SISUKORD

1. Sissejuhatus 3

2. Taust 3

2.1. Tegelemine üleilmse majandussurutise pikalevenivate tagajärgedega 3

2.2. Uute eeskirjade kehtestamine makromajandusliku finantsabi andmiseks 4

2.2.1. Makromajandusliku finantsabi raammäärus 4

2.2.2. Laenude ja toetuste kasutamise kriteeriumid makromajandusliku finantsabi andmisel 5

3. 2010. aastal antud makromajanduslik finantsabi 5

3.1. Ülevaade 5

3.2. 2010. aastal abisaavates riikides rakendatud abikavad 6

3.2.1. Lääne-Balkani riigid 6

3.2.1.1. Bosnia ja Hertsegoviina 6

3.2.1.2. Kosovo[1] 7

3.2.1.3. Serbia 7

3.2.2. Idapoolsed naaberriigid 8

3.2.2.1. Armeenia 8

3.2.2.2. Gruusia 8

3.2.2.3. Moldova Vabariik 9

3.2.2.4. Ukraina 9

3.2.3. Vahemere piirkonna naaberriigid 10

3.2.3.1. Liibanon 10

4. Makromajandusliku finantsabi otstarbeka kasutamise tagamine: tegevushinnangud, riiklike kulutuste ja finantsaruandluse uurimised ning järelhindamised 11

4.1. Tegevushinnangud 11

4.2. Riiklike kulutuste ja finantsaruandluse hindamised 11

4.3. Järelhindamised 12

5. Abitaotlused ning komisjoni tulevased ettepanekud 12

SISSEJUHATUS

Käesolevas aruandes esitatakse üldülevaade kolmandatele riikidele pakutava ELi makromajandusliku finantsabi täitmisest aastal 2010. Selles kirjeldatakse üldist olukorda, mille taustal makromajanduslikku finantsabi on heaks kiidetud ja ellu viidud, käsitletakse muu hulgas kõige viimaseid tehinguid ELi naaberriikides ning esitatakse üldstatistikat viimase kümne aasta jooksul antud makromajandusliku finantsabi kohta.

2010. aasta oli makromajandusliku finantsabi seisukohast üks aktiivsemaid alates kümnendi algusest, mis peegeldab üleilmse majanduskriisi mõju ja aeglast kriisist väljumist ELi naaberriikides. Ühtlasi oli see esimene makromajandusliku finantsabi andmise aasta uues õiguskeskkonnas, mis tekkis Lissaboni lepingu jõustumisel.

Samuti käsitletakse aruandes põgusalt praegu ettevalmistamisel oleva makromajandusliku finantsabi raammääruse ettepaneku peamisi eesmärke. See ettepanek esitatakse parlamendile ja nõukogule prognooside kohaselt veel tänavu. Aruandes selgitatakse ka meetodeid, mille põhjal komisjon otsustab, kas anda konkreetset makromajanduslikku finantsabi laenu või toetusena.

Samuti käsitletakse ühes aruande osas makromajanduslikku finantsabi saavates riikides läbi viidud tegevushinnanguid, riiklike kulutuste ja finantsaruandluse kontrolluuringuid ning järelhindamisi. Vastavalt kontrollikoja soovitusele on komisjon alates 2004. aastast läbi viinud makromajandusliku finantsabiga seonduvate rahavoogude ja menetluste tegevushinnangut kõigis abi saavates riikides. Finantsmääruse kohaselt lasub komisjonil ka kohustus korraldada oma toetuskavade järelhindamist väliste ekspertide poolt. 2010. aastal viis komisjon makromajanduslikku finantsabi saavates riikides nõustajate toel järelmeetmetena läbi kolm tegevushinnangut ning ühe riiklike kulutuste ja finantsaruandluse kontrolluuringu. Kuna 2009. aastal ei jõutud lõpule ühegi makromajandusliku finantsabi tehinguga, ei algatatud 2010. aastal ühtegi järelhindamist.

Lõpuks esitatakse aruandes teavet uute makromajandusliku finantsabi palvete kohta ja komisjoni võimalike uute makromajandusliku finantsabi alaste ettepanekute kohta, mis on praegu ettevalmistamisel.

Käesolev aruanne on koostatud vastavalt nõukogu ning nõukogu ja parlamendi ühistele makromajandusliku finantsabiga seotud otsustele. Selles järgitakse eelnevatel aastatel esitatud aruannete malli. Aruande juurde on lisatud kaks komisjoni talituste töödokumenti, millest ühes (SEK(2011)873 (lõplik)) kirjeldatakse ja analüüsitakse täpsemalt konkreetsete makromajandusliku finantsabi programmide makromajanduslikku konteksti ja elluviimist ning teises (SEK(2011)874 (lõplik)) selgitatakse täpsemalt, milliseid meetodeid komisjon kasutab otsustamisel, kas anda konkreetsel juhul makromajanduslikku finantsabi laenu või toetusena.

Taust

Tegelemine üleilmse majandussurutise pikalevenivate tagajärgedega

2008.–2009. aasta üleilmne majandus- ja finantskriis mõjus Euroopa Liidu naaberriikide tärkavale turumajandusele rängalt, mis tõi kaasa sellele piirkonnale pakutava rahvusvahelise doonorabi järsu suurenemise, eriti Rahvusvaheliselt Valuutafondilt. Sellega kaasnes ka ELile laekuvate finantstoetuse , sealhulgas makromajandusliku finantsabi taotluste laine. Mitmed neist palvetest said positiivse vastuse ning käivitati toetuskavasid aitamaks riikidel tegeleda üleilmse kriisi negatiivsete kaasnähtudega. 2009. aasta lõpus võttis Euroopa Liidu Nõukogu vastu otsuse niisuguse toetuse andmise kohta Bosniale ja Hertsegoviinale, Serbiale, Armeeniale ja Gruusiale. 2009. aastal esitatud taotluste põhjal otsustasid ELi seadusandjad 2010. aastal – sedapuhku nõukogu ja parlament ühiselt – anda makromajanduslikku finantsabi veel Ukrainale ja Moldova Vabariigile.

Aastal 2010 hakkas üleilmne majandus- ja finantskriis taanduma. Arenenud majandused, sealhulgas Euroopa Liidu riikide majandused, hakkasid taas kasvama, millega kaasnes suurem nõudlus ELi liikmesriikide kaubanduspartnerite, sealhulgas ELi naaberriikide eksportkaupade järele. Seega taastus majanduskasv ka Lääne-Balkani ja ELi idapoolsetes naaberriikides, ja tihtipeale muljetavaldaval viisil. Vaatamata sellele, et majandus on hakanud taastuma, pole aga üleilmse kriisi mõjud ja sellega kaasnenud löögid piirkonna majandustele, sealhulgas nõrk välisfinantsseisund paljudes riikides, kusagile kadunud. Seega vajavad paljudki Ida-Euroopa ja Lääne-Balkani riigid jätkuvalt rahastajate toetust.

2009. ja 2010. aastal ilmutasid ELi Vahemere piirkonna naaberriigid paremat suutlikkust kriisi tagajärgedega toime tulla kui Lääne-Balkani ja Euroopa naabruspoliitika idapoolsed partnerid. Jätkuvate poliitiliste rahutuste tõttu Vahemere lõunakaldal võib see aga 2011. aastal muutuda.

Uute eeskirjade kehtestamine makromajandusliku finantsabi andmiseks

Makromajandusliku finantsabi raammäärus

Juba aastal 2003 juhtis Euroopa Parlament tähelepanu makromajandusliku finantsabi andmise menetluse aeglusele: otsuse makromajandusliku finantsabi andmise kohta pidi vastu võtma nõukogu pärast konsulteerimist parlamendiga igal konkreetsel juhul eraldi – mis on makromajandusliku finantsabi üks peamisi puudusi. Samuti rõhutas parlament, et makromajanduslik finantsabi tervikuna peab tuginema läbipaistvale õiguslikule alusele. Alates Lissaboni lepingu jõustumisest võtavad parlament ja nõukogu seadusandlikud otsused makromajandusliku finantsabi andmise kohta vastu tavapärase seadusandliku menetluse kohaselt (kaasotsustamine). See võib otsuste vastuvõtmise protsessi veelgi pikendada. Seega on Lissaboni leping teinud vajaduse muuta makromajandusliku finantsabi otsuste vastuvõtmise menetlus sujuvamaks veelgi pakilisemaks. Nagu üleilmne finantskriis näitas, on makromajanduslike ja rahanduslike hädaolukordade efektiivseks lahendamiseks tarvis ka kriisidele reageerimise menetlust, mida saaks rakendada kiiresti ja tõhusalt.

Sellega seoses lisati komisjoni tööprogrammi seadusandliku ettepaneku ettevalmistamine makromajandusliku finantsabi raammääruse vastuvõtmiseks. Oodatavalt esitatakse see ettepanek parlamendile ja nõukogule juba üsna pea.

Vastavalt kavandatavale raammäärusele saab otsuste vastuvõtmise menetlus makromajandusliku finantsabi otsuste korral olema sarnane muude välisfinantseerimisvahendite paigutamise otsustega, mille puhul komisjon on pädev eeltingimustele vastavatele kolmandatele riikidele makromajandusliku finantsabi andmise otsuseid vastu võtma liikmesriikide esindajatest koosneva komisjoni järelevalvel. Selline lähenemine peaks muutma makromajandusliku finantsabi andmise otsuste vastuvõtmise sujuvamaks, nii et abisaavatel riikidel oleks võimalik paremini kavandada nõutavaid eelarve kohandamise meetmeid ja välist finantsabi.

Ettevalmistatav määrus ühendab ühte ametlikku õigusakti makromajanduslikku finantsabi reguleerivad eeskirjad, mis on senini olnud sätestatud nõukogu otsustes (nn Genvali kriteeriumid). Komisjoni raammääruse ettepanek põhimõtteliselt kinnitab neid kriteeriume, ehkki samal ajal uuendades ja täpsustades mõnesid neist.

Laenude ja toetuste kasutamise kriteeriumid makromajandusliku finantsabi andmisel

Teine aspekt komisjoni metodoloogilises töös aastal 2010 seoses makromajandusliku finantsabi programmiga oli asjakohase abivormi üldiste kriteeriumide ülevaatamine: kas konkreetsel makromajandusliku finantsabi andmise juhul tuleks anda kesk- või pikaajalist laenu või toetust või mõlemat neist kombineeritult. Komisjon viimistles ja täpsustas oma metodoloogilist lähenemist, tuginedes aastate jooksul kujunenud praktikale. Lähtuvalt eeldusest, et makromajanduslikku finantsabi tuleks vaikimisi anda laenuna, esitatakse komisjoni kriteeriumides juhised, milliste riikide puhul võib kaaluda makromajandusliku finantsabi andmist toetusena. Kriteeriumid tuginevad objektiivsetele näitajatele, mis iseloomustavad abisaaja-riigi arengu taset ja pikaajalist laenude tasumise suutlikkust, mis on kooskõlas rahvusvaheliste finantseerimisasutuste rakendatava praktikaga.

2010. aastal antud makromajanduslik finantsabi

Ülevaade

Aastal 2010 viis komisjon lõpule kolm makromajandusliku finantsabi tehingut: kaks tehingut, mille kohta oli otsus vastu võetud juba aastatel 2006 ja 2007 – vastavalt Kosovole ja Liibanonile –, ning Gruusiale antud toetus, mis oli üks neist neljast, mille nõukogu kiitis heaks 30. novembril 2009. Kosovo ja Liibanoni tehingud teostati üksnes osaliselt : teist osamakset kummalegi riigile ei tehtud. Gruusiale anti makromajandusliku finantsabi täies mahus ning komisjon valmistas ette järelprogrammi. Kolme ülejäänud novembris 2009 otsustatud toetuse puhul, vastavalt Bosnia ja Hertsegoviinale, Serbiale ja Armeeniale, ei ole 2010. aastal ja 2011. aasta alguses ühtegi väljamakset tehtud, mis peegeldab viivitusi abikavade majanduslike tingimuste üle kukkuleppimises ning vajalike haldus- ja õiguslike menetluste teostamises abisaavates riikides.

Samuti võtsid kaasseadusandjad 2010. aastal vastu kaks esimest makromajanduslikku finantsabi käsitlevat seadusandlikku otsust vastavalt Lissaboni lepingule: Ukrainale (500 miljonit eurot laenuna) ja Moldova Vabariigile (90 miljonit eurot toetusena). Moldova Vabariigile tehti esimene osamakse juba aastal 2010. Uus laen Ukrainale saab aga olema kõigi aegade suurim makromajanduslik finantsabi, kui see täies mahus välja makstakse[2].

Arvestades kahe 2010. aasta vastu võetud makromajandusliku finantsabi otsuse summat, oli see aasta makromajandusliku finantsabi kohustuste võtmise seisukohast tippaasta (vt tabel 1 ning joonised 1a ja 1b). Viimase majanduskriisi algusest saadik heaks kiidetud abi alusel välja lubatud vahendite kogusumma ületab juba miljardi euro piiri, mis on rohkem kui kõigi aastatel 2001–2008 vastu võetud makromajandusliku finantsabi tehingute alusel väljamakstavad summad kokku. Samuti ületas neil kahel aastal heaks kiidetud makromajandusliku finantsabi laenude kogusumma kaugelt tagastamatu makromajandusliku finantsabi kogusumma. Lõpuks viisid need kaks uut tehingut ka makromajandusliku finantsabi geograafilise jaotuse uuesti tasakaalu, soosides Lääne-Balkani naabrite arvelt ELi idanaabreid.

Teine tähtis 2010. aastal toimunud muutus oli väljamaksete taastumine kuni üle 100 miljoni euro tasemeni (vt tabel 2 ning joonised 2a ja 2b). 2010. aastal tehtud makromajandusliku finantsabi väljamaksete summa oli suurim aastas välja makstud summa alates aastast 2003.

2010. aastal abisaavates riikides rakendatud abikavad

Lääne-Balkani riigid

Bosnia ja Hertsegoviina

Juulis 2009 oli Rahvusvaheline Valuutafond sõlminud riigi ametiasutustega reservkrediidi lepingu summas 1,1 miljardit eurot, millega kaasnes asjaomane majandusprogramm, mis oli suunatud üleilmsest kriisist tulenenud välismajanduslike ja eelarveliste tasakaalunihete likvideerimisele. 30. novembril 2009 otsustas EL täiendada seda reservkrediidi lepingut makromajandusliku finantsabiga summas 100 miljonit eurot, mis antakse laenuna (nõukogu otsus 2009/891/EÜ).

Aastal 2010 toimus Bosnia ja Hertsegoviina majanduses mõõdukas taastumine 2009. aastal läbi elatud kriisist. Taastumisele andis hoogu eelkõige eksport, mis viitas suurele kasvule mõnede selle riigi peamiste kaubanduspartnerite majanduses. Ekspordi kasvu tulemusena jooksevkonto puudujääk kahanes ning välisvaluuta reserv kasvas märksa toekamale tasandile, mistõttu Bosnia ja Hertsegoviina vajadus välise finantseerimise järele vähenes kogu 2010. aasta vältel (Rahvusvahelise Valuutafondi hinnangul). Pärast Rahvusvahelise Valuutafondi toetuskava kohase teise ja kolmanda auditi positiivseid järeldusi oktoobris (toetuse saamise eeltingimused olid jätkuvalt täidetud ka aastal 2010), ei muutnud keskpank kolmanda osamakse vahendeid kättesaadavaks, viidates sellele, et riigi välisvaluutareservis on piisavalt rahalisi vahendeid. 2010. aasta alguses saavutas komisjon riigi ametiasutustega läbirääkimiste teel kokkuleppe vastastikuse mõistmise memorandumi ja laenulepingu sõlmimiseks, sätestades abi sõltumise riigi majanduspoliitikast. Ehkki vastastiku mõistmise memorandumi üle kokkuleppe saavutamine võttis keskvalitsuse ja riigi kahe föderaalosa vahel aega, kirjutati vastastikuse mõistmise memorandumile ja laenulepingule 2010. aasta novembris pärast üldvalimisi alla. Laenulepingu ratifitseerimine venis aga 2011. aastasse, kui uued parlamendid olid tööle asunud. Väljamaksed tehakse eeldatavalt 2011. aasta jooksul.

Kosovo[3]

Kosovo majandus jätkas 2010. aastal kasvamist, olles juba 2009. aastal kasvanud 2,9 %. Kasvu hoogustasid peamiselt riiklikud kulutused. Sellise kasvu väljavaated on aga seotud suurenevate ohtudega, kuna eelarve mahu kasv, mis on üldist majanduskasvu hoogustanud, on saavutamas oma piire.

Erakorraline finantsabi Kosovole – 50 miljoni euro suurune eelarvetoetus tagastamatu abina, mis otsustati aastal 2006 (30. novembri 2006. aasta otsus 2006/880/EÜ), pidi algselt aeguma detsembris 2009. Detsembris 2009 otsustas aga komisjon programmi kehtivust pikendada veel ühe aasta võrra kuni 11. detsembrini 2010. Juulis 2010 saavutas Kosovo valitsus Rahvusvahelise Valuutafondiga kokkuleppe majandusprogrammi , ja sellega kaasneva 18-kuulise reservkrediidi lepingu üle. See oli viimane tingimus ELi makromajandusliku finantsabi esimese osamakse tegemiseks. Seega maksis komisjon septembris 2010 välja toetuse esimese, 30 miljoni euro suuruse osa. Kuna novembris saadeti laiali Kosovo parlament, ei saanud Rahvusvaheline Valuutafond esimest reservkrediidi lepingu täitmise auditit läbi viia enne 2010. aasta lõppu. Seepärast ei saanud komisjon hinnata, kas Rahvusvahelise Valuutafondiga sõlmitud lepingu tingimusi jätkuvalt täideti, kuid see oli oluline tingimus teise, 20 miljoni euro suuruse osamakse tegemiseks. Selle abi tähtaeg möödus detsembris 2010 ja seda ei saanud pikendada.

Serbia

Pärast reaalse SKP 3,5 %-list langust aastal 2009, hakkas Serbia majandus 2010. aastal taastuma. 2010. aasta majandustõus (+ 1,8 %) oli suuresti tingitud välisnõudlusest, samas kui siseriiklik tarbimine ja investeeringud olid endiselt pärsitud. Kuna Serbia peamiste kaubanduspartnerite majandus oli järk-järgult taastumas ja dinaari väärtus jätkuvalt langes, sai eksport sisse tõelise hoo. Maist 2009 kuni aprillini 2011 kestnud Rahvusvahelise Valuutafondi 3 miljardi euro suuruse toetuse tingimused olid jätkuvalt täidetud ning kõigi seitsme fondi juhatuse poolt läbi viidud auditi tulemused olid positiivsed. Pidades silmas maksebilansi olukorra parandamist, võttis Serbia keskpank välja ainult poole reservkrediidi lepingu kohaselt saada olevatest vahenditest.

Kui nõukogu oli 2009. aasta lõpus heaks kiitnud kuni 200 miljoni euro suuruse laenu vormis makromajandusliku finantsabi andmise (nõukogu 30. novembri 2009. aasta otsus 2009/892/EÜ), kirjutasid komisjon ja Serbia ametiasutused juulis 2010 alla vastastikuse mõistmise memorandumile, milles sätestatakse abi tingimused. Laenuleping allkirjastati detsembris. Arvestades et Serbia ametiasutused olid Rahvusvahelise Valuutafondi rahaliste vahendite kasutamise plaani vähendanud, teatas komisjon juulis 2010 majandus- ja rahanduskomiteele, et ta kavatseb ELi abi Serbiale kärpida ja maksta välja ainult esimese osamakse (100 miljonit eurot). Komitee kiitis komisjoni kavatsuse heaks. Nüüd, pärast makromajandusliku finantsabi laenulepingu ratifitseerimist märtsis 2011, valmistub komisjon selle osamakse väljamaksmiseks, mis toimub eeldatavalt 2011. aasta suvel.

Idapoolsed naaberriigid

Armeenia

2010. aastal Armeenia majandus mõningal määral taastus 2009. aasta järsust 14,2 %-lisest langusest, ehkki taastumise kiirus jäi tagasihoidlikuks: reaalne SKP kasvas 2,6 %. Samuti jäi taastumine nii jooksevkonto kui välisinvesteeringute osas kasinaks. Seega on vajadus välise finantseerimise järele jätkuvalt suur ning kestliku kasvu taastamiseks on jätkuvalt tarvis rahvusvahelise kogukonna toetust. Seega jätkas Armeenia valitsus rahvusvaheliste rahastajate toetatava majandusliku stabiliseerimise ja reformiprogrammi elluviimist.

Armeenia sõlmis lepingu Rahvusvahelise Valuutafondiga märtsis 2009, kui fondi juhatus kiitis heaks 28 kuud vältava reservkrediidi lepingu summas 820 miljonit USA dollarit. Juunis 2010 asendati reservkrediidi leping uue kolmeaastase toetusega laiendatud rahastamisvahendi (EFF) ja soodustustega laiendatud krediidivahendi (ECF) raames. Võttes arvesse reservkrediidi lepingu alusel tehtud väljamakseid, on Armeenial aastatel 2009–2013 võimalik kasutada Rahvusvahelise Valuutafondi rahalisi vahendeid kokku hinnanguliselt ligikaudu 950 miljonit USA dollarit. 30. novembril 2009 võttis ELi nõukogu vastu otsuse makromajandusliku finantsabi andmiseks Armeeniale kuni 100 miljoni euro suuruses summas, sealhulgas 35 miljonit eurot toetusena ja 65 miljonit eurot laenuna (nõukogu otsus 2009/890/EÜ). Selle otsuse elluviimiseks leppisid komisjon ja Armeenia ametiasutused detsembris 2010 kokku vastastikuse mõistmise memorandumi ja seonduvate dokumentide tingimustes (laenu- ja toetusleping), millele kirjutati alla veebruaris 2011. Makromajandusliku finantsabi väljamaksed teostatakse ajakava kohaselt aastal 2011.

Gruusia

2010. aastal viis EL lõplikult ellu nõukogu poolt novembris 2009 Gruusiale heaks kiidetud makromajandusliku finantsabi (nõukogu 30. novembri 2009. aasta otsus 2009/889/EÜ). 46 miljoni euro suurune abi, mis anti toetusena, oli osa komisjoni poolt 2008. aasta oktoobris rahvusvaheliste rahastajate konverentsil antud lubadusest, mille kohaselt pidi EL Gruusiale andma kaks korda võrdse summaga makromajandusliku finantsabi. Nende programmide eesmärgiks oli aidata Gruusial üle saada 2008. aasta vapustustest, kui toimus sõjaline konflikt Venemaaga (ja sellega kaasnes kaubandusblokaad) ning Gruusiat mõjutas ka ülemaailmne finantskriis. Alates 2008. aasta septembrist on Gruusia edukalt ellu viinud Rahvusvahelise Valuutafondiga kokku lepitud majandusprogrammi ning ta on saanud fondi rahalistest vahenditest toetust.

Pärast 2009. aasta makromajandusliku finantsabi esimese osamakse tegemist detsembris 2009 ja jaanuaris 2010, maksti teine, 23 miljoni euro suurune osa välja augustis 2010. Selle osamakse tegemine osutus võimalikuks tänu struktuurse reformipoliitika edukale elluviimisele Gruusia ametiasutuste poolt, eelkõige riigi rahanduse juhtimise valdkonnas, mille suhtes oli 2009. aastal kokku lepitud, et see on abi väljamaksmise tingimuseks.

Samal ajal hakkas komisjon ette valmistama teist makromajandusliku finantsabi tehingut. Selle teise 2008. aastal lubatud makromajandusliku finantsabi tingimuseks oli jätkuv vajadus välise rahastamise järele, mis ületab Rahvusvahelise Valuutafondi lepingu alusel kaetud vajadused. Tuginedes Gruusia rahaliste vajaduste põhjalikule hindamisele ja lähtuvalt eelmise makromajandusliku finantsabi programmi edukast lõpuleviimisest kinnitas komisjon 2011. aasta jaanuaris ettepaneku aktiveerida 2008. aastal lubatud makromajandusliku finantsabi teine osa. Komisjoni ettepanek näeb ette toetuse (poole summa ulatuses abi kogusummast) ja laenu kombineerimist. Uue toetusega toetatakse olulisemate struktuurireformide jätkumist, sealhulgas riigi rahanduse juhtimises. Euroopa Parlamendi ja nõukogu sellekohast ühisotsust on oodata 2011. aasta suvel.

Moldova Vabariik

Komisjon alustas Moldova Vabariigile makromajandusliku finantsabi andmise ettevalmistamist juba aastal 2009, mil uus reformimeelne koalitsioon moodustas valitsuse ja töötas välja uue ambitsioonika reformikava. See töö, mida tehti tihedas koostöös rahvusvaheliste finantseerimisasutustega, jätkus 2010. aasta alguses – pärast seda, kui Rahvusvahelise Valuutafondi juhatus oli 2010. aasta jaanuaris heaks kiitnud kolmeaastase toetuse laiendatud krediidivahendi (ECF) ja laiendatud rahastamisvahendi (EFF) programmi raames, ning selle tulemusena esitati Euroopa Parlamendile ja nõukogule ettepanek võimaldada Moldova Vabariigile makromajanduslikku finantsabi kuni 90 miljonit eurot toetusena, mis kuulub väljamaksmisele kolme osamaksena aastatel 2010 ja 2011. Kaasseadusandjad kiitsid komisjoni ettepaneku lõpuks heaks 20. oktoobril 2010 (otsus 938/2010/EL). Pärast makromajandusliku finantsabi lubava õigusliku otsuse vastuvõtmist viisid komisjon ja Moldova Vabariigi ametiasutused lõpule omavahelised läbirääkimised abi majanduspoliitiliste tingimuste üle. Kokkuleppele jõudmine vastastikuse mõistmise memorandumis võimaldas komisjonil ELi makromajandusliku finantsabi esimese osamakse 40 miljonit eurot teha juba 2010. aasta detsembris.

Pärast kahanemist 2009. aastal hakkas Moldova majandus 2010. aastal taastuma. Samas on Moldova väliskontod endiselt nõrgad, mis tähendab, et rahvusvaheline doonorabi on makromajandusliku stabiilsuse säilitamiseks ja valitsuse reformikava toetamiseks jätkuvalt oluline tegur. ELi makromajanduslik finantsabi on täienduseks muudele rahalistele vahenditele kogusummas ligikaudu 1,4 miljardit USA dollarit, mida pakuvad Rahvusvaheline Valuutafond, Maailmapank, teised mitmepoolsed kreeditorid ja ametlikud kahepoolsed rahastajad ning EL Euroopa Investeerimispanga laenude ja valdkondlike eelarvetoetuste kujul.

Ukraina

Ukraina majandus astus taastumise etappi aastal 2010, kui majandus pöördus tagasi kasvule, siseriiklik inflatsioon alanes, grivna stabiliseerus, ametlikud välisvaluuta reservid täitusid uuesti ning avaliku sektori eelarve puudujääk vähenes. Investorite tagasipöördumine on aga ikkagi jäänud pelglikuks, samal ajal kui jooksevkonto on langenud tagasi puudujääki, mis tekitab mõningaid kahtlusi, kas keskpikas perioodis on majanduse taastumine võimalik, ning pikendab riigi sõltuvust ametlikust välisest finantsabist. Vastukaaluks sellele tagasilangusele võtsid ELi kaasseadusandjad 2010. aasta juulis vastu otsuse anda Ukrainale makromajanduslikku finantsabi 500 miljonit eurot (7. juuli 2010. aasta otsus 388/2010/EL). See oli esimene makromajandusliku finantsabi tehing, mis kiideti heaks pärast Lissaboni lepingu jõustumist uute reeglite järgi (nõukogu ja parlamendi kaasotsustamine). See ELi makromajanduslik finantsabi on täienduseks 10 miljardile arveldusühikule (SDR), mida võimaldab Rahvusvaheline Valuutafond 29. juulil 2010 heaks kiidetud reservkrediidi lepingu raames (mis asendab varasemat, novembris 2008 heaks kiidetud reservkrediidi lepingut).

2010. aastal alustas Euroopa Komisjon Ukraina ametiasutustega läbirääkimisi poliitiliste tingimuste üle, mis seotakse selle kuni 610 miljoni eurose makromajandusliku finantsabi laenupaketiga, milles on kokku liidetud 2010. aasta otsuse ja 2002. aasta otsuse (nõukogu 12. juuli 2002. aasta otsus 2002/639/EÜ) alusel eraldatud tehtud makromajanduslik finantsabi. Edusammud läbirääkimistel nende poliitiliste tingimuste üle (mis peaksid eeldatavalt hõlmama meetmeid riigi rahanduse juhtimise, maksude ja tollilõivude halduse ning energia- ja finantssektori reguleerimise valdkonnas) on aga olnud aeglased, põhjustades tehingu viibimist.

Vahemere piirkonna naaberriigid

Liibanon

Liibanonile antav makromajanduslik finantsabi, mis koosneb 30 miljoni euro suurusest toetusest ja 50 miljoni eurosest laenust, kiideti heaks aastal 2007 (nõukogu 10. detsembri 2007. aasta otsus 2007/860/EÜ). Esimene osamakse, mis moodustas nii toetuse kui ka laenu summast poole, maksti välja detsembris 2008 (toetuse osa) ja juunis 2009 (laenu osa). Teist osamakset ei olnud võimalik teha enne abiprogrammi algset lõppkuupäeva (21. detsember 2009), mis oli tingitud ametiasutuste suutmatusest täita komisjoniga vastastikuse mõistmise memorandumis kokku lepitud tingimusi. Edusammude puudumine struktuurireformide elluviimisel peegeldas poliitilise konsensuse puudumist hapras koalitsioonivalitsuses ja seadusandluse takerdumist suurema osa 2008. ja 2009. aasta vältel, vaatamata 2009. aasta juunis peetud parlamendivalimistele.

2009. aasta lõpus tegi komisjon ettepaneku pikendada vastastikuse mõistmise memorandumi lisandi vastuvõtmisega teise osamakse väljamakstavuse perioodi kuni 21. detsembrini 2010. Paraku jäi see lisand Liibanoni ametiasutuste poolt ratifitseerimata. Samuti tehti 2010. aastal väga nappe edusamme struktuursete reformide elluviimisel, millest mõned olid seatud ELi makromajandusliku finantsabi teise osamakse eeltingimuseks. Seega lõpetati Liibanonile makromajandusliku finantsabi andmine detsembris 2010. Abiprogrammi lõppemine, ilma et seda oleks täies mahus ellu viidud, peegeldab ühest küljest seda, et pärast Rahvusvahelise Valuutafondi pakutud finantstoetust fondi konfliktijärgse hädaabi (EPCA) II programmi raames, mis lõppes juunis 2009, ei ole võetud kohaseid jätkumeetmeid, ja teisest küljest Liibanoni maksebilansi seisundi paranemist. Vaatamata poliitiliselt ebakindlale keskkonnale ilmutas Liibanoni majandus tänu elavale majandustegevusele ja välisfinantsseisundi paranemisele tegelikult väga head suutlikkust üleilmsele finantskriisile vastu seista.

Makromajandusliku finantsabi otstarbeka kasutamise tagamine: tegevushinnangud, riiklike kulutuste ja finantsaruandluse uurimised ning järelhindamised

Tegevushinnangud

Kooskõlas finantsmäärusega ELi eelarvele seatud nõuetega, mille kohaselt tuleb enne, kui abisumma abisaavatele riikidele välja makstakse, teha neis riikides kontroll, viib komisjon väliste nõustajate abiga läbi tegevushinnangu, et olla põhjendatult kindel, et abisaavates riikides on toimivad haldusmenetlused ja raharinglus.

Tegevushinnangutes keskendutakse rahandusministeeriumi ja keskpanga menetlustele ja ülesehitusele ning konkreetsemalt nende arvete haldusele, kuhu ELi vahendid kantakse. Lisaks pööratakse erilist tähelepanu väliste auditeerimisasutuste toimimisele, nende sõltumatusele, tööprogrammidele ja nende teostatava kontrolli tõhususele. Kõige viimaste tegevushinnangutes viidi läbi ka riigihankeid korraldavates asutustes kehtivate menetluste analüüs.

2010. aastal viis komisjon läbi tegevushinnangud Armeenias, Moldova Vabariigis ja Gruusias. Nende peamised järeldused on esitatud komisjoni talituste töödokumendis (SEK(2011)873 (lõplik)).

Riiklike kulutuste ja finantsaruandluse hindamised

Komisjon taotleb vastastikust täiendavust muude hindamisvahenditega rahvusvahelist abi saavates riikides riigi rahanduse juhtimise valdkonnas leiduvate puuduste tuvastamiseks. Selles kontekstis on 2001. aastal käivitatud riiklike kulutuste ja finantsaruandluse (PEFA) programm eriti sobilik raamistik, kuna see kujutab endast mitme rahastaja partnerlust, hõlmates teiste hulgas Euroopa Komisjoni, Maailmapanka ja Rahvusvahelist Valuutafondi.

Viimastel aastatel on riiklike kulutuste ja finantsaruandluse uuringud läbi viidud mitmetes makromajanduslikku finantsabi saavates või potentsiaalselt selle saamise tingimustele vastavates riikides: Armeenias (2008), Valgevenes (2009), Gruusias (2008), Kosovos (2009), Kirgiisi Vabariigis (2009), Moldova Vabariigis (2008), Marokos (2009) ja Serbias (2010). Komisjon oli Maailmapangaga kõrval Gruusia ja Maroko kohta tehtud riiklike kulutuste ja finantsaruandluse uuringu kaasautoriks ning on andnud oma otsese panuse ka mitmes teises uuringus. 2010. aastal viis komisjon läbi Liibanoni riiklike kulutuste ja finantsaruandluse hindamise, kuid see uuring ei ole veel lõpetatud. Praegu valmistab komisjon koos Maailmapangaga ette kahte riiklike kulutuste ja finantsaruandluse uuringut ning uuendab juba varem Ukraina (teostatud aastal 2007) ja Moldova Vabariigi kohta läbi viidud riiklike kulutuste ja finantsaruandluse hindamise andmeid.

Need riiklike kulutuste ja finantsaruandluse uuringute tulemused on täienduseks kõige viimastele neis kahes riigis läbi viidud finantsmenetluste tegevushinnangule. Need on väga kasulikud käimasolevate makromajandusliku finantsabi tehingute puhul, eriti riigi rahanduse juhtimise alaste tingimuste täitmise jälgimiseks ja nende tingimuste väljatöötamiseks.

Järelhindamised

Et hinnata makromajandusliku finantsabi mõju ning kooskõlas finantsmäärusega viib komisjon läbi makromajandusliku finantsabi tehingute järelhindamisi. Nende hindamiste tulemusi võetakse arvesse makromajandusliku finantsabi haldamise praktika tõhustamisel. Samuti kasutati neid makromajandusliku finantsabi raammääruse väljatöötamisel.

Aastal 2010 ei alustatud ühtegi uut järelhindamist, kuna 2009. aastal ei viidud lõpule ühtegi ühegi makromajandusliku finantsabi tehingut. Kaks 2009. aastal alustatud järelhindamist viidi 2010. aastal lõpule: vastavalt 2006.–2008. ja 2007.–2008. aastal Gruusiale ja Moldova Vabariigile antud makromajandusliku finantsabi hindamised. Nende hindamiste tulemused esitati 2009. aasta aruandes kolmandatele riikidele antava makromajandusliku finantsabi rakendamise kohta.

Pärast Gruusiale makromajandusliku finantsabi andmise programmi lõpule viimist augustis 2010 ning Kosovole ja Liibanonile makromajandusliku finantsabi andmise lõpetamist detsembris 2010 plaanib komisjon alustada 2011. aasta jooksul järelhindamisi nende kolme tehingu kohta.

Abitaotlused ning komisjoni tulevased ettepanekud

2011. aastal rakendatavate makromajandusliku finantsabi tehingute hulka kuulub aastatel 2009–2010 heaks kiidetud abi Bosnia ja Hertsegoviinale, Serbiale, Armeeniale, Moldova Vabariigile ja Ukrainale. Kõik need abiprogrammid, välja arvatud Ukraina programm, kavatsetakse lõpule viia aasta 2011 jooksul. Samuti kiidetakse peagi eeldatavalt heaks uus Gruusiale suunatud abi, mida kaasseadusandjad praegu vaevad. Ka see plaanitakse täide viia 2011. aasta jooksul.

Praegu 2011.–2012. aastaks kavandatud või ette nähtud makromajandusliku finantsabi tehingute raames kaalutakse muu hulgas võimalust anda abi Kosovole. Kuna eelmise abiprogrammi tähtaeg on läbi, siis oleks uue makromajandusliku finantsabi andmine kooskõlas ELi poolt juunis 2008 rahvusvaheliste rahastajate konverentsil antud tingimusliku lubadusega anda Kosovole toetusena kuni 100 miljonit eurot.

2010. aastal laekus komisjonile abitaotlus Kirgiisi Vabariigi uuelt valitsuselt. Esialgne taotlus, mille esitas 2009. aasta esimesel poolel eelmine valitsus, kuulutati tingimustele mittevastavaks, sest tänu Venemaalt saadud olulisele rahastusele õnnestus puudujääk kõrvaldada. Uus taotlus tuli pärast 2010. aastal riigis aset leidnud poliitilisi sündmusi. Komisjon hindab praegu Kirgiisi Vabariigi majanduslikku olukorda ja rahastamisvajadust uuesti, tehes seda tihedas koostöös Rahvusvahelise Valuutafondiga ning mobiliseerides suurt hulka ametlikke rahastajaid.

Teised võimalikud uued makromajandusliku finantsabi programmid võivad käivituda Islandilt ja Valgevenest aastal 2009 laekunud taotluste aktiveerimise kaudu. Praeguses staadiumis tundub Islandile makromajandusliku finantsabi andmine märgatavalt paranenud väliste väljavaadete tõttu ebatõenäoline. Pealegi lõpeb Rahvusvahelise Valuutafondi abiprogramm 2011. aasta augustis ning ametiasutused ei plaani taotleda toetuse järjeprogrammi. Kuigi Valgevene maksebilansi seisund on alates 2011. aasta algusest märgatavalt halvenenud, sõltub ELi vastus võimalikule Valgevene taotlusele – juhul kui Rahvusvaheline Valuutafond jõuab riigi ametiasutustega läbirääkimistel uue rahastamislepingu üle kokkuleppele (eelmine reservkrediidi leping lõppes 2010. aasta alguses) – olulisel määral Valgevene suutlikkusest täita makromajandusliku finantsabi poliitilised eeltingimused, eelkõige nõudest tagada demokraatlike asutuste toimimine ja inimõiguste kaitse. Praegu need tingimused täidetud ei ole.

Lisaks võib Armeenia ja Moldova Vabariigi puhul ette näha praeguste abiprogrammide järelprogramme (võttes muu hulgas arvesse Rahvusvahelise Valuutafondiga sõlmitud keskmise pikkusega rahastamislepinguid, mis lõpevad 2013. aastal).

Arvestades tõenäolisi lühiajalisi rahastamisvajadusi mõningates lõunapoolsetes naaberriikides, kus leiavad praegu aset poliitilised muutused (nt Egiptus ja Tuneesia), on ka suur tõenäosus, et ELilt palutakse finantstoetust, sealhulgas makromajanduslikku finantsabi, ka mõnele muutustest räsitud riigile. Suurt tõenäosust, et lähitulevikus antakse makromajanduslikku finantsabi ka mõnele Vahemere piirkonna riigile, kinnitati selgesõnaliselt komisjoni ning ELi välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja ühisteatises „Partnerlus Vahemere lõunapiirkonnaga demokraatia ja ühise heaolu nimel”, mis võeti vastu 8. märtsil 2011. Nagu selles teatises märgitakse ja nagu makromajandusliku finantsabi puhul tavaks, peavad selleks, et EL saaks kaaluda abi andmist, olema täidetud kaks eeltingimust: lepingu olemasolu Rahvusvahelise Valuutafondiga ning komisjon peab olema jõudnud koostöös Rahvusvahelise Valuutafondiga veendumusele, et maksebilansi raskuste tõttu on olemas vajadus välisrahastuse järele. Egiptus on alustanud Rahvusvahelise Valuutafondiga läbirääkimisi abi saamiseks ning esitas 9. juunil 2011 komisjonile ametliku taotluse saada sellele lisaks makromajanduslikku finantsabi. Komisjon hindab praegu koostöös Rahvusvahelise Valuutafondiga Egiptuse vajadust täiendava välisrahastuse järele ning teeb vajaduse korral ettepaneku anda riigile makromajanduslikku finantsabi.

Tabel 1. Aastatel 2001–2010 aastate lõikes heaks kiidetud makromajandusliku finantsabi summad miljonites eurodes

[pic]

Joonis 1a. Aastatel 2001–2010 aastate lõikes heaks kiidetud makromajandusliku finantsabi summad miljonites eurodes

[pic]

Joonis 1b. Aastatel 2001–2010 piirkondade lõikes heaks kiidetud makromajandusliku finantsabi summad

[pic]

Tabel 2. Aastatel 2001–2010 aastate lõikes välja makstud makromajandusliku finantsabi summad miljonites eurodes

[pic]

Joonis 2a. Aastatel 2001–2010 aastate lõikes välja makstud makromajandusliku finantsabi summad miljonites eurodes 1

[pic]

Joonis 2b. Aastatel 2001–2010 piirkondade lõikes välja makstud makromajandusliku finantsabi summad

[pic]

[1] ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioon 1244.

[2] 2010. aasta juuli otsuse kohaselt saada olevale 500 miljonile eurole liidetakse vastavalt 2002. aasta otsusele Ukrainale makromajandusliku finantsabi andmise kohta 110 miljonit eurot, mis on siiani välja maksmata, ning see tähendab, et ELi finantsabi kogusumma on 610 miljonit eurot. See oleks suuruselt teine makromajanduslik finantsabi, mille suhtes on otsus vastu võetud. Suurim makromajanduslik finantsabi – 870 miljonit eurot laenuna Ungarile, mille kohta võeti otsus vastu aastal 1990 – peatati pärast esimese 260 miljoni euro suuruse osamakse tegemist.

[3] ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioon 1244.