EUROOPA KOMISJON Brüssel,29.5.2015 COM(2015) 233 final KOMISJONI ARUANNE NÕUKOGULE Horvaatiast pärit töötajate vaba liikumise suhtes kohaldatavate üleminekusätete toimimise kohta (esimene etapp: 1. juuli 2013 – 30. juuni 2015) {SWD(2015) 107 final}



1.Sissejuhatus 1.1 Aruande eesmärk Komisjon esitab käesoleva aruande vastavalt Horvaatia 2011. aasta ühinemisakti V lisa 2. osa artiklile 3. Aruandele toetudes vaatab nõukogu läbi töötajate vaba liikumise suhtes kohaldatavate üleminekusätete toimimise. Läbivaatamine tuleb lõpule viia hiljemalt kaks aastat pärast liidu laienemist, st 30. juuniks 2015. 1.2 Töötajate vaba liikumine Isikute vaba liikumine on üks ELi õigusega tagatud põhivabadustest. See hõlmab ELi kodanike õigust minna vabalt muusse liikmesriiki tööle ja asuda sinna koos oma pereliikmetega elama ning õigust kodakondsusel põhinevale võrdsele kohtlemisele küsimustes, mis on seotud tööhõivega, maksu- ja sotsiaalsete soodustustega, ametiühingutesse kuulumisega, sotsiaaleluruumidega ning laste juurdepääsuga üldharidusele, töö käigus toimuvale väljaõppele ja kutseõppele. 1.3 Töötajate vaba liikumise üleminekusätted 2011. aasta ühinemisaktis on sätestatud, et EL 27 liikmesriigid võivad ajutiselt piirata Horvaatiast pärit töötajate juurdepääsu oma tööturule ning reguleerida seda siseriikliku õigusega. Euroopa Liidu Kohtu kohtupraktika kohaselt tuleb erandeid põhivabadustest tõlgendada kitsalt. Seitsmeaastane üldine üleminekuperiood on jagatud kolmeks etapiks (2+3+2). Igal etapil kehtivad eri tingimused. – Esimesel kahel aastal reguleeritakse Horvaatiast pärit töötajate juurdepääsu tööturgudele muude liikmesriikide seadustega. – 1. juulil 2015 algab üleminekuperioodi teine etapp. Need liikmesriigid, kes soovivad jätkata piirangute kohaldamist teise etapi käigus, peavad komisjoni sellest eelnevalt teavitama, vastasel korral kohaldatakse ELi õigust, millega on ette nähtud töötajate vaba liikumine. – Liikmesriigid, kes on pikendanud riiklike meetmete kohaldamist, võivad teise etapi lõpus oluliste tööturuhäirete või nende ohu korral ning pärast komisjoni teavitamist jätkata nende meetmete kohaldamist kuni seitsmeaastase perioodi lõpuni. Üleminekusätete kehtivus lõpeb pöördumatult 30. juunil 2020. Nendel liikmesriikidel, kes on lõpetanud riiklike meetmete kasutamise ja kohaldavad töötajate vaba liikumise suhtes ELi õigust, on oluliste tööturuhäirete või nende ohu korral õigus enne seitsmeaastase perioodi lõppu piirangud taaskehtestada. Üleminekusätteid kohaldatakse üksnes tööjõu tööturule juurdepääsu suhtes. Kui Horvaatia töötaja lubatakse tööturule, siis saab ta kõiki ELi õiguses sätestatud muid õigusi kasutada täiel määral. Üleminekusätted ei mõjuta Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklis 21 sätestatud ELi kodanike põhiõigust ELis vabalt liikuda ja elada. Üleminekusätteid ei kohaldata füüsilisest isikust ettevõtjate suhtes, kes on asutatud või pakuvad teenuseid ELis. Austrial ja Saksamaal on lubatud kohaldada teatavates sektorites piiranguid Horvaatias asutatud äriühingute lähetatud teenindustöötajate suhtes, ning need riigid otsustasid seda võimalust kasutada. Sotsiaalkindlustusskeemide kooskõlastamist käsitleva ELi õiguse kohaldamise suhtes üleminekusätted puuduvad.

1.4 Liikmesriigid, kes kohaldavad esimese etapi jooksul piiranguid Horvaatiast pärit töötajatel on praegu piiranguteta juurdepääs EL 27 liikmesriigi tööturgudest 14-le. Piiranguid kohaldavad järgmised liikmesriigid: Austria Belgia Küpros Prantsusmaa Saksamaa Kreeka Itaalia Luksemburg Malta Madalmaad Hispaania Sloveenia Ühendkuningriik Need liikmesriigid nõuavad tavaliselt Horvaatia töötajatelt tööluba, kuigi mõnikord kohaldatakse lihtsustatud korda või erandeid teatavate valdkondade ametite puhul. Horvaatia otsustas kohaldada osutatud liikmesriikidest pärit töötajate suhtes vastastikuseid piiranguid ja nõuab nende kodanikelt tööluba. 2. Horvaatiast pärit töötajate liikuvuse ulatus ELis

2.1 Horvaatia kodanikud, kes elavad muudes ELi liikmesriikides EL 27 liikmesriikides elavate Horvaatia kodanike arv on väike ja enamik neist on sinna elama asunud kaua aega tagasi. 2013. aastal, enne Horvaatia ühinemist ELiga, oli neid ligikaudu 347 000, st ligikaudu 0,07 % kogu elanikkonnast. Enamasti olid horvaadid asunud elama Saksamaale (236 900, st 68 % kõigist EL 27 liikmesriikides elavatest horvaatidest), Austriasse (58 700; 17 %), Itaaliasse (17 200; 5 %), Ühendkuningriiki (8 900; 3 %) ja Sloveeniasse (8 300; 2 %). ELi tööjõu-uuringu andmete kohaselt elas 2014. aastal EL 27 liikmesriikides umbes 229 000 majanduslikult aktiivset Horvaatia kodanikku, kes moodustasid umbes 0,1 % nende riikide kogu tööjõust. Keskmisest kõrgem, kuid siiski suhteliselt väike, oli see osakaal Austrias (1,0 %), Saksamaal (0,4 %) ja Sloveenias (0,2 %). Kõigis teistes riikides oli see alla 0,05 % või liiga väike, et seda oleks saanud usaldusväärselt kindlaks määrata. Suurem osa välja rännanud tööealistest Horvaatia kodanikest (76 %) asus Saksamaale, Austriasse ja Itaaliasse elama 2013. aasta laienemisele eelnenud kümne aasta jooksul. 2.2 Liikumine Horvaatia seisukohast Horvaatia kodanikud, kes elasid 2013. aastal ELi muudes liikmesriikides, moodustasid ligikaudu 10 % Horvaatia tööealisest elanikkonnast, see suhe oli ELis üks suuremaid. Nad moodustasid ligikaudu 2,8 % kõigist ELi tööealistest (15–64aastastest) kodanikest, kes elasid mõnes muus liikmesriigis. See on suurem kui Horvaatia osakaal ELi kogurahvastikust (0,9 %). Need näitajad kajastavad peamiselt enne 2000. aastat toimunud rännet. 90 % neist EL 27 liikmesriikides elanud horvaatidest olid seal elanud kauem kui 10 aastat . Pärast 1960ndate ja 1970ndate tööjõurännet Horvaatiast Austriasse ja Saksamaale, saabus suur migratsioonilaine ELi riikidesse 1990. aastatel Balkanil toimunud sõdade tõttu. Seejärel on ränne olnud vähene ja 2014. aastal moodustasid hiljuti saabunud isikud (s.t need, kes saabusid sihtriiki vähem kui 10 aastat tagasi) ainult 1,6 % Horvaatia tööealisest elanikkonnast, mis on palju väiksem näitaja, kui enamiku Kesk- ja Ida-Euroopa liikmesriikide puhul. 2.3 Muu tööalane liikuvus Horvaatia töötajate tööalane liikuvus hõlmab ka naaberriikides (Itaalia, Sloveenia) töötavaid piirialatöötajaid ja eelkõige Saksamaal töötavaid hooajatöölisi. 2013. aastal töötas umbes 35 000 püsivalt Horvaatias elavat inimest mõnes muus riigis, see moodustas umbes 2,3 % Horvaatia palgatöölistest (2010. aastal oli see osakaal 1,4 % ) . Lisaks anti 2013. aastal välja umbes 8 700 porditavat dokumenti A1, mille alusel lähetati töötajaid Horvaatiast muudesse liikmesriikidesse, eelkõige Saksamaale (5 400), Austriasse (850), Itaaliasse (700), Sloveeniasse (480) ja Soome (380) . Rohkem kui 90 % neist dokumentidest väljastati riikide jaoks, kus on kehtestatud ajutised piirangud. 2.4 Horvaatia kodanike liikuvus pärast ELiga ühinemist Kuigi Horvaatia ühines ELiga alles 1. juulil 2013 ning vaatamata viivitusele liikuvust käsitlevate andmete kogumisel ja avaldamisel, võimaldavad olemasolevad andmed anda esmase hinnangu selle kohta, kuidas on liikuvus teistesse ELi riikidesse pärast ühinemist arenenud. ELi tööjõu-uuringu kohaselt ei ole muudes ELi liikmesriikides elavate Horvaatia kodanike arv pärast ühinemist oluliselt muutunud, kuid ilmselt ei kajastu selles valimis hiljuti saabunud isikud. Lisaks on märke selle kohta, et juba välismaal elanud Horvaatia kodanike tööturul osalemise määr on kasvamas . Horvaatia ametlike andmete kohaselt on EL 27 liikmesriikidesse, peamiselt Saksamaale, Austriasse ja Itaaliasse asunud Horvaatia kodanike arv viimastel aastatel suurenenud (2012. aastal oli see 3 216, kuid 2013. aastal juba 4 058 ehk + 26 %), . Ametlikus statistikas on väljaränne alahinnatud (Bozic, 2007). ELi peamiste sihtriikide andmetest on näha, et pärast ELiga ühinemist on Horvaatiast pärit liikuvus varasemate aastatega võrreldes suurenenud. Eelkõige kehtib see nende liikmesriikide puhul, kus juba elab palju horvaate, ning vaatamata sellele, et neis riikides kohaldatakse piiranguid. Ajavahemikus 2013–2014 suurenes Austrias Horvaatia kodanike arv 3 340 inimese võrra (ehk + 6 %), võrreldes 2012. aastaga oli sisseränne 2013. aastal kaks korda suurem. Ajavahemikus 2013–2014 suurenes seal Horvaatia kodakondsusega töötaja arv 2 000 inimese võrra (ehk + 10 %) ning jõudis 22 450ni.

Ajavahemikus 2014–2015 suurenes Saksamaal Horvaatia kodanike arv 22 800 inimese võrra (ehk +10 %) ja Horvaatia kodakondsusega töötajate arv suurenes 2013. aasta juunist kuni 2014. aasta juunini 10 000 inimese võrra (ehk + 10 %) ning jõudis 108 120ni. Ka Itaalias ja Sloveenias suurenes Horvaatia kodanike arv, kuid kasv oli väiksem ja puuduvad tõendid selle kohta, et Horvaatia kodakondsusega töötajate arv oleks suurenenud. Ühendkuningriigis oli Horvaatia kodanike sisseränne endiselt vähene. Nimetatud liikmesriikides elab umbes 95 % kõigist ELi välja rännanud Horvaatia kodanikest. Liikmesriikides, kes avasid oma tööturud Horvaatiast pärit töötajatele, on sisseränne nii absoluut- kui ka suhtarvudes vähene. Kõige rohkem on kasvanud väljaränne Iirimaale (uute registreerimiste koguarv 2014. aastal 2 091 ja 2013. aastal 486) ning suurenes ka väljaränne Rootsi (2014. aastal suurenes Horvaatia kodanike arv 857 inimese võrra st 52 %) ja Tšehhi Vabariiki. Lisaks osutavad andmed, et vaatamata erisustele juurdepääsul EL 27 liikmesriikide tööjõuturule, ei ole rändevoogude lahknevust täheldatud ning pärast ELiga ühinemist on Horvaatiast pärit ränne suundunud tavapärastesse sihtriikidesse. Pärast Horvaatia ühinemist on liikuvus olnud vähene nii absoluutarvult kui ka osatähtsuselt sihtriikide elanikkonnast, eriti kui võrrelda seda olukorraga pärast 2004. ja 2007. aasta laienemisi. Ajavahemikus 2004–2010 kasvas ühinenud riikidest EL 15 riikidesse liikunud kodanike arv ligikaudu 3,7 miljoni inimeseni (2,4kordne suurenemine). Pärast 2004. ja 2007. aasta laienemisi oli liikuvuse kasv kõige suurem esimese kahe aasta jooksul, järgnevatel aastatel oli liikuvus väiksem . 3. Horvaatia kodanike võimalik liikuvus ja seda mõjutavad tegurid Võttes arvesse Horvaatia rahvaarvu (4,2 miljonit elanikku 2014. aastal või 0,8 % kogu ELi elanikkonnast ), on võimalike töötajate liikumine muudesse ELi liikmesriikidesse pärast ühinemist tõenäoliselt suhteliselt vähene nagu ka nende osakaal ELi ja enamiku sihtriikide tööjõus. 3.1 Tulevikus Horvaatiast pärit rännet mõjutavad tegurid Liikuvust mõjutavaid tegureid on palju ning need võivad olla nii tõmbe- kui ka tõuketegurid. Tõuketeguriks võib olla Horvaatia majanduse ja tööturu olukord, mis on otsene, kuid mõnevõrra vähenev stiimul välismaale elama asumiseks. SKP võrdluses ühe elaniku kohta asub Horvaatia ELi arvestuses tagantpoolt kolmandal kohal. Siiski on SKP alates 2010. aastast kasvanud ja 2013. aastal oli see 61 % ELi keskmisest. Lisaks suurenes Horvaatia leibkonna kasutada olev kogutulu elaniku kohta (ostujõu standardis) pidevalt kogu kriisi vältel ja moodustas 2012. aastal 59 % ELi keskmisest. 2014. aastal oli Horvaatia töötuse (17 %) ja noorte töötuse määra (45 %) poolest ELis kolmandal kohal. Kuigi Horvaatia oli tööhõive määra (57 % 2014. aasta 3. kvartalis) arvestuses tagantpoolt neljas, oli ta üks suurima aastase tööhõivekasvuga riikidest (+ 3,2 protsendipunkti). Vaesuse või sotsiaalse tõrjutuse ohus olevate inimeste osakaal on Horvaatias ELi keskmisest kõrgem (29,9 % vs. 24,5 % 2013. aastal). 2013. aastal oli Horvaatia palgataseme (hüvitised töötaja kohta) poolest Kesk- ja Ida-Euroopa liikmesriikide seas teisel kohal. Vastavalt Eurobaromeetri 2013. aasta uuringule olid põhjused, miks horvaadid kaalusid välismaale kolimist, sarnased enamiku muude ELi kodanike põhjustega: kõrgem palk (80 %), paremad töötingimused (31 %) ning töö leidmise keerukus Horvaatias (30 %). Sihtriikide valikut mõjutavad ilmselt majanduslikud tegurid (nt töötuse määr, vabade töökohtade olemasolu ja palgatase sihtriikides). Eelmiste laienemiste kogemus osutab, et valikut mõjutab ka geograafiline lähedus, kultuurilised ja ajaloolised sidemed ning seotus kaasmaalastega, kes juba elavad mõnes liikmesriigis. Tundub, et nimetatud tegurid mõjutavad ka Horvaatiast pärit liikuvust. 3.2 Hinnang Horvaatia kodanike võimaliku liikuvuse kohta 2013. aastal kinnitas ligikaudu 43 % Horvaatia üle 15aastastest kodanikest, et nad kaaluvad võimalust töötada järgmise 10 aasta jooksul mõnes muus ELi riigis (üks suurim osakaal ELis), kuid ainult pooled neist (21 %) väljendasid kindlat soovi seda teha. Teise, 2014. aastal tehtud uuringu käigus väitis ligikaudu 3,3 % küsitletud Horvaatia kodanikest, et neil on kindel kavatsus välismaale kolida . See näitaja on rohkem kui kaks korda suurem kui 2009. aastal (1,5 %).

Makrotasandi gravitatsioonimudelile toetudes prognoositakse, et ajavahemikus 2013–2019 EL 27 liikmesriikidesse suunduvate Horvaatia kodanike rändesaldo on 166 000 (olemasolevad piirangud jäävad jõusse) kuni 217 000 (kui kõik liikmesriigid avavad oma tööturu 1. juulil 2015) inimest, ehk vastavalt 0,03 % kuni 0,04 % sihtriikide elanikkonnast. Mõne sihtriigi puhul on Horvaatiast pärit rände saldo keskmisest suurem, kuid nende riikide rahvastikust moodustab see ka nn maksimumprogrammi puhul vähem kui 1 % (Austria 0,55 %, Sloveenia 0,34 %, Saksamaa 0,13 %). Seega on ühinemisjärgne Horvaatiast pärit liikuvus tõenäoliselt väike ega olene sellest, milline on tööturule juurdepääsu õiguslik kord. Lisaks näitavad prognoosid, et võrreldes olukorraga, kus piirangud jäävad kehtima, suureneb Horvaatia rändesaldo piirangute tühistamise korral alates 2015. aasta juulist vaid 51 000 inimese võrra ehk ainult 0,01 % võrra EL 27 elanikkonnast. Olenemata tulevastest piiranguid käsitlevatest otsustest, suundub rohkem kui 80 % Horvaatiast pärit rändest kolme peamisse sihtriiki – Saksamaale, Austriasse ja Itaaliasse. 4. ELi sees liikuvate Horvaatiast pärit isikute peamised iseloomulikud jooned Liikuvuse mõju nii siht- ja päritoluriigile sõltub väljarändajate peamistest iseloomulikest omadustest. Kuna andmeid on vähe, on käesoleva punkti puhul võetud arvesse pikemat ajavahemikku ning vaadeldud Horvaatia kodanikke, kes olid 2014. aastaks elanud EL 27 liikmesriikides alla kümne aasta („hiljuti saabunud isikud”). Enamasti olid need noored, kelle tööhõive määr oli keskmisest kõrgem ja töötuse määr keskmisest madalam. 4.1 Vanus, sugu ja haridus Hiljuti Horvaatiast saabunud isikutest oli 87 % tööealised (15–64aastased), EL 27 liikmesriikide elanikkonna puhul on keskmine näitaja 66 %. Seetõttu on Horvaatiast pärit kodanikud suurema tõenäosusega majanduslikult produktiivses eas kui põliselanikud. Lisaks on nad pigem noored, sest 62 % neist on 15–34aastased, samas kui EL 27 liikmesriikide tööealisest elanikkonnast moodustab nimetatud vanuserühm vaid 37 % (joonis 12). Naiste osakaal hiljuti Horvaatiast saabunud isikute hulgas on 52 %, see on sarnane EL 27 liikmesriikide tööealise elanikkonna keskmise näitajaga (50 %). 2014. aastal oli vaid ligikaudu 19 % hiljuti Horvaatiast saabunud isikutel madal haridustase, EL 27 liikmesriikide tööealise elanikkonna puhul on see näitaja 27 %. Samas oli kõrge haridustasemega isikute osatähtsus mõnevõrra väiksem (vastavalt 19 % ja 26 %). 4.2 Staatus tööturul ning jagunemine elukutsete ja sektorite kaupa Võrreldes EL 27 liikmesriikide keskmise tööhõive määraga (65,0 %) oli 2014. aastal hiljuti Horvaatiast saabunud tööealiste isikute tööhõive määr kõrge (71,3 %). See tuleneb eelkõige asjaolust, et tööturul mitteosalevate isikute osatähtsus oli palju väiksem (19,4 %) kui EL 27 liikmesriikides (27,6 %), samuti oli madal üldine töötuse tase . See kinnitab, et Horvaatiast EL 27 liikmesriikidesse suundunud töötajate eesmärk on leida tööd ja sellega kaasneb positiivne majanduslik panus. Horvaatia kodanikud töötasid ELis peamiselt tootmises (20 %), ehituses (12,7 %) ning tervishoiu- ja sotsiaalhoolekandeasutustes (11,9 %). Samuti oli neid palju majutus- ja toitlustussektoris (10,4 %) ning haldus- ja tugiteenuste sektoris (7,6 %). Enamasti (54 %) töötavad Horvaatiast pärit töötajad keskmist kvalifikatsiooni nõudvatel töökohtadel, mis on kooskõlas asjaoluga, et suuremal osal neis on kesktaseme haridus. Ligi veerand neist töötavad kõrget kvalifikatsiooni nõudvatel töökohtadel, eelkõige tehnikute ja keskastme spetsialistidena. Palgatööle seatud piirangutel võib olla vähene mõju töötajate kogurändele, sest need ei hõlma füüsilisest isikust ettevõtjaid ega lähetatud töötajaid. Ajavahemikus 2013–2014 suurenes Austrias kiiresti Horvaatiast pärit füüsilisest isikust ettevõtjate arv (772 isiku võrra, 56 %), eriti kui võrrelda seda töövõtjate arvu kasvuga (2,023 töötajat, 10 %). 5. Võimalik mõju majandusele ja tööturule 5.1 Mõju sihtriikide majandusele ja tööturule Horvaatia ühinemisest on möödunud liiga vähe aega, et hinnata liikuvuse mõju teiste liikmesriikide majandusele, tööturule ja eelarvele, kuid mitmed tegurid viitavad Horvaatiast lähtuva liikuvuse positiivsele mõjule sihtriikides.