1. ELi välistegevuse raames võetud kohustus panustada turvalise, kaasava ja kvaliteetse hariduse andmisse hädaolukordades ja pikaajalise kriisi tingimustes

Kestliku arengu tegevuskavas aastani 2030, eriti selle 4. eesmärgi all, tunnistatakse kvaliteetse hariduse ja koolituse kui suurte üleilmsete probleemide lahendamise olulise aluse tähtsust. 2016. aastal tunnistati seda ka ülemaailmsel humanitaarabiteemalisel tippkohtumisel, kus loodi platvorm „Haridus ei oota“, et muuta hariduse andmist hädaolukordades ja pikaajalise kriisi tingimustes.

Õigust haridusele tunnistatakse Euroopa Liidu põhiõiguste hartas, mis on suunatud ELi institutsioonidele ja ka liikmesriikidele, kes peavad järgima seda ELi õiguse rakendamisel. See on oluline ühiskonna rahumeelse arengu, majanduskasvu ja üksikisiku võimete realiseerimise jaoks. Euroopa Liidu lepingus kohustatakse ELi sõnaselgelt edendama lapse õiguste kaitset. Õigus kvaliteetsele ja kaasavale haridusele, koolitusele ja elukestvale õppele on Euroopa sotsiaalõiguste samba esimene põhimõte. ELi välistegevuses pööratakse lastele erilist tähelepanu, võttes arvesse nende õigusi ja kinnitades, et „laste olukorra parandamine [on] hädavajalik, kui me soovime vältida riigistruktuuride nõrgenemist ja tagada pikaajalist säästvat arengut, sotsiaalset ühtekuuluvust, stabiilsust ning julgeolekut riiklikul, piirkondlikul ja ülemaailmsel tasandil“.

Tegelikkuses jäävad paraku miljonid lapsed ilma juurdepääsust kvaliteetsele haridusele. Selle põhjuseks on üha pikaajalisemad kriisid, sundränne, vägivald, kliimamuutused ja õnnetused, mis toovad kaasa harimata, kadunud põlvkonnad. Need on peamised algpõhjused, mille tõttu paljud alustavad ohtlikku reisi Euroopasse ja muudesse maailma piirkondadesse, mõjutades omakorda nende piirkondade stabiilsust ja arengut.

Pool maailma lastest, kes ei käi koolis, elavad keskkonnas, mida mõjutavad kriis ja konfliktid, ning koolist on eemale jäänud peaaegu pool põhikooliealistest pagulastest. See kohustab ELi reageerima, kasutades oma erinevaid vahendeid ja lähenemisviise. EL on viimastel aastatel märkimisväärselt suurendanud toetust, mida ta annab kogu maailmas hariduse andmiseks hädaolukordades ja pikaajalise kriisi tingimustes, tunnistades, et haridus on kriisiolukorras alatasa kõige alarahastatum valdkond, millele eraldatavad summad moodustavad humanitaarabi jaoks eraldatavatest koguvahenditest alla 3 %. EL on suurendanud haridusele hädaolukordades ja pikaajalise kriisi tingimustes eraldatavate vahendite osakaalu ELi antavas humanitaarabis 2015. aasta 1 %-lt 2018. aastal 8 %-le ja eesmärk on jõuda 2019. aastaks 10 %ni. Suur osa ajavahemikus 2014–2020 hariduse valdkonnas antavast ELi kahepoolsest arenguabist eraldatakse ebakindlatele ja kriisist mõjutatud riikidele. EL on suurim hariduse rahastaja Süüria piirkondlikus kriisis ning pakub märkimisväärset mitmepoolset rahastamist üleilmsete algatuste jaoks, mille raames tegeletakse hädaolukordades ja kriisides tekkivate haridusvajadustega.

Praegune ELi abi hariduse andmiseks hädaolukordades ja pikaajalistes kriisides hõlmab kõiki haridustasemeid ning koostööd valitsuste, ÜRO asutuste, vabaühenduste, kodanikuühiskonna, erasektori osalejate, ülemaailmse hariduspartnerluse ja muude sidusrühmadega. Kahepoolsele toetusele ja valitsustega peetavale poliitikadialoogile lisandub hulk algatusi, millega vähendada kogu maailmas katkestusi hariduse andmisel, alates ajutiste õppimiskohtade loomisest kuni kaugõppeprogrammide koostamiseni õpilastele, kellel ei ole võimalik kooli kohale tulla. Näiteks on EL reageerinud ulatuslikult Süüria laste haridusvajadustele, kasutades kahepoolseid arengu rahastamise vahendeid, humanitaarabi, Süüria kriisile reageerimiseks loodud ELi piirkondlikku usaldusfondi ja Türgi pagulasrahastut.

Viimastel aastatel on kohapealsed vajadused oluliselt suurenenud ja on tekkinud uued probleemid. Kuna vajaduste ulatus ületab olemasolevaid vahendeid, tuleb ELil tõhustada oma reaktsiooni, seades sihiks jõuda nendeni, kes vajavad toetust kõige enam, ja koondades edasiste meetmete võtmiseks ülemaailmse toetuse.

Seepärast esitatakse käesolevas teatises ajakohastatud ELi poliitikaraamistik, et lahendada ELi välistegevuse raames üha suuremaid probleeme hariduse andmisel väljaspool ELi esinevates hädaolukordades ja pikaajalistes kriisides. Selles kavandatakse koordineerimisel, vastastikusel täiendavusel ja poliitilistel meetmetel põhinev lähenemisviis, millega tugevdatakse ajakohaste ELi välistegevuse rahastamise vahendite puhul vastastikust vastutust (ehk valdkondadevahelist seost), et tegeleda humanitaar- ja arenguabi kaudu hädaolukordades ja kriisides esinevate haridusvajadustega. Samuti kajastab see uusi ja tekkivaid prioriteete, nagu vägivalla mõju haridusele.

Reageerimine hädaolukordades ja kriisides esinevatele haridusvajadustele nõuab terviklikku lähenemisviisi. Käesolevas teatises tõlgendab komisjon mõistet „haridus hädaolukordades ja pikaajalistes kriisides“ selle kõige laiemas tähenduses, tuginedes strateegilisele ja lõimitud lähenemisviisile, millega edendatakse kõigile turvaliste, kaasavate, ja kvaliteetsete õppimisvõimaluste tagamist. Haridus hõlmab elukestvat õpet, sealhulgas formaalõpet ja mitteformaalset õpet haridussüsteemide kindlaksmääratud tasemetel, mille hulka kuuluvad alus-, põhi- ja keskharidus, kutsekeskharidus ja kutseõpe keskhariduse baasil ning kolmanda taseme haridus (sh tehniline ja kutseõpe, ülikooliharidus ning muus vormis oskuste arendamine).

Lähenemisviis, mida komisjon rakendab seoses haridusega hädaolukordades ja kriisides, hõlmab ootamatuid hädaolukordi ja aeglaselt tekkinud hädaolukordi, konflikte, vägivallaolukordi, sundrännet, õnnetusi (inimtegevusest tingitud õnnetused ja loodusõnnetused), rahvatervisega seotud hädaolukordi ning pikaajalisi või korduvaid kriise või nende mis tahes kombinatsiooni. Et toetada katkematut hariduse andmist, on selles lähenemisviisis arvesse võetud humanitaarvaldkonna ja arenguvaldkonna vahelist seost, et hõlmata valmisolek, katastroofiohu vähendamine, ennetamine, leevendamine, hädaolukordadele reageerimine, abi andmine pikaajalise kriisi ajal ja taastamine.

1.1. Kadunud põlvkondade oht

Lapsed moodustavad kolmandiku maailma rahvastikust, ent kõikidest humanitaarkriisidest mõjutatud inimestest moodustavad nad enam kui poole. Neid kriise kogevad tüdrukud ja poisid moodustavad poole maailma koolis mittekäivatest lastest ja see osakaal suureneb. Süüria, Iraak, Jeemen, Afganistan, Lõuna-Sudaan ja Kongo Demokraatlik Vabariik on nende umbes 35 kriisist mõjutatud riigi seas, kus peaaegu 75 miljoni kooliealise lapse (3–18aastased) haridustee on katkenud. Põgenike puhul on see risk märksa suurem. ÜRO pagulasameti hinnangul on praegu üle 65 miljoni põgeniku (suurim arv pärast teist maailmasõda), kusjuures sundrände keskmine kestus ületab sageli 20 aastat. Vaid veidi enam kui pool põhikooliealistest pagulastest käib koolis, samas kui keskkoolis käib vastava vanuserühma pagulastest alla veerandi ja kolmanda taseme hariduses osaleb vaid 1 %. Tüdrukud on märksa ebasoodsamas olukorras – nende tõenäosus jääda mõjutatud riikides koolist kõrvale on 2,5 korda suurem.

Miljonite laste ja noorte tuleviku seab ohtu suurenenud vägivald hariduskeskkonnas, sealhulgas rünnakud koolidele ja ülikoolidele, näiteks õpilaste röövimine, koolide kasutamine sõjalisel otstarbel, maamiinide, lõhkemata lõhkeseadmete ja sõjategevusest mahajäänud lõhkekehade leidumine koolide ümbruses ning haridushoonete hävitamine. Haridust võivad kuritarvitada ametivõimud, et õhutada viha ja sallimatust, suurendada ebavõrdsust ja rõhumist ning värvata haavatavaid lapsi osalema vägivallaaktides. Ebavõrdsus hariduse andmisel võib tekitada ebaõigluse tunde ja panna tõrjutud rühmad veelgi ebasoodsamasse olukorda, mis võib lõppkokkuvõttes välja viia konfliktini.

Lapsi ja noori, kes ei käi koolis, ähvardab suurem risk puutuda kokku seksuaalse ja soolise vägivalla, vägivaldse äärmusluse, sundabielu, varases eas rasestumise, lapstööjõu kasutamise ja sundvärbamisega. Pidevad, vägivaldsed ja sageli pikaajalised konfliktid, sundränne, ebavõrdsus ning piiratud majanduslikud võimalused ja juurdepääs põhiteenustele suurendavad veelgi haavatavust nende riskide suhtes. Kriiside tagajärjed hariduse kättesaadavusele, näiteks koolide sulgemine või sõjaväe kohalolek koolides, võib ajendada inimesi turvalisema keskkonna otsingutel – sageli eluohtlikes tingimustes – ümber asuma. Haridus on oluline kaasaskantav vara.

Hädaolukorrad ja pikaajalised kriisid nõrgendavad veelgi haridussüsteeme, kus napib vahendeid juba praegu, kahjustades laste ja noorte õpitulemusi ja väljavaateid. Sagedased õppetöö katkestused ja traumeerivate sündmuste põhjustatud psühhosotsiaalne kahju takistavad õppimist, mida lisaks raskendavad õpetajate puudus ja ülerahvastatud klassiruumid.





1.2. ELi välistegevuse tugevdamine

Püüeldes kestliku arengu eesmärkide poole ja kooskõlas tegevuskavaga, mis käsitleb haridust aastani 2030, keskendub EL neljale esmatähtsale strateegilisele tegevusvaldkonnale:

1.süsteemide ja partnerlussuhete tugevdamine kiireks, tõhusaks, tulemuslikuks ja uuenduslikuks reageerimiseks hariduse valdkonnas;