P8_TA(2017)0282

Tsiviilkohtumenetluse ühised miinimumnõuded

Euroopa Parlamendi 4. juuli 2017. aasta resolutsioon soovitustega komisjonile tsiviilkohtumenetluse ühiste miinimumnõuete kohta Euroopa Liidus (2015/2084(INL))

(2018/C 334/05)

Euroopa Parlament,

— võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklit 225,

— võttes arvesse ELi toimimise lepingu artikli 67 lõiget 4 ja artikli 81 lõiget 2,

— võttes arvesse Euroopa Liidu lepingu artikli 19 lõiget 1 ja Euroopa Liidu põhiõiguste harta (edaspidi „harta“) artiklit 47,

— võttes arvesse inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artiklit 6 ja sellega seotud asjakohast kohtupraktikat,

— võttes arvesse töödokumenti Euroopa Liidus tsiviilkohtumenetluse ühiste miinimumstandardite kehtestamise ja selle õigusliku aluse kohta (1),

— võttes arvesse Euroopa Parlamendi uuringuteenistuse Euroopa lisaväärtuse üksuse Euroopa lisaväärtuse hinnangu uuringut „Tsiviilkohtumenetluse ühised miinimumnõuded“ (Common minimum standards of civil procedure) (2),

— võttes arvesse Euroopa Parlamendi uuringuteenistuse liikmete analüüsi „Tsiviilkohtumenetluse euroopastamine – ühiste miinimumnõuete poole?“ (Europeanisation of civil procedure: towards common minimum standards?) (3),

— võttes arvesse sisepoliitika peadirektoraadi analüüsi „Ühtlustatud normid ja miinimumnõuded Euroopa tsiviilkohtumenetlusõiguses“ (Harmonised rules and minimum standards in the European law of civil procedure) (4),

— võttes arvesse Euroopa Õigusinstituudi (ELI) / Rahvusvahelise Eraõiguse Ühtlustamise Instituudi (UNIDROIT) projekti „Riikidevahelistest põhimõtetest Euroopa tsiviilkohtumenetluse normideni“ (From Transnational Principles to European Rules of Civil Procedure),

— võttes arvesse Ameerika Õigusinstituudi (ALI) / UNIDROITi dokumenti „Riikidevahelise tsiviilkohtumenetluse põhimõtted“ (Principles of Transnational Civil Procedure) (5),

— võttes arvesse uuringut liikmesriikide seaduste ja õigusnormide lähendamise kohta seoses tsiviilkohtumenetluse teatavate aspektidega, nn Storme’i aruannet (6),

— võttes arvesse ühtse patendikohtu kodukorra esialgsete sätete kogumit,

— võttes arvesse liidu õigustikku õigusalase koostöö kohta tsiviilasjade valdkonnas,

— võttes arvesse Euroopa Liidu Kohtu praktikat liikmesriikide menetlusautonoomia põhimõtete ning tulemusliku õiguskaitse kohta (7),

— võttes arvesse 2016. aasta ELi õigusemõistmise tulemustabelit,

— võttes arvesse 2016. aasta Euroopa Nõukogu kohtute efektiivsust hindava komisjoni (CEPEJ) uuringut nr 23 „Euroopa kohtusüsteemid: õiguskaitse tõhusus ja kvaliteet“ (European judicial systems: efficiency and quality of justice),

— võttes arvesse 2016. aasta Euroopa õigusalase koolituse võrgustiku dokumenti „Kohtunike koolituse põhimõtted“ (8),

— võttes arvesse oma 2. aprilli 2014. aasta resolutsiooni Stockholmi programmi vahehindamise kohta (9),

— võttes arvesse kodukorra artikleid 46 ja 52,

— võttes arvesse õiguskomisjoni raportit (A8-0210/2017),

Euroopa Liidu Kohtu praktika liikmesriikide menetlusautonoomia ja tõhusa kohtuliku kaitse kohta

A. arvestades, et vastavalt Euroopa Liidu Kohtu väljakujunenud kohtupraktikale menetlusautonoomia põhimõtete kohta, kui puuduvad liidu õigusnormid liidu õigusega seotud vaidluse menetluslike aspektide kohta, vastutavad liikmesriigid pädevate kohtute nimetamise ja üksikasjaliku korra eest, mida tuleb järgida kohtuasjade puhul, mis algatatakse liidu õigusest tulenevate õiguste kaitse tagamiseks;

B. arvestades, et vastavalt samale kohtupraktikale sõltub menetlusnormide riiklik prioriteet kahest järgmisest olulisest tingimusest: siseriiklik menetlusõigus ei või olla liidu õigusega seotud vaidluste suhtes kohaldamisel vähem soodne kui kohaldamisel sarnaste riigisiseste hagide suhtes (võrdväärsuse põhimõte) ning see ei tohiks olla sõnastatud viisil, mis muudab liidu õiguste ja kohustuste jõustamise praktikas võimatuks või ülemäära keeruliseks (tõhususe põhimõte);

C. arvestades, et menetlusnorme ühtlustavate liidu sätete puudumisel ei laiene liikmesriikide ülimuslikkus tagada liidu õigusega antud õiguste jõustamiseks menetlusnormid uute õiguskaitsevahendite kasutuselevõtule riigi õiguskorras, et tagada liidu õiguse kohaldatavus; (10)

D. arvestades, et Euroopa Liidu Kohtu väljakujunenud kohtupraktika hõlbustab koostööd kohtutega liikmesriikide tasandil ja parandab samas kodanike ja liikmesriikide kohtute arusaamist liidu õigusest;

Harta

E. arvestades, et õigus tõhusale õiguskaitsevahendile ja õiglasele kohtulikule arutamisele, nagu see on ette nähtud harta artiklis 47 ning Euroopa inimõiguste ja põhivabaduse kaitse konventsiooni artiklis 6, on demokraatia ja õigusriigi põhimõtte järgimise üks põhitagatisi ning on lahutamatult seotud tsiviilkohtumenetlusega tervikuna;

F. arvestades, et vaatamata asjaolule, et harta artikkel 47 on siduv ning Euroopa inimõiguste ja põhivabaduse kaitse konventsiooni artikkel 6 kujutab endast liidu õiguse üldpõhimõtet, ei ole õiglase kohtuliku arutamise õiguse kaitse tase tsiviilkohtumenetluses ning eelkõige tasakaal hageja õiguskaitse kättesaadavuse õiguse ja kostja õiguse kaitsele vahel liiduüleselt ühtlustatud;

G. arvestades, et õigust õiglasele kohtulikule arutamisele põhiõigusena on siiski täiendatud mitme menetlusõigust käsitleva liidu teisese õiguse aktiga, sh väiksemaid kohtuvaidlusi käsitlev määrus (11), õigusabidirektiiv (12), kollektiivse hüvitamise soovitus (13), tarbijate ettekirjutuste direktiiv (14) ning konkurentsiõiguse rikkumise korral kahju hüvitamise direktiiv (15);

Liidu õigustik tsiviilasjades tehtava koostöö vallas

H. arvestades, et liidu kodanikud, eriti need, kes liiguvad üle piiride, puutuvad praegu palju suurema tõenäosusega kokku teise liikmesriigi tsiviilkohtumenetluse süsteemidega;

I. arvestades, et tsiviilkohtumenetluse miinimumstandardid liidu tasandil võivad aidata kaasa siseriiklike menetluste ajakohastamisele, võrdsete võimaluste tagamisele ettevõtjate jaoks ja suuremale majanduskasvule, muutes kohtusüsteemid tulemuslikumaks ja tõhusamaks, lihtsustades samas kodanike juurdepääsu õiguskaitsele liidus ja aidates kaitsta liidu põhivabadusi;

J. arvestades, et üha enam käsitleb liidu seadusandja tsiviilkohtumenetluse küsimusi mitte üksnes horisontaalselt, nt vabatahtlike õigusaktide puhul (16), vaid samuti valdkondlikult, erinevate poliitikavaldkondade raames, nagu intellektuaalomand (17), tarbijakaitse (18) või hiljuti lisandus ka konkurentsiõigus (19);

K. arvestades, et menetlusnormide ühtlustamise killustatust liidu tasandil on korduvalt kritiseeritud ning valdkondliku liidu tsiviilkohtumenetluse õiguse esilekerkimine on proovikiviks nii liikmesriikide tsiviilkohtumenetluse süsteemide kui ka erinevate liidu õigusaktide ühtsusele;

L. arvestades, et kavandatava direktiivi eesmärk on võtta kasutusele tsiviilkohtumenetlusliku õigusemõistmise raamistik, süstematiseerides liidu praeguste tsiviilkohtumenetluse norme ning laiendades nende kohaldamisala kõigile küsimustele, mis kuuluvad liidu õiguse kohaldamisalasse;

M. arvestades, et kavandatava direktiivi eesmärk on aidata saavutada kooskõlastatum, sidusam ja süstemaatilisem lähenemisviis tsiviilõigussüsteemidele, mis ei piirdu ühe konkreetse riigi piiride, huvide ja ressurssidega;

Ettepaneku õiguslik alus

N. arvestades, et Euroopa Liidu lepingu artikli 4 lõike 1 ja artikli 5 lõike 1 (pädevuse andmise põhimõte) kohaselt võib liit võtta kõnesolevas valdkonnas vastu õigusakte ainult juhul, kui tal on selleks selge pädevus ning järgitakse subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse põhimõtteid;

O. arvestades, et kehtivate aluslepingute raames nähakse tsiviilkohtumenetluse ühtlustamise õiguslik alus ette Euroopa Liidu toimimise lepingu V jaotises, mis käsitleb vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajanevat ala;

P. arvestades, liidu pädevuse olemasoluks vajalik piiriülesuse nõue jäi kehtima ka Lissaboni lepinguga, mistõttu on liidu tegevus tsiviilõiguse valdkonnas võimalik ainult siis, kui juhtumis on tegurid (nt elukoht, tegevuskoht jne), mis hõlmavad vähemalt kahte liikmesriiki;

Q. arvestades, et ELi toimimise lepingu artikli 114 üldisi sätteid siseturu rajamist ja selle toimimist käsitlevate liikmesriikide seaduste, määruste ja haldusaktide ühtlustamise kohta on kasutatud ja kasutatakse praegugi õigusliku alusena mitmesuguste sektoripõhiste direktiivide puhul, millega ühtlustatakse tsiviilkohtumenetluse teatavaid aspekte, näiteks intellektuaalomandi õiguste jõustamise direktiiv (IPRED) ja hiljuti vastu võetud direktiiv konkurentsireeglite rikkumisest tekkinud kahju hüvitamise kohta;

R. arvestades, et ELi toimimise lepingu artikli 67 lõike 4 kohaselt peaks liit hõlbustama õiguskaitse kättesaadavust eelkõige tsiviilasjades tehtud kohtuotsuste ja kohtuväliste otsuste vastastikuse tunnustamise põhimõtte kaudu, nagu on näidatud ELi toimimise lepingu artiklis 81;

Vastastikune usaldus Euroopa õigusruumis

S. arvestades, et kohtuotsuste vaba liikumine on seotud vajadusega luua eri liikmesriikide õigusasutuste vahel piisav vastastikune usaldus, eelkõige seoses menetlusõiguste kaitse tasemega;

T. arvestades, et vastastikuse usalduse all mõistetakse selles kontekstis, et liikmesriikidel on usaldus üksteise õigus- ja kohtusüsteemide vastu ja sellest tulenevalt nad ei tohi läbi vaadata teiste riikide ja nende kohtute kohtuasju;

U. arvestades, et vastastikuse usalduse põhimõte loob suurema õiguskindluse, tagades liidu kodanikele ja ettevõtjatele piisava stabiilsuse ja prognoositavuse;

V. arvestades, et kohtuotsuste vastastikuse tunnustamise põhimõte koos õigusaktide ühtlustamisega lihtsustab ametiasutuste koostööd ja üksikisiku õiguste õiguskaitset;

W. arvestades, et liidu ühiste miinimumnõuete süsteem põhimõtete ja õigusnormide kujul oleks esimene samm riigisiseste tsiviilkohtumenetlust käsitlevate õigusnormide lähendamiseks nii, et protsessi poolte põhiõigused oleksid võrdselt tagatud ja see teeniks liikmesriikide õigussüsteemide täieliku vastastikuse usalduse huve;

X. arvestades, et tsiviilkohtumenetluse tulemuslikkuse ja tõhususe jaoks menetluslike tagatiste olemasolu ja järgimine ning vaidluspoolte võrdne kohtlemine on vastastikuse usalduse tagamiseks soovitav ja tegelikult ka vajalik;

Y. arvestades, et sellise ühiste miinimumnõuete süsteemi jõustamine kehtestaks samuti tsiviilkohtumenetluste kvaliteedi üleliidulise miinimumtaseme, andes seega panuse mitte üksnes kohtute vahelise vastastikuse usalduse suurendamisse, vaid ka siseturu sujuvamasse toimimisse, kuna ollakse seisukohal, et liikmesriikide vahelised menetluslikud erinevused võivad muu hulgas tekitada häireid kaubanduses ja takistada ettevõtetel ning tarbijatel oma siseturu õigusi kasutada;

Muud kaalutlused

Z. arvestades, et menetluskordade ühtlustamine liidus on vajalik; arvestades, et kavandatava direktiivi eesmärk on astuda esimene samm täiendava ühtlustamise ja liikmesriikide tsiviilkohtusüsteemide lähendamise protsessis ning pikemas perspektiivis liidu tsiviilmenetlusseadustiku loomise protsessis;

AA. arvestades, et kavandatav direktiiv ei mõjuta liikmesriikide kohtukorraldust ega tsiviilkohtumenetluse toimumisviisi peamisi tunnuseid, vaid aitab kujundada tõhusamaid siseriiklikke menetlusnorme;

AB. arvestades, et seetõttu on äärmiselt oluline võtta vastu ja nõuetekohaselt rakendada õigusaktid, millega nähakse ette liidu tsiviilkohtumenetluse ühiste miinimumnõuete vastuvõtmine;

Euroopa Liidu Kohtu praktika liikmesriikide menetlusautonoomia ja tõhusa kohtuliku kaitse kohta

1. võtab teadmiseks Euroopa Liidu Kohtu otsustava rolli liidu tsiviilkohtumenetluse aluse rajamisel, sest ta on kujundanud arusaama sellest, mida tähendab tsiviilkohtumenetlus liidu õigussüsteemile;

2. rõhutab siiski, et kuigi mõned tsiviilkohtumenetluse standardid, mida aktsepteeritakse tänapäeval liidu menetluskorra osana, on leidnud kinnitust Euroopa Liidu Kohtu praktikas, tuleks Euroopa Liidu Kohtu panust lõpuks vaadelda pigem standardite tõlgendamisena kui standardite kehtestamisena;

3. rõhutab seetõttu, et Euroopa Liidu Kohtu rikkalik kogemus parandusmeetmete ja menetlusnormide läbivaatamisel ning samuti Euroopa Liidu Kohtu kompromissid ja konkureerivad väärtused, mida Euroopa Liidu Kohus järgib, on väga õpetlikud ning neid tuleks arvestada tsiviilkohtumenetluse ühiseid standardeid sisaldava seadusandliku horisontaalse koondõigusakti kasutuselevõtul;

Harta

4. rõhutab, et seoses õiglase kohtuliku arutamise ja õiguskaitse kättesaadavusega tuleb säilitada ning edasi arendada õigusalast koostööd soodustavaid ja teabevahetust tõhustavaid koostöövõrgustikke ja andmebaase;

5. avaldab seepärast suurt poolehoidu e-õiguskeskkonna arengule ning eelkõige Euroopa õigusalase koostöö võrgustiku ja Euroopa e-õiguskeskkonna portaali loomisele, millest saab liidu õiguse valdkonnas ühtne kontaktpunkt;

Liidu õigustik tsiviilasjades tehtava koostöö vallas

6. palub komisjonil samuti hinnata, kas tuleks teha ettepanek võtta täiendavaid meetmeid liidu õigusest tulenevate õiguste eraldi jõustamise horisontaalse lähenemisviisi konsolideerimiseks ja tugevdamiseks ning kas käesolevaga kavandatud tsiviilkohtumenetluse ühiseid miinimumnõudeid võib näha sellist horisontaalset paradigmat edendavana ja tagavana;

7. kordab, et tsiviilasjade valdkonnas kehtivate õigusalase koostöö kohaste liidu õigusaktide kohaldamist ja toimimist käsitlevate statistiliste andmete süstemaatiline kogumine on äärmiselt oluline;

8. kutsub sellega seoses komisjoni üles hindama, kas liikmesriikide poolt võetavad täiendavad rakendusmeetmed võiksid aidata kaasa eraldiseisvate liidu menetluste tõhusale kohaldamisele ning leiab, et sel eesmärgil tuleks luua komisjoni poolt läbiviidav jõuline ja süstemaatiline järelevalvemenetlus;

Ettepaneku õiguslik alus

9. märgib, et ELi toimimise lepingu artiklit 114 (siseturu ühtlustamine) on kasutatud mitme menetlusliku toimega liidu õigusakti vastuvõtmiseks; artikli 114 üldisi sätteid siseturu rajamist ja selle toimimist käsitlevate liikmesriikide seaduste, määruste ja haldusaktide ühtlustamise kohta on kasutatud ja kasutatakse praegugi õigusliku alusena mitmesuguste sektoripõhiste direktiivide puhul, millega ühtlustatakse tsiviilkohtumenetluse teatavaid aspekte, näiteks intellektuaalomandi õiguste jõustamise direktiiv (IPR);

10. märgib siiski, et ELi toimimise lepingu artiklis 81 on sätestatud meetmete vastuvõtmine õigusalase koostöö piiriülese toimega tsiviilasjades, sh meetmed liikmesriikide seaduste ja õigusnormide lähendamiseks, eriti kui see on vajalik siseturu nõuetekohaseks toimimiseks; leiab seetõttu, et ELi toimimise lepingu artikli 81 näol on tegemist sobiva õigusliku alusega kavandatava õigusakti jaoks;

11. leiab, et mõistet „piiriülene toime “ ELi toimimise lepingu artikli 81 lõikes 1, milles käsitletakse õigusalase koostöö kohaste meetmete vastuvõtmist tsiviilkohtu valdkonnas, tuleks tõlgendada laiemas tähenduses, mitte võtta kui mõiste „piiriülene kohtumenetlus “ sünonüümi;

12. toonitab, et mõiste „piiriülese toimega tsiviilasjade valdkond“ praegune tõlgendus on küllaltki kitsas ning selle tulemusel luuakse kaks reeglistikku ning kaks vaidluspoolte kategooriat, millega võivad kaasneda täiendavad probleemid ja tarbetu keerukus; rõhutab, et seetõttu tuleks vastu võtta laiem tõlgendus;

13. rõhutab sellega seoses, et käesolevaga kavandatud tsiviilkohtumenetluse ühiste miinimumnõuetega kaasneks suurem tõhusus, kui liikmesriigid laiendaksid oma kohaldamisala mitte üksnes küsimustele, mis kuuluvad liidu õiguse kohaldamisalasse, vaid üldiselt nii piiriülestele kui ka puhtalt siseriiklikele juhtumitele;

Vastastikune usaldus Euroopa õigusruumis

14. märgib, et liidu peamised tegevused tsiviilasju käsitleva Euroopa õiguskeskkonna valdkonnas on seotud kohtualluvust, menetluses olekut ja kohtuotsuste piiriülest jõustamist käsitlevate õigusaktide kasutuselevõtuga;

15. kordab ja rõhutab, et kohtuotsuste vaba ringlus on suurendanud liikmesriikide kohtunike vastastikust usaldust, suurendades nii õiguskindlust ja tagades piisava stabiilsuse ja prognoositavuse nii liidu kodanike kui ka ettevõtjate jaoks;

16. rõhutab sellega seoses, et vastastikune usaldus on keeruline mõiste ning usalduse saavutamisel on oma roll paljudel faktoritel, nagu näiteks õigusalane haridus, piiriülene õiguskoostöö ning kohtunike vaheline kogemuste ja heade tavade vahetamine;

17. märgib, et vastastikust usaldust on võimalik soodustada muude kui seadusandlike meetoditega, näiteks kohtunike koostöö Euroopa õigusalase koostöö võrgustiku raames või osalemine koolitustel;

18. väljendab seetõttu heameelt Euroopa õigusalase koolituse võrgustiku üheksa õigusalase koolituse põhimõtte üle, mis võeti vastu võrgustiku 2016. aasta üldkogul ning millega tagatakse ühine alus ja raamistik nii Euroopa kohtuasutusele kui ka õigusalase koolituse asutustele;

19. leiab sellegipoolest, et rangelt õiguslikust seisukohast eeldab vastastikune usaldus kõige põhilisemal tasandil, et liikmesriikide kohtud näevad üksteise menetluskordi – nii õigusteooria kui ka kohaldatava õiguse tasandil – õiglaste tsiviilkohtumenetluste tagajana;

20. märgib seetõttu, et süstemaatiliste liidu tsiviilkohtumenetluse ühiste miinimumnõuete väljatöötamisega kõikehõlmava horisontaalse direktiivi vormis kaasneks suurem vastastikune usaldus liikmesriikide kohtute vahel ning tagatakse terves liidus tsiviilasjade puhul menetluslike põhiõiguste tasakaalustamise, millega suurendatakse õiguse, kindluse ja prognoositavuse tunnet kogu liidu territooriumil;

Tsiviilkohtumenetluse ühised miinimumnõuded

21. rõhutab, et tõhusatel tsiviilkohtumenetluse süsteemidel on õigusriigi ja liidu põhiväärtuste säilitamisel oluline roll. Need on samuti jätkusuutlike investeeringute ning ettevõtja- ja tarbijasõbraliku keskkonna eeltingimuseks;

22. on seisukohal, et selguse puudumine aegumistähtaegades võib takistada õiguskaitse kättesaadavust kodanike, tarbijate ja äriühingute jaoks, kellel on kohtuvaidlusi piiriülese toimega asjades. Palub seepärast komisjonil ja liikmesriikidel hinnata, kas on võimalik ja soovitav ühtlustada selliseid aegumistähtaegu tsiviilkohtumenetluse puhul;

23. leiab, et on selge vajadus õigusaktide järele, milles sätestatakse tsiviilkohtumenetluses kohaldatavate menetluslike nõuete kogum, ning palub komisjonil jätkata Euroopa Ülemkogu poolt vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala valdkonnas vastu võetud Stockholmi programmi rakendamise tegevuskava elluviimist;

24. kutsub seetõttu ELi toimimise lepingu artikli 225 kohaselt komisjoni üles esitama 30. juuniks 2018 ELi toimimise lepingu artikli 81 lõike 2 alusel ettepaneku võtta vastu õigusakt tsiviilkohtumenetluse ühiste miinimumnõuete kohta, järgides käesoleva resolutsiooni ettepaneku lisas esitatud soovitusi;

25. kinnitab, et käesolevale resolutsioonile lisatud soovitused järgivad põhiõigusi ning subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse põhimõtteid;

26. on seisukohal, et taotletaval ettepanekul ei ole finantsmõju, kuna tsiviilkohtumenetluse miinimumnõuete kehtestamisega kaasneb mastaabisääst seoses väiksemate kuludega vaidluspooltele ja nende esindajatele, kes ei pea end kurssi viima teise riigi tsiviilkohtumenetluse korraga;

o

o o

27. teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev resolutsioon ning lisas toodud soovitused komisjonile ja nõukogule ning liikmesriikide valitsustele ja parlamentidele.

(1) PE 572.853, 2015. aasta detsember.

(2) PE 581.385, 2016. aasta juuni.

(3) PE 559.499, 2015. aasta juuni.

(4) PE 556.971, 2016. aasta juuni.

(5) Väljaanne Uniform Law Review, 2004(4).

(6) M. Storme, „Study on the approximation of the laws and rules of the Member States concerning certain aspects of the procedure for civil litigation“(lõpparuanne, Dordrecht, 1994).

(7) Vt muu hulgas: 16. detsembri 1976. aasta kohtuotsus, Comet BV vs. Produktschap voor Siergewassen, (kohtuasi 45/76, ECLI:EU:C:1976:191) ja 15. mai 1986. aasta kohtuotsus, Marguerite Johnston vs. Chief Constable of the Royal Ulster Constabulary, (kohtuasi 222/84, ECLI:EU:C:1986:206).

(8) Kättesaadav internetis aadressil http://www.ejtn.eu/PageFiles/15756/Judicial%20Training%20Principles_ET.pdf

(9) Vastuvõetud tekstid, P7_TA(2014)0276.

(10) Vt muu hulgas: 13. märtsi 2007. aasta kohtuotsus, Unibet (London) Ltd and Unibet (International) Ltd vs. Justitiekanslern, (C-432/05, ECLI:EU:C:2007:163).

(11) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. juuli 2007. aasta määrus (EÜ) nr 861/2007, millega luuakse Euroopa väiksemate kohtuvaidluste menetlus (ELT L 199, 31.7.2007, lk 1).

(12) Nõukogu 27. jaanuari 2003. aasta direktiiv 2003/8/EÜ, millega parandatakse õiguskaitse kättesaadavust piiriüleste vaidluste korral, kehtestades sellistes vaidlustes antava tasuta õigusabi kohta ühised miinimumeeskirjad (EÜT L 26, 31.1.2003, lk 41).

(13) Komisjoni 11. juuni 2013. aasta soovitus ühiste põhimõtete kohta, mida kohaldatakse liikmesriikide keelava iseloomuga ja kahju hüvitamisele suunatud kollektiivsete õiguskaitsevahendite suhtes ELi õigusest tulenevate õiguste rikkumise puhul (ELT L 201, 26.7.2013, lk 60).

(14) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2009. aasta direktiiv 2009/22/EÜ tarbijate huve kaitsvate ettekirjutuste kohta (ELT L 110, 1.5.2009, lk 30).

(15) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. novembri 2014. aasta direktiiv 2014/104/EL teatavate eeskirjade kohta, millega reguleeritakse liikmesriikide õiguse kohaseid kahju hüvitamise hagisid liikmesriikide ja Euroopa Liidu konkurentsiõiguse rikkumise korral (ELT L 349, 5.12.2014, lk 1).

(16) Vt näiteks Euroopa väiksemate nõuete menetluse määrust (vt põhjenduse G teine joonealune märkus) ning pangakontode Euroopa arestimismäärust (Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. mai 2014. aasta määrus (EL) nr 655/2014, millega luuakse pangakontode Euroopa arestimismääruse menetlus, et hõlbustada võlgade piiriülest sissenõudmist tsiviil- ja kaubandusasjades (ELT L 189, 27.6.2014, lk 59)).

(17) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiiv 2004/48/EÜ intellektuaalomandi õiguste jõustamise kohta (ELT L 157, 30.4.2004, lk 45).

(18) Vt põhjenduse G neljas joonealune märkus.

(19) Vt põhjenduse G viies joonealune märkus.