Teate avaldamine veinisektoris kasutatava nimetuse tootespetsifikaadi standardmuudatuse heakskiitmise kohta vastavalt komisjoni delegeeritud määruse (EL) 2019/33 artikli 17 lõigetele 2 ja 3

(2019/C 416/10)

Käesolev teade on avaldatud vastavalt komisjoni delegeeritud määruse (EL) 2019/33 (1) artikli 17 lõikele 5.

STANDARDMUUDATUSE HEAKSKIITMISE TEADE

„SICILIA“

PDO-IT-A0801-AM04

Teate kuupäev: 6.9.2019

HEAKSKIIDETUD MUUDATUSE KIRJELDUS JA PÕHJUSED

1. Viinamarjasortide kombinatsioon – veiniviinamarjasordid

Kirjeldus

Lisandunud on võimalus kasutada aromaatset viinamarjasorti „Zibibbo“ kaht sorti sisaldavate veinide tootmiseks.

Põhjused

Kui kaht viinamarjasorti sisaldava veini tootmiseks välistas tootespetsifikaat aromaatsete viinamarjade kasutamise võimaluse, siis nüüd on võimalik kasutada viinamarjasorti „Zibibbo“. Võimalus toota kaht sorti sisaldavaid veine, kasutades aromaatset viinamarjasorti nagu „Zibibbo“, tundus asjakohane, kuna tegemist on kohaliku sordiga, mis on asjaomasel territooriumil eriti tüüpiline ja mida on saarel kasvatatud rohkem kui tuhat aastat. Seega on eesmärk tõsta üht sorti sisaldavates veinides juba kasutatava kohaliku sordi väärtust, kombineerides seda territooriumi muude viinamarjasortide ja eriti sordiga „Grillo“.

Nimetatud muudatus puudutab tootespetsifikaadi artiklit 2 ja ei puuduta koonddokumenti.

2. Viinamarjakasvatusnormid – viljelusmeetodid

Kirjeldus

Lisati võimalus kasutada kontrollitud päritolunimetusega „Sicilia“ veinide tootmiseks tugedel kasvatatud viinamarju, mida on istutatud kuni veiniaastani 2018/2019 ja mille minimaalne istutustihedus on 1 100 taime hektari kohta, mis kehtib ainult viinamarjasordi „Calabrese“ või sellega võrdväärse sordi „Nero d’Avola“ puhul üksnes Agrigento ja Caltanissetta provintsides, samuti lisati võimalus sama sordi või sellega võrdväärse sordi uuesti istutamiseks alates veiniaastast 2019/2020 eespool nimetatud provintsides.

Põhjused

Taotlus põhineb asjaolul, et nendes provintsides peetakse „Nero d’Avola“ sordi kasvatamist tugedel või pergolas traditsiooniliseks viljelusmeetodiks, mis on istutusfaasis kallis, kuid mille puhul on kasvatamine lihtsam ning mis võimaldab toime tulla üha sagedamate suviste kuumaperioodidega kliimaga, mida aina tihedamini seostatakse kuumade tuultega nagu siroko, ilma et see mõjutaks viinamarjade kvaliteeti seoses väga tugevalt päikesevalgusele avatud lehepinnaga ning tagades seemnete tasakaalustatud arengu ja kobarate kaitse.

See traditsiooniline viljelusmeetod oli ette nähtud juba olemasoleva tüüpilise geograafilise tähisega (indicazione geographica tipica) „Sicilia“ jaoks. Nimetatud muudatus puudutab tootespetsifikaadi artiklit 4 ja ei puuduta koonddokumenti.

3. Maksimaalne saagikus

Tegemist on ametliku muudatusega, mille eesmärk on korraldada ümber maksimaalse saagikuse näitajad, rühmitades need sama saagikusega veinirühmade kaupa, et nende esitlemist lihtsustada. Muudatus puudutab koonddokumendi punkti 1.5.2 („Veinivalmistustavad. Maksimaalne saagikus“).

4. Veinide kirjeldus

Kirjeldus

Veinide kirjeldused on muudetud selgemaks ja kohandatud sobima pigem veinikategooriate kui veinirühmade või -tüüpidega.

Põhjused:

Muudatus võimaldab lihtsustada ja muuta otstarbekohasemaks kontrollitud päritolunimetusega „Sicilia“ veinide kirjelduse, mis vaatamata pakutavate liikide arvule on nüüd ülevaatlikum ja loob selgema ning üldisema raamistiku kaitstud päritolunimetusega veinide tootmiseks. Muudatus puudutab koonddokumendi punkti 1.4.

5. Tarbeveinide omadused

Kirjeldus

A) Roosa „Sicilia“ veini puhul on värvi kirjeldust täpsustatud ja selles nähakse ette nüansid heleroosast rohkem või vähem intensiivse roosani, milles võib esineda vasekarva varjundeid. Põhjused: värvuse võimalike nüansside kirjeldust on täiendatud, kuna need määrab ära jõud, millega viinamarju pressitakse, mille tulemuseks on enam-vähem märgatav kestavärvi toon

B) Roosa veini „Sicilia Pinot Grigio“ puhul on värvi kirjeldust täpsustatud ja selles nähakse ette nüansid rohkem või vähem intensiivsest õlgkollasest rohkem või vähem intensiivse roosani või vasekarva toonini. Põhjused: sordi „Pinot Grigio“ viinamarjadel on kest, mille värvus varieerub valgest roosani, olles isegi vasekarva, kusjuures viinamarjade pressimine ja kestadele rõhu avaldamine annavad erinevat värvi varjundeid.

C) Täiendatud on „Sicilia Grillo“, „Sicilia Catarratto“ ja „Sicilia Inzolia“ organoleptiliste omaduste kirjeldust koos märkega hilisest saagist saadud viinamarjade kasutamise kohta. Värvi osas asendati „õlgkollasest kuldkollaseni“ sõnadega „õlgkollasest rohkem või vähem intensiivse kuldkollaseni, mõnikord merevaigukollaste toonidega“; aroomi osas asendati „iseloomulik, õrn, püsiv“ sõnadega „iseloomulik, õrn, mõnikord lillelõhnaline, püsiv“. Maitse osas asendati „kuivast magusani, tüüpiline, harmooniline“ sõnadega „kuivast magusani, harmooniline, iseloomulik, mõnikord tugeva alkoholi ja/või mandli järelmaitsega“. Põhjused: viinapuudel olevate viinamarjade mõnikord pikk küpsemisperiood ja kestade leotamine võimaldab kesta ja viinamarjavirde värvaineid optimaalselt eraldada ja saada värvivarjundid, mis varieeruvad õlgkollasest rohkem või vähem intensiivse kuldkollaseni, vahel koos merevaigutoonidega; aroom on palju keerukamate lõhnaomadustega ja püsivam, maitseomaduste osas väljendub tugevam alkoholimaitse, mis tuleneb üldiselt väga kõrgest suhkrusisaldusest, ja järelmaitses on esindatud mandel, mille maitse võib laagerdudes tugevneda.

D) Kaht sorti sisaldavate veinide puhul muudeti organoleptiliste omaduste kirjeldust pärast viinamarjasordi „Zibiddo“ kasutamise võimaluse lisandumist. Põhjused: pärast „Zibiddo“ kasutuselevõttu kaht sorti sisaldavate veinide valmistamisel ja arvestades, et selle sordi aromaatsed omadused võivad mõnikord domineerida muude kasutatud viinamarjasortide omaduste üle, otsustati seda aspekti täpsustada.

Muudatused puudutavad tootespetsifikaadi artiklit 6 ja koonddokumendi punkti 1.4 („Veinide kirjeldus“).

6. Seos keskkonnaga

Kirjeldus ja põhjused

Seos keskkonnaga on ümber sõnastatud ja jaotatud vastavalt tootekategooriatele.

Põhjused: vastavalt kehtivatele Euroopa Liidu määrustele peeti kasulikuks geograafilise piirkonnaga seotud seose kirjeldus ümber sõnastada ja seda täiendada, jaotades kirjeldused vastavalt tootespetsifikaadis esitatud veinikategooriatele.

Muudatus puudutab koonddokumendi punkti 1.8.

KOONDDOKUMENT

1. Toote nimetus

Sicilia

2. Geograafilise tähise tüüp

KPN – kaitstud päritolunimetus

3. Viinamarjasaaduste kategooriad

1. Vein

4. Vahuvein

5. Kvaliteetvahuvein

6. Aromaatne kvaliteetvahuvein

15. Kuivatatud viinamarjadest valmistatud vein

16. Üleküpsenud viinamarjadest valmistatud vein

4. Veini(de) kirjeldus

Kategooria l. „Vein“ – „Sicilia“, sealhulgas märkega valge viinamarjasordi kasutamise kohta

Kaitstud päritolunimetusega „Sicilia“ valgete veinide, sealhulgas rosinaveinide (passito), hilisest saagist valmistatud veinide (vendemmia tardiva), superiore ja riserva-tähistusega veinide tootmiseks kasutatakse tootmispiirkonna jaoks kõige tüüpilisemaid viinamarjasorte nagu „Inzolia“, „Catarratto“, „Grillo“, „Grecanico“ ja „Chardonnay“, kas üksi või koos, vähemalt kuni 50 % ulatuses; neid viinamarjasorte kasutatakse ka ühest viinamarjasordist tehtavate veinide valmistamiseks selle toodangu väärtuse suurendamise eesmärgil, millele lisatakse ühest sordist toodetud veine, mis on saadud sortidest nagu „Carricante“, „Grecanico“, „Fiano“, „Damaschino“, „Viogner“, „Muller Thurgau“, „Sauvignon blanc“, „Pinot grigio“, „Moscato bianco“, „Vermentino“ ja „Zibibbo“, mis täiendavad saare laia viinamarjasortide valikut.

Nende veinide värvus varieerub õlgkollasest rohkem või vähem intensiivse kuldkollaseni, võimalike kahvaturoheliste toonidega; „Pinot grigio“ puhul on mõnikord rohkem või vähem intensiivseid roosakaid või vasekarva toone; lõhnabukett on tavaliselt peen, elegantne, meeldiv, intensiivne, iseloomulik, puuviljaline, mõnikord kergete lille- või aroominüanssidega, püsiv.

Maitselt on need veinid tasakaalustatud, iseloomulikud, maitsvad, harmoonilised, täidlased ja meeldivad, suhkrusisalduse poolest kuivad kuni poolkuivad.

Minimaalne üldalkoholisisaldus mahuprotsentides ulatub 11,50 mahuprotsendist põhitüüpide puhul kuni 12 mahuprotsendini superiore-tähistusega veinitüüpide puhul ja 12,50 mahuprotsendini riserva-tähistuse puhul, samas kui minimaalne üldalkoholisisaldus rosinaveinide (passito) ja hilisest saagist valmistatud veinide (vendemmia tardiva) puhul on 13 mahuprotsenti.

Kõik analüütilised näitajad, mis ei ole tabelis esitatud, vastavad liikmesriigi ja ELi õigusaktides sätestatud piirnormidele.

Üldised analüütilised omadused Maksimaalne üldalkoholisisaldus (mahuprotsentides) Minimaalne tegelik alkoholisisaldus (mahuprotsentides) Minimaalne üldhappesus 4,5 grammi liitri kohta, väljendatud viinhappena Maksimaalne lenduvate hapete sisaldus (milliekvivalentides liitri kohta) Maksimaalne vääveldioksiidi üldsisaldus (milligrammides liitri kohta)

Kategooria l. „Vein“– „Sicilia“, sealhulgas märkega tumeda viinamarjasordi kasutamise kohta

Kaitstud päritolunimetusega „Sicilia“ punaste veinide, sealhulgas rosinaveinide (passito), hilisest saagist valmistatud veinide (vendemmia tardiva), superiore ja riserva-tähistusega veinide tootmiseks kasutatakse tootmispiirkonna kõige tüüpilisemaid viinamarjasorte nagu „Nero d’Avola“, „Frappato“, „Nerello mascalese“, „Perricone“ ja „Syrah“, mida kasutatakse üksi või koos, vähemalt kuni 50 % ulatuses; neid viinamarjasorte kasutatakse ka ühe viinamarjasordi veinide valmistamiseks selle toodangu väärtuse suurendamise eesmärgil, millele lisatakse ühest sordist toodetud veine, mis on saadud järgmistest sortidest: „Nerello cappuccio“, „Cabernet franc“, „Merlot“, „Cabernet sauvignon“, „Syrah“, „Pinot nero“, „Nocera“, „Mondeuse“, „Carignano“, „Alicante“, „Petit Verdot“ ja „Sangiovese“, mis ilmestavad saare rikkalikku viinamarjasortide valikut.

Nende veinide värvus ulatub punasest rubiinpunaseni, laagerdumisel aga – näiteks riserva-tähistusega veinitüübi puhul – granaatpunaseni, roosade veinide värvus on erineva intensiivsusega roosa, mõnikord vasekarva nootidega;

Aroom: kasutatud viinamarjasortidele iseloomulik; maitselt kuiv kuni poolkuiv ja magus rosinaveinide (passito) ja hilisest saagist valmistatud veinide (vendemmia tardiva) puhul;

Minimaalne üldalkoholisisaldus mahuprotsentides on 12 mahuprotsenti punase ja roosa veini puhul, viinamarjasordi märkimisel kuni 13 mahuprotsenti teatud margiveinide, näiteks „Nero d’Avola“riserva puhul; rosinaveinide ja hilisest saagist valmistatud veinide puhul on minimaalne määr 13 %. Suhkruvaba ekstrakti miinimumsisaldus on oluline, ulatudes 22 grammist liitri kohta punaste veinide puhul kuni 24 grammini liitri kohta Nero d’Avola puhul.

Kõik analüütilised näitajad, mida ei ole tabelis esitatud, vastavad liikmesriigi ja ELi õigusaktides sätestatud piirnormidele.

Üldised analüütilised omadused Maksimaalne üldalkoholisisaldus (mahuprotsentides) Minimaalne tegelik alkoholisisaldus (mahuprotsentides) Minimaalne üldhappesus 4,5 grammi liitri kohta väljendatud viinhappena Maksimaalne lenduvate hapete sisaldus (milliekvivalentides liitri kohta) Maksimaalne vääveldioksiidi üldsisaldus (milligrammides liitri kohta)

Kategooriad: 4. „Vahuvein“, 5. „Kvaliteetvahuvein“, 6. „Aromaatne kvaliteetvahuvein“.

Vahuveinide eri kategooriaid iseloomustab valgete veinide puhul erineva intensiivsusega õlgkollane värv ja roosade veinide puhul rohkem või vähem intensiivne roosa värv, väikesed mullid, lille- või puuviljanoodid, värskus ja aromaatsed noodid, eriti kui kasutada selliseid viinamarjasorte nagu „Zibibbo“ ja „Moscato“. Kasutatakse kohalikke või rahvusvahelisi valgeid või tumedaid viinamarjasorte, mida on kääritatud ilma kestadeta, et Charmat’ või klassikalise meetodi abil valmistada valgeid või roosasid veine.

Kasutatud on tootmispiirkonna jaoks kõige tüüpilisemaid viinamarjasorte, nagu „Grillo“, „Chardonnay“, „Catarratto“, „Carricante“, „Grecanico“, „Pinot grigio“, „Moscato“, „Zibibbo“, „Nero d’Avola“, „Frappato“, „Nerello Mascalese“ ja „Pinot nero“, mida kasutatakse kas segatuna või ühest viinamarjasordist tehtava veini valmistamiseks, et suurendada selle toodangu väärtust viinamarjasordi märkimisega. Aroom: kasutatud viinamarjasortidele iseloomulik; brut nature, väga kuiv või magus Moscato ja Zibibbo vahuveini puhul. Minimaalne üldalkoholisisaldus on 10,50 mahuprotsenti vahuveinide Moscato ja Zibibbo puhul ja 11,50 mahuprotsenti kõigi muude puhul, välja arvatud klassikalisel meetodil toodetud vahuvein, mille minimaalne üldalkoholisisaldus on 12 mahuprotsenti. Suhkruvaba ekstrakti miinimumsisaldus on 15 g/l.

Kõik analüütilised näitajad, mida ei ole tabelis esitatud, vastavad liikmesriigi ja ELi õigusaktides sätestatud piirnormidele.

Üldised analüütilised omadused Maksimaalne üldalkoholisisaldus (mahuprotsentides) Minimaalne tegelik alkoholisisaldus (mahuprotsentides) Minimaalne üldhappesus 5 grammi liitri kohta, väljendatud viinhappena Maksimaalne lenduvate hapete sisaldus (milliekvivalentides liitri kohta) Maksimaalne vääveldioksiidi üldsisaldus (milligrammides liitri kohta)

Kategooriad: 15. „Kuivatatud viinamarjadest valmistatud vein“, 16. „Üleküpsenud viinamarjadest valmistatud vein“

Nende kategooriate veinidel on kuiv kuni magus maitse ja värvus varieerub õlgkollasest kuldkollaseni, või kui need on valmistatud tumedatest viinamarjadest, siis rubiinpunaseni, mis kaldub laagerdudes granaatpunase poole. Neid iseloomustab püsiv, kuid õrn bukett, eriti selliste aromaatsete viinamarjade nagu „Moscato“ ja „Zibibbo“ kasutamisel, ning hea tasakaal happesuse ja magususe ning puuvilja- või lillenootide vahel, sõltuvalt kasutatud viinamarjasortidest. Viinamarjade saagikoristuse järgne kuivatamine mattidel või vaipadel, kastides või spetsiaalsetes mahutites sobivas keskkonnas ja kuivatamine viinapuudel võimaldavad saavutada suurepärase suhkrute akumuleerumise ja suhkruvaba ekstrakti kontsentratsiooni miinimumsisalduse toodetud valge rosinaveini puhul 28 g/l ning punase rosinaveini puhul 32 g/l. Valge rosinaveini puhul on minimaalne üldalkoholisisaldus 16 mahuprotsenti, millest tegelik sisaldus moodustab 11 %, ja punase rosinaveini puhul on minimaalne üldalkoholisisaldus 17 mahuprotsenti, millest tegelik sisaldus on 12 %.

Kõik analüütilised näitajad, mida ei ole tabelis esitatud, vastavad liikmesriigi ja ELi õigusaktides sätestatud piirnormidele.

Üldised analüütilised omadused Maksimaalne üldalkoholisisaldus (mahuprotsentides) Minimaalne tegelik alkoholisisaldus (mahuprotsentides) Minimaalne üldhappesus 4 grammi liitri kohta, väljendatud viinhappena Maksimaalne lenduvate hapete sisaldus (milliekvivalentides liitri kohta) Maksimaalne vääveldioksiidi üldsisaldus (milligrammides liitri kohta)

5. Veinivalmistustavad

a. Peamised veinivalmistustavad

PUUDUVAD

b. Maksimaalne saagikus

„Sicilia Bianco“, sealhulgas riserva; „Sicilia“ koos märkega valge viinamarjasordi kasutamise kohta, sealhulgas riserva

13 000 kilogrammi viinamarju hektari kohta

„Sicilia“ valge vahuvein, sealhulgas märkega valge viinamarjasordi kasutamise kohta

13 000 kilogrammi viinamarju hektari kohta

„Sicilia Grillo“, sealhulgas vahuvein ja riserva, ja „Sicilia Nero d’Avola“, sealhulgas vahuvein, roosa vein ja riserva

14 000 kilogrammi viinamarju hektari kohta

Valge vein „Sicilia“superiore, sealhulgas märkega valge viinamarjasordi kasutamise kohta

10 000 kilogrammi viinamarju hektari kohta

Vahuvein „Sicilia“ märkega viinamarjasortide „Frappato“, „Nerello Mascalese“, „Pinot nero“ kasutamise kohta

13 000 kilogrammi viinamarju hektari kohta

Punane, roosa ja margivein „Sicilia“, sealhulgas märkega tumeda viinamarjasordi kasutamise kohta

12 000 kilogrammi viinamarju hektari kohta

Valge ja punane vein „Sicilia“ koos märkega passito või vendemmia tardiva, sealhulgas märkega valgete või tumedate viinamarjasortide kohta

8 000 kilogrammi viinamarju hektari kohta

6. Määratletud geograafiline piirkond

Kogu Sitsiilia piirkonna haldusterritoorium.

7. Peamised veiniviinamarjasordid

„Pinot grigio – pinot“

„Vermentino“ (V)

„Zibibbo“ (V)

„Alicante“ (T)

„Frappato“ (T)

„Müller Thurgau“ (V)

„Nerello cappuccio“ (T)

„Perricone“ (T)

„Sangiovese“ (T)

„Sauvignon“ (V)

„Syrah“ (T)

„Viogner“ (V)

„Cabernet franc“ (T) – „Cabernet“

„Cabernet sauvignon“ (T) – „Cabernet“

„Calabrese“(T) – „Nero d’Avola“ (T)

„Carignano“ (T)

„Carricante“ (V)

„Ansonica“ (V) – „Inzolia“

„Petit verdot“ (T)

„Pinot nero“ (T) – „Pinot“

„Merlot“ (T)

„Mondeuse“ (T)

„Moscato bianco“ (V) – „Moscato“

„Nerello mascalese“ (T)

„Nocera“ (T)

„Grecanico dorato“ (V) – „Grecanico“

„Grillo“ (V)

„Catarratto bianco comune“ (V) – „Catarratto“

„Catarratto bianco lucido“ (V) – „Catarratto“

„Chardonnay“ (V)

„Damaschino“ (V)

„Fiano“ (V)

8. Seos(ed)

Seos geograafilise piirkonnaga

Kindlaksmääratud geograafiline piirkond hõlmab kogu Sitsiilia piirkonna haldusterritooriumi.

Sitsiilia on üks vanimaid veinipiirkondi maailmas. Sellest annavad tunnistust arheoloogilised leiud ning paljud kreeka ja ladina kirjandusteosed, milles nimetatakse tuntud Sitsiilia veine. Foiniiklaste ajal (9.–4. sajand eKr) toimunud õli- ja veinikaubandust kinnitab transpordiks kasutatud amforate ja muude keraamiliste esemete olemasolu. Viinapuud saavutasid oma hiilgeaja haripunkti kreeklaste poolse koloniseerimise ajal (8.–3. sajand eKr); kreeklased tutvustasid mitut viinamarjasorti, näiteks „Grecanico“, mis on säilinud tänapäevani. Lisaks on tõendatud Sitsiilia veini olemasolu Gallias Rooma valitsusajal (3. sajand eKr kuni 5. sajand pKr) ja eriti Julius Caesari ajal.

Moslemite ülemvõimu ajal (827–1061) kasvatati lauaviinamarju vaatamata koraanis väljendatud alkoholitarbimise keelule ning just tol ajal tutvustati Pantellerias viinamarjasorti „Zebib“ (tänapäeval „Zibibbo“ või „Moscato di Alessandria“), mis võlgneb oma nime Zebibi neemele, mis asub Aafrikas, otse Pantelleria saare vastas.

Kontrollitud päritolunimetuse „Sicilia“ seost kindlaksmääratud geograafilise piirkonnaga tõendavad sellele piirkonnale iseloomulikud mullastiku-, orograafilised ja klimaatilised omadused.

Põhjapiirkond on peamiselt mägine, samas kui kesk- ja lõuna- ning edelaosa on künklikud; kaguvööndit iseloomustab kõrgplatoo, Sitsiilia idaosa on aga vulkaaniline. Tasandikud on koondunud peamiselt rannikule.

Viinamarjaistandused paiknevad tavaliselt künklikel aladel, piirkonnad on viinamarjade kasvatamiseks iseäranis kõlblikud, sobiva tuulisusega ja väga valgusrikkad, soodustades taimede viljakust ning võimaldades saada terveid ja kvaliteetseid viinamarju.

Viljelusmeetodid on peamiselt traditsioonilised, levinud väikestel aladel ja varieeruvad vastavalt saare viinamarjakasvatuspiirkondadele, näiteks kasutatakse ’Marsala puhul traditsioonilist puukest (albarello) endiselt Trapani provintsi rannikualadel, või püsivat või taastatavat spaleermeetodit, mis on tavalisem, samas kui teatavates sisemaa viljakamates orgudes on kasutusel enam levinud viljelusmeetodid.

Kontrollitud päritolunimetuse „Sicilia“ tohutu territoorium võimaldab valmistada veine kohalikest või rahvusvahelistest viinamarjasortidest ning pakkuda seega laia valikut tooteid erinevates ette nähtud veinikategooriates.

Kategooria 1. „Vein“

Sellesse kategooriasse kuulub lai valik veiniliike:

punased, roosad ja valged veinid, sh rosinaveinid ja hilisest saagist valmistatud veinid ning riserva-tähistusega veinid. Kasutatavad viinamarjasordid on kas väga kvaliteetsed sordid, näiteks „Inzolia’, „Catarratto“ ja „Grillo“, kusjuures viimane on „Catarratto“ ja „Zibibbo“ ristamise tulemus, või sissetoodud sordid, nagu „Chardonnay“, „Muller Thurgau“ ja „Sauvignon“. Sitsiilia on ka kõige kuulsamate punaste veinide tootmispiirkond, mis on valmistatud kohalikest viinamarjasortidest, sh eelkõige „Nero d’Avola“, „Frappato“ ja „Nerello Mascalese“, ning sissetoodud sortidest, näiteks „Cabernet Sauvignon“, „Merlot“ ja „Syrah“. Selle uue suuna vaieldamatu põhiosa on „Nero d’Avola“, mis koos muude viinamarjasortidega võimaldab iseloomustada Sitsiilia veini originaalsust ja määratleda seda muu hulgas ka värvuse aspektist, andes veinile tema tüüpilise iseloomu, mis tuleneb Vahemere lõhnadest ja maitsetest.

Kõik need veini liigid sisaldavad analüütilisest ja organoleptilisest seisukohast tasakaalustatud füüsikalis-keemilisi omadusi, mis aitavad kaasa maitsenüansside tasakaalule; kõigil seda tüüpi veinidel on meeldivad, harmoonilised, tüüpilised ja elegantsed lõhnaomadused, esineda võivad puuvilja-, lille- ja taimenoodid, mis on iseloomulikud kasutatud viinamarjasortidele.

Valgetel veinidel on erineva intensiivsusega õlgkollane või tumekollane värv, samal ajal kui punased veinid on suurema või väiksema intensiivsusega rubiinpunased, esineda võivad ka violetsemad varjundid, mis veini laagerdudes kalduvad granaatpunase poole. Kõik need veinid on tasakaalustatud, hea struktuuriga ja sobiva alkoholisisaldusega.

Selle territooriumi tuhande aasta pikkune veiniajalugu, mida tõestavad arvukad dokumendid, on üldine ja põhiline tõend inimtegevuse ning kontrollitud päritolunimetusega „Sicilia“ veinide kvaliteedi ja eripärade vahelise tiheda seose kohta. Sellel konkreetsel territooriumil on inimesed sekkunud sajandite jooksul traditsioonilistesse viinamarja- ja veinivalmistamisviisidesse, mida on täiustatud ja parandatud kuni tänapäevani, seda tänu teaduse ja tehnoloogia vaieldamatule arengule, mis on võimaldanud kaitstud päritolunimetusega „Sicilia“ veinidel oma mainet kujundada.

Kategooriad: 4. „Vahuvein“, 5. „Kvaliteetvahuvein“, 6. „Aromaatne kvaliteetvahuvein“

Toodetud vahuveinidele on iseloomulik valge veini puhul erineva intensiivsusega õlgkollane värv ja roosa veini puhul rohkem või vähem intensiivne roosa värv, „Pinot grigio“ puhul võivad esineda ka vasekarva toonid, veinidel on peened mullid, lille- ja puuviljanoodid, värskus tänu pinnase mineraalainerikkusele, Vahemere piirkonna kliima- ja temperatuurimuutustele, ning aromaatsed noodid, eriti kui kasutada selliseid viinamarjasorte nagu „Zibibbo“ ja „Moscato“. Kasutatakse kohalikke või rahvusvahelisi viinamarjasorte ning veine valmistatakse –viinamarjasordi täpsustamise korral – Charmat“ meetodi või muudel juhtudel klassikalise meetodi abil valgete või roosade veinide puhul.

Kategooriad: 15. „Kuivatatud viinamarjadest valmistatud vein“ ja 16. „Üleküpsenud viinamarjadest valmistatud vein“

Vahemere päikeseline kliima, mida iseloomustavad kuumad ja kuivad, kuid tuulised suved ja rohkem või vähem tugevad temperatuurimuutused, võimaldab viinamarjade optimaalset valmimist ja tervist, viinamarju kuivatatakse tavaliselt pärast saagikoristust mattidel või vaipadel, kastides või spetsiaalsetes mahutites sobivas keskkonnas, või hoopis viinapuudel, mis võimaldab suhkrute optimaalset kogunemist ja ekstraktide kontsentreerumist. Veinid on tugeva lõhnaga, eriti kui kasutada „Moscato“ ja „Zibibbo“ viinamarju. Nende maitse varieerub kuivast magusani, ja värvus õlgkollasest kuldkollaseni, vahel koos merevaigutoonidega; veini lõhnabukett on püsiv, kuid õrn. Veini iseloomustab tasakaal happesuse ja magususe vahel ning puuvilja- või lillenoodid sõltuvalt kasutatud viinamarjasortidest.

9. Muud olulised tingimused (pakendamine, märgistamine, muud nõuded)

PUUDUVAD

Link tootespetsifikaadile

https://www.politicheagricole.it/flex/cm/pages/ServeBLOB.php/L/IT/IDPagina/14379

(1) ELT L 9, 11.1.2019, lk 2.