja 7 miljonit tonni jäätmeid.

16 liikmesriiki (Austria, Belgia, Bulgaaria, Horvaatia, Iirimaa, Küpros, Luksemburg, Madalmaad, Malta, Portugal, Prantsusmaa, Saksamaa, Slovakkia, Soome, Taani ja Ühendkuningriik) teatasid kodumajapidamistest kogutud jäätmete „eksportimisest“ muude taaskasutustoimingute jaoks (st mitte R1) üksnes ELi piires (tabel 2-40). Suurim „eksportija“ oli taas Ühendkuningriik, kes vedas 2013.–2015. aastal välja 352 000 tonni jäätmeid. 5.Liikmesriikidesse sisse toodud jäätmesaadetised Kõik 28 liikmesriiki esitasid oma aruandeperioodi 2013–2015 Baseli aruannetes teavet ohtlike jäätmete „impordi“ kohta. 2013. aastal veeti teistest liikmesriikidest ja kolmandatest riikidest liikmesriikidesse 19 miljonit tonni teatatud jäätmeid, millest 9 miljonit tonni olid ohtlikud (tabel 2-30). 2014. aastal suurenes see kogus 25 miljoni tonnini, millest 7 miljonit tonni olid ohtlikud, ja 2015. aastal 24 miljoni tonnini, millest 10 tonni olid ohtlikud (tabelid 2-29 ja 2-28). Selle „impordi“ suurenemisega jätkub varasem suundumus: kõigi liikmesriikidesse veetud teatatud jäätmete kogus on suurenenud alates 2001. aastast 222 %, kusjuures aastatel 2010–2012 ja 2013–2015 oli kasv 41 % (tabel 2-35). Liikmesriikidesse veetud ohtlike jäätmete kogus (tabel 2-36) suurenes 2001.–2015. aastal peaaegu sama palju, kasvades 225 %, mis on kooskõlas kõigi teatatud jäätmete „impordi“ kasvuga. Ajavahemikus 2013–2015 oli kõigi teatatud jäätmete suurim „importija“ taas Saksamaa, kes vedas sisse 19 miljonit tonni jäätmeid (tabelid 2-28 kuni 2-30). Suuruselt teine „importija“ kõnealuse kolme aasta jooksul oli 13 miljoni tonniga Madalmaad, kes läks mööda 11 miljoni tonniga kolmandaks jäänud Prantsusmaast (suuruselt teine „importija“ aastatel 2010–2012). Kõigis neis riikides on suur nõudlus jäätmepõletusseadmetes põletatava materjali järele, mis suurendab nende riikide üldiseid impordinäitajaid. Saksamaa „importis“ aastatel 2013–2015 ka kõige rohkem ohtlikke jäätmeid (8 miljonit tonni) ning ohtlike jäätmete „importimisel“ edestas Prantsusmaa (7 miljonit tonni) Madalmaid (3 miljonit tonni). 2015. aastal käideldi 81 % liikmesriikidesse veetud ohtlikest jäätmetest taaskasutustoimingus ja 19 % kõrvaldamistoimingus (tabel 2-31). „Imporditud“ ohtlikest jäätmetest käideldi aruandeperioodil taaskasutustoimingus või kõrvaldamistoimingus keskmiselt vastavalt 78 % ja 22 %. Ohtlikud jäätmed, mis läbisid kombineeritud käitluse (kõrvaldamine ja taaskasutus) või millest teatati kui jäätmetest, mille „importimisel“ oli jäätmete käitlemismeetod kindlaks määramata, moodustasid vähem kui 0,1 %. Kõrvaldamise eesmärgil „imporditud“ ohtlike jäätmete osakaal oli suurem kui 2001. aastal, mil see oli 11 %. Samas on selliste jäätmete osakaal viimastel aruandeperioodidel veidi langenud, olles alanenud 2007.–2009. aasta 25 %-lt, 2010.–2012. aastal 24 %-le ja 2013–2015. aastal 22 %-le. Kõige suurema osa kõrvaldamiseks „imporditud“ ohtlikest jäätmetest vedas aastatel 2013–2015 sisse Saksamaa (46 %). Seda tõenäoliselt põhjusel, et Saksamaal on ohtlike jäätmete ohutuks kõrvaldamiseks rohkem käitlusrajatisi kui teistes ELi liikmesriikides. Prantsusmaa arvele langes suurim osa aastatel 2013–2015 taaskasutamiseks „imporditud“ ohtlikest jäätmetest (32 %). Üsna napilt teiseks jäi 29 %ga Saksamaa. Selle põhjuseks on tõenäoliselt taas asjaolu, et neis riikides on olemas sobivad käitlemisrajatised. Nagu 2010.–2012. aastal, olid peaaegu kõik 2013.–2015. aastal liikmesriikidesse veetud ohtlikud jäätmed ja muud teatatud jäätmed pärit teistest ELi riikidest või EFTA riikidest (tabel 2-35). Neist kahest allikast tuli 2013. aastal 98 %, 2014. aastal 99 % ja 2015. aastal 98 % jäätmetest. See näitaja on püsinud alates 2001. aastast väga stabiilne, kõikudes vaid protsendipunkti võrra. Peaaegu kõik 2013.–2015. aastal liikmesriikidesse veetud ohtlikud jäätmed on pärit ELi riikidest ja EFTA riikidest. Nii 2013. kui ka 2014. aastal langes nende riikide arvele 97 % ja 2015. aastal 96 % üldkogusest. Väljastpoolt OECD riike sisse veetud ohtlike jäätmete kogus on suurenenud alates 2001. aastast peaaegu üheksa korda; samas on nende jäätmete osakaal ELi sisse veetud ohtlike jäätmete üldkoguses jätkuvalt väike, olles tõusnud alates 2001. aastast vaid 1%-lt 2 %-le (tabel 2-36). 6.Ebaseaduslikud jäätmesaadetised, kontrollimine ja täitemeetmed Liikmesriigid teatavad ebaseaduslikest jäätmesaadetistest ELi küsimustikus. Ebaseaduslike jäätmesaadetiste esinemisest andis teada 25 liikmesriiki, kelle hulka ei kuulunud Läti, Luksemburg ja Malta. Ehkki jäätmesaadetiste või seonduva taaskasutuse ja kõrvaldamise puhul tehtud pisteliste kontrollide arvu kohta andsid teavet kõik 28 liikmesriiki, vormistas vaid 11 liikmesriiki oma teabe igal aastal vastustena ELi küsimustikule, milles küsitakse tehtud kontrollide ja kindlakstehtud ebaseaduslike jäätmesaadetiste arvu. Peale selle ei kirjeldanud kõik ELi liikmesriigid üksikajalikult ebaseaduslike jäätmesaadetiste ennetamiseks kehtestatud täitemeetmeid. Selle ebajärjekindla aruandluse tulemuseks on viletsa kvaliteediga andmed, mistõttu on võimalik teha vaid ettevaatlikke järeldusi. Liikmesriikide üksikasjalikkus sellele küsimusele vastamisel oli erinev, sest nad tõlgendasid mõistet „pisteline kontroll“ erinevalt. Näiteks mõni riik esitas üksikute füüsiliste kontrollide üksikasjad, samal ajal kui teised andsid teavet ka halduskontrollide kohta. Oluline on see, et alati ei ole võimalik teada, millist määratlust on kasutatud – isegi liikmesriikide puhul, kes andsid aru nõutavas vormis –, sest seda ei ole sõnaselgelt öeldud. Komisjon on juba astunud samme, et parandada selles küsimuses liikmesriikide aruandluse järjepidevust. Määrusega (EL) nr 660/2014 tehtud muudatusega asendati määratlemata mõiste „pisteline kontroll“ mõistega „kontroll“, mis on nüüd määruses määratletud. Kuna see muudatus jõustus 1. jaanuaril 2016, on liikmesriikide aruandlus kontrollide kohta järgmisel aruandeperioodil eeldatavasti järjepidevam. 2013.–2015. aastal teatati kokku 2 800 ebaseaduslikust jäätmesaadetisest, mis tähendab 2010.–2012. aastal teatatud 2 500 juhtumiga võrreldes ebaseaduslike saadetiste arvu kasvu. Suurenenud on ka teatatud kontrollide koguarv – umbes 450 000-lt aastatel 2010–2012 umbes 600 000-le aastatel 2013–2015–, mis võib selgitada avastatud ebaseaduslike jäätmesaadetiste suuremat arvu. 2013.–2015. aastal teatas ebaseaduslikest jäätmesaadetistest kõige rohkem Belgia, kelle 644 juhtumit moodustasid kõikidest aastatel 2013–2015 EL 28s teatatud juhtumitest 23 %. Suuruselt teine teatatud juhtumite arv oli Madalmaadel, kes teatas 493 juhtumist (18 %), järgnes Ühendkuningriik 385 juhtumiga (14 %). Need kolm liikmesriiki teatasid ka kõige suuremast jäätmesaadetiste pisteliste kontrollide arvust, mis selgitab, miks neis riikides avastati rohkem ebaseaduslikke saadetisi. Nagu on leitud keskkonnaõiguse rakendamise ja jõustamise Euroopa Liidu võrgustiku (IMPEL) aruandes 2014.–2015. aasta täitemeetmete kohta, võib Madalmaade ja Ühendkuningriigi teatatud juhtumite suur arv olla tingitud ka asjaolust, et kumbki riik ei asu sisemaal, mistõttu nad saavad kontrollida saadetisi laevaliinide ja tolli andmete põhjal. IMPELi aruande kohaselt tehti 31 osalevas riigis (EL 28 ning Norra, Serbia ja Šveits) 4 787 halduskontrolli ja 12 396 füüsilist transpordikontrolli. Neist 28,7 % (umbes 4 930) olid jäätmesaadetiste kontrollid, mille käigus avastati 815 saadetise ebaseaduslikkus. Komisjonile esitatud liikmesriikide aruandlusest tuleb samas välja, et 2014. ja 2015. aastal oli ebaseaduslike jäätmesaadetiste arv umbes 2 000. Leitakse, et IMPELi näitajad annavad pigem ülevaate sihipärasest tegevusest osalevates riikides kui täpse pildi täitetegevusest ELis. Märkida tuleks ka seda, et Läti, Luksemburgi ja Malta aruandluse puudumine ei tähenda ilmtingimata ebaseaduslike saadetiste puudumist neis liikmesriikides. Pigem võib see osutada harvadele või mittesihtotstarbelistele kontrollidele. 13 liikmesriiki (Austria, Belgia, Eesti, Horvaatia, Itaalia, Läti, Malta, Poola, Prantsusmaa, Saksamaa, Slovakkia, Sloveenia ja Tšehhi Vabariik) esitas üksikasjalikku teavet karistuste kohta, mille võib liikmesriigi õiguse alusel määrata isikutele, kes tegelevad ebaseadusliku jäätmeveoga. Neist riikidest 12 (kõik peale Saksamaa) esitas rahaliste karistuste üksikasjad. Kõige suuremast võimalikust rahalisest karistusest teatas Tšehhi Vabariik, kus nii füüsilisi kui ka juriidilisi isikuid võib trahvida kuni kahe miljoni euroga. Eestis, Lätis ja Sloveenias on juriidilistele isikutele suuremad trahvid kui füüsilistele isikutele ning Maltas on korduva rikkumise korral suurem miinimumtrahv, ehkki maksimumtrahv jääb samaks.