Käesolev aruanne esitatakse vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. oktoobri 2006. aasta otsuse nr 1622/2006/EÜ (millega kehtestatakse kultuurisündmusega „Euroopa kultuuripealinn” seotud ühenduse meede aastateks 2007 kuni 2019) artiklile 12, milles on nõutud, et igal aastal tagab komisjon kultuurisündmuse „Euroopa kultuuripealinn” tulemuste välise ja sõltumatu hindamise ning esitab selle kohta aruande teistele ELi institutsioonidele.

Teisalt rõhutatakse, et Umeås ja Riias kasutati Euroopa kultuuripealinna tiitlit ka selleks, et edendada linna arengustrateegiaga seotud muid aspekte. Sellest tulenevalt olid paljud 2014. aastal korraldatud üritused oluliselt seotud kahe linna üldiste poliitiliste tegevuskavadega ning ELi tasandi prioriteetide ja eesmärkidega ka muudes valdkondades kui kultuur, näiteks linna- ja regionaalarengu, tööhõive, ettevõtluse, turismi ja sotsiaalse ühtekuuluvuse valdkonnas.

Hindaja arvates ei olnud Euroopa kultuuripealinna meede kahe korraldajalinna jaoks mitte niivõrd majanduslik või sotsiaalne programm, vaid eelkõige linna kultuurielu tugevdav ja rahvusvaheliseks muutev kultuurisündmus, mis tutvustas ühtlasi Euroopa kultuurilist mitmekesisust ja ühiseid kultuurijooni. Aruandes jõutakse järeldusele, et see asjaolu teeb Euroopa kultuuripealinna meetme seoses Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 167 väga asjakohaseks, sest sel moel aidatakse kaasa liikmesriikide kultuuri õitsengule.

Hindamisaruandes kinnitatakse, et paljud varasemates aruannetes esitatud järeldused, mis käsitlevad eelkõige Euroopa kultuuripealinna meetme üldist asjakohasust, tõhusust ja mõjusust, on endiselt päevakohased. Neid järeldusi on võimaluste piires ajakohastatud, võttes arvesse 2014. aasta jooksul kogutud teavet. Käesolevas aruandes keskendutaksegi sellele uuele teabele.

Komisjon on seisukohal, et hindamise aluseks olevad andmed ja muud tõendid on piisavad, et komisjon võiks avaldada hindamisaruandes esitatud üldised hinnangud ja järeldused, mis annavad komisjoni arvates Euroopa 2014. aasta kultuuripealinnadest üldiselt tõese ja täieliku ülevaate, kuigi programmi tõhususe ja mõju kohta põhjalike järelduste tegemiseks on vähe kindlaid andmeid ja muid sõltumatuid tõendeid.

Sellega seoses väärib märkimist asjaolu, et Umeås (ja vähemal määral Riias) on tehtud uuringuid, et mõista paremini Euroopa kultuuripealinna programmi mõju kultuuriasutustele, kohalikele elanikele, rahvusvahelisele mõõtmele ja majandusele.

Komisjon on niisugustest hindamise piirangutest täiesti teadlik ja nõustub nendega; nimetatud piirangud on määratletud komisjoni talituste töödokumendis, mis on lisatud ettepanekule võtta vastu otsus, millega kehtestatakse liidu meede „Euroopa kultuuripealinnad” aastateks 2020−2033. Olukorra parandamiseks nähakse komisjoni ettepanekuga ja selle alusel vastu võetud otsusega ette, et korraldajalinnadel oleks hindamisprotsessis võtmeroll, kuna neil on hõlpsam koguda tiitli mõju kohta esmaseid andmeid.

Mõned eesmärgid on laiaulatuslikud ja nende saavutamist on keeruline mõõta, samuti on veel liiga vara hinnata programmi pikaajalist mõju. Sellest tulenevalt keskendutakse aeglasemalt ilmneva kohaliku mõju asemel pigem programmi väljunditele ja tulemustele või üldisemalt avalduvale kasule. Selleks et kõnealust mõju paremini kajastada, oleks kasulik, kui mõlemad linnad teeksid pikemat perioodi hõlmava hindamise, mille järeldusi põhjendatakse ulatuslikumate hindamisandmetega ja mille peamine eesmärk oleks kinnitada Euroopa kultuuripealinna programmi raames tehtud avaliku sektori kulutuste kultuurilist, sotsiaalset ja majanduslikku tõhusust.

Kummatigi on vähe kindlaid andmed selle kohta, kuidas on Euroopa kultuuripealinna tiitel kahele korraldajalinnale kasu toonud ja millist mõju neile avaldanud – see asjaolu tuleneb osaliselt hindamise ajalistest ja eelarvelistest piirangutest. Seetõttu põhinevad aruandes esitatud järeldused pigem sidusrühmade arvamustel kui kättesaadavatel (piiratud) kvantitatiivsetel andmetel.

Nagu kõigi varasemate Euroopa kultuuripealinnade järelhindamiste puhul, on komisjon seisukohal, et selline metoodika on asjakohane, et koostada kindlal alusel rajanev aruanne, milles saab teha usaldusväärseid järeldusi Euroopa kultuuripealinna programmide täitmise kohta.

Et tulemusi oleks võimalik võrrelda varasemate hindamistega, on metoodika aluseks samuti järjepidev andmete kogumine ja analüüs. Kahte linna hinnati eraldi, hindamisel tugineti kohapeal kogutud või mõlema linna esitatud esmastele andmetele ning samuti analüüsiti hulgaliselt teiseseid andmeallikaid.

Hindaja vaatles Euroopa kultuuripealinnade suutlikkust kavandatud tegevusi ellu viia ning kultuuripealinna programmi juhtimise ja korraldamise tõhusust ning jõudis järeldusele, et Euroopa kultuuripealinna meetme rakendamiseks kehtestatud korraldusmehhanismid toimisid mõlemas linnas üldiselt hästi.

Kultuurisündmust „Umeå 2014” korraldas Umeå linnavalitsusse kuuluv meeskond. Aruandes märgitakse, et meeskonnal oli algusest peale tugev poliitiline toetus, sest tiitliaasta oli vahend, millega saavutada kohaliku poliitika eesmärke nii kultuurialal kui ka muudes valdkondades, ja see võimaldas püstitada selged sihid. Korraldusstruktuuri põhijoon oli avatud juurdepääsule tuginev lähenemine, mille aluseks oli ühisloome ja osalus. Sisuliselt tähendas see lähenemine programmi kui tervikuga seotud kriteeriumide ja laiaulatuslike teemade sätestamist, mille järel kutsuti kultuuritegelased ja muud sidusrühmad omalt poolt programmi täitma. Aruandes leitakse, et kultuurisündmust „Umeå 2014” korraldati üldiselt hästi, hoolimata sellest, et lõplik meeskond moodustati programmi suhteliselt hilises arengujärgus; selle loomine varasemas etapis oleks võimaldanud suurt osa kultuuriprogrammist varem edendama hakata.

Riias moodustas linnavalitsus Euroopa kultuuripealinna meetme taotlus- ja arenguetappide koordineerimiseks sõltumatu organisatsiooni, sihtasutuse Riia 2014. Sihtasutust juhtis Riia linnavalitsuse kultuuriosakonna endine direktor. Aruande kohaselt osutus see mudel, mida on kasutatud ka varasemates Euroopa kultuuripealinnades, meetme rakendamiseks kõige asjakohasemaks, kuna see vähendas halduskoormust, aitas vältida riigiasutustele kohaldatavaid mõningaid bürokraatlike protsesse ja tagas teatava sõltumatuse, tänu millele oli võimalik Euroopa kultuuripealinna programmi vabalt, ilma märkimisväärsete mõjutusteta arendada. Peale selle kiidetakse aruandes korraldusmeeskonna järjepidevust ja kõigi poliitiliste struktuuride stabiilset toetust programmile tiitliaasta jooksul.

Kuna mõlema kultuuripealinna programmi kavandati ja korraldati majanduslikult rasketel aegadel (nii linna kui ka riigi tasandil), pandi sealjuures põhirõhk rahalisele tõhususele. Ehkki Umeås ja Riias olid kultuuriprogrammiks kasutada eri suurusega vahendid (vastavalt 45,6 mln ja 27,3 mln eurot), näidati mõlemas linnas, et edukat kultuuripealinna programmi saab korraldada suhteliselt tagasihoidliku eelarvega ja ajajärgul, mil ressursid on piiratud.

Aruandest selgub, et mõlema kultuuripealinna programmi rahastati erasektori vahendite asemel pigem avaliku sektori vahenditest. Märgitakse, et kummaski linnas ei suudetud kaasata algses taotluses esitatud määral erasektori vahendeid ning erasektoripoolne rahastus moodustas mõlema kultuuripealinna programmi kogueelarvest vähem kui 10 %. Kuigi Euroopa kultuuripealinna programm jääb tõenäoliselt alati suurel määral sõltuma avaliku sektori vahenditest, tuleb välja tuua asjaolu, et kumbki 2014. aasta korraldajalinnadest ei teinud otsetoetuste, sponsorluse ega reklaami vormis antava erasektori rahastuse kaasamises edusamme. Hindamises osalenute arvates tulenes see mõningal määral praegusest majanduslikust olukorrast ja loodetakse, et majandusliku konteksti paranemisega väheneb Euroopa kultuuripealinna programmi sõltuvus avaliku sektori vahenditest.

4.3.Mõju kultuuri arendamisele ning kultuurilise ja kunstilise sisu kujundamisele

Vaatamata sellele, et programmi tulemuste ja mõju kohta puuduvad kõikehõlmavad andmed, jõuti hindamisel järeldusele, et mõlemas linnas korraldati 2014. aastal äärmiselt palju kultuuriüritusi (Riias ligi 500 üritust motoga „Force Majeure” ja Umeås veidi rohkem kui 1000 üritust teemal „Curiosity and Passion”) . Ehkki on keeruline tõendada, mil määral oli kahes linnas 2014. aastal varasemate aastatega võrreldes rohkem kultuuri, oli seda paljude hindamises osalenute arvates vähemalt kaks korda enam.

Mõlemad kultuuripealinnad kavandasid kultuuriliikide mõjukat kombinatsiooni hõlmava laiaulatusliku kultuuriprogrammi, mida teostati tiitliaasta vältel eri linnaosades ja isegi linnast väljas. Linnad kasutasid tiitliaastal ära võimalust korraldada kultuuriprogramme, mis ei olnud konservatiivsed ega piiratud ning hõlmasid senisest suuremaid ja uuenduslikumaid üritusi. Kuigi mõlemad linnad korraldasid erinevaid kõrgetasemelisi ja suurejoonelisi ettevõtmisi, tehti ka palju väiksemaid kultuuriüritusi, mis said samasuguse sooja vastuvõtu osaliseks.

Hindaja arvates teostasid mõlema linna kultuuriprogrammide kunstilist järelevalvet ja juhtimist usaldusväärsed ja kogenud tegutsejad, kel oli linna kultuurielust tegelikkusele vastav ja põhjalik arusaam. Niisugused kultuuriteadmised iseloomustasid tihtipeale just koordineerivaid asutusi (ja ka projekte), kus tehti enamat, kui lihtsalt hallati ja jälgiti programmi väljundeid ja eelarve täitmist.

4.4.Euroopa mõõtme edendamine

Aruandes leitakse, et Umeå 2014. aasta kultuuriprogramm oli olemuselt euroopalikum kui linna varasemate aastate kultuurisündmused. Kultuuriprogramm põhines üldisel kontseptsioonil, et Umeå on „Euroopa maja põhjamaine tuba” ning ühtlasi paik pikaajaliseks ja piiriüleseks koostööks saami alade vahel, mis hõlmavad Soome, Norra, Rootsi ja Venemaa põhjapoolseid territooriume. Selle kontseptsiooni raames käsitleti konkreetseid teemasid, mis seostusid näiteks saamide (Põhja-Skandinaavia põliselanike) kultuuri, maa-alade ja identiteediga. Saami kalendri kaheksa aastaaja järgi liigendatud kultuuriprogramm pööras tähelepanu saami kultuuri kõigile vormidele – näiteks koopamaalingutele, muusikale, käsitööle ja rõivastusele.

Lisaks sellele suurendas Euroopa kultuuripealinna tiitel Umeå kultuurielu Euroopa ja rahvusvahelist mõõdet, kuna tehti koostööd rahvusvaheliste kunstnikega, keda kutsuti või telliti eesmärgiga korraldada ühisüritusi ja näitusi ning osaleda kunstiloomes. Muude (põhiliselt Euroopa) riikide kunstnikud või kultuuriasutused osalesid 195 projektis.

Hindaja arvates kasutati Umeås – hoolimata geograafilisest väljakutsest, mis tuleneb sellest, et linn paikneb põhjas ja on suhteliselt isoleeritud– 2014. aasta kultuuripealinna tiitlit ära selleks, et meelitada linna Euroopa publikut ja tuua linnale turustus- ja kommunikatsioonitegevuse kaudu tuntust. Sellega seoses mainitakse aruandes edukat rändnäitust „Caught by [Umeå]”, mis viis linna ja selle kultuurisektori esindajad enne tiitliaasta algust otsesesse kontakti Euroopa erinevate linnade publikuga, et äratada neis Umeå vastu huvi. Peale selle suurenes Umeå majutusasutustes broneeritud ööde arv 2014. aastal 2013. aastaga võrreldes 24 % võrra.

Aruandest selgub, et Riias tõsteti Euroopa mõõdet esile mitmesuguste ürituste ja tegevustega. Need hõlmasid projekte, milles pöörati tähelepanu Euroopa ühistele teemadele – näiteks I maailmasõja või endise KGB-hoonega seotud projektid –, või millega toetati ELi liikmesriikide vahetusprogramme ja muid liikuvuskavasid. Sellega seoses näitavad hindamise tulemused, et 40 % kõigist kultuuripealinna projektidest oli rahvusvahelise mõõtmega, s.o projekti teostamisse kaasati inimesi väljastpoolt Lätit (enamik neist olid eurooplased), näiteks välismaiseid esinejaid, kunstnikke ja ürituste korraldajaid.

Euroopa kultuuripealinna programmi peeti ka kohtumispaigaks, mis andis rahvusvahelistele kunstnikele võimaluse kokku tulla ja ürituste raames koostööd teha.

Seoses linna rahvusvahelise tuntuse suurendamisega (Euroopa kultuuripealinna programmi põhieesmärk) olid sündmuse „Riia 2014” tulemused vastakad. 2014. aasta esimeses pooles kasvas Lätit külastanud välisturistide arv 18,9 % võrra ja Riiat kui Euroopa kultuuripealinna mainiti 2800 väljaandes (98 % neist anti positiivne hinnang), kuid ilmnes, et kultuuripealinna ürituste publiku hulgas oli välismaalasi vähem kui 2 %.

4.5.Kodanike kaasamine ja meetme silmapaistvus

Hindamisaruande kohaselt olenes meetme tõhusus mõlemas linnas suuresti sellest, kuidas aitas kultuuripealinna tiitel viia kultuuri ja kultuurihuvi neisse kogukondadesse ja piirkondadesse, kuhu see ei oleks Euroopa kultuuripealinna programmita jõudnud.

Mõlema linna programmid olid sellega seoses väga proaktiivsed ning nähti vaeva, et luua kultuurilist sisu, mis kõnetaks suurt hulka erinevat publikut, korraldades üritusi ja tegevusi, mida võib liigitada rahvalikuks, alternatiivseks või uuenduslikuks. Ilmnes, et kultuuripealinna programmis osales 71 % Umeå ja 76 % Riia elanikest; Läti pealinnas võttis kultuuripealinna üritustest kokku osa üldjoontes 1,6 mln inimest. Projektide eestvedajaid innustati valima sihtgruppideks alaesindatud rühmi, paljusid tegevusi korraldati tavapärasest erinevas olustikus kesklinnast väljas ja osaluse suurendamiseks anti selgeid näpunäiteid (neid jagati näiteks juhendi vormis või töötubade ajal).

Programmi arendusmeetmed olid mõlemas linnas kaasavad ja läbipaistvaid – korraldati alt ülespoole suunatud projektiideede konkursse ja seega algatasid projekte strateegiliste osalejate asemel pigem kultuuritegelased. Eespool mainitud avatud juurdepääsul põhinev lähenemine, mida kasutati Umeås, osutus väga tõhusaks vahendiks, millega anda kohalikule kultuurisektorile ja suurele osale elanikkonnast arvestatav võimalus kujundada ja korraldada kultuuriprogrammi autentsel ja ühtlasi ka usaldusväärsel viisil. Hindaja arvates on selline lähenemine siiski asjakohane üksnes linnade puhul, kus ollakse valmis ühisloomeks ja rahvusvaheliseks koostööks ning kus valitseb usalduslik õhkkond ja konsensuse traditsioon.