ET Euroopa Liidu Teataja C 377/1

KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE JA KONTROLLIKOJALE

Euroopa Liidu 2014. aasta konsolideeritud raamatupidamise aastaaruanne

(2015/C 377/01)

SISUKORD

FINANTSARUANDE PÕHJENDUS JA ANALÜÜS 2

KONSOLIDEERITUD RAAMATUPIDAMISE AASTAARUANDELE LISATUD DEKLARATSIOON 22

KONSOLIDEERITUD FINANTSARUANDED JA NENDE LISAD 23

BILANSS 24

TULEMIARUANNE 25

RAHAVOOGUDE ARUANNE 26

NETOVARA MUUTUSTE ARUANNE 27

FINANTSARUANNETE LISAD 28

EELARVE TÄITMISE KOONDARUANNE JA SELLE LISAD 99

FINANTSARUANDE PÕHJENDUS JA ANALÜÜS

1. ELI INSTITUTSIONAALNE JUHTIMINE JA TEGEVUS

Euroopa Liit (EL) on 28 Euroopa riigi majanduslik ja poliitiline partnerlus. See loodi 1993. aastal Maastrichti lepinguga Euroopa Ühenduse, Euroopa Söe- ja Teraseühenduse (ESTÜ) ja Euratomi järglasena. Viimati muutus ELi põhiseaduslik alus märkimisväärselt 1. detsembril 2009, mil jõustus Lissaboni leping.

EL tugineb õigusriigi põhimõttele. See tähendab, et ELi kogu tegevus tugineb aluslepingutele, mille on vabatahtlikult ja demokraatlikult heaks kiitnud kõik ELi liikmesriigid. ELil on ainulaadsed institutsioonid:

— Euroopa kodanikud valivad otse Euroopa Parlamendi liikmeid (edaspidi „parlament”);

— ELi üldised prioriteedid määrab kindlaks Euroopa Ülemkogu, mis koosneb liikmesriikide ja ELi juhtidest;

— liikmesriikide valitsused kaitsevad oma huve Euroopa Liidu Nõukogus (edaspidi „nõukogu”);

— Euroopa Liidu kui terviku huve esindab Euroopa Komisjon (edaspidi „komisjon”), mille presidendi valib Euroopa Parlament, mille liikmed esitatavad ametisse nimetamiseks liikmesriikide valitsused kokkuleppel äsjavalitud presidendiga ja millele annab hääletuse teel oma heakskiidu parlament.

ELil on omaenda õiguskord, mis on eraldiseisev rahvusvahelisest õigusest ja mis kuulub lahutamatu osana liikmesriikide õigussüsteemidesse. ELi õiguskorral on omad õigusallikad. Kuna need allikad on oma laadilt üsna erinevad, tuli nad omavahel seada hierarhiasse. Hierarhia tipus on esmased õigusaktid – aluslepingud. Esmastele õigusaktidele järgnevad ELi sõlmitud rahvusvahelised lepingud, õiguse üldpõhimõtted ja aluslepingutel põhinevad teisesed õigusaktid.

ELi õiguse allikad ja hierarhia on:

— Euroopa Liidu leping; Euroopa Liidu toimimise leping; Euroopa Liidu põhiõiguste harta; muud lepingud ja protokollid;

— rahvusvahelised lepingud;

— liidu õiguse üldpõhimõtted;

— teisesed õigusaktid.

ELi juhtivad institutsioonid on ELi institutsioonid, ametid ja muud ELi asutused, mis on loetletud finantsaruande 10. lisas. Peamised institutsioonid, kelle ülesanne on töötada välja poliitika ja võtta vastu otsused, on parlament, Euroopa Ülemkogu, nõukogu ja komisjon.

Euroopa Parlament

Parlament on oluline ELi tasandi poliitilise arutelu ja otsuste tegemise foorum. Parlamendi liikmed valitakse otsevalimise teel kõikide liikmesriikide hääleõiguslike kodanike poolt. Nad esindavad kodanike huve ELi õigusloomeprotsessis ning tagavad, et teised ELi institutsioonid toimivad demokraatlikult.

Aastate jooksul on parlament tänu Euroopa aluslepingute hilisematele muudatustele omandanud suure seadusandliku ja eelarvepädevuse, mis võimaldab tal koos nõukogus kokku tulnud liikmesriikide valitsuste esindajatega kindlaks määrata Euroopa arengusuunad. Seda tehes on parlament püüdnud edendada demokraatiat ja inimõigusi nii Euroopas kui ka kogu maailmas.

Parlament on nõukoguga võrdväärne iga-aastase eelarvemenetluse osaline. Ta osaleb eelarvemenetluses alates eelarve ettevalmistamisest, määrates eelkõige kindlaks üldised suunised ja kulutüübid, kuni selle vastuvõtmiseni. Ta kehtestab eelarve koos nõukoguga ja jälgib eelarve rakendamist. Parlament annab nõukogu soovituse põhjal heakskiidu ELi eelarve täitmisele. Parlamendi nõusolekut on vaja ka mitmeaastase finantsraamistiku kehtestamiseks. Raamistikuga tagatakse, et ELi kulutused tehakse nõuetekohasel viisil ja omavahendite piirides. Praegu on parlamendi president Martin Schulz.

Euroopa Ülemkogu ja Euroopa Liidu Nõukogu

Euroopa Ülemkogusse kuulub iga liikmesriigi riigipea või valitsusjuht, ülemkogu eesistuja ja komisjoni president. Ülemkogu annab hoogu ELi arengule ning määrab kindlaks üldised poliitilised sihid ja prioriteedid. Praegu on Euroopa Ülemkogu eesistuja Donald Tusk.

Koos parlamendiga võtab nõukogu vastu ELi õigusakte – määruseid ja direktiive – ning teeb otsuseid ja mittesiduvaid soovitusi. Nõukogu koosneb kõigi liikmesriikide esindajatest ministri tasandil, kellel on õigus esindada asjaomase liikmesriigi valitsust, hääletades tema nimel. Nõukogu (väljaarvatud välisasjade nõukogu) tööd juhib liidu eesistuja ametikohta täitva liikmesriigi esindaja. Eesistuja vahetub iga kuue kuu järel. Liikmesriikide alalistest esindajatest koosnev komitee (Coreper) valmistab ette nõukogu tööd.

Oma pädevusvaldkonnas võtab nõukogu otsuseid vastu kvalifitseeritud häälteenamusega, välja arvatud juhul, kui aluslepingutes on sätestatud teisiti, näiteks ühehäälsus või lihthäälteenamus. Nõukogu on üks kahest eelarvepädevast institutsioonist (teine on parlament), kes kiidavad heaks ELi eelarve. Nõukogu võtab seadusandliku erimenetluse kohaselt ühehäälselt vastu otsused, millega määratakse kindlaks liidu omavahendite süsteemi ja mitmeaastase finantsraamistiku suhtes kohaldatavad sätted. Viimasel juhul on vajalik parlamendi liikmete enamuse nõusolek. Seni viimase mitmeaastase finantsraamistiku (2014–2020) võttis nõukogu vastu 2013. aasta novembris.

Euroopa Komisjon

Komisjon on ELi täitevorgan. Ta esindab ELi kui terviku, mitte konkreetsete riikide huve.

Komisjoni peamised ülesanded on:

— teha ettepanekuid õigusaktide kohta, mille seejärel võtavad vastu kaasseadusandjad – parlament ja nõukogu;

— jõustada Euroopa õigus (vajaduse korral koos Euroopa Kohtuga);

— määrata komisjoni aasta tööprogrammiga kindlaks tegevuseesmärgid ja prioriteedid ning teha tööd nende saavutamiseks;

— viia ellu ELi poliitikat ja täita eelarvet;

— esindada liitu väljaspool Euroopat (näiteks ELi ja teiste riikide vaheliste kaubanduslepingute läbirääkimistel).

Iga viie aasta möödudes määratakse ametisse uus volinike kolleegium, kuhu kuulub 28 volinikku – üks igast ELi liikmesriigist. Euroopa Ülemkogu esitab parlamendile komisjoni presidendi kandidaadi kohta ettepaneku, tehes kvalifitseeritud häälteenamusega sellekohase otsuse, mille puhul võetakse arvesse parlamendi valimiste tulemusi. Seejärel valib parlament komisjoni presidendi oma liikmete häälteenamusega (st vähemalt 376 häält 751st). Pärast seda valib ametisseastuv president komisjoni ülejäänud 27 liiget, tuginedes liikmesriikide esitatud soovitustele. Siis lepivad ametisseastuv president ja nõukogu kokku lõpliku volinikukandidaatide nimekirja. Komisjon tervikuna vajab Euroopa Parlamendi nõusolekut. Enne seda hindab volinikukandidaate mitu parlamendi komisjoni. Praeguse komisjoni ametiaeg lõpeb 31. oktoobril 2019. Selle president on Jean-Claude Juncker.

Praeguse komisjoni prioriteedid on 1) töökohtade loomine, majanduskasv ja investeeringud, 2) digitaalne ühtne turg, 3) energialiit ja kliimamuutused, 4) siseturg, 5) majandus- ja rahaliit, 6) ELi ja Ameerika Ühendriikide vabakaubandus, 7) õigusküsimused ja põhiõigused, 8) ränne, 9) ELi üleilmne roll ja 10) demokraatlikud muutused.

Komisjon jaguneb struktuuriüksusteks – peadirektoraatideks ja talitusteks. Igaüks neist vastutab konkreetse poliitikavaldkonna eest ning neid juhivad peadirektorid. Õigusaktide ettepanekud koostatakse peadirektoraatides, kuid need saavad ametliku jõu alles pärast heakskiitmist 28 volinikust koosnevas volinike kolleegiumis. Peale selle haldavad peadirektoraadid ELi tasandil rahastamise algatusi ning korraldavad avalikke konsultatsioone ja teavitustegevust.

Lisaks haldab komisjon arvukaid täitevasutusi, mille ülesanne on juhtida ELi programme.

2. KOMISJONI ALGATUSED JA STRATEEGIAD

Uus, 2014. aasta novembris ametisse astunud komisjon on vastu võtnud oma 2015. aasta tööprogrammi ja määranud kindlaks algatused kuni 2019. aastani. Tööprogrammis on esitatud komisjoni kavad ja loetletud meetmed, millega toetatakse töökohtade loomist, majanduskasvu ja investeeringute tegemist 2015. aastal. Programm sisaldab vaid mõningaid uusi algatusi, sealhulgas järgmisi.

Anda uut hoogu töökohtade loomisele ning majanduskasvu ja investeeringute edendamisele

— Suur, 315 miljardi eurone investeerimiskava on 2014. aasta lõpul välja kuulutatud kava seadusandlik järelmeede, millega vabastatakse järgmisel kolmel aastal avaliku ja erasektori investeeringuid reaalmajandusse;

— tööturul integratsiooni ja tööalase konkurentsivõime edendamine ning

— strateegia „Euroopa 2020” läbivaatamine.

Digitaalse ühtse turu pake

— Tingimuste loomine hoogsa digitaalmajanduse ja -ühiskonna jaoks, täiustades telekommunikatsiooni regulatiivset keskkonda;

— autoriõiguse alaste õigusnormide ajakohastamine;

— õigusnormide lihtsustamine tarbijate jaoks, kes teevad oste võrgus ja digitaalselt;

— küberjulgeoleku tugevdamine ja

— digiteerimise laialdasem kasutamine.

Vastupidav energialiit ja tulevikku suunatud kliimamuutuste poliitika

— Euroopa energialiidu loomine eesmärgiga tagada energiavarustuse kindlus, lõimida riiklikke energiaturgusid ning vähendada Euroopa energianõudlust ja energiatarbimise CO2-heiteid ning

— mitmepoolne reaktsioon kliimamuutusele.

Süvendatud ja õiglasem siseturg

— Siseturu strateegia;

— tööjõu liikuvuse pake;

— kapitaliturgude liidu tegevuskava;

— finantsasutuste kriisilahendusraamistik ja

— lennunduspake.

Kaubandus- ja investeerimisstrateegia töökohtade loomise ja majanduskasvu hoogustamiseks

Õigusruum ja põhiõigused

— ELi ühinemine Euroopa inimõiguste kaitse konventsiooniga ja

— Euroopa julgeoleku tegevuskava.

Uus rändepoliitika

— Välja töötatakse uus lähenemisviis seaduslikule rändele, et muuta EL atraktiivseks sihtkohaks andekate ja oskusi omavate inimeste jaoks ning

— parandada ELi saabuva rände haldamist kolmandate riikidega tehtava tihedama koostöö, liikmesriikide vahelise solidaarsuse ja inimkaubandusega võitlemise kaudu.

ELi üleilmse rolli tugevdamine

— Euroopa naabruspoliitika ja

— 2015. aasta järgsed jätkusuutliku arengu eesmärgid.

Õiglane maksukeskkond

— Koostada maksudest kõrvalehoidumise ja maksupettuste vastu võitlemise tegevuskava, mis sisaldab ELi tasandi meetmeid, mille abil oleks võimalik kehtestada põhimõte, et kasumi teenimise riik on ühtlasi maksustamise riik. Lisaks tuleks juurutada maksuotsuseid käsitleva teabe automaatne vahetamine ja stabiliseerida äriühingute maksubaasi ning

— kohustuslik teabevahetus maksuotsuste kohta.

Demokraatlike muutuste liit

— Paremat õigusloomet käsitlev ELi kokkulepe;

— kohustuslik läbipaistvusregister ja

— muundatud organisme käsitlevate otsuste tegemise protsessi läbivaatamine.

Majandus- ja rahaliidu tihendamine: jõupingutuste jätkamine majandusliku stabiilsuse edendamiseks ja investorite Euroopasse meelitamiseks.

Tööprogrammi ette valmistades uuris komisjon läbi ligikaudu 450 Euroopa Parlamendile ja nõukogule esitatud ettepanekut ning on teinud ettepaneku neist enam kui 80 tagasi võtta või muuta. Mõni ettepanek soovitakse tagasi võtta, kuna see ei lange kokku uue komisjoni prioriteetidega. Paljudel juhtudel jääb komisjon kindlalt pühendunuks nende ettepanekute eesmärkidele, kuid ettepanekutest ei ole kasu, kui need lihtsalt läbirääkimistelaual lebavad või neid läbirääkimiste käigus niivõrd lahjendatakse, et need ei saa enam oma algset eesmärki saavutada. Sellistel juhtudel teeb komisjon uue ettepaneku selle kohta, kuidas neid eesmärke paremini saavutada.

3. ELI EELARVE ALATES SELLE VÄLJATÖÖTAMISEST KUNI SELLE TÄITMISELE HEAKSKIIDU ANDMISENI

3.1. Eelarve ja rahastamine

Mitmeaastases finantsraamistikus on näidatud iga-aastased kulukohustuste assigneeringute piirmäärad rubriikide kaupa. Kõigi rubriikide ülemmäärade summa moodustab kõigi kulukohustuste assigneeringute ülemmäära. ELi eelarvest rahastatakse erinevaid poliitikavaldkondi ja programme kogu Euroopa Liidus. Komisjon teostab iga valdkonna konkreetseid programme, tegevust ja projekte vastavalt parlamendi ja nõukogu poolt mitmeaastases finantsraamistikus seatud prioriteetidele. Otsene seos iga-aastase eelarve ja ELi poliitikavaldkondade vahel on tagatud tegevuspõhise eelarvestamise abil. Tegevuspõhine eelarve liigendus võimaldab selgelt eristada ELi poliitikavaldkondi ja neist igaühele eraldatud vahendite kogusummat. Vastavalt ELi toimimise lepingu artiklile 314 koostab eelarve komisjon ning selle võtavad vastu Euroopa Parlament ja nõukogu tavaliselt iga aasta detsembri keskel. Eelarve tasakaalu põhimõtte kohaselt peavad eelarveaasta tulud ja kulud olema tasakaalus.

Kaks peamist ELi rahastamisallikat on tulu omavahenditest ja mitmesugused tulud. ELi rahastamise ülekaalukalt suurim allikas on tulu omavahenditest, mis koguneb ELile eelarve rahastamiseks automaatselt, ilma et selleks oleks vaja täiendavat riiklike ametiasutuste otsust. Eelarve rahastamiseks vajamineva omavahendite kogusumma määrab kogukulu, millest on lahutatud mitmesugused tulud. Omavahendite kogusumma ei tohi ületada 1,23 % ELi kogurahvatulust. Omavahendid võib jagada traditsioonilisteks omavahenditeks (näiteks tollimaks), käibemaksupõhisteks omavahenditeks ja kogurahvatulul põhinevateks omavahenditeks. Mitmesugused ELi tegevusest saadavad tulud (näiteks konkurentsitrahvid) moodustavad tavaliselt alla 10 % kogutulust.

Põhimõtteliselt ei ole ELil lubatud oma eelarve rahastamiseks võtta laenu kapitaliturult ega finantsasutustelt.

3.2. ELi eelarve täitmise ja eelarvest väljamaksete tegemise kord

Peamised põhitegevuskulud

ELi põhitegevuskulud katavad mitmeaastase finantsraamistiku erinevaid rubriike ja esinevad erinevas vormis olenevalt sellest, kuidas raha välja makstakse ja millist eelarve täitmise viisi kasutatakse. Alates 2014. aasta aruandest liigitab komisjon oma kulud järgmiselt.

Otsene eelarve täitmine. Seda eelarve täitmise viisi kasutatakse juhul, kui eelarvet täidavad otseselt komisjoni talitused.

Kaudne eelarve täitmine. Seda eelarve täitmise viisi kasutatakse juhul, kui komisjon teeb eelarve täitmise ülesandeks ELi või liikmesriikide õiguse alusel tegutsevatele ametiasutustele, näiteks ELi ametitele.

Eelarve täitmine koostöös liikmesriikidega. Selle eelarve täitmise viisi korral delegeeritakse eelarve täitmine liikmesriikidele. Sellesse rühma kuulub 80 % kuludest ja seda kasutatakse näiteks põllumajanduskulude ja struktuurimeetmete puhul.

Finantsjuhtimises osalejad komisjonis

Volinike kolleegiumil lasub kollektiivne poliitiline vastutus, kuid praktikas ei kasuta ta talle pandud eelarve täitmise volitusi ise, vaid delegeerib need ülesanded igal aastal konkreetsetele avalikele teenistujatele, kes on tema ees aruandekohustuslikud ja kelle suhtes kohaldatakse finantsmäärust ja personalieeskirju. Neid töötajaid, kelleks üldiselt on peadirektorid ja talituste juhid, nimetatakse volitatud eelarvevahendite käsutajateks. Nemad omakorda võivad eelarve täitmise ülesandeid delegeerida edasivolitatud eelarvevahendite käsutajatele.

Eelarvevahendite käsutajad vastutavad kogu haldusprotsessi eest, alates selle kindlaksmääramisest, mida tuleb institutsiooni poolt seatud poliitikavaldkondade eesmärkide saavutamiseks teha, kuni algatatud tegevuse haldamiseni nii tegevuslikust kui ka eelarve seisukohast. Igalt eelarvevahendite käsutajalt nõutakse aasta tegevusaruande koostamist tema vastutusalasse kuuluva tegevuse kohta. Selles annab ta aru poliitika elluviimise tulemustest ja sellest, kas ta saab piisava kindlusega kinnitada, et tema aruandes kirjeldatud tegevuse jaoks eraldatud vahendeid on kasutatud sihtotstarbeliselt ja usaldusväärse finantsjuhtimise põhimõtete kohaselt ning et kehtestatud kontrollimenetlused pakuvad vajalikke tagatisi aruande aluseks olevate tehingute seaduslikkuse ja korrektsuse kohta. Vastavalt finantsmääruse artiklile 66 võtab komisjon vastu üksikuid aasta tegevusaruandeid hõlmava koondaruande, millega komisjon võtab endale üldise poliitilise vastutuse ELi eelarve täitmise eest kooskõlas ELi toimimise lepingu artikliga 317. Koondaruanne esitatakse parlamendile ja nõukogule. Käesolev aruanne ja aasta tegevusaruanne on kättesaadavad aadressil http://ec.europa.eu/atwork/planning-and-preparing/synthesis-report/index_en.htm.

Peaarvepidaja teeb makseid ja täidab eelarvevahendite käsutajate koostatud sissenõudekorraldusi ning vastutab sularahahalduse eest. Samuti vastutab ta raamatupidamiseeskirjade ja -meetodite kehtestamise, raamatupidamissüsteemide kinnitamise, raamatupidamisarvestuse pidamise ning institutsiooni raamatupidamise aastaaruande koostamise eest. Peaarvepidajal tuleb ka anda raamatupidamise aastaaruandele allkiri deklareerimaks, et see annab õiglase ülevaate Euroopa Liidu finantsseisundi, tegevuse tulemuste ja rahavoogude kõigist olulistest tahkudest.

Kulukohustuste võtmine ELi eelarvest väljamaksete tegemiseks

Enne kolmanda isiku ees juriidilise kohustuse võtmist (näiteks temaga lepingu või toetuslepingu sõlmimist) peab olemas olema eelarverida, mis võimaldab asjaomast tegevust aastaeelarvest rahastada. Eelarvereal peab olema ka piisavalt vahendeid kulude katmiseks. Kui need tingimused on täidetud, tuleb vajalikud vahendid eelarves reserveerida raamatupidamissüsteemis võetavate eelarveliste kulukohustuste abil, ja alles seejärel võib võtta juriidilise kohustuse. ELi eelarvest ei saa ühtegi summat välja maksta enne, kui peaarvepidaja on eelnevalt võtnud eelarvelise kulukohustuse.

Eelarvelise kulukohustuse heakskiitmise järel registreeritakse see eelarve raamatupidamissüsteemis, millest lähtuvalt kasutatakse assigneeringuid. See aga ei mõjuta finantsaruandeid (ega pearaamatut), sest kulusid ei ole veel kantud.

Makse tegemine

Komisjon on SWIFTi (Ülemaailmne Pankadevahelise Finantstelekommunikatsiooni Ühing) liige ja teeb aastas üle kahe miljoni makse. Makseid saab teha üksnes pärast seda, kui asjaomase tehinguga tegelev eelarvevahendite käsutaja on eelarvelise kulukohustuse heaks kiitnud.

Eelmakse on makse, mille eesmärk on pakkuda abisaajale sularaha ettemakset, st käibevahendeid. See võib olla jagatud mitmeks makseks, mis tehakse asjaomases juriidilises kohustuses kindlaksmääratud ajavahemiku jooksul. Kui abisaaja ei kanna rahastamiskõlblikke kulusid, on ta kohustatud ettemaksena saadud eelmakse ELile tagastama. Väljamakstud eelmaksed ei muutu lõplikuks kuluks enne, kui on täidetud asjaomased kohustused. Seepärast kirjendatakse need esimese väljamakse tegemisel ELi bilansis varana.

Asjaomane ELi asutus saab kulutaotluse, millest peab nähtuma, et abisaaja on asjaomast eelmakse summat kasutanud vastavalt juriidilisele kohustusele. Kulutaotluste laekumise sagedus sõltub rahastatava meetme liigist ja tingimustest.

Rahastamiskõlblikkuse kriteeriumid on määratletud alusaktis, pakkumiskutses, mõnes muus toetusesaajatele suunatud dokumendis ja/või toetuslepingu või -otsuse tingimustes. Pärast analüüsi kantakse rahastamiskõlblikud summad kuludesse ja teavitatakse abisaajat võimalikest mitterahastamiskõlblikest summadest.

Finantsmäärus ja muud kohaldatavad õigusaktid, mis eelkõige käsitlevad põllumajandust ja ühtekuuluvuspoliitikat, annavad õiguse kontrollida kulusid veel palju aastaid pärast nende kandmist. Vigade, eeskirjade eiramise ja pettuse juhtumite avastamise korral kohaldatakse sissenõudmist või finantskorrektsioone (vt finantsaruande 6. lisa).

3.3. Finantsaruandlus ja aruandekohustus

ELi konsolideeritud raamatupidamise aastaaruandes esitatakse finantsteave ELi institutsioonide, ametite ja muude asutuste kohta eelarve ja tekkepõhise raamatupidamise seisukohast. See aruanne ei sisalda liikmesriikide raamatupidamise aastaaruandeid.

Raamatupidamise aastaaruanne koosneb kahest eraldiseisvast, kuid omavahel seotud osast:

a) finantsaruanne ja

b) eelarve täitmise aruanne, mis annab üksikasjaliku ülevaate eelarve täitmisest.

Komisjoni peaarvepidaja ülesanne on koostada ELi finantsaruanded ja tagada, et need annavad ELi finantsseisundi, tegevuse tulemuste ja rahavoogude olulistest tahkudest õiglase ülevaate.

Lisaks eespool nimetatud aastaaruannetele koostatakse ka valdkondlikke eriaruandeid näiteks eelarvehalduse ja finantsjuhtimise, finantsinstrumentide, antud tagatiste ja finantskorrektsioonide kohta.

Komisjoni aruandlus ja aruandekohustus

3.4. Auditeerimine ja eelarve täitmisele heakskiidu andmine

Audit

ELi raamatupidamise aastaaruannet ja vahendite haldamist auditeerib tema välisaudiitorina tegutsev Euroopa Kontrollikoda (edaspidi „kontrollikoda”), kes oma tegevuse käigus koostab ning esitab nõukogule ja parlamendile

1) aastaaruande üldeelarvest rahastatava tegevuse kohta;

2) kontrollikoja audititele tugineva ja aastaaruandes kinnitava avalduse vormis esitatud arvamuse, millega kinnitatakse i) raamatupidamise aastaaruande usaldusväärsust ja ii) maksustatavatelt isikutelt kogutud tulude ja lõplikele abisaajatele tehtud maksetega seotud, raamatupidamise aastaaruande aluseks olevate tehingute seaduslikkust ja korrektsust, ning

3) eriaruanded, milles esitatakse konkreetsete valdkondade auditite käigus tehtud auditileiud.

Eelarve täitmisele heakskiidu andmine

Eelarvetsükli viimane etapp on asjaomase eelarveaasta eelarve täitmisele heakskiidu andmine. Parlament on ELi eelarve täitmisele heakskiidu andmise eest vastutav institutsioon. See tähendab, et pärast raamatupidamise aastaaruande auditeerimist ja lõplikku viimistlemist tuleb nõukogul soovitada ja seejärel parlamendil otsustada, kas anda heakskiit eelarve täitmisele komisjoni ja teiste ELi eelarvet täitvate ELi asutuste poolt asjaomasel eelarveaastal. Kõnealune otsus põhineb raamatupidamise aastaaruande läbivaatamisel, komisjoni koondaruandel ja iga-aastasel hindamisaruandel, kontrollikoja aastaaruandel, auditiarvamusel ja eriaruannetel ning komisjoni vastustel talle esitatud küsimustele ja täiendava teabe taotlustele.

Eelarve täitmisele heakskiidu andmine kujutab endast eelarve täitmise väliskontrolli poliitilist aspekti. See on otsus, millega parlament vabastab nõukogu soovituse põhjal komisjoni (ja teised ELi asutused) vastutusest asjaomase eelarve haldamisel ning mis tähistab asjaomase eelarve käsitlemise lõppu. Eelarve täitmisele heakskiidu andmise menetlusel võib olla kolm tulemust: heakskiidu andmine, selle edasilükkamine või heakskiidu andmisest keeldumine. Parlamendi iga-aastase eelarve täitmisele heakskiidu andmise menetluse juurde kuulub tingimata see, et kuulatakse ära volinike vastused parlamendi eelarvekontrollikomisjoni liikmete küsimustele nende poliitikavaldkondade kohta. Lõpliku eelarve täitmisele heakskiidu andmise aruande, sealhulgas konkreetsed soovitused komisjonile meetmete võtmiseks, võtab vastu täiskogu. Eelarve täitmisele heakskiidu andmist käsitlevad nõukogu soovitused võtab vastu majandus- ja rahandusküsimuste nõukogu. Parlamendi eelarve täitmisele heakskiidu andmise aruanne ja nõukogu soovituse põhjal esitatakse igal aastal järelmeetmete aruanne, milles komisjon esitab ülevaate konkreetsetest meetmetest, mida ta on võtnud soovituste rakendamiseks.

4. ELI KONSOLIDEERITUD FINANTSARUANDED: FINANTSSEISUND 2014. AASTAL

4.1. Üldised suundumused

Tulud

Tulude muutumine viie aasta jooksul (miljonites eurodes)

2014. aastal kogurahvatulu põhistest omavahenditest saadud tulu vähenes, omavahenditest saadud tulu jäi samale tasemele ning kulude sissenõudmiste (finantskorrektsioonid ja sissenõudmised, vt finantsaruande lisa 3.5) summa peaaegu kahekordistus 1,8 miljardilt eurolt 3,4 miljardile eurole, kuna 2000.–2006. aasta ühtekuuluvuse valdkonna programmitöö perioodi lõpuleviimine ja seega ka rahastamiskõlbmatute kulude väljamaksete sissenõudmine oli jõudnud lõppjärku ning komisjon oli teinud olulisi muudatusi põllumajanduspoliitikas.

Kulud

Peamised kuluartiklid on Euroopa Põllumajanduse Tagatisfondi (EAGF), Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfondi (EAFRD) ja teiste maaelu arengu rahastamisvahendite, Euroopa Regionaalarengu Fondi (ERF) ja Ühtekuuluvusfondi ning Euroopa Sotsiaalfondi (ESF) ülekandemaksed. Need moodustasid 2014. aastal peaaegu 70 % kõigist kuludest.

Kulud jäid üldiselt eelmise aasta tasemele. ERFi ja Ühtekuuluvusfondi puhul oli siiski märgata vähenemist, mis on tingitud sellest, et 2014. aastal kajastatud kulud on seotud üksnes 2007.–2013. aasta programmitöö perioodiga, kuid praeguse, 2014.–2020. aasta perioodi kulutusi ei ole veel kirjendatud programmide aeglase käivitumise tõttu (nende rakendamine liikmesriikides algas alles 2015. aastal).

EL kajastab ka tuleviku maksekohustusi kuludena, mida ei ole veel kantud kassapõhisesse raamatupidamisarvestusse. Suurenenud tulevaste maksekohustuste tasumisele kuuluvad summad on näidatud põllumajanduse ja maaelu arengu maksekohustusena. Kulude suurenemine ja negatiivne eelarveaasta tulem tuleneb volinike, Euroopa Parlamendi liikmete ja töötajate kogunenud pensioniõigustele vastavatest tulevastest maksekohustustest (eespool nimetatud makseid rahastatakse tulevastest eelarvetest ja need ei kajastu veel tuludes).

Eelarveaasta tulem

Eelarveaasta tulem (kahjum) kasvas 4 365 miljonilt eurolt 2013. aastal 11 280 miljonile eurole 2014. aastal. Suurenemise peamine põhjus peitub märkimisväärses, 9,2 miljardi euroses (netosumma) aktuaarses kahjumis, mis tuleneb intressimäärade vähenemisest tingitud pensionide ja muude töötajahüvitiste kohustuste tekkimisest. Sellised kõikumised on tingitud kehtivatest rahvusvahelistest raamatupidamiseeskirjadest ja praegusest majanduskeskkonnast ning on prognoositavad. Intressimäärade kasvul oleks vastupidine mõju.

Lisaks, kuna tegemist on aktuaarse hinnanguga kohustuste kogusummale teataval ajahetkel – 31. detsembril 2014 – ning selle aluseks on omakorda mitmesugused selle kuupäeva seisuga õiged eeldused, ei kajasta kahjum ELi eelarvest tegelikult tehtud makseid ega mõjuta pensionäridele ELi eelarvest vahetult järgnevatel aastatel makstavate summade suurust. Nende maksetega on juba arvestatud 2014.–2020. aasta mitmeaastases finantsraamistikus ja neid rakendatakse iga-aastase eelarvemenetluse kaudu.

Varad

Bilansi aktiva poole olulisimad punktid on finantsvara (investeeringud, laenud, raha) ja eelmaksete summad, mis moodustavad peaaegu 85 % ELi varadest. Laenude kogusumma on stabiilselt ligikaudu 60 miljardit eurot (vt lisa 4.3.2), kuid ELi eelarvest rahastatavate rahastamisvahendite puhul toimus peaaegu 2 miljardi eurone suurenemine (vt lisa 4.3.1). Aktiva poolel kajastatud kinnisvara ja seadmed on programmi „Copernicus” vara (1,5 miljardit eurot) ja Galileo ehitamisel olev vara (1,5 miljardit eurot).

Viimastel aastatel on ELi institutsioonid suutnud eelarveaasta lõpu seisuga hoida raha ja raha ekvivalentidena hoitavad summad madalal tasemel. Märkimisväärne 17,5 miljardi eurone rahasaldo 31. detsembri 2014. aasta seisuga on seotud eelarvemenetlusega ja tuleneb liikmesriikidelt 2014. aasta detsembris saadud käibemaksu ja kogurahvatulu põhiste omavahendite osamaksudest (vt finantsaruande lisa 2.8.1).

Raha ja raha ekvivalendid eelarveaasta lõpu seisuga

ELi 2014. aasta bilansi varad (163 miljardit eurot) ja kohustused (221 miljardit eurot)

Varad Kohustused

Kohustused

Passiva poole neli peamist punkti on järgmised: pensionid ja muude töötajahüvitiste kohustused, finantskohustused, kreditoorne võlgnevus ja kumuleerunud kulud. Suurima muutusena võrreldes 2013. aastaga suurenesid pensionide ja muude töötajahüvitiste kohustused 46,8 miljardilt eurolt 2013. aastal 58,6 miljardile eurole 2014. aastal Seda põhjustas peamiselt intressimäärade märkimisväärne vähenemine (vt eespool).

See, et kohustused ületavad varasid, ei tähenda, et ELi institutsioonid on rahalistes raskustes. Pigem kajastab see seda, et teatavaid kohustusi rahastatakse tulevaste eelarvete kaudu. Tekkepõhise raamatupidamisarvestuse põhimõtte kohaselt kajastatakse 2014. aastal paljusid kulusid, mis tegelikult tasutakse alles 2015. aastal või hiljem ning mida rahastatakse tulevaste aastate eelarvest. Kõige suuremad summad on seotud Euroopa Põllumajanduse Tagatisfondi (EAGF) meetmetega (mille maksed teostatakse 2015. aastal) ja töötajate hüvitistega (maksed teostatakse järgmise rohkem kui 30 aasta jooksul).

4.2. Eelmaksed

Komisjon teeb kõik endast oleneva, eelmaksed püsiksid sobival tasemel. Oluline on leida tasakaal piisava kontrollimise ja kulude õigeaegse kajastamise vahel. Tuleks märkida, et mitmeaastase finantsraamistiku etapp mõjutab eelmaksete määra oluliselt – näiteks mitmeaastase finantsraamistiku algjärgus tehakse tavaliselt liikmesriikidele suuri ettemakseid ühtekuuluvuspoliitika valdkonnas.

Eelmakse kogusumma (ilma muid liikmesriikidele tehtavaid ettemaksed arvesse võtmata) ELi bilansis on 45,2 miljardit eurot, millest 99,8 % on seotud komisjoni tegevusega. Umbes 76 % komisjoni eelmaksete summast rakendatakse koostöös liikmesriikidega, mis tähendab, et eelarve täitmine on delegeeritud liikmesriikidele ja komisjonil teostab selle üle järelevalvet.

Komisjoni eelmaksed iga eelarve täitmise viisi puhul

Enamik kuludest, mis tehakse koostöös liikmesriikidega toimuva eelarve täitmise raames, on põllumajanduskulud ja struktuurimeetmete kulud. Suurimad eelmaksete summad on ette nähtud Euroopa Regionaalarengu Fondile (ERF) ja Ühtekuuluvusfondile, Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfondile (EAFRD) ja Euroopa Sotsiaalfondile (ESF).

Fondide kulutused koostöös liikmesriikidega toimuva eelarve täitmise puhul

4.3. Rahastamisvahendid

4.3.1. ELi eelarvest rahastatavad rahastamisvahendid eelarve otsese ja kaudse täitmise puhul

Rahastamisvahendite osatähtsus ja maht eelarve täitmisel suureneb aastast aastasse. Sellise lähenemisviisi põhimõte seisneb selles, et kui eelarve täitmise tavapärasest meetodi puhul antakse toetusi ja subsiidiume, siis antud juhul on rahalisel toetusel võimendav mõju, mille tõttu saab lõplik abisaaja rohkem kui ühe euro iga ELi eelarvest rahastamisvahendite kaudu kulutatud euro kohta. See on ELi eelarve arukas kasutamine, mille eesmärk on suurendada olemasolevate vahendite mõju.

ELi eelarvest rahastatavate rahastamisvahendite müügivalmis finantsvarad

Üldiselt esineb kolme peamist tüüpi rahastamisvahendeid:

— omakapitaliinstrumendid,

— laenuvahendid ja

— tagatisvahendid.

Suuremate vahendite põhiandmed on järgmised.

Välistegevuse tagatisfond (varade suurus 1 996 miljonit eurot)

Välistegevuse tagatisfond hõlmab laene, mille EL on taganud nõukogu otsuse alusel, eelkõige Euroopa Investeerimispanga (EIP) ELi-väliseid laenutehinguid ning makromajandusliku finantsabi raames antud laene ja Euratomi ELi-väliseid laene. See on EIP hallatav pikaajaline rahastamisvahend, mille pikaajalise osa suurus on 1 489 miljonit eurot ja millest kaetakse ELi poolt tagatud laene makseviivituse korral. Tagatisfondi rahastatakse ELi üldeelarvest summa ulatuses, mis ulatub 9 %ni toimingute põhisummast, tagatisfondi varadest tehtud investeeringutelt saadud intressitulust ja summadest, mis on sisse nõutud maksekohustusi mittetäitvatelt võlgnikelt, kelle puhul tagatisfond on pidanud oma tagatise realiseerima. Iga-aastane ülejääk makstakse tuluna ELi eelarvesse tagasi.

Euroopa Liit peab moodustama tagatisreservi kolmandatele riikidele antud laenude tagamiseks. Reserv on mõeldud selleks, et katta tagatisfondi vajadused ja vajaduse korral sellised kasutusele võetud tagatised, mis on suuremad kui tagatisfondi kasutada olevad summad, et nimetatud summad saaks eelarvesse kanda. Kõnealune reserv vastab sihtsummale, milleks on 9 % eelarveaasta lõpu seisuga veel tagasi maksmata laenudest.

Riskijagamisrahastu (varade suurus 961 miljonit eurot)

Riskijagamisrahastut haldab EIP ja komisjoni investeerimisportfelli kasutatakse sellise finantsriski katteks, mis tuleneb EIP poolt rahastamiskõlblikele teadusprojektidele antud laenudest ja tagatistest. Komisjoni eelarves on riskijagamisrahastule ette nähtud kokku kuni 1 miljard eurot, millest kuni 800 miljonit eurot on ette nähtud programmi „Koostöö” ja kuni 200 miljonit eurot programmi „Võimekus” raames. EIP on võtnud kohustuse eraldada sama suur summa. 2014.–2020. aasta mitmeaastase finantsraamistiku raames ei saa riskijagamisrahastu eelarvest uusi osamaksusid. 31. detsembri 2014. aasta seisuga ulatus komisjoni ning lisaks EFTA ja kolmandate riikide osalus riskijagamisrahastus 856 miljoni euroni. 2014. aastal paigutati ELi toetus riskijagamisrahastule (375 miljonit eurot) ümber järgmisse võlainstrumenti, mis on moodustatud programmi „Horisont 2020” raames. Finantsaruande lisas 5.2.1 tingimusliku kohustusena esitatud nõue kujutab endast 31. detsembri 2014. aasta seisuga kajastatud hinnangulist maksimaalset kahjumit, mida komisjon kannaks riskijagamisrahastu raames EIP antud laenude või tagatiste puhul esinevate maksekohustuste täitmata jätmise korral. Tuleks märkida, et komisjoni kogu risk on piiratud summaga, mille ta on rahastusse maksnud.

„Horisont 2020” (varade suurus 643 miljonit eurot)

„Horisont 2020” on 2014.–2020. aasta mitmeaastase finantsraamistiku raames loodud uus omakapitaliinstrument. „Horisont 2020” eesmärk on aidata kaasa majanduskasvu ja töökohtade loomise elavdamisele. Seda toetavad poliitiliselt Euroopa riigijuhid ja Euroopa Parlamendi liikmed, kes on otsustanud, et teadusuuringud on investeering tulevikku ning on seetõttu kesksel kohal aruka, jätkusuutliku ja kaasava majanduskasvu ja tööhõive edendamise ELi tegevuskavas. „Horisont 2020”, mis kätkeb endas teadusuuringuid ja innovatsiooni, aitab kaasa eesmärkide täitmisele, asetades rõhu tipptasemel teadusele, juhtpositsioonile tööstuses ja ühiskondlike probleemide lahendamisele. Eesmärk on tagada, et Euroopa teeb maailmatasemel teadust, kõrvaldab takistused innovatsiooni teelt ning hõlbustab avaliku ja erasektori koostööd innovatsiooni nimel. Programmi „Horisont 2020” haldab Euroopa Investeerimisfond.

ETFi käivitusprogramm (varade suurus 524 miljonit eurot)

Euroopa tehnoloogiaedendusprojekti (ETF) käivitusprogramm hõlmab EIFi halduses olevat kasvu ja tööhõivet käsitlevat programmi, ettevõtete ja ettevõtluse mitmeaastast programmi ning konkurentsivõime ja uuendustegevuse raamprogrammi. Kõigi nende programmidega toetatakse uute väikeste ja keskmise suurusega ettevõtete loomist ja rahastamist, tehes selleks investeeringuid sobivatesse spetsialiseerunud riskikapitali fondidesse.

TEN-T projektide laenutagamisvahend (varade suurus 235 miljonit eurot)

TEN-T (üleeuroopaliste transpordivõrkude) projektide laenutagamisvahendist (LGTT) antakse tagatisi tuluga seotud riski leevendamiseks TEN-T projektide algusaastatel. Eeskätt kaetakse tagatisega täielikult valmisolekukrediidiliinid, mida kasutatakse üksnes juhul, kui projekti rahavoogudest ei piisa kõrgema nõudeõiguse järguga võlgade teenindamiseks. Nimetatud meetme puhul on tegemist komisjoni ja EIP ühise finantstootega. Rahastamisperioodiks 2007–2013 oli laenutagamisvahendi fondikapitali osamaksudeks algselt ette nähtud 1 miljard eurot, mis jagunenuks võrdselt komisjoni ja EIP vahel. Määrusega nr 670/2012 seda muudeti, paigutades 200 miljonit eurot ümber projektivõlakirjade algatusele ja 50 miljonit eurot toetusteks. Seega on ELi osamaksudeks laenutagamisvahendile veel võimalik kasutada kokku 250 miljonit eurot.

31. detsembri 2014. aasta seisuga oli komisjon maksnud LGTTsse 212 miljonit eurot. Finantsaruande lisas 5.2.1 tingimusliku kohustusena kajastatud nõue kujutab endast 31. detsembri 2014. aasta seisuga kajastatud hinnangulist maksimaalset kahjumit, mida komisjon kannaks LGTT raames EIP antud laenude puhul esinevate maksekohustuste täitmata jätmise korral. Tuleks märkida, et komisjoni kogu risk on piiratud summaga, mille ta on sellesse meetmesse maksnud.

Rahastamisvahendid liikide kaupa

(miljonites eurodes) Varad kokku Kohustused kokku Antud tagatised Laenu-/omakapitali-/tehnilise abi rahastamisvahendid Euroopa – Vahemere piirkonna partnerluse raames toimuva majandus- ja rahandusalase koostöö MEDA rahastamisvahend 290 (3) Euroopa naabrus- ja partnerlusinstrument (ENPI) 167 (7) 457 (9) Laenuvahendid: laenud VKEde toetuseks 19 — Omakapitaliinstrumendid: Suure kasvupotentsiaaliga ja uuenduslike VKEde süsteem konkurentsivõime ja uuendustegevuse raamprogrammi raames 323 (0) ettevõtete konkurentsivõime ning väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate programm (COSME) 31 — Euroopa Kagu-Euroopa Fond 118 — Lääne-Balkani riikide ettevõtluse arengu ja innovatsiooni rahastamise vahendi juurde kuuluv ettevõtete laenufond 10 0 Lääne-Balkani riikide ettevõtluse arengu ja innovatsiooni rahastamise vahendi juurde kuuluv ettevõtete innovatsioonifond 21 0 Euroopa tehnoloogia käivitusprogramm 1998 (ETF) 19 (0) Ülemaailmne energiatõhususe ja taastuvenergia fond (GEEREF) 72 — Ettevõtete ja ettevõtluse mitmeaastase raamprogrammi omakapitalirahastu 183 (0) Marguerite'i fond 37 — Tööhõive elavdamise ja sotsiaalse kaasamise Euroopa mikrokrediidirahastu „Progress” 60 — Loodussäästliku Majanduskasvu Fond idapoolsetele naaberriikidele 52 — Euroopa Energiatõhususe Fond 89 — Tehnosiirde katseprojektid 2 (0) Aasia mikrorahastamisalgatuse võlafond 10 — Lähis-Ida ja Põhja-Aafrika VKEde Fond SANAD 9 — 1 035 (1) Tagatisvahendid: VKEde tagatissüsteem konkurentsivõime ja uuendustegevuse raamprogrammi raames (CIP SMEG) 151 (259) — ettevõtete konkurentsivõime ning väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate programm (COSME) 39 (1) (42) ELi rahastamisalgatus uuenduslikele ettevõtjatele („Horisont 2020”) 478 (11) (98) VKEde tagatised („Horisont 2020”) 165 (1) (267) TEN-T projektide laenutagamisvahend (LGTT) 235 (3) (209) Lääne-Balkani riikide ettevõtluse arengu ja innovatsiooni rahastamise vahendi juurde kuuluv tagatisvahend 21 (2) (10) Ettevõtete ja ettevõtluse mitmeaastane raamprogramm 26 (41) — Looduskapitali rahastamisvahend 3 — — Projektivõlakirjade vahend 149 (2) (138) Energiatõhususe vahendi erasektori poolne rahastamine 6 (0) — Euroopa mikrokrediidirahastu „Progress” 13 (9) — Riskijagamisrahastu 961 (32) (883) VKEde tagatissüsteem 60 (15) — 2 309 (376) (1 647) Kokku 3 820 (386) (1 647) Välistegevuse tagatisfond 1 996 (25) (19 198)

4.3.2. Komisjoni hallatav laenuvõtmise ja -andmise tegevus

ELile on Euroopa Liidu lepinguga antud õigus teha laenuvõtmise tehinguid, et kaasata oma spetsiifiliste volituste täitmiseks vajalikke rahalisi vahendeid. Komisjon haldab ELi nimel praegu kolme peamist programmi (makromajanduslik finantsabi (MFA), maksebilansi toetamise mehhanism ja Euroopa finantsstabiilsusmehhanism (EFSM)), mille raames ta võib anda laenusid ja rahastada neid võlainstrumentide emiteerimise teel, pakkudes neid kapitaliturgudel või otse finantsasutustele.

ELi laenuvõtmis- ja -andmistehingud on eelarvevälised tehingud. ELi poolt nimetatud programmide raames antavate laenutehingute rahastamiseks kaasatakse kapitali kapitaliturgudelt või finantsasutustelt. ELil ei ole lubatud võtta laenusid oma tavapäraste eelarveliste kulude ega eelarvepuudujäägi rahastamiseks. Võetud laenude maht kõigub suunatud emissioonidest, mille maht on kuni 500 miljonit eurot, kuni sihttasemepõhiste võlakirjaemissioonideni (mille maht on vähemalt 1 miljard eurot). Üldjuhul laenatakse vahendid abi saavale riigile välja võetud laenuga samadel tingimustel, s.o sama kupongimäära ja lõpptähtajaga ja samas summas. Kuigi antud ja võetud laenude puhul järgitakse samade tingimuste metoodikat, on rahastamisinstrumendist tuleneva laenu teenindamine siiski ELi juriidiline kohustus, mis tagab kõigi maksete täieliku ja tähtaegse tasumise. Komisjon on kehtestanud korra, millega tagatakse laenu tagasimaksmine ka laenu tagasimaksetähtaja ületamise puhul. Iga riigi programmi puhul otsustavad parlament, nõukogu ja komisjon laenu kogusumma, tasumisele kuuluvate osamaksete (maksimaalse) arvu ja laenupaketi maksimaalse (keskmise) lõpptähtaja. Seejärel lepivad komisjon ja abi saav riik kokku laenu/rahastamise parameetrid, sh osamaksed ja nende osade maksmise. Lisaks sellele olenevad kõik osamaksed, v.a esimene osamakse, rangete tingimuste täitmisest, mis ELi ja Rahvusvahelise Valuutafondi ühise finantsabi andmise puhul sarnanevad Rahvusvahelise Valuutafondi toetuste kokkulepitud tingimustega, mis on veel üks rahastamise ajastamist mõjutav tegur. See tähendab, et emissioonide ajastamine ja lõpptähtajad olenevad sellega seonduvast ELi laenuandmise tegevusest. Rahastatavad summad on nomineeritud ainult eurodes ja lõpptähtaeg jääb vahemikku 3–30 aastat.

ELi võetud laenud on tema otsesed ja tingimusteta kohustused, millele on andnud garantii 28 liikmesriiki. ELi mittekuuluvatele riikidele laenude andmiseks võetud laenud on kaetud välistegevuse tagatisfondist. Kui abi saaval liikmesriigil peaks tekkima makseviivitus, siis võetakse võla teenindamiseks vajalikud vahendid võimaluse korral komisjoni kättesaadavast sularahahalduse vahendite saldost. Kui see ei ole võimalik, saab komisjon vajalikud vahendid liikmesriikidelt. ELi liikmesriikidel on ELi omavahendeid käsitlevate õigusaktide (nõukogu määruse (EÜ, Euratom) nr 1150/2000 artikkel 12) kohaselt juriidiline kohustus teha ELi kohustuste täitmiseks kättesaadavaks piisavad vahendid. Seega on investorid avatud üksnes ELi krediidiriskile, mitte aga rahastatud laenude saaja krediidiriskile. Antud laenude katmine samadel tingimustel võetud laenudega tagab, et ELi eelarvele ei avaldu intressi- ega valuutarisk.

Maksebilanss

Maksebilansi toetamise mehhanism on poliitiline rahastamisvahend, millest antakse ELi liikmesriikidele keskpika tähtajaga finantsabi. See võimaldab anda laene liikmesriikidele, kelle maksebilanss või kapitali liikumine on sattunud raskustesse või kelle puhul selline oht on suur. Kõnealusest rahastamisvahendist võib toetada üksnes neid liikmesriike, kes ei ole eurot kasutusele võtnud. Maksebilansi toetamise mehhanismist anti abi Lätile enne euro kasutuselevõtmist 1. jaanuaril 2014. Rahastamisvahendist antavate laenude jäägi ülempiir on 50 miljardit eurot. Maksebilansi toetamise mehhanismi laenudega seoses võetud laenud on tagatud ELi eelarvega, seega on eelarvele 31. detsembri 2014. aasta seisuga avalduv maksimaalne võimalik risk nende laenude puhul 8,6 miljardit eurot (allpool märgitud 8,4 miljardi euro näol on tegemist nimiväärtusega).

(miljonites eurodes) Ungari Läti Rumeenia Kokku Antud laenud kokku 6 500 3 100 8 400 18 000 31.12.2013 seisuga välja makstud 5 500 2 900 5 000 13 400 2014. aastal välja makstud — — — — 31.12.2014 seisuga välja makstud laenud 5 500 2 900 5 000 13 400 31.12.2014 seisuga tagasi makstud laenud (4 000) (1 000) — (5 000) 31.12.2014 seisuga tagasi maksmata summa 1 500 1 900 5 000 8 400

Järgmises tabelis on näidatud nende laenude tagasimaksegraafik.

Ajavahemikus 2008. aasta novembrist kuni 2009. aasta maini anti Ungarile, Lätile ja Rumeeniale finantsabi kokku 14,6 miljardi euro suuruses summas, millest 13,4 miljardit eurot oli 2011. aasta lõpuks välja makstud. Tuleks märkida, et Ungari jaoks mõeldud maksebilansi toetamise abiprogramm aegus 2010. aasta novembris (1 miljard eurot jäi sealjuures kasutamata) ning esimesed kaks tagasimakset summas 2 miljardit eurot laekusid tähtaegselt 2011. aasta detsembris ja 2014. aasta novembris laekus (samuti tähtaegselt) veel 2 miljardit eurot. Läti jaoks mõeldud maksebilansi toetamise abiprogramm aegus 2012. aasta jaanuaris (200 miljonit eurot jäi sealjuures kasutamata) ning esimesed kaks tagasimakset summas 1 miljard eurot laekusid tähtaegselt 2014. aasta aprillis ja 2015. aasta jaanuaris laekus (samuti tähtaegselt) veel 1,2 miljardit eurot. Rumeenia jaoks mõeldud esimene maksebilansi toetamise abiprogramm aegus 2012. aasta mais ja selle raames maksti välja kogu eraldatud summa 5 miljardit eurot. Esimene tagasimakse summas 1,5 miljardit eurot laekus tähtaegselt 2015. aasta jaanuaris.

Rumeenia taotles 2011. aasta veebruaris maksebilansi toetamise mehhanismi raames järelmeetmena ennetavat finantsabi, et toetada majanduskasvu taaskäivitumist. 12. mail 2011. aastal otsustas nõukogu teha Rumeeniale ELi maksebilansi toetamise mehhanismi raames kättesaadavaks ennetava finantsabi summas kuni 1,4 miljardit eurot (nõukogu otsus 2011/288/EL), kuid see aegus 2013. aasta märtsi lõpus ilma, et seda oleks kasutatud. Pärast Rumeenia teist ennetava finantsabi taotlust otsustas nõukogu 22. oktoobril 2013 võtta ELi maksebilansi toetamise mehhanismi raames kuni 2 miljardi euro suuruse uue ennetava abimeetme (nõukogu otsus 2013/531/EL), mida on võimalik aktiveerida kuni 30. septembrini 2015. Kui selle aktiveerimist taotletakse, antakse seda finantsabi laenuna, mille maksimaalne keskmine tagasimaksetähtaeg on kaheksa aastat. Kõnealune 2 miljardi euro suurune ennetava finantsabi programm on praegu ainus aktiivne maksebilansi toetamise mehhanismi programm ning tegemist on programmi ainsa veel kättesaadava summaga.

Euroopa finantsstabiilsusmehhanism (EFSM)

(miljonites eurodes) Iirimaa Portugal Kokku Antud laenud kokku 22 500 26 000 48 500 31.12.2013 seisuga välja makstud 21 700 22 100 43 800 2014. aastal välja makstud 800 2 200 3 000 31.12.2014 seisuga välja makstud laenud 22 500 24 300 46 800 31.12.2014 seisuga tagasi makstud laenud — — — 31.12.2012 seisuga tagasimaksmata laenud 22 500 24 300 46 800

Järgmises tabelis on näidatud nende laenude tagasimaksegraafik.

11. mail 2010 võttis nõukogu vastu Euroopa finantsstabiilsusmehhanismi (nõukogu määrus (EL) nr 407/2010), et säilitada finantsstabiilsus Euroopas. Mehhanism põhineb ELi toimimise lepingu artikli 122 lõikel 2 ning võimaldab anda finantsabi liikmesriigile, kes on raskustes või kellel on tõsine oht sattuda suurtesse raskustesse, mida põhjustavad temast olenematud erandlikud asjaolud. Abi võidakse anda laenu või krediidiliini vormis. Komisjon laenab ELi nimel vahendeid kapitaliturgudelt või finantsasutustelt ja laenab need vahendid abi saavale liikmesriigile. Iga riigi suhtes, kes saab EFSMi raames laenu, koostatakse enne laenu järjekordse osamakse väljamaksmist kvartalihinnang laenu saamise poliitikatingimuste täitmise kohta.

Majandus- ja rahandusküsimuste nõukogu 9. mai 2010. aasta järeldustega kehtestati mehhanismi maksimaalseks mahuks 60 miljardit eurot, kuid seadusjärgne ülemmäär on sätestatud nõukogu määruse nr 407/2010 artikli 2 lõikes 2, mille kohaselt on veel tagasimaksmata laenude või krediidiliinide laenujääk piiratud omavahendite ülemmäära piiresse jääva varuga. EFSMi raames välja makstud laenudega seoses võetud laenud on tagatud ELi eelarvega; seega on eelarvele 31. detsembri 2014. aasta seisuga avalduv maksimaalne võimalik risk nende laenude puhul 47,5 miljardit eurot (eespool märgitud 46,8 miljardi euro näol on tegemist nimiväärtusega). Kuna EFSMi raames võetud laenud on tagatud ELi eelarvega, teostab parlament komisjoni EFSMi tehingute üle järelevalvet ja rakendab kontrolli eelarvemenetluse ning eelarve täitmisele heakskiidu andmise menetluse käigus. Kuna mõlemad EFSMi programmid on aegunud, ei ole eelmises tabelis kasutamata summasid esitatud.

Nõukogu tegi 2010. aasta detsembris rakendusotsuse maksimaalselt 22,5 miljardi euro suuruse laenu andmiseks Iirimaale ja 2011. aasta mais maksimaalselt 26 miljardi euro suuruse laenu andmiseks Portugalile. Algsetes rakendusotsustes nähti ette marginaaliga intressimäär, et tulemuseks oleks IMFi toetusega sarnased tingimused. 11. oktoobri 2011. aasta rakendusotsustega nr 682/2011 ja nr 683/2011 tühistas nõukogu intressimäära marginaali tagasiulatuvalt ja pikendas laenude maksimaalset keskmist tagasimaksetähtaega 7,5 aastalt 12,5 aastale ning nende üksikute osade tagasimaksetähtaega kuni 30 aastani. Nõukogu pikendas oma 21. juuni 2013. aasta rakendusotsustega nr 313/2013 ja 323/2013 veelgi Iirimaale ja Portugalile antud EFSMi laenude maksimaalset keskmist tagasimaksetähtaega 7 aasta võrra, s.o 19,5 aastani. Tähtaja pikendamine parandab mõlema riigi võla lunastamise tingimusi ja vähendab nende võla refinantseerimise vajadust programmijärgsel ajal.

Viimased kolm osa maksti välja 2014. aastal: 2014. aasta märtsis Iirimaale 0,8 miljardit eurot ja Portugalile 1,8 miljardit eurot ning 2014. aasta novembris Portugalile 0,4 miljardit eurot. Portugalile võimaldatud 1,7 miljardit euro suuruse finantsabi tähtaeg lõppes, ilma et seda oleks taotletud. Euroopa finantsstabiilsusmehhanismi raames enam ei ole mingeid kasutada olevaid summasid.

Järgmises tabelis on esitatud ülevaade EFSMist ja maksebilansi toetamise mehhanismist antud laenusummade (nominaalväärtuses, miljardites eurodes) kavandatud tagasimaksegraafikust aruandele allakirjutamise kuupäeva seisuga.

Aasta Maksebilansi toetamise mehhanism EFSM Kokku Ungari Läti Rumeenia Kokku Iirimaa Portugal Kokku 2015 0 5,0 5,0 5,0 2016 1,5 1,5 4,75 4,75 6,25 2017 1,15 1,15 0 1,15 2018 1,35 1,35 3,9 0,6 4,5 5,85 2019 0,5 1,0 1,5 0 1,5 2021 0 3,0 6,75 9,75 9,75 2022 0 2,7 2,7 2,7 2024 0 0,8 1,8 2,6 2,6 2025 0,2 0,2 0 0,2 2026 0 2,0 2,0 4,0 4,0 2027 0 1,0 2,0 3,0 3,0 2028 0 2,3 2,3 2,3 2029 0 0,4 0,4 0,4 2032 0 3,0 3,0 3,0 2038 0 1,8 1,8 1,8 2042 0 1,5 1,5 3,0 3,0 Kokku 1,5 0,7 3,5 5,7 22,5 24,3 46,8 52,5

Makromajanduslik finantsabi

Makromajanduslik finantsabi on poliitiline rahastamisvahend, millega ELi territooriumile geograafiliselt lähedal asuvatele partnerriikidele antakse sidumata ja mittesihtotstarbelist maksebilansi ja/või eelarvetoetust. Makromajanduslik finantsabi võib olla keskmise või pika tähtajaga laen või toetus või mõlema asjakohane kombinatsioon ja tavaliselt lisandub see rahastamisele, mida pakutakse Rahvusvahelise Valuutafondi (IMF) toetatavate kohandamis- ja reformiprogrammide raames. Neid laenusid tagab välistegevuse tagatisfond (vt finantsaruande lisa 2.4).

4.3.3. ELi lepingu raamistiku välised valitsustevahelised finantsstabiilsusmehhanismid: Euroopa Finantsstabiilsuse Fond ja Euroopa stabiilsusmehhanism

Euroopa Finantsstabiilsuse Fondi (EFSF) asutasid euroala liikmesriigid selleks, et see kaitseks Euroopa finantsstabiilsust, andes euroala liikmesriikidele finantsabi. Euroopa Finantsstabiilsuse Fond ei ole see ELi asutus ega ole konsolideeritud ELi raamatupidamise aastaaruandesse. See fond ei ole tagatud ELi eelarvega. Sellest tulenevalt sellel ELi raamatupidamise aastaaruandele mõju puudub, välja arvatud allpool kirjeldatud võimaliku karistustest saadava tulu osas. Seoses Euroopa stabiilsusmehhanismi (ESM) jõustumisega (vt allpool) ei andnud EFSF pärast 1. juulit 2013 enam uut finantsabi.

Komisjon vastutab finantsabiga seotud poliitikatingimuste üle peetavate läbirääkimiste ja nende tingimuste täitmise jälgimise eest. Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 1173/2011 on lubatud kehtestada euroala liikmesriikidele trahvide vormis karistusi. Selliseid trahve, mille summa on 0,2 % liikmesriigi eelneva aasta SKPst, saab kohaldada juhul, kui liikmesriik ei ole võtnud asjakohaseid meetmeid ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamiseks või kui statistikaga on manipuleeritud. Samamoodi on määrusega (EL) nr 1174/2011, mis käsitleb makromajanduslikku tasakaalustamatust, euroala liikmesriigile ette nähtud iga-aastane trahv summas on 0,1 % SKPst juhul, kui see liikmesriik ei ole võtnud nõutud parandusmeetmeid või kui esitatud on ebapiisav parandusmeetmete kava. Määrusega (EL) nr 1177/2011 ajakohastati määrust (EÜ) nr 1467/97 ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse rakendamise kiirendamise ja selgitamise kohta. Selle ajakohastatud määrusega nähakse ette võimalus määrata euroala liikmesriikidele trahve (summas 0,2 % SKPst, millele liidetakse muutuv trahviosa). Trahvid kantakse esmalt ELi eelarvesse ja sealt EFSFi. See tähendab, et selliseid summasid kajastatakse nii eelarve tuludena kui ka kuludena, mistõttu kokkuvõttes neil mõju eelarvele puudub. Samuti puudub neil mõju ELi finantsaruannetes esitatud eelarveaasta tulemile.

Euroopa stabiilsusmehhanism (ESM) on rahvusvahelise avaliku õiguse alusel väljaspool Euroopa Liidu lepingu raamistikku tegutsev valitsustevaheline organisatsioon. Euroopa stabiilsusmehhanismi asutamislepingule kirjutasid alla 17 liikmesriiki, kes sel ajal moodustasid euroala, ning see rakendus 2012. aasta oktoobris. ESM võttis üle EFSMi ning EFSFi ülesanded. See on nüüd ainus püsiv mehhanism, mille kaudu euroala liikmesriikidele antakse nende taotlusel finantsabi. Seega ei osale EFSF ja EFSM enam uutes rahastamisprogrammides ega sõlmi uusi laenuandmise lepinguid. Samuti tuleks märkida, et ESMi võetud laenud ei ole ELi eelarvega tagatud. Kuna selle mehhanismi näol on tegemist eraldi juriidilise isikuga ja seda rahastavad euroala liikmesriigid otse, siis ei ole tegemist ELi asutusega ning ELi raamatupidamise aastaaruandele ega ELi eelarvele see mõju ei avalda, välja arvatud allpool kirjeldatud võimaliku karistustest saadava tulu osas.

Laekunud trahvid lähevad kõigepealt ELi eelarvesse ja kantakse sealt üle ESMi pärast seda, kui EFSF enam ei tegutse. Lisaks sellele on stabiilsuse, koordineerimise ja juhtimise lepinguga nähtud mis tahes lepinguosalisele ette karistusmaksed, mida rakendatakse juhul, kui see liikmesriik ei ole võtnud vajalikke meetmeid puudujäägi kriteeriumi rikkumise kõrvaldamiseks. Kui määratud karistusmakseid (mis ei tohi ületada 0,1 % SKPst) rakendatakse euroala liikmesriikide suhtes, tuleb need maksta ESMi (sel juhul, nagu eespool kirjeldatud EFSFi puhulgi, mõju eelarve täitmise tulemusele puudub), ja kui euroalasse mittekuuluvate liikmesriikide suhtes, siis ELi eelarvesse. Viimasena nimetatud juhul on karistusmakse summa näol tegemist ELi eelarve tuluga ja seda kajastatakse selliselt ka ELi raamatupidamise aastaaruandes.

5. ELI EELARVE TÄITMISE MAJANDUS- JA FINANTSTAUST

Makromajanduslik keskkond

Võlakriisi tõttu majanduskasv ELi liikmesriikides aastatel 2012–2013 aeglustus, kuid kiirenes aastatel 2013–2014 taas. Liikmesriikide üldine majanduslik olukord avaldab mõju ka ELi omavahenditest saadud tulule. Traditsioonilistest omavahenditest ja käibemaksust saadud tulu suurenes veidi. Kuna kogurahvalu põhised omavahendid on jääkkomponent, mis on otseselt seotud eelarvepädevate institutsioonide vastuvõetud maksete assigneeringute kogusummaga (kusjuures liikmesriigid vähendasid neid assigneeringuid 2014.–2020. aasta mitmeaastases finantsraamistikus), siis kogurahvatulul põhinevatest omavahenditest saadava tulu summa 2014. aastal vähenes.

ELi stabiilsuse ja kasvu pakti täiendamine võimaldab asjaomaste liikmesriikide rahanduse muuta jätkusuutlikuks. Fiskaalkokkuleppe eesmärk on tugevdada liikmesriikide rahandust ja aidata neil oma SKPd tulevastel aastatel suurendada.

Euroala majanduse stabiliseerimist toetab Euroopa Keskpanga (EKP) madalate intressimäärade poliitika. EKP toetab oma volituste piires majanduskasvu euroalal.

ELi 28 liikmesriigi sisemajanduse koguprodukt turuhindades

Tulu kogurahvatulul põhinevatest omavahenditest

Tasumata maksetaotlused

ELi makromajanduslikust keskkonnast tulenev surve liikmesriikide riigieelarvele avaldab survet ELi eelarve maksete assigneeringutele, mis avaldab omakorda vahetut mõju liikmesriikidelt ja muudelt abisaajatelt saadud maksetaotlustele. Aasta lõpu seisuga väljamaksmata maksetaotluste summa kasvas 24,3 miljardilt eurolt 2013. aastal 25,8 miljardile eurole 2014. aastal. Väljamaksmata taotlusi esineb alati, kuna osa taotusi esitatakse vahetult enne aasta lõppu, kuid viimaste aastate väljamaksmata summade erakorraline suurenemine tuleneb peamiselt maksete assigneeringute vähesusest.

Tasumata maksetaotlused tuleb rahastada tulevastest eelarvetest. Seda silmas pidades kiitsid Euroopa Parlament, nõukogu ja komisjon 2015. aasta mais heaks maksekava, mis võimaldab muuta ELi eelarve taas jätkusuutlikuks. ELi jaoks on oluline silmas pidada ka eelarve maksete assigneeringute vajaduse pikaajalist perspektiivi, sest maksete assigneeringuid määravad kindlaks eelarvepädevad institutsioonid ja ilma nende otsuseta ei tehta väljamakseid ega kanta üle raha. Kokkulepitud assigneeringud muutuvad igakuises omavahendite kogumise protsessi tulemusel automaatselt ELi kasutatavateks rahalisteks vahenditeks.

Komisjoni lühiajaline rahavoogude prognoosimine toimub nädalhaaval (ja vahel ka päevhaaval). See tagab ELi kohustuste täitmise eelarvega ettenähtud maksete assigneeringute piires. Kõnealuste lühiajaliste prognooside alusel prognoositakse liikmesriikidelt igakuiselt sissenõutavate omavahendite summat. Iga kuu esimesel tööpäeval peavad liikmesriigid kandma komisjoni omavahendite kontodele ühe kaheteistkümnendiku ELi eelarvesse kantud käibemaksu- ja kogurahvatulul põhinevate omavahendite kogusummast. Sõltuvalt komisjoni sularahapositsioonist võidakse liikmesriikidelt aasta esimeses kvartalis paluda, et nad tasuksid käibemaksul ja rahvamajanduse kogutulul põhinevad omavahendid ühe või kahe kuu võrra varem. Need ettemaksed arvatakse maha järgmiste kuude sissenõutavatest summadest sõltuvalt prognoositavast sularahavajadusest.

Keskpikas ja pikas perspektiivis jälgib komisjon oma tavapärase tegevuse raames teraselt ELi maksevajadusi. See on oluline näiteks mitmeaastast finantsraamistikku käsitlevate komisjoni ettepanekute ettevalmistamise ning aastaeelarvete ja paranduseelarvete koostamise seisukohalt. Mitmeaastase finantsraamistiku üle läbirääkimiste pidamise etapis jälgitakse pidevalt aluseks võetud mudeleid ja eeldusi ning vajaduse korral neid ajakohastatakse. Modelleerimise tulemusi võetakse arvesse eelarvemenetluse käigus mitmeaastase finantsraamistiku maksete ülemmäära kehtestamisel.

KONSOLIDEERITUD RAAMATUPIDAMISE AASTAARUANDELE LISATUD DEKLARATSIOON

Euroopa Liidu 2014. aasta konsolideeritud raamatupidamise aastaaruanne on koostatud teabe alusel, mille on esitanud Euroopa Liidu üldeelarve suhtes kohaldatava finantsmääruse artikli 148 lõikes 2 osutatud institutsioonid ja asutused. Deklareerin, et see on koostatud kooskõlas kõnealuse finantsmääruse IX jaotisega ning finantsaruannete lisades toodud raamatupidamispõhimõtete, -eeskirjade ja -meetoditega.

Olen saanud nimetatud institutsioonide ja asutuste peaarvepidajatelt kogu teabe, mis on vajalik Euroopa Liidu varasid ja kohustusi ning eelarve täitmist kajastava raamatupidamise aastaaruande koostamiseks, ning nimetatud institutsioonide ja asutuste peaarvepidajad on tõendanud selle teabe usaldusväärsust.

Deklareerin, et kõnealuse teabe ja kontrolli põhjal, mida pidasin vajalikuks teha Euroopa Komisjoni raamatupidamise aastaaruande kinnitamiseks, võin olla piisavalt kindel, et käesolev raamatupidamise aastaaruanne annab õiglase ülevaate Euroopa Liidu finantsseisundi, tegevuse tulemuste ja rahavoogude kõigist olulistest tahkudest.

[allkiri] Manfred KRAFF komisjoni peaarvepidaja 17. juuli 2015

KONSOLIDEERITUD FINANTSARUANDED JA NENDE LISAD (1)

SISUKORD

BILANSS 24

TULEMIARUANNE 25

RAHAVOOGUDE ARUANNE 26

NETOVARA MUUTUSTE ARUANNE 27

FINANTSARUANNETE LISAD 28

1. PEAMISED ARVESTUSPÕHIMÕTTED 28

2. BILANSI LISAD 39

3. TULEMIARUANDE LISAD 61

4. RAHAVOOGUDE ARUANDE LISAD 73

5. TINGIMUSLIKUD VARAD JA KOHUSTUSED NING MUUD OLULISED AVALDATAVAD ANDMED 73

6. ELi EELARVE KAITSMINE 77

7. FINANTSRISKIDE JUHTIMINE 83

8. SEOTUD OSAPOOLI KÄSITLEVAD ANDMED 94

9. BILANSIPÄEVAJÄRGSED SÜNDMUSED 96

10. KONSOLIDEERIMISE ULATUS 96

BILANSS

(miljonites eurodes) Lisa 31.12.2014 31.12.2013 PÕHIVARA Immateriaalne vara 2.1 282 237 Kinnisvara ja seadmed 2.2 7 937 6 104 Kapitaliosaluse meetodil kajastatud investeeringud 2.3 409 349 Finantsvarad 2.4 56 438 59 844 Eelmaksed 2.5 18 358 38 072 Kaubanduslikest tehingutest tekkinud nõuded ja mittekaubanduslike tehingute sissenõutavad summad 2.6 1 198 498 84 623 1 05 104 KÄIBEVARA Finantsvarad 2.4 11 811 5 571 Eelmaksed 2.5 34 237 21 367 Kaubanduslikest tehingutest tekkinud nõuded ja mittekaubanduslike tehingute sissenõutavad summad 2.6 14 380 13 182 Varud 2.7 128 128 Raha ja raha ekvivalendid 2.8 17 545 9 510 78 101 49 758 VARAD KOKKU 1 62 724 1 54 862 PIKAAJALISED KOHUSTUSED Pensionid ja muud töötajahüvitised 2.9 (58 616) (46 818) Eraldised 2.10 (1 537) (1 323) Finantskohustused 2.11 (51 851) (56 369) (1 12 005) (1 04 510) LÜHIAJALISED KOHUSTUSED Eraldised 2.10 (745) (545) Finantskohustused 2.11 (8 828) (3 163) Kreditoorne võlgnevus 2.12 (43 180) (36 213) Kumuleerunud kulud ja edasilükkunud tulu 2.13 (55 973) (56 282) (1 08 726) (96 204) KOHUSTUSED KOKKU (2 20 730) (2 00 714) NETOVARA (58 006) (45 852) Reservid 2.14 4 435 4 073 Liikmesriikidelt sissenõutavad summad (2) 2.15 (62 441) (49 925) NETOVARA (58 006) (45 852)

TULEMIARUANNE

(miljonites eurodes) Lisa 2014 2013 (ümber liigitatud) (20) TULUD Mittekaubanduslikest tehingutest saadud tulud Kogurahvatulul põhinevad omavahendid 3.1 1 04 688 1 10 194 Traditsioonilised omavahendid 3.2 17 137 15 467 Käibemaksupõhised omavahendid 3.3 17 462 14 019 Trahvid 3.4 2 297 2 757 Kulude sissenõudmine 3.5 3 418 1 777 Muud 3.6 5 623 4 045 Kokku 1 50 625 1 48 259 Kaubanduslikest tehingutest saadud tulud Finantstulu 3.7 2 298 1 991 Muud 3.8 1 066 1 443 Kokku 3 364 3 434 1 53 989 1 51 693 KULUD (22) Täitjaks on liikmesriigid 3.9 Euroopa Põllumajanduse Tagatisfond (44 465) (45 067) Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfond ja muud maaelu arengu vahendid (14 046) (13 585) Euroopa Regionaalarengu Fond ja Ühtekuuluvusfond (43 345) (47 767) Euroopa Sotsiaalfond (12 651) (12 126) Muud (2 307) (1 525) Täitjaks on komisjon ja rakendusametid 3.10 (15 311) (12 519) Täitjaks on teised ELi ametid ja asutused 3.11 (1 025) (656) Täitjaks on kolmandad riigid ja rahvusvahelised organisatsioonid 3.11 (2 770) (2 465) Täitjaks on muud üksused 3.11 (1 799) (1 694) Tööjõu- ja pensionikulud 3.12 (9 662) (9 058) Töötajahüvitiste aktuaarsete eelduste muutused 3.13 (9 170) (2 033) Finantskulud 3.14 (2 926) (2 383) Osa ühisettevõtmiste ja sidusettevõtete netopuudujäägis 3.15 (640) (608) Muud kulud 3.16 (5 152) (4 572) (1 65 269) (1 56 058) EELARVEAASTA TULEM (11 280) (4 365)

RAHAVOOGUDE ARUANNE

(miljonites eurodes) Lisa 2014 2013 Eelarveaasta tulem (11 280) (4 365) Põhitegevus 4.2 Amortisatsioon (finantsvara) 61 48 Amortisatsioon 408 401 Antud laenude (suurenemine)/vähenemine (1 298) 20 Eelmaksete (suurenemine)/vähenemine 6 844 (1 695) Kaubanduslikest tehingutest tekkinud nõuete ja mittekaubanduslike tehingute sissenõutavate summade (suurenemine)/vähenemine (1 898) 923 Varude (suurenemine)/vähenemine — 10 Pensionide ja muude töötajahüvitiste kohustuste suurenemine/(vähenemine) 11 798 4 315 Eraldiste suurenemine/(vähenemine) 414 (196) Finantskohustuste suurenemine/(vähenemine) 1 146 (330) Kreditoorse võlgnevuse suurenemine/(vähenemine) 6 967 14 655 Kumuleerunud kulude ja edasilükkunud tulude suurenemine/(vähenemine) (309) (12 154) Mitterahalise tuluna kirjendatud eelneva aasta eelarve ülejääk (1 005) (1 023) Muud mitterahalised liikumised 130 (50) Rahavood investeerimistegevusest 4.3 Immateriaalse vara ning kinnisvara ja seadmete (suurenemine)/vähenemine (2 347) (624) Kapitaliosaluse meetodil arvestatud investeeringute (suurenemine)/vähenemine (60) 43 Müügivalmis finantsvarade (suurenemine)/vähenemine (1 536) (1 142) NETORAHAVOOD 8 035 (1 164) Raha ja raha ekvivalentide netosumma suurenemine/(vähenemine) 8 035 (1 164) Raha ja raha ekvivalendid eelarveaasta alguse seisuga 2.8 9 510 10 674 Raha ja raha ekvivalendid eelarveaasta lõpu seisuga 2.8 17 545 9 510

NETOVARA MUUTUSTE ARUANNE

(miljonites eurodes) Reservid (A) Liikmesriikidelt sissenõutavad summad (B) Netovara = (A)+(B) Õiglase väärtuse reserv Muud reservid Kumuleerunud ülejääk/(puudujääk) Eelarveaasta tulem SALDO SEISUGA 31.12.2012 150 3 911 (39 148) (5 329) (40 416) Tagatisfondi reservi muutused — 46 (46) — — Õiglase väärtuse muutused (51) — — — (51) Muud — 12 (9) — 3 2012. eelarveaasta eraldatud tulem — 5 (5 334) 5 329 — Liikmesriikidele tagasimakstud 2012. aasta eelarve ülejääk — — (1 023) — (1 023) Eelarveaasta tulem — — — (4 365) (4 365) SALDO SEISUGA 31.12.2013 99 3 974 (45 560) (4 365) (45 852) Tagatisfondi reservi muutused — 247 (247) — — Õiglase väärtuse muutused 139 — — — 139 Muud — (24) 16 — (8) 2013. eelarveaasta eraldatud tulem — (0) (4 365) 4 365 — Liikmesriikidele tagasimakstud 2013. aasta eelarve ülejääk — — (1 005) — (1 005) Eelarveaasta tulem — — — (11 280) (11 280) SALDO SEISUGA 31.12.2014 238 4 197 (51 161) (11 280) (58 006)

FINANTSARUANNETE LISAD

1. PEAMISED ARVESTUSPÕHIMÕTTED

1.1. ÕIGUSLIK ALUS JA RAAMATUPIDAMISEESKIRJAD

Euroopa Liidu raamatupidamisarvestust peetakse vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. oktoobri 2012. aasta määrusele (EL, Euratom) nr 966/2012, mis käsitleb Euroopa Liidu üldeelarve suhtes kohaldatavaid finantseeskirju ning millega muudetakse nõukogu määrust (EÜ, Euratom) nr 1605/2002 (ELT L 298, 26.10.2012, lk 1), edaspidi „finantsmäärus”, ja komisjoni 29. oktoobri 2012. aasta delegeeritud määrusele (EL) nr 1268/2012, milles on esitatud üksikasjalikud finantsmääruse kohaldamise eeskirjad (ELT L 362, 31.12.2012, lk 1).

Finantsmääruse artikli 143 kohaselt koostab EL oma finantsaruanded tekkepõhise arvestuse eeskirjade kohaselt, mis põhinevad rahvusvahelistel avaliku sektori raamatupidamisstandarditel (IPSAS). Kõnealused raamatupidamiseeskirjad võtab vastu komisjoni peaarvepidaja ja neid tuleb kohaldada kõigis konsolideeritud institutsioonides ja ELi asutustes, et kehtiksid ühtsed raamatupidamisarvestuse, hindamise ja raamatupidamise aastaaruannete esitamise eeskirjad, mille eesmärk on ühtlustada finantsaruannete koostamise ja konsolideerimise menetlust. Raamatupidamisarvestust peetakse eurodes ja kalendriaasta põhjal.

1.2. RAAMATUPIDAMISPÕHIMÕTTED

Finantsaruannete eesmärk on anda üksuse finantsseisundi, tegevustulemuste ja rahavoogude kohta teavet, millest on abi laiale kasutajaskonnale. Kuna ELi näol on tegemist avaliku sektori üksusega, on konkreetsem eesmärk anda teavet, millest on abi otsuste tegemisel, ja näidata, et üksus kasutab talle usaldatud vahendeid vastutustundlikult. Käesoleva dokumendi koostamisel on silmas peetud just neid eesmärke.

Üldised kaalutlused (raamatupidamispõhimõtted), millest finantsaruannete koostamisel lähtutakse, on sätestatud ELi raamatupidamiseeskirjas nr 2 ning on samad mis IPSAS 1-s kirjeldatud põhimõtted, s.o: õiglase kajastamise, tekkepõhise arvestuse, tegevuse jätkuvuse, kajastamise järjepidevuse, andmete koondamise, tasaarvestuse ja teabe võrreldavuse põhimõte. Finantsaruannete kvalitatiivsed omadused on finantsmääruse artikli 144 kohaselt asjakohasus, usaldusväärsus, arusaadavus ja võrreldavus.

Finantsaruannete koostamine kooskõlas eespool nimetatud eeskirjade ja põhimõtetega nõuab, et juhtkond annaks hinnanguid, mis mõjutavad bilansi ja tulemiaruande teatavatel ridadel kajastatud summasid ning rahastamisvahendite, tingimuslike varade ja kohustuste kohta avaldatavaid andmeid.

1.3. KONSOLIDEERIMINE

Konsolideerimise ulatus

ELi konsolideeritud finantsaruanded hõlmavad kõiki olulisi kontrollitavaid üksusi (s.o ELi institutsioonid, sh komisjon, ja ELi ametid) ning sidus- ja ühisettevõtteid, st kokku 52 kontrollitavat üksust, 7 ühisettevõtet ja 1 sidusettevõte. Konsolideeritud üksuste täielik loetelu on esitatud ELi aruande lisas 10. 2013. aastaga võrreldes ei ole konsolideerimise ulatus muutunud, kuid tuleb märkida, et üks sidusettevõte on nüüd liigitatud ühisettevõtteks ja üks kahe sidusettevõtte ühinemisel tekkinud üksus on liigitatud ühisettevõtteks.

Kontrollitavad üksused

Otsus lisada üksus konsolideeritavate üksuste hulka põhineb kontrolli mõistel. Kontrollitavad üksused on kõik üksused, mille finants- ja tegevusstrateegiat on ELil õigus kas otseselt või kaudselt juhtida, et saada kasu kõnealuste üksuste tegevusest. Nimetatud õigus peab olema vaatlusalusel hetkel rakendatav. Kontrollitavad üksused on täielikult konsolideeritud. Konsolideerimine algab kontrolli alguse kuupäeval ja lõpeb kontrolli lõppemisel.

ELi raames on põhilised kontrolli väljendavad näitajad järgmised: üksuse loomine aluslepingu või teisese õigusakti alusel, üksuse rahastamine üldeelarvest, hääleõigus juhtorganites, kontrollikojapoolne auditeerimine ning Euroopa Parlamendi poolne eelarve täitmisele heakskiidu andmine. Selle otsustamiseks, kas üks või kõik eespool loetletud kriteeriumid on kontrolli kohaldamiseks piisavad, tuleb loomulikult hinnata iga üksust eraldi.

Selle lähenemisviisi kohaselt käsitatakse ELi institutsioone (v.a Euroopa Keskpank) ja ameteid (v.a endise teise samba ametid) ELi ainukontrolli all olevana ning seetõttu need konsolideeritakse. Lisaks sellele loetakse kontrollitavaks üksuseks ka likvideeritavat Euroopa Söe- ja Teraseühendust (ESTÜ).

Kõik ELi kontrollitavate üksuste omavahelised olulised tehingud ja saldod elimineeritakse; sellistest tehingutest tulenev realiseerimata kasum ja kahjum ei ole aga märkimisväärsed ning seetõttu ei ole neid elimineeritud.

Ühisettevõtted

Ühisettevõte on lepinguline suhe, mille alusel EL ning üks või enam poolt („ühisettevõtjad”) kohustuvad läbi viima majandustegevust, mille üle teostatakse ühiskontrolli. Ühiskontroll on lepingus kokkulepitu kohaselt jaotatud kas otseseks või kaudseks kontrolliks teenusepotentsiaali omava tegevuse üle. Osaluste üle ühisettevõtetes peetakse arvestust kapitaliosaluse meetodil (vt punkt 1.5.4).

Sidusettevõtted

Sidusettevõtted on üksused, mille üle ELil on kas otseselt või kaudselt märkimisväärne mõju, kuid mille üle neil kontroll puudub. Eelduseks on võetud, et märkimisväärne mõju esineb juhul, kui ELile kuulub kas otseselt või kaudselt vähemalt 20 % hääleõigusest. Osaluste üle sidusettevõtetes peetakse arvestust kapitaliosaluse meetodil (vt punkt 1.5.4).

Konsolideerimata üksused, mille vahendeid haldab komisjon

ELi personali ravikindlustusskeemi, Euroopa Arengufondi ja osalejate tagatisfondi vahendeid haldab komisjon nimetatud üksuste eest; kuna EL neid üksuseid aga ei kontrolli, siis ei ole need ka tema finantsaruannetes konsolideeritud.

1.4. ARUANDE KOOSTAMISE ALUS

1.4.1. Valuuta ja ümberarvestamise alused

Arveldus- ja aruandlusvaluuta

Finantsaruanded on koostatud miljonites eurodes, sest euro on ELi arveldus- ja aruandlusvaluuta.

Tehingud ja saldod

Välisvaluutatehingud arvestatakse eurodesse ümber tehingupäeval kehtinud vahetuskursi alusel. Vahetuskursierinevustest saadud kasum või kahjum, mis tuleneb välisvaluutas arveldatud tehingutest ning välisvaluutas nomineeritud rahaliste varade ja kohustuste ümberarvestamisest eelarveaasta lõpus kehtinud vahetuskursside alusel, kajastatakse tulemiaruandes.

Teistsuguseid ümberarvestamise meetodeid kasutatakse kinnisvara ja seadmete ning immateriaalse vara puhul, mille väärtust eurodes arvestatakse nende soetamise kuupäeval kehtinud vahetuskursi alusel.

Välisvaluutas nomineeritud rahaliste varade ja kohustuse eelarveaasta lõppsaldod arvestatakse eurodesse ümber 31. detsembril kehtinud vahetuskursside alusel.

Euro vahetuskursid

Valuuta 31.12.2014 31.12.2013 BGN 1,9558 1,9558 CZK 27,7350 27,4270 DKK 7,4453 7,4593 GBP 0,7789 0,8337 HRK 7,6580 7,6265 HUF 315,5400 297,0400 LVL — 0,7028 LTL 3,4528 3,4528 PLN 4,2732 4,1543 RON 4,4828 4,4710 SEK 9,3930 8,8591 CHF 1,2024 1,2276 JPY 145,2300 144,7200 USD 1,2141 1,3791

Välisvaluutas nomineeritud ja müügivalmina käsitatavate rahaliste finantsinstrumentide õiglase väärtuse muutusi, mis seonduvad ümberarvestamise erinevusega, kajastatakse tulemiaruandes. Õiglases väärtuses hoitavate, muutustega läbi tulemiaruande kajastatavate mitterahaliste finantsvarade ja -kohustuste ümberarvestamise erinevusi kajastatakse tulemiaruandes. Müügivalmina käsitatavate mitterahaliste finantsinstrumentide ümberarvestamise erinevused on esitatud õiglase väärtuse reservis.

1.4.2. Prognooside kasutamine

IPSASe ja üldtunnustatud raamatupidamispõhimõtete kohaselt on finantsaruannetes tingimata esitatud summad, mis põhinevad kõige usaldusväärsemale kättesaadavale teabele tuginevatel juhtkonna prognoosidel ja hinnangutel. Oluliste hinnangute hulka kuuluvad muu hulgas töötajahüvitiste kohustuste, eraldiste, varudest ja nõuetest tuleneva finantsriski, viitlaekumiste ja kumuleerunud kulude ning tingimuslike varade ja kohustuste summad ja immateriaalse vara ning kinnisvara ja seadmete väärtuse languse määra summad ning finantsinstrumente käsitlevates lisades avaldatud summad. Tegelikud tulemused võivad kõnealustest prognoosidest erineda. Muutusi prognoosides kajastatakse selles perioodis, mil need teatavaks on saanud.

1.5. BILANSS

1.5.1. Immateriaalne vara

Omandatud arvutitarkvara litsentsid on kajastatud soetusmaksumuses, millest on lahutatud kumulatiivne amortisatsioon ja väärtuse langusest tulenev kahjum. Vara amortiseeritakse lineaarselt eeldatava kasuliku kasutusea alusel. Immateriaalse vara eeldatav kasulik kasutusiga sõltub selle konkreetsest majanduslikust kasutuseast või lepingujärgsest juriidilisest kehtivusajast. Asutusesiseselt väljatöötatud immateriaalne vara kapitaliseeritakse, kui täidetud on asjaomased ELi raamatupidamiseeskirjades ettenähtud kriteeriumid, ning ainult juhul, kui kõnealune vara on arendusjärgus. Kapitaliseeritavate kulude hulka kuuluvad kõik otseselt omistatavad kulud, mis on vajalikud vara loomiseks, tootmiseks või valmistamiseks selliselt, et see vara saaks toimida juhtkonna poolt kavandatud viisil. Teadustegevusega seotud kulusid, mittekapitaliseeritavaid arenduskulusid ja hoolduskulusid kajastatakse kuluna kulu kandmise hetkel.

1.5.2. Kinnisvara ja seadmed

Kogu kinnisvara ja seadmed on näidatud soetusmaksumuses, millest on lahutatud kumulatiivne amortisatsioon ja väärtuse langusest tulenev kahjum. Soetusmaksumus hõlmab kulusid, mis on otseselt seotud asjaomase vara soetamise, valmistamise ja üleandmisega.

Hilisemad kulud on vastavalt vajadusele kas arvatud vara bilansilise maksumuse hulka või kajastatud eraldi varana – viimast vaid juhul, kui on tõenäoline, et varaga seotud tulevane majanduslik kasu või teenusepotentsiaal läheb ELile ja vara maksumust saab usaldusväärselt mõõta. Parandus- ja hooldustööde kulud kajastatakse kuluna tulemiaruandes selle arvestusperioodi all, mil vastavad kulud kanti.

Maad ja kunstiteoseid ei amortiseerita, kuna nende kasutusiga loetakse igaveseks. Ehitamisel olevat vara ei amortiseerita, kuna selline vara ei ole veel kasutamiseks valmis. Muude varade amortisatsioon arvutatakse lineaarsel meetodil, mille kohaselt nende maksumus, millest lahutatakse jääkmaksumus, jaotatakse nende eeldatava kasuliku kasutusea peale järgmiselt:

Vara liik Lineaarne amortisatsiooninorm Hooned 4–10 % Masinad ja seadmed 10–25 % Sisustus ja sõidukid 10–25 % Inventar ja sisseseade 10–33 % Arvutiriistvara 25–33 % Muud 10–33 %

Võõrandamisest saadud kasum või kahjum leitakse tulu ja müügikulude vahe võrdlemisel võõrandatava vara bilansilise maksumusega ning seda kajastatakse tulemiaruandes.

Rendimaksed

Materiaalse vara rendimaksed, mille puhul EL kannab põhimõtteliselt kõiki omandiõigusega kaasnevaid riske ja hüvesid, liigitatakse kapitalirendi makseteks. Kapitalirendi maksed kapitaliseeritakse rendi alustamisel väärtuses, mis vastab kas renditava vara õiglasele väärtusele või minimaalsete rendimaksete nüüdisväärtusele, olenevalt sellest, kumb neist on madalam. Iga rendimakse jaotatakse kohustuseks ja finantskuludeks selliselt, et tasumata finantssaldo määr püsiks ühtlane. Rendikohustusi, millest on finantskulud maha arvatud, kajastatakse muude (lühi- ja pikaajaliste) finantskohustuste all. Finantskulude hulka kuuluvaid intresse kajastatakse kuluna tulemiaruandes rendiperioodi jooksul, et saada pidev perioodiline intressimäär, mida kohaldatakse igal perioodil kohustuse tasumata saldo suhtes. Kapitalirendi alusel hoitavat vara amortiseeritakse kas vara kasuliku kasutusea või rendiperioodi jooksul, olenevalt sellest, kumb neist on lühem.

Rendimaksed, mille puhul oluline osa omandiõigusega kaasnevatest riskidest ja hüvedest jääb rendileandja kanda, liigitatakse kasutusrendiks. Kasutusrendi korras tehtavad maksed kajastatakse kuluna tulemiaruandes rendiperioodi jooksul lineaarsel meetodil.

1.5.3. Muude kui finantsvarade väärtuse langus

Tähtajatu kasuliku kasutuseaga varasid ei amortiseerita; selle asemel kontrollitakse igal aastal, ega nende väärtus ei ole langenud. Amortiseeritavate varade puhul kontrollitakse alati, kas nende väärtus ei ole langenud, kui sündmused või asjaolude muutumine viitavad sellele, et bilansiline maksumus ei pruugi olla kaetav. Väärtuse langusest tulenev kahjum kajastatakse summas, mille võrra vara bilansiline maksumus ületab kaetava (kasutus)väärtuse. Kaetav (kasutus)väärtus on kas vara õiglane väärtus, millest on lahutatud müügikulud, või vara tarbimisväärtus, olenevalt sellest, kumb neist on kõrgem.

Immateriaalse vara ning kinnisvara ja seadmete jääkmaksumus ja kasulik kasutusiga vaadatakse läbi ja vajadusel korrigeeritakse neid vähemalt kord aastas. Kui vara bilansiline maksumus ületab hinnangulise kaetava (kasutus)väärtuse, hinnatakse vara bilansiline maksumus kohe alla kuni tema kaetava (kasutus)väärtuseni. Kui varasematel aastatel kajastatud väärtuse languse põhjused on ära langenud, siis vähendatakse vastavalt sellele väärtuse langusest tekkinud kahjumit.

1.5.4. Kapitaliosaluse meetodil kajastatud investeeringud

Osalused sidus- ja ühisettevõtetes

Osaluste üle sidus- ja ühisettevõtetes peetakse arvestust kapitaliosaluse meetodil ja need võetakse arvele soetusmaksumuses. ELi osa tema poolt ühiselt kontrollitavate sidus- ja ühisettevõtete majandustulemustes kajastatakse tulemiaruandes ja ELi osa reservides toimunud muutustes kajastatakse reservides. Finantsaruannetes bilansipäeva seisuga kajastatav sidus- ja ühisettevõtte raamatupidamislik väärtus saadakse soetusmaksumuse ja kõigi muutuste (täiendavad osamaksud, osa majandustulemuses ja reservide muutustes, väärtuse vähendamised ja dividendid) liitmisel. Sidus- ja ühisettevõttelt saadud jaotatud kasum vähendab vara bilansilist maksumust.

Kui ELi osa ühisettevõtte puudujäägis on võrdne või ületab tema osalust, siis EL lõpetab oma osa kajastamise edasistes kahjumites („kajastamata kahjum”). Kajastamata kahjumiosalus tuleneb tehnilisest raamatupidamismenetlusest, mis on vajalik, kui raamatupidamisarvestuses kasutatakse kapitaliosaluse meetodit. See kajastamata kahjum ei kujuta endast ELi kahjumit ja tuleneb asjaolust, et kulude kajastamine toimub tavaliselt enne kapitali suurendamist, võtmaks arvesse muude investorite kui EL mitterahalisi osalusi.

ELi ning tema sidus- ja ühisettevõtete vahelistest tehingutest tulenev realiseerimata kasum ja kahjum ei ole märkimisväärsed ning seetõttu ei ole neid elimineeritud. Sidus- ja ühisettevõtete arvestuspõhimõtted võivad erineda arvestuspõhimõtetest, mida EL kasutab sarnastel asjaoludel aset leidvate sarnaste tehingute ja sündmuste puhul.

Kui on märke väärtuse langusest, on vaja hinnata see alla madalama kaetava väärtuseni. Kaetav väärtus määratakse kindlaks vastavalt lisale 1.5.3. Kui väärtuse languse põhjus hiljem ära langeb, siis vähendatakse väärtuse langusest tekkinud kahjumit kuni bilansilise maksumuseni, mis oleks kindlaks määratud juhul, kui väärtuse langusest tekkinud kahjumit ei oleks kajastatud.

Juhtudel, mil ELile kuulub vähemalt 20 % investeerimiskapitalifondist, ei sea ta eesmärgiks avaldada olulist mõju. Selliseid fonde käsitletakse seetõttu finantsinstrumentidena ja need liigitatakse müügivalmis finantsvarade hulka.

1.5.5. Finantsvarad

Liigitus

EL liigitab oma finantsvarad järgmistesse kategooriatesse: finantsvarad, mida kajastatakse õiglases väärtuses muutustega läbi tulemiaruande; laenud ja nõuded; tähtajani hoitavad investeeringud ja müügivalmis finantsvarad. Finantsinstrumentide liigitus määratakse kindlaks nende arvelevõtmisel ja see hinnatakse ümber iga bilansipäeva seisuga.

i) Finantsvarad, mida kajastatakse õiglases väärtuses muutustega läbi kasumiaruande

Finantsvara liigitatakse sellesse kategooriasse, kui see soetatakse peamiselt müügi eesmärgil lühiajaliselt või kui EL on nimetatud finantsvara sellesse kategooriasse kuuluvana määratlenud. Sellesse kategooriasse liigitatakse ka tuletisinstrumendid. Sellesse kategooriasse kuuluvad varad liigitatakse käibevaraks, kui nende oodatav realiseerimisaeg on 12 kuu jooksul bilansipäevast arvates. Aruandeaasta jooksul ei olnud ELil mingeid sellesse kategooriasse kuuluvaid finantsvarasid.

ii) Laenud ja nõuded

Laenud ja nõuded on aktiivsel turul noteerimata finantsvarad, mille maksed on püsivad või kindlaksmääratavad, ning nende hulka ei kuulu tuletisinstrumendid. Need tekivad, kui EL annab raha või kaupu või osutab teenuseid otse võlgnikule, ilma et ta kavatseks nõudega kaubelda. Need kuuluvad põhivara hulka, välja arvatud juhul, kui nende lõpptähtaeg on lühem kui 12 kuud bilansipäevast arvates ka juhul, kui laenu lõpptähtaeg on üle 12 kuu alates bilansipäevast.

iii) Tähtajani hoitavad investeeringud

Tähtajani hoitavad investeeringud on kindlaksmääratud lõpptähtajaga finantsvarad, mille maksed on püsivad või kindlaksmääratavad ning mida EL kavatseb ja suudab hoida kuni lõpptähtajani, ning nende hulka ei kuulu tuletisinstrumendid. Aruandeaasta jooksul ei olnud ELil ühtegi sellesse kategooriasse kuuluvat investeeringut.

iv) Müügivalmis finantsvarad

Müügivalmis finantsvarad on finantsvarad, mis on määratletud sellesse kategooriasse kuuluvana või mis ei ole liigitatud ühtegi muusse kategooriasse, ning nende hulka ei kuulu tuletisinstrumendid. Müügivalmis finantsvarad liigitatakse kas käibe- või põhivaraks olenevalt sellest, millise ajavahemiku möödudes EL kavatseb need võõrandada. Tavaliselt on selleks ajavahemikuks bilansipäevani jäänud tähtaeg. Müügivalmis finantsvaradeks liigitatakse ka investeeringud konsolideerimata üksustesse ja muud omakapitaliinvesteeringud (nt riskikapitalitehingud), mille üle ei peeta arvestust kapitaliosaluse meetodil.

Arvelevõtmine ja väärtuse hindamine arvelevõtmisel

Õiglases väärtuses muutustega läbi tulemiaruande kajastatud, tähtajani hoitavate ja müügivalmis finantsvarade ostu ja müüki kajastatakse kauplemispäeval, st päeval, mil EL võtab kohustuse vara ostuks või müügiks. Laene kajastatakse sularaha laenuvõtjale ülekandmise hetkel. Investeeringud võetakse arvele õiglases väärtuses. Kui finantsvara ei kajastata õiglases väärtuses muutustega läbi tulemiaruande, võetakse nende arvelevõtmisel arvesse ka tehingukulusid. Finantsvarad, mis on kajastatud õiglases väärtuses muutustega läbi tulemiaruande, võetakse arvele õiglases väärtuses ning tehingukulud kajastatakse kuluna tulemiaruandes.

Finantsvara õiglane väärtus arvelevõtmisel on tavaliselt tehinguhind (st saadud tasu õiglane väärtus). Pikaajalise intressivaba või turutingimustest madalama intressimääraga laenu andmisel saab selle õiglaseks väärtuseks lugeda kõigi tulevaste laekumiste nüüdisväärtuse, mis on diskonteeritud turuintressimäära alusel, mis kehtib sarnase krediidireitinguga sarnase instrumendi puhul.

Antud laenusid mõõdetakse nimiväärtuses, mida loetakse laenu õiglaseks väärtuseks. Seda järgmistel põhjustel:

— ELi laenuandmise turukeskkond on väga eripärane ja erinev kapitaliturust, millel emiteeritakse ettevõtete ja valitsuste võlakirjasid. Kuna laenuandjatel on neil turgudel võimalik valida alternatiivseid investeeringuid, siis kajastub alternatiivsete valikute võimalus turuhindades. ELi jaoks aga selline alternatiivsete investeeringute võimalus puudub, sest ELil ei ole lubatud raha kapitaliturgudele investeerida; ta üksnes laenab vahendeid, et anda laenusid sama intressimääraga. See tähendab, et ELil puudub laenatud vahendite arvelt laenude andmiseks või investeeringute tegemiseks alternatiivne võimalus. Seega puuduvad alternatiivkulud ja seetõttu ka alus turuintressimääradega võrdlemiseks. Tegelikult kujutab ELi laenude andmise tegevus endast eraldi turgu. Kuna alternatiivkulu kriteerium ei ole kohaldatav, siis põhimõtteliselt ei kajasta turuhind õiglaselt ELi laenuandmise tehingute sisu. Seda silmas pidades ei ole asjakohane kasutada ELi antud laenude õiglase väärtuse kindlaksmääramisel võrdlusalusena ettevõtete või valitsuste võlakirjasid.

— Kuna sellele lisaks puuduvad ka aktiivne turg ja sarnased tehingud, mida saaks kasutada võrdlusalusena, peaks EL kasutama Euroopa finantsstabiilsusmehhanismi (EFSM) ja maksebilansi toetamise mehhanismi raames antud laenude jms laenutehingute õiglase väärtuse leidmisel sama intressimäära, mida ta nõuab antud laenudelt.

— Peale selle esinevad nende laenude puhul antud ja võetud laenude vahel kompenseerivad mõjud, sest need on oma laadilt kompensatsioonitehingud. Seepärast on antud laenude tegelik intressimäär võrdne nendega seonduvate võetud laenude tegeliku intressimääraga. ELi kantud tehingukulud, mille hüvitamist seejärel laenusaajalt nõutakse, kajastatakse otse tulemiaruandes.

Finantsinstrumentide kajastamine lõpetatakse, kui investeeringust rahavoogude saamise õigus on aegunud või üle antud ja EL on põhimõtteliselt kõik omandiõigusega kaasnevad riskid ja hüved üle andnud.

Järgnev väärtuse hindamine

i) Finantsvarasid, mida kajastatakse õiglases väärtuses muutustega läbi tulemiaruande, kajastatakse järgnevalt õiglases väärtuses. Õiglases väärtuses muutustega läbi tulemiaruande kajastatud finantsinstrumentide kategooriasse kuuluvate finantsvarade õiglase väärtuse muutustest tekkiv kasum või kahjum kajastatakse tulemiaruandes selle perioodi all, mil see on tekkinud.

ii) Laene ja nõudeid ning tähtajani hoitavaid investeeringuid kajastatakse amortiseeritud väärtuses tegeliku intressimäära meetodi kohaselt. Laenatud vahendite arvelt antud laenude korral kohaldatakse antud ja võetud laenude puhul sama tegelikku intressimäära, sest need laenud on oma laadilt kompensatsioonitehingud ning antud ja võetud laenude tingimuste ja summade vahelised erinevused ei ole märkimisväärsed. ELi kantud tehingukulud, mille hüvitamist seejärel laenusaajalt nõutakse, kajastatakse otse tulemiaruandes.

iii) Tähtajani hoitavad investeeringud ELil praegu puuduvad.

iv) Müügivalmis finantsvarasid kajastatakse pärast arvelevõtmist õiglases väärtuses. Müügivalmis finantsvarade õiglase väärtuse muutustest tekkiv kasum või kahjum kajastatakse õiglase väärtuse reservis. Müügivalmina käsitletava vara kajastamise lõpetamisel või väärtuse vähendamisel kajastatakse eelnevalt õiglase väärtuse reservis kajastatud õiglase väärtuse kumulatiivset korrigeerimist tulemiaruandes. Müügivalmis finantsvarade intressi, mis on arvutatud tegeliku intressimäära meetodi kohaselt, kajastatakse tulemiaruandes. Müügivalmis omakapitaliinstrumentidelt saadud dividende kajastatakse hetkel, mil ELi jaoks tekib makse saamise õigus.

Aktiivsetel turgudel noteeritud investeeringute õiglane väärtus põhineb jooksval pakkumishinnal. Kui finantsvara turg ei ole aktiivne (või kui tegemist on noteerimata väärtpaberitega), määrab EL õiglase väärtuse hindamismeetodeid kasutades. Kõnealuste meetodite hulka kuuluvad hiljutiste mitteseotud poolte vaheliste tehingute kasutamine, viitamine teistele põhimõtteliselt samasugustele instrumentidele, diskonteeritud rahavoogude analüüs, optsioonihinna mudelid ja muud turuosaliste üldkasutatavad hindamismeetodid.

Juhul kui sellistesse omakapitaliinstrumentidesse tehtud investeeringute õiglast väärtust, millel ei ole aktiivsel turul noteeritud turuhinda, ei saa usaldusväärselt mõõta, hinnatakse neid soetusmaksumuses, millest on lahutatud väärtuse langusest tekkinud kahjum.

Finantsvara väärtuse langus

EL hindab igal bilansipäeval, kas on objektiivseid tõendeid selle kohta, et finantsvara väärtus on langenud. Finantsvara väärtus langeb ja väärtuse langusest tekib kahjum üksnes juhul, kui on objektiivseid tõendeid selle kohta, et vara arvele võtmise järel on selle väärtus langenud ühe või enama sündmuse tagajärjel, mis mõjutab või mõjutavad finantsvara prognoositud tulevasi rahavooge, mida saab usaldusväärselt hinnata.

a) Amortiseeritud väärtuses kajastatud varad

Kui on objektiivseid tõendeid selle kohta, et amortiseeritud väärtuses kajastatud laenude ja nõuete või tähtajani hoitavate investeeringute väärtuse languse tõttu on kantud kahjumit, leitakse kahjumi suurus vara bilansilise maksumuse ja prognoositud tulevaste rahavoogude (v.a kandmata tulevane krediidikahju) nüüdisväärtuse vahena, diskonteerituna finantsvara algse tegeliku intressimääraga. Vara bilansilist maksumust vähendatakse ja kahjumi summa kajastatakse tulemiaruandes. Kui laen või tähtajani hoitav investeering on muutuva intressimääraga, võetakse väärtuse langusest tekkinud kahjumi leidmisel diskontomääraks lepingu kohaselt kindlaks määratud jooksev tegelik intressimäär. Tagatisega finantsvara prognoositud tulevaste rahavoogude nüüdisväärtuse arvutus peegeldab rahavooge, mis võivad tuleneda nimetatud vara sundmüügist, millest on maha arvatud tagatise saamise ja müügi kulud, olenemata sellest, kas sundmüük on tõenäoline või mitte. Kui järgneval perioodil väärtuse langusest tekkinud kahjumi summa väheneb ja vähenemist saab objektiivselt seostada sündmusega, mis on toimunud pärast väärtuse languse kajastamist, vähendatakse eelnevalt kajastatud väärtuse langusest tekkinud kahjumit tulemiaruandes.

b) Õiglases väärtuses kajastatud varad

Müügivalmina käsitatavate finantsvarade väärtuse languse kindlakstegemisel võetakse arvesse seda, kas väärtpaberi õiglane väärtus on langenud oluliselt või püsivalt (pikaks ajaks) allapoole selle soetusmaksumust. Kui müügivalmis finantsvarade puhul on mis tahes selliseid tõendeid, arvatakse kumulatiivne kahjum (arvutatuna soetusmaksumuse ja jooksva õiglase väärtuse vahena, millest on lahutatud mis tahes varem tulemiaruandes kajastatud asjaomase finantsvara väärtuse langusest tekkinud kahjum) reservist välja ja kajastatakse tulemiaruandes. Tulemiaruandes kajastatud omakapitaliinstrumentide väärtuse langusest tuleneva kahjumi vähenemist ei kajastata tulemiaruandes. Kui järgneval perioodil müügivalmis finantsvarana käsitatava võlainstrumendi õiglane väärtus suureneb ja suurenemist saab objektiivselt seostada sündmusega, mis on toimunud pärast väärtuse languse kajastamist, vähendatakse eelnevalt kajastatud väärtuse langusest tekkinud kahjumit tulemiaruandes.

Investeeringud riskikapitali fondidesse

Investeeringud riskikapitali fondidesse liigitatakse müügivalmis finantsvaradeks ja sellest tulenevalt võetakse need arvele õiglases väärtuses; õiglase väärtuse muutustest tulenev kasum või kahjum (sealhulgas ümberarvestamise erinevused) kajastatakse õiglase väärtuse reservis. Kuna investeeringutel riskikapitali fondidesse ei ole aktiivsel turul noteeritud turuhinda, hinnatakse nende väärtust iga investeeringu puhul eraldi kas soetusmaksumuse või omistatava vara puhasväärtuse alusel olenevalt sellest, kumb neist on madalam. Õiglase väärtuse hindamisest tulenevat realiseerimata kasumit kajastatakse reservides ja realiseerimata kahjumi puhul hinnatakse, kas selle väärtus on vähenenud, et otsustada, kas kajastada seda väärtuse langusest tingitud kahjumina tulemiaruandes või muutusena õiglase väärtuse reservis.

1.5.6. Varud

Varusid kajastatakse kas nende soetusmaksumuses või netorealiseerimisväärtuses olenevalt sellest, kumb neist on madalam. Soetusmaksumus määratakse lihtjärjekorra (FIFO) meetodi alusel. Valmistoodete ja lõpetamata toodangu soetusmaksumus koosneb toorainest, otsestest tööjõukuludest ja muudest otsestest kuludest ning nendega seotud tootmise üldkuludest (võttes aluseks normaalse kasutatava tootmisvõimsuse). Netorealiseerimisväärtus on tavalise äritegevuse käigus rakendatav hinnanguline müügihind, millest on lahutatud valmistus- ja müügikulud. Kui turustamiseks mõeldud varusid hoitakse tasuta või sümboolse tasu eest, hinnatakse nende väärtust kas soetusmaksumuse või jooksva asendusmaksumuse alusel olenevalt sellest, kumb neist on madalam. Jooksev asendusmaksumus on kulu, mida EL kannaks vara soetamisel aruandepäeval.

1.5.7. Eelmaksed

Eelmakse on makse, mille eesmärk on pakkuda abisaajale sularaha ettemakset, st käibevahendeid. See võib olla jagatud mitmeks makseks, mis tehakse asjaomases eelmaksete lepingus kindlaksmääratud ajavahemiku jooksul. Käibevahendeid ja ettemakseid kasutatakse lepingus kindlaks määratud perioodi jooksul sel eesmärgil, milleks need anti. Kui abisaaja ei kanna rahastamiskõlblikke kulusid, on ta kohustatud ettemaksena saadud eelmakse ELile tagastama. Eelmakse summat võib vähendada (kas täielikult või osaliselt) rahastamiskõlblike kulude (mida on kajastatud kuludena) ja tagasi makstud summade kinnitamisega.

Eelarveaasta lõpus leitakse veel tasaarvestamata eelmakse summade väärtus, lahutades makstud esialgse(te)st summa(de)st tagastatud summad, kuludesse kantud rahastamiskõlblikud summad, eelarveaasta lõpu seisuga veel tasaarvestamata prognoositavad rahastamiskõlblikud summad ja väärtuse vähendamised.

Summad, mis finantsmääruse kohaselt on koostöös liikmesriikidega täidetava eelarve raames rakendatavate rahastamisvahendite summad, on raamatupidamises liigitatud eelmaksete summadeks. Nende eelmaksete summade väärtus on liikmesriikide algselt makstud summad, millest on lahutatud hinnangulised kasutatud summad.

Eelmaksetelt arvutatud intressi kajastatakse selle teenimise hetkel asjaomase lepingu sätete kohaselt. Eelarveaasta lõpu seisuga koostatakse kõige usaldusväärsema teabe põhjal kogunenud intressitulu prognoos ja kajastatakse see bilansis.

1.5.8. Kaubanduslikest tehingutest tekkinud nõuded ja mittekaubanduslike tehingute sissenõutavad summad

ELi raamatupidamiseeskirjad nõuavad aruandluse huvides kaubanduslike ja mittekaubanduslike tehingute eraldi esitamist, kusjuures nõuded tekivad kaubanduslikest tehingutest, sissenõutavad summad aga mittekaubanduslikest tehingutest, mis ei põhine lepingul (riigi sissenõutavad summad).

Kaubanduslikest tehingutest tekkinud nõuded on kooskõlas finantsinstrumentide määratlusega, mistõttu liigitatakse neid laenudeks ja nõueteks ning mõõdetakse sellele vastavalt (vt punkt 1.5.5). Kuna vahetustehingute viitlaekumised ja edasilükkunud kulud ei ole kuigi suured, esitatakse teave nende kohta koos finantsinstrumente käsitlevates lisades kaubanduslike tehingute kohta avalikustatava teabega.

Mittekaubanduslike tehingute sissenõutavate summade puhul kajastatakse intresside ja trahvide võrra korrigeeritud esialgne summa, millest on lahutatud nende väärtuse langusest tulenev allahindlus. Mittekaubanduslike tehingute sissenõutavate summade väärtuse langusest tulenev allahindlus kirjendatakse, kui on objektiivseid tõendeid selle kohta, et ELil ei ole võimalik kõiki mittekaubanduslike tehingute sissenõutavaid summasid esialgsete tingimuste kohaselt sisse nõuda. Allahindluse summa saadakse, lahutades vara bilansilisest maksumusest kaetava väärtuse. Allahindluse summa kajastatakse tulemiaruandes. Varasematele kogemustele tuginedes tehakse ka üldine allahindlus nende tasumata sissenõudekorralduste puhul, mille suhtes ei ole konkreetset allahindlust veel kohaldatud. Viitlaekumiste käsitlemise kohta eelarveaasta lõpus vt lisa 1.5.14. Mittekaubanduslike tehingute sissenõutavate summadena näidatud ja avaldatud summad ei ole finantsinstrumendid, kuna nad ei tulene lepingust. Asjakohasel juhul avaldatakse mittekaubanduslike tehingute sissenõutavad summad siiski koos mittekaubanduslikest tehingutest tekkinud nõuetega finantsaruande lisades.

1.5.9. Raha ja raha ekvivalendid

Raha ja raha ekvivalendid on finantsinstrumendid ning need on liigitatud müügivalmis finantsvaradena. Nende hulka kuulub kassas olev sularaha, nõudmiseni hoiused pankades ja muud lühiajalised investeeringud, mis on kuni kolmekuulise esialgse tähtaja ja suure likviidsusega.

1.5.10. Pensionid ja muud töötajahüvitised

Pensionikohustused

EL haldab kindlaksmääratud hüvitisega pensioniplaane. Kuna üks kolmandik kõnealuste hüvitiste oodatavast kulust kaetakse osamaksudega töötajate palkadest, siis seda kohustust ei rahastata. Kindlaksmääratud hüvitistel põhinevate pensioniplaanidega seoses bilansis kajastatud kohustus võrdub kindlaksmääratud hüvitise kohustuse nüüdisväärtusega bilansipäeval. Kindlaksmääratud hüvitise kohustuse arvutavad kindlustusmatemaatikud proportsionaalse osa krediteerimise meetodi (projected unit credit method) kohaselt. Kindlaksmääratud hüvitise kohustuse nüüdisväärtus leitakse, diskonteerides prognoositud tulevased rahavood selles valuutas nomineeritud valitsuse võlakirjade intressimääradega, milles hüvitisi tulevikus makstakse, kusjuures nimetatud võlakirjade järelejäänud tähtaeg peab ligilähedaselt vastama asjaomase pensionikohustuse tingimustele.

Kogemuspõhisest korrigeerimisest ja kindlustusmatemaatiliste eelduste muutustest tulenev kindlustusmatemaatiline kasum või kahjum kajastatakse viivitamata tulemiaruandes. Varem töötatud ajast tulenevad kulud kajastatakse viivitamatult tulemiaruandes, välja arvatud juhul, kui pensioniplaani muudatused sõltuvad sellest, kas töötaja jääb teenistusse kindlaksmääratud perioodiks (pensioniõiguse omandamise eelperiood). Sel juhul amortiseeritakse varem töötatud ajast tulenevad kulud lineaarsel meetodil pensioniõiguse omandamise eelperioodi jooksul.

Töösuhte lõppemise järgsed haigushüvitised

EL pakub oma töötajatele tervisekindlustushüvitist ravikulude hüvitamise kaudu. Selle igapäevaseks haldamiseks on moodustatud eraldi fond. Süsteemist saavad kasu nii töötajad, pensionärid, lesed kui ka nende ülalpeetavad. Aktiivses teenistuses mitteolevatele isikutele (pensionärid, orvud jt) antavad hüvitised liigitatakse töösuhte lõppemise järgseteks töötajahüvitisteks. Kõnealuste hüvitiste laadist tulenevalt on nõutav kindlustusmatemaatiline arvutus. Bilansis kajastatav kohustus määratakse kindlaks pensionikohustustega sarnastel alustel (vt eespool).

1.5.11. Eraldised

Eraldisi kajastatakse, kui ELil on kolmandate isikute ees minevikus toimunud sündmustest tulenev juriidiline või faktiline kohustus, ressursside vähenemine kohustuse tasumisel on tõenäolisem kui nende mittevähenemine ja vähenemise summat on võimalik usaldusväärselt hinnata. Eraldisi ei kajastata tulevase tegevuskahjumi puhul. Eraldiste summa vastab kõige tõenäolisemaks peetavale hinnangule selle kohta, kui suured kulud on oodatavalt vajalikud olemasoleva kohustuse täitmiseks aruandepäeval. Kui riskide ja kulude katteks eraldatud vahendid koosnevad suurest hulgast summadest, hinnatakse kohustuse väärtust, kaaludes kõiki võimalikke tulemusi nende esinemise tõenäosusega (keskväärtuse meetod).

1.5.12. Finantskohustused

Finantskohustused liigitatakse kas õiglases väärtuses muutustega läbi tulemiaruande kajastatavateks finantskohustusteks või amortiseeritud väärtuses kajastatavateks finantskohustusteks. Võetud laenud jagunevad krediidiasutustelt võetud laenudeks ja võlgadeks, mida tõendavad sertifikaadid. Võetud laenud võetakse arvele õiglases väärtuses, milleks on nende emiteerimistulu (saadud tasu õiglane väärtus), millest on maha arvatud kantud tehingukulud, ja järgnevalt kajastatakse neid amortiseeritud väärtuses tegeliku intressimäära meetodi kohaselt; mis tahes erinevust tulu (millest on maha arvatud tehingukulud) ja laenu tagastusväärtuse vahel kajastatakse tulemiaruandes laenuperioodi jooksul tegeliku intressimäära meetodi kohaselt.

Finantskohustused liigitatakse pikaajalisteks kohustusteks, välja arvatud juhul, kui nende lõpptähtaeg on lühem kui 12 kuud bilansipäevast arvates. Laenatud vahendite arvelt antud laenude puhul ei saa asjaomaste summade ebaolulisuse tõttu tegeliku intressimäära meetodit antud ja võetud laenude suhtes kohaldada. ELi kantud tehingukulud, mille hüvitamist seejärel laenusaajalt nõutakse, kajastatakse otse tulemiaruandes.

Finantskohustused, mis on liigitatud õiglases väärtuses muutustega läbi tulemiaruande kajastatavateks finantskohustusteks, hõlmavad ka tuletisinstrumente, kui nende õiglane väärtus on negatiivne. Nende üle peetakse samasugust raamatupidamisarvestust nagu õiglases väärtuses muutustega läbi tulemiaruande kajastatavate finantskohustuste üle (vt lisa 1.5.5). Aruandeaasta jooksul ei olnud ELil sellesse kategooriasse kuuluvaid finantskohustusi.

1.5.13. Kreditoorne võlgnevus

Märkimisväärne osa ELi kreditoorsest võlgnevustest ei ole seotud kaubanduslike tehingutega (kaupade ega teenuste ostmisega), vaid kujutab endast toetusesaajate või ELi muu rahastamise saajate esitatud tasumata kulutaotlusi (mittekaubanduslikud tehingud). Need kirjendatakse kreditoorse võlgnevusena taotletava summa ulatuses. Pärast rahastamiskõlblike kulude kontrollimist ja kinnitamist kajastatakse kreditoorset võlgnevust kinnitatud ja rahastamiskõlblikus summas.

Kaupade ja teenuste ostmisest tekkivat kreditoorset võlgnevust kajastatakse arve saa