Kolmapäev, 7. juuli 2010

Euroopa Pangandusjärelevalve Asutus ***I

P7_TA(2010)0272

Ettepanek võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, millega luuakse Euroopa Pangandusjärelevalve Asutus (KOM(2009)0501 – C7-0169/2009 – 2009/0142(COD))

2011/C 351 E/38

(Seadusandlik tavamenetlus: esimene lugemine)

Ettepanekut muudeti 7. juulil 2010. aastal järgmiselt (1):

EUROOPA PARLAMENDI MUUDATUSED (2)

komisjoni ettepanekule

EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS,

millega luuakse Euroopa järelevalveasutus (Euroopa Pangandusjärelevalve Asutus)

EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 114,

võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,

võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust (3);

võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust (4),

võttes arvesse Euroopa Keskpanga arvamust (5);

toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt (6);

ning arvestades järgmist:

(1) 2007/2008. aasta finantskriisi tulemusel on ilmsiks tulnud finantsjärelevalve olulised puudused üksikjuhtudel ja finantssüsteemis üldiselt. Riigi tasandil toimivad järelevalvemudelid jäävad maha finantssfääri globaliseerumisest ning Euroopa integreeritud ja omavahel ühendatud finantsturgudest, kus paljud finantsettevõtjad tegutsevad piiriüleselt. Kriis tõi esile puudused liikmesriikide järelevalveasutuste vahelises koostöös, koordineerimises, liidu õiguse ühtses kohaldamises ja usalduses.

(1a) Euroopa Parlament nõudis korduvalt juba pikka aega enne finantskriisi tõeliselt võrdsete võimaluste tagamist kõigile liidu tasandi osalejatele, juhtides ühtlasi tähelepanu liidu järelevalvestruktuuri olulistele puudustele järjest enam integreeritud finantsturgudel (parlamendi 13. aprilli 2000. aasta resolutsioon komisjoni teatise „Finantsturgude raamistiku rakendamine: tegevuskava” kohta (7), 21. novembri 2002. aasta resolutsioon usaldatavusnormatiivide järelevalve eeskirjade kohta Euroopa Liidus (8), 11. juuli 2007. aasta resolutsioon finantsteenuste poliitika (2005–2010) – valge raamatu kohta (9), 23. septembri 2008. aasta resolutsioon koos soovitustega komisjonile riskifondide ja börsiväliste investeeringute kohta (10), 9. oktoobri 2008. aasta resolutsioon koos soovitustega komisjonile Lamfalussy protsessi järelmeetmete kohta: edaspidine järelevalvestruktuur (11), 22. aprilli 2009. aasta õigusloomega seotud resolutsioon muudetud ettepaneku kohta võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv kindlustus- ja edasikindlustustegevuse alustamise ja jätkamise kohta (Solvency II) (12) ning 23. aprilli 2009. aasta õigusloomega seotud resolutsioon ettepaneku kohta võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus reitinguagentuuride kohta (13)).

(2) Jacques de Larosière'i juhitud kõrgetasemelise töörühma 25. veebruari 2009. aasta aruandes (de Larosière'i aruanne) , mis koostati komisjoni taotlusel, jõuti seisukohale, et tulevaste finantskriiside ohu ja nende võimaliku mõju vähendamiseks tuleb tõhustada järelevalveraamistikku. Aruandes soovitati reformida liidu finantssektori järelevalve struktuuri. Kõnealuse eksperdirühma arvates tuleb luua Euroopa Finantsjärelevalveasutuste Süsteem, kuhu kuuluvad kolm Euroopa järelevalveasutust (üks pangandussektoris, üks väärtpaberisektoris ning üks kindlustus- ja tööandjapensionide sektoris), ning Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu. Raportis toodud soovitused hõlmasid ekspertide arvates vähimaid muudatusi, mis on vajalikud sarnase kriisi vältimiseks tulevikus.

(3) Komisjon tegi 4. märtsi 2009. aasta teatises „Euroopa majanduse elavdamine” ettepaneku koostada sellise õigusakti eelnõu, millega luuakse Euroopa Finantsjärelevalveasutuste Süsteem ja Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu (ESRN) , ning esitas 27. mai 2009. aasta teatises „Euroopa finantsjärelevalve” üksikasjalikumalt sellise uue järelevalveraamistiku võimaliku struktuuri , kuid teatis ei hõlma kõiki de Larosière’i aruandes esitatud soovitusi .

(4) Euroopa Ülemkogu kiitis oma 19. juuni 2009. aasta järeldustes heaks kolmest uuest Euroopa järelevalveasutusest koosneva Euroopa Finantsjärelevalveasutuste Süsteemi loomise. Kõnealuse süsteemi eesmärk oleks parandada liikmesriikide järelevalvekorra kvaliteeti ja sidusust, tõhustada piiriüleste kontsernide järelevalvet ning kehtestada ühtne Euroopa eeskirjade kogumik, mida kohaldatakse ühtsel turul kõikide finantseerimisasutuste suhtes. Euroopa Ülemkogu rõhutas, et Euroopa järelevalveasutustel on õigus teostada järelevalvet ka reitinguagentuuride üle, ja kutsus komisjoni üles esitama konkreetseid ettepanekuid Euroopa Finantsjärelevalveasutuste Süsteemi rolli kohta praeguses kriisiolukorras, märkides samas, et Euroopa järelevalveasutuste otsused ei tohiks mõjutada liikmesriikide eelarvepädevust.

(4a) Rahvusvahelise Valuutafondi (IMF) 16. aprilli 2010. aasta aruandes „Finantssektori õiglane ja oluline panus”, mis koostati G-20 Pittsburghi tippkohtumise taotluse alusel, öeldakse muu hulgas, et rahandussektori vigadest tingitud kulud tuleks katta finantsstabiilsuse sissemaksetest, mis on seotud usaldusväärse ja tulemusliku lahendusmehhanismiga. Nõuetekohaselt määratletud lahendusmehhanismid aitavad edaspidi vältida olukorda, kus valitsused on sunnitud välja lunastama asutusi, mis on pankrotti minemiseks liiga tähtsad, liiga suured või liiga tihedalt läbi põimunud.

(4b) Komisjoni 3. märtsi 2010. aasta teatises „Euroopa 2020. aastal” öeldakse, et äärmiselt oluline lühiajaline prioriteet on võimalike finantskriiside vältimine ja vajaduse korral ohjamine ning – võttes arvesse finantssektori konkreetset vastutust praeguses kriisis – jälgimine, et ka finantssektor annaks piisava panuse.

(4c) 25. märtsil 2010 deklareeris Euroopa Ülemkogu selgelt, et eriti tähtis on liikuda edasi sellistes küsimustes nagu süsteemse tähtsusega institutsioonide kriisiohjamise rahastamise vahendid.

(4d) Viimati teatas Euroopa Ülemkogu 17. juunil 2010, et liikmesriigid peaksid sisse viima finantseerimisasutuste maksustamise süsteemid, et tagada koormuse õiglane jaotamine ja anda stiimulid süsteemsete riskide vältimiseks. Sellised maksud peaksid olema osa usaldusväärsest kriisilahendamisraamistikust.

(5) Finants- ja majanduskriis ohustab tõsiselt finantssüsteemi stabiilsust ja siseturu toimimist . Stabiilse ja usaldusväärse finantssüsteemi taastamine ja säilitamine on vältimatu eeltingimus usalduse ja ühtsuse säilitamiseks siseturul ning seeläbi selliste tingimuste tagamiseks ja parandamiseks, mida on vaja täielikult integreeritud ja hästi toimiva finantsteenuste siseturu loomiseks. Tugevasti integreeritud finantsturud pakuvad paremaid riskide hajutamise ja rahastamise võimalusi ning aitavad seega parandada majanduse kohanemisvõimet kriisiolukordades.

(6) Liit ei suuda Euroopa järelevalveasutuste komiteede praeguses raamistikus enamat saavutada ▐. Liit ei saa lubada olukorda, kus puudub mehhanism, millega tagada, et liikmesriikide järelevalveasutused teeksid piiriülestel juhtudel parimaid võimalikke järelevalvealaseid otsuseid, pidades silmas, et koostöö ja teabevahetus liikmesriikide järelevalveasutuste vahel ei ole piisav, et liikmesriikide järelevalveasutuste ühismeetmete võtmine on keeruline, kuna arvesse tuleb võtta erinevaid õiguslikke ja järelevalvealaseid nõudeid, et siseriiklikud lahendused on sageli ainus teostatav võimalus üleeuroopaliste probleemide lahendamiseks ning et õigusakte tõlgendatakse sageli erinevalt. Euroopa Finantsjärelevalve Süsteem kehtestatakse kõnealuste puuduste kõrvaldamiseks ja kooskõlas eesmärgiga luua liidus ühtne ja stabiilne finantsteenuste turg, ühendades liikmesriikide järelevalveasutused liidu tugevasse võrgustikku.

(7) Euroopa Finantsjärelevalve Süsteem oleks liikmesriikide ja liidu järelevalveasutuste integreeritud võrgustik, mille ülesehituse kohaselt teostatakse finantseerimisasutuste igapäevast järelevalvet riigi tasandil ▐. Euroopa Pangandusjärelevalve Asutusel (EPJA) peaks olema juhtiv osa piiriüleste finantseerimisasutuste järelevalvet teostavates järelevalvekolleegiumides, kellele tuleks kehtestada selged järelevalvenormid. EPJA peaks pöörama erilist tähelepanu finantseerimisasutustele, mis võivad põhjustada süsteemset riski, kuna nende pankrotistumine juhul, kui liikmesriigi asutus ei suutnud oma volitusi rakendada, võib ohustada liidu finantssüsteemi stabiilsust. Samuti aitab see ühtlustada ja ühtsemalt kohaldada finantseerimisasutusi ja finantsturgusid käsitlevaid eeskirju kogu liidus . Lisaks EPJA-le tuleks luua Euroopa järelevalveasutus (kindlustus- ja tööandjapensionid – EKJA) , Euroopa järelevalveasutus (väärtpaberiturud – EVJA) ning Euroopa järelevalveasutus (ühiskomitee). Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu peaks kuuluma Euroopa Finantsjärelevalve Süsteemi.

(8) Euroopa järelevalveasutus peaks asendama komisjoni otsusega 2009/78/EÜ (14) loodud Euroopa Pangandusjärelevalve Komitee, komisjoni otsusega 2009/79/EÜ (15) loodud Euroopa Kindlustus- ja Tööandjapensionide Järelevalve Komitee ning komisjoni otsusega 2009/77/EÜ (16) loodud Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve Komitee ning võtma üle kõnealuste komiteede kõik ülesanded ja kohustused , sealhulgas vajaduse korral jätkama käimasolevat tööd ja käimasolevaid projekte . Iga järelevalveasutuse tegevus tuleks selgelt kindlaks määrata. Ka komisjonil peaks olema õigus osaleda järelevalvetegevuses, kui seda tingivad institutsioonilised põhjused ja Euroopa Liidu toimimise lepingu (ELTL) kohased kohustused.

(9) EPJA peaks aitama parandada siseturu toimimist, tagades sealhulgas eelkõige reguleerimise ja järelevalve kõrge, tõhusa ja ühtse taseme, võttes arvesse kõigi liikmesriikide erinevaid huve ja finantseerimisasutuste olemuslikke erinevusi. EPJA peaks kaitsma selliseid üldisi huve nagu finantssüsteemi stabiilsus , turgude ja finantstoodete läbipaistvus ning hoiustajate ja investorite kaitsmine. Samuti peaks EPJA hoidma ära õigusnormide erinevuste ärakasutamist (regulatiivne arbitraaž) ja tagama kõigile võrdsed võimalused ning tõhustama rahvusvahelist järelevalvealast koostööd, et sellest saaks kasu kogu majandus, sealhulgas finantseerimisasutused ja muud sidusrühmad ning tarbijad ja töötajad. Tema ülesanded peaksid hõlmama ka järelevalvetegevuse vastastikuse lähenemise edendamist ning ELi institutsioonide nõustamist panganduse, maksete, e-raha reguleerimise ja järelevalve ning sellega seotud ettevõtte üldjuhtimise, auditeerimise ja finantsaruandluse küsimustes. EPJA-le tuleks usalda ka järelevalve olemasolevate ja uute finantstoodete ning tehinguliikide üle.

(9a) EPJA võtab nõuetekohaselt arvesse oma tegevuse mõju konkurentsile ja uuendustegevusele siseturul, liidu ülemaailmsele konkurentsivõimele, rahalisele kaasamisele ning liidu uuele tööhõive ja majanduskasvu strateegiale.

(9b) Oma ülesannete täitmiseks peaks EPJA olema halduslikult ja rahaliselt sõltumatu juriidiline isik. Talle tuleks anda volitused tegeleda seaduslikkuse küsimustega, eelkõige sellistega, mis on seotud süsteemsete ja piiriüleste riskidega (Baseli pangandusjärelevalve komitee soovitus).

(9c) Rahvusvaheliste institutsioonide (IMF, Finantsstabiilsuse Nõukogu ja Rahvusvaheliste Arvelduste Pank) määratluse kohaselt on süsteemne risk finantsteenuste katkemise oht, mis i) on tingitud finantssüsteemi kõigi osade kahjustamisest ja ii) võib põhjustada tõsiseid negatiivseid tagajärgi reaalmajandusele. Igat liiki finantsvahendajad, turud ja infrastruktuurid võivad omada teatavat süsteemset tähtsust.

(9d) Piiriülene risk on nende institutsioonide mõistes kogu liidu või selle osade majandusliku tasakaalu häiretest või finantstõrgetest tulenev risk, millel võib olla oluline negatiivne mõju kahe või enama liikmesriigi ettevõtjate vahelistele tehingutele, siseturu toimimisele või liidu või mõne selle liikmesriigi avaliku sektori rahandusele.

(10) Euroopa Liidu Kohus kinnitas oma 2. mai 2006. aasta otsuses (kohtuasi C-217/04 Ühendkuningriik v. Euroopa Parlament ja nõukogu), et mitte miski EÜ asutamislepingu artikli 95 [praegune ELTLi artikkel 114] sõnastuses ei luba järeldada, et ühenduse seadusandja vastu võetud meetmete adressaadid võivad olla üksnes liikmesriigid. Seadusandja võib pidada vajalikuks ühenduse asutuse loomist, mille ülesanne on aidata ühtlustamisprotsessile kaasa olukordades, kus antud sättel põhinevate õigusaktide ühetaolise rakendamise ja kohaldamise hõlbustamiseks tundub kohane võtta vastu soovituslikke täiendavaid ja raammeetmeid. EPJA eesmärk ja ülesanded, milleks on aidata liikmesriikide järelevalveasutusi liidu eeskirjade ühtsel tõlgendamisel ja kohaldamisel ning edendada finantsintegratsiooniks vajalikku finantsstabiilsust, on tihedalt seotud finantsteenuste siseturgu käsitlevate liidu õigusaktide eesmärkidega. Seepärast tuleb EPJA luua ELTLi artikli 114 alusel.

(11) Õigusaktid, millega on ette nähtud liikmesriikide pädevate asutuste ülesanded, sealhulgas koostöö omavahel ja komisjoniga, on järgmised: Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. juuni 2006. aasta direktiiv 2006/48/EÜ krediidiasutuste asutamise ja tegevuse kohta (17), Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. juuni 2006. aasta direktiiv 2006/49/EÜ investeerimisühingute ja krediidiasutuste kapitali adekvaatsuse kohta (18) ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. mai 1994. aasta direktiiv 94/19/EÜ hoiuste tagamise skeemide kohta (19).

(12) Käesoleva määrusega hõlmatud valdkonda reguleerivate Euroopa Liidu õigusaktide hulka kuuluvad ka Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 2002. aasta direktiiv 2002/87/EÜ, milles käsitletakse finantskonglomeraati kuuluvate krediidiasutuste, kindlustusseltside ja investeerimisühingute täiendavat järelevalvet (20), Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. novembri 2006. aasta määrus (EÜ) nr 1781/2006 raha ülekandmisel edastatava maksjaga seotud teabe kohta (21), Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. septembri 2009. aasta direktiiv nr 2009/110/EÜ, mis käsitleb e-raha asutuste asutamist ja tegevust ning usaldatavusnormatiivide täitmise järelevalvet (22), ning asjakohased osad Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. oktoobri 2005. aasta direktiivist 2005/60/EÜ rahandussüsteemi rahapesu ja terrorismi rahastamise eesmärgil kasutamise vältimise kohta (23), Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. septembri 2002. aasta direktiivist 2002/65/EÜ, milles käsitletakse tarbijale suunatud finantsteenuste kaugturustust (24) ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. novembri 2007. aasta direktiivist 2007/64/EÜ makseteenuste kohta siseturul (25).

(13) Soovitav on, et EPJA edendaks ühtset lähenemisviisi hoiuste tagamise valdkonnas, et tagada hoiustajatele võrdsed võimalused ja hoiustajate võrdne kohtlemine kogu liidus . Kuna hoiuste tagamise skeemide rakendamist kontrollivad liikmesriigid ja seda ei tehta regulatiivse järelevalve teel, peaks EPJA-l olema õigus kasutada käesoleva määruse kohaseid volitusi seoses hoiuste tagamise skeemi ja selle haldajaga. EPJA roll tuleks läbi vaadata pärast Euroopa hoiuste tagamise fondi loomist.

(14) Selleks et kehtestada finantsteenuste ühtlustatud regulatiivtehnilised standardid ja tagada ka ühtsete eeskirjade abil võrdsed võimalused ning hoiustajate, investorite ja tarbijate piisav kaitse kogu liidus , on vaja kehtestada tõhus vahend. Kuna EPJA-l on põhjalikud eriteadmised, on tõhus ja asjakohane teha talle ülesandeks töötada liidu õiguses kindlaksmääratud valdkondades välja regulatiivtehniliste standardite kavandid, mille puhul ei ole vaja teha poliitilisi otsuseid. Komisjon peaks kinnitama kõnealused regulatiivtehnilised ja rakendustehnilised standardid vastavalt ELTLi artiklile 290 , et anda neile siduv õigusjõud.

(15) Regulatiivtehniliste standardite kavandites tohiks muudatusi teha vaid väga üksikute erakorraliste asjaolude ilmnedes, tingimusel et EPJA tunnustab finantsturgude igapäevast tööd ja on sellega kontaktis. Regulatiivtehniliste standardite kavandeid muudetakse, kui need näiteks ei ole kooskõlas liidu õigusega, ei järgi proportsionaalsuse põhimõtet või on vastuolus finantsteenuste siseturu aluspõhimõtetega, mis on kajastatud finantsteenuseid käsitlevas ühenduse õigustikus. Komisjon ei tohiks muuta EPJA poolt koostatud tehniliste standardite sisu ilma seda EPJAga eelnevalt kooskõlastamata. Kõnealuste standardite kiire ja sujuva vastuvõtmise tagamiseks tuleks kehtestada tähtaeg, mille jooksul komisjon peab tegema vastuvõtmist käsitleva otsuse.

(15a) Komisjonil peaksid vastavalt ELTLi artiklile 291 olema ka volitused liidu õiguslikult siduvate aktide rakendamiseks. Regulatiivtehniliste ja rakendustehniliste standardite juures tuleb arvesse võtta proportsionaalsuse põhimõtet, s.t et standardite nõuded peavad olema proportsionaalsed asjaomase finantseerimisasutuse äritegevusega kaasnevate riskide iseloomu, ulatuse ja keerukusega.

(16) Valdkondades, kus regulatiivtehnilisi standardeid ei kohaldata, peaks EPJA-l olema õigus esitada suuniseid ja soovitusi liidu õigusaktide kohaldamise kohta. Selleks et suurendada läbipaistvust ja tagada, et liikmesriikide järelevalveasutused järgiksid kõnealuseid suuniseid ja soovitusi, peaksid kõnealused asutused olema kohustatud avalikustama kõnesolevate suuniste ja soovituste täitmata jätmise põhjused, et tagada turuosaliste suhtes täielik läbipaistvus .

(17) Liidu õiguse nõuetekohane ja täielik kohaldamine on tähtsaim eeldus selleks, et tagada finantsturgude terviklikkus, läbipaistvus, tõhusus ja nõuetekohane toimimine, finantssüsteemi stabiilsus ning võrdsed konkurentsitingimused finantseerimisasutustele kogu liidus . Seepärast tuleks kehtestada mehhanism, mille kohaselt EPJA käsitleb ▐ mittekohaldamise või ebaõige kohaldamise juhtusid , mida käsitatakse Euroopa Liidu õiguse rikkumisena . Kõnealust mehhanismi tuleks kohaldada valdkondades, kus liidu õigusaktidega on kindlaks määratud selged ja tingimusteta kohustused.

(18) Proportsionaalsete meetmete võtmiseks liidu õiguse ebaõige või ebapiisava kohaldamise korral tuleks kohaldada kolmeastmelist mehhanismi. Esimesel tasandil peaks EPJA-l olema õigus uurida juhtusid, mil liikmesriikide ametiasutused oma järelevalvetegevuses väidetavalt ebaõigelt või ebapiisavalt täidavad liidu õigusega kehtestatud kohustusi, kusjuures uuringu tulemuste kohta esitab EPJA soovituse. Kui liikmesriigi pädev asutus ei järgi kõnealust soovitust, peaks komisjonil olema õigus anda EPJA soovitust arvesse võttes välja ametlik arvamus, milles nõutakse, et pädev asutus võtaks vajalikke meetmeid liidu õiguse järgimise tagamiseks.

(19) Kui liikmesriigi ametiasutus ei järgi kõnealust soovitust EPJA kehtestatud tähtajaks , peaks EPJA ▐ esitama asjaomasele liikmesriigi järelevalveasutusele viivitamata otsuse, et tagada liidu õiguse järgimine, pidades silmas, et kõnealuse otsuse õigusjõule saab tugineda liikmesriikide kohtutes ja ametiasutustes ning sel puhul kohaldada ELTLi artiklit 258 .

(20) Erandolukorras, kui asjaomane pädev asutus jätkuvalt ei suuda võtta teatavaid meetmeid, võib EPJA viimase abinõuna võtta vastu konkreetsele finantseerimisasutustele adresseeritava otsuse. Selline pädevus peaks piirduma erandjuhtudega, mil pädev asutus ei järgi talle adresseeritud ametlikku arvamust ja mille korral liidu õigus on ELis kehtivate või tulevaste õigusaktide kohaselt finantseerimisasutuste suhtes vahetult kohaldatav. Sellega seoses ootavad Euroopa Parlament ja nõukogu komisjoni 2010. aasta tegevuskava rakendamist, eriti seoses kapitalinõuete direktiivi reformimise ettepanekuga.

(21) Finantsturgude nõuetekohast toimimist ja terviklikkust või Euroopa Liidu finantssüsteemi stabiilsust ähvardavate ohtude korral tuleb viivitamata ja kooskõlastatult võtta meetmeid liidu tasandil. Seepärast peaks EPJA-l olema õigus nõuda, et liikmesriikide järelevalveasutused võtaksid eriolukordades teatavaid erimeetmeid. Küsimuse tundlikkust arvestades tuleks komisjonile anda õigus otsustada, kas kehtib eriolukord, seda kas omal algatusel või siis Euroopa Parlamendi, nõukogu, Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu või EPJA taotlusel. Kui Euroopa Parlamendi, nõukogu, Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu või EPJA arvates võib tekkida eriolukord, tuleks neil võtta ühendust komisjoniga. Seejuures on äärmiselt tähtis säilitada nõuetekohast konfidentsiaalsust. Kui komisjon leiab, et kehtib eriolukord, peaks ta sellest nõuetekohaselt teavitama Euroopa Parlamenti ja nõukogu.

(22) Selleks et tagada tõhus ja tulemuslik järelevalve ning eri liikmesriikide järelevalveasutuste seisukohtade arvessevõtmine, peaks EPJA-l olema õigus lahendada pädevate asutuste vahelisi erimeelsusi, sealhulgas järelevalvekolleegiumides, kusjuures EPJA sellekohased otsused oleksid siduvad. Tuleks ette näha lepitusetapp, mille jooksul pädevatel asutustel on võimalus jõuda kokkuleppele. Kui kokkulepet ei saavutata, peaks EPJA asjaomastelt pädevatelt asutustelt kohustuslikus korras nõudma erimeetmete võtmist või meetmetest hoidumist, et lahendada küsimus ELi õigusaktide kohaselt. Juhul kui ELi asjakohased õigusaktid annavad otsustusõiguse liikmesriikide pädevatele asutustele, ei asenda EPJA tehtud otsused toimimist kõnealust otsustusõigust sätestava Euroopa Liidu õigusakti kohaselt. Kui liikmesriikide pädevad järelevalveasutused ei võta asjakohaseid meetmeid, võib EPJA viimase abinõuna võtta vastu vahetult finantseerimisasutustele adresseeritavaid otsuseid valdkondades, kus nende suhtes vahetult kohaldatakse ühenduse õigust.

(22a) Kriis on näidanud, et piiriüleste finantseerimisasutuste üle järelevalve teostamiseks jääb pelgalt koostöö liikmesriikide asutuste vahel, kelle jurisdiktsioon lõpeb riigipiiril, selgelt ebapiisavaks.

(22b) Ka Turneri aruandes öeldakse, et praegune korraldus, milles on ühendatud õigus avada filiaale, järelevalve asukohariigis ja üksnes riiklik hoiusekindlustus, ei ole usaldusväärne alus Euroopa piiriüleste jaepankade tulevaseks reguleerimiseks ja järelevalveks.

(22c) Turneri aruandes märgitakse, et parema korralduse jaoks on vaja kas rohkem volitusi riigi tasandil, mis tähendab vähem avatud ühtset turgu, või ulatuslikumat Euroopa integratsiooni. Lahendus riigi tasandi annab asukohariigile õiguse kohustada välisriigi institutsioone tegutsema ainult tütarettevõtjate, mitte aga filiaalide kaudu, ning kontrollima oma riigis tegutsevate pankade kapitali ja likviidsust, mis suurendaks protektsionismi. Lahendus Euroopa tasandil eeldab EPJA positsiooni kindlustamist järelevalvekolleegiumis ning süsteemseid riske põhjustavate finantseerimisasutuste järelevalve tugevdamist.

(23) Järelevalvekolleegiumidel on oluline roll tõhusa, tulemusliku ja järjepideva järelevalve teostamisel piiriüleselt tegutsevate finantseerimisasutuste üle. EPJA-l peaks olema keskne roll ja õigus osaleda järelevalvekolleegiumide töös, et tõhustada nende toimimist, lihtsustada teabevahetust ning edendada järelevalvekolleegiumide lähenemist ja nende tegutsemise järjepidevust liidu õiguse kohaldamisel. Ka Larosière’i aruandes öeldakse, et tuleb vältida eri järelevalvetavadest tingitud konkurentsimoonutusi ja õigusnormide erinevuste ärakasutamist (regulatiivset arbitraaži), sest need võivad kahjustada finantsstabiilsust – muu hulgas ergutades finantstegevuse üleviimist lõdva järelevalvega riikidesse. Järelevalvesüsteem peab mõjuma õiglase ja tasakaalustatuna.

(23a) EPJA ja liikmesriikide järelevalveasutused peaksid tugevdama süsteemse riski kriteeriumile vastavate finantseerimisasutuste järelevalvet, kuna nende krahh võib ohustada liidu finantssüsteemi stabiilsust ja kahjustada reaalmajandust.

(23b) Süsteemse riski määratlemisel tuleks võtta arvesse rahvusvahelisi standardeid, eriti neid, mille on vastu võtnud Finantsstabiilsuse Nõukogu, IMF, Rahvusvaheline Kindlustusjärelevalvete Assotsiatsioon (IAIS) ja G-20. Kõige tüüpilisemad süsteemse riski kindlaksmääramise kriteeriumid on omavaheline seotus, asendatavus ja ajastamine.

(23c) Tuleks luua raamistik hätta sattunud institutsioonide abistamiseks, mis võimaldaks neid stabiliseerida või likvideerida, kuna de Larosière’i aruande kohaselt on selge, et panganduskriisi puhul on palju kaalul nii valitsuse kui ka kogu ühiskonna jaoks, kuna selline olukord võib ohustada finantsstabiilsust ja reaalmajandust. Komisjon peaks tegema asjakohased ettepanekud uue finantskriiside lahendamise raamistiku loomiseks. Kriisijuhtimise põhielemendid on ühtne eeskirjade kogum ja finantskriisi lahendamise vahendid (rakendus- ja rahastamisvahendid suurte, piiriüleste ja/või omavahel ühendatud finantseerimisasutustega seotud kriisi lahendamiseks).

(23d) Piiriüleste finantseerimisasutuste kaasvastutuse tagamiseks, liidu hoiustajate huvide kaitsmiseks ja süsteemse finantskriisi korral maksumaksjatele tekkivate kulude vähendamiseks tuleks luua Euroopa hoiuste tagamise fond. ELi tasandil moodustatav fond näib olevat kõige tõhusam viis hoiustajate huvide kaitseks ja parim kaitse konkurentsimoonutuste vastu. Samas on selge, et ELi tasandi lähenemisviis on paratamatult keerukam ja et mõned liikmesriigid on juba kavandanud või isegi käivitanud samasuguseid skeeme. Seepärast on riiklike skeemide kõige tähtsamate joonte ühtlustamine vähim, mida EPJA peaks tagama. Veel peaks ta suutma tagada, et finantseerimisasutustelt nõutakse makseid ainult ühe skeemi jaoks.

(23e) Euroopa pangandussüsteemi stabiliseerimisfondist tuleks rahastada raskustes olevate finantseerimisasutuste nõuetekohast likvideerimist või väljaaitamist, kui nende probleemid võiksid ohustada liidu ühtse finantsturu finantsstabiilsust. Fondi tuleks rahastada finantssektori piisavatest osamaksudest. Fondi osamaksud peaksid asendama samalaadsetesse siseriiklikesse fondidesse tehtavaid osamakse.

(24) Ülesannete ja kohustuste delegeerimine võib olla järelevalveasutuste võrgustiku tõhusa toimimise tagamiseks kasulik vahend, et vähendada järelevalvealaste ülesannete kattuvust ja edendada koostööd ning sellega lihtsustada järelevalvemenetlust ja vähendada finantseerimisasutuste halduskoormust , eriti nende finantseerimisasutuste puhul, millel puudub liidu mõõde . Seepärast tuleks käesoleva määrusega kehtestada sellise delegeerimise õiguslik alus. Ülesannete delegeerimise puhul täidab vastutava asutuse asemel ülesandeid teine järelevalveasutus, samas kui järelevalvealaste otsustega seotud vastutus jääb delegeeriva asutuse kanda. Kohustuste delegeerimise korral peaks volitatud asutus saama võtta EPJA või teise riikliku järelevalveasutuse nimel vastu otsuseid teatavates järelevalvealastes küsimustes. Delegeerimisel tuleb juhinduda põhimõttest, mille kohaselt antakse järelvalvepädevus järelevalveasutusele, kellel on parimad tingimused kõnealuses küsimuses meetmete võtmiseks. Kohustuste ümberjaotamine võiks olla asjakohane näiteks mastaabi- või mitmekülgsussäästu saavutamiseks, kontsernide ühtse järelevalve tagamiseks ja tehniliste eriteadmiste optimaalseks kasutamiseks liikmesriikide järelevalveasutuste vahel. Asjakohaste liidu õigusaktidega võib veelgi täpsustada kokkulepetel põhineva kohustuste ümberjaotamise põhimõtteid. EPJA peaks lihtsustama ja jälgima mis tahes sobival viisil delegeerimiskokkulepete sõlmimist liikmesriikide järelevalveasutuste vahel. EPJAt tuleks eelnevalt teavitada kavandatavatest delegeerimiskokkulepetest, et EPJA saaks vajaduse korral esitada selle kohta oma arvamuse. Selliste kokkulepete avaldamine tuleks tsentraliseerida, et tagada õigeaegne, läbipaistev ja kergesti juurdepääsetav teave kõigile asjaomastele isikutele. EPJA peaks delegeerimise ja delegeerimiskokkulepete valdkonnas välja selgitama head tavad ja neid levitama.

(25) EPJA peaks aktiivselt edendama järelevalvealast lähenemist kogu Euroopa Liidus , et kujundada välja ühine järelevalvekultuur.

(26) Vastastikused eksperdihinnangud on tõhus ja tulemuslik vahend järelevalveasutuste võrgustiku sidususe edendamisel. Seepärast peaks EPJA selliste vastastikuste eksperdihinnangute tarbeks välja töötama metoodikaraamistiku ja viima kõnealuseid hindamisi läbi korrapäraselt. Vastastikustes eksperdihinnangutes ei tuleks keskenduda ainult järelevalvetavade lähendamisele, vaid samuti järelevalveasutuste suutlikkusele tagada kõrgekvaliteedilised järelevalvetulemused ning pädevate asutuste sõltumatuse hindamisele. Vastastikuste eksperdihindamiste tulemused tuleks avalikustada, samuti tuleks teha kindlaks ja avalikustada parimad tavad.

(27) EPJA peaks aktiivselt edendama liidu kooskõlastatud järelevalvetegevust, eelkõige et tagada finantsturgude nõuetekohane toimimine ja terviklikkus või Euroopa Liidu finantssüsteemi stabiilsus . Lisaks volitustele võtta meetmeid eriolukordades, tuleks EPJA-le seada üldise koordineerimise ülesanne Euroopa Finantsjärelevalve Süsteemi raames. EPJA peaks eelkõige keskenduma sujuva teabevahetuse tagamisele pädevate asutuste vahel.

(28) Finantsstabiilsuse tagamiseks tuleb varakult kindlaks teha suundumused, võimalikud riskid ja nõrgad kohad mikrotasandil ning piiriülesel ja valdkonnaülesel tasandil. EPJA peaks korrapäraselt ja vajaduse korral konkreetsetel juhtudel jälgima ja hindama selliseid arengutendentse oma pädevusvaldkonnas ja vajaduse korral teavitama Euroopa Parlamenti, nõukogu, komisjoni, teisi Euroopa järelevalveasutusi ja Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu. Samuti peaks EPJA algatama ja koordineerima kogu liitu hõlmavaid stressiteste, mida viiakse läbi selleks, et hinnata finantseerimisasutuste kohanemisvõimet ebasoodsate turusuundumuste korral, ja tagama, et selliste testide läbiviimisel kohaldatakse liikmesriikide tasandil võimalikult ühtset metoodikat. Oma ülesannete nõuetekohaseks täitmiseks peaks EPJA tegema majandusanalüüse turgude ning võimalike turusuundumuste mõju kohta.

(29) Võttes arvesse finantsteenuste üleilmastumist ja rahvusvaheliste standardite üha suuremat tähtsust, peaks EPJA esindama liitu dialoogis ja koostöös kolmandate riikide järelevalveasutustega.

(30) EPJA on Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni sõltumatu nõuandev organ oma pädevusvaldkonnas. Ta peaks suutma esitada arvamusi direktiivi 2006/48/EÜ kohaste ühinemiste ja omandamisega seotud usaldatavusnormatiivide täitmise hindamise kohta.

(31) Oma ülesannete tõhusaks täitmiseks peaks EPJA-l olema õigus nõuda kogu vajalikku teavet, mis on seotud usaldatavusnormatiivide täitmise järelevalvega . Selleks et vältida finantseerimisasutuste aruandekohustuste dubleerimist, peaks kõnealuse teabe tavaliselt esitama liikmesriigi järelevalveasutused, kes on finantsturgudele ja finantseerimisasutustele kõige lähemal , ning EPJA peaks võtma arvesse juba olemasolevaid statistilisi andmeid . Kui liikmesriigi pädev asutus ei esita või ei saa esitada sellist teavet õigel ajal, peaks EPJA-l siiski olema õigus viimase võimalusena esitada nõuetekohaselt põhjendatud taotlus teabe saamiseks otse finantseerimisasutusele . Liikmesriikide ametiasutused peaksid EPJAt selliste vahetute taotluste esitamisel aitama. Sellega seoses tuleb rõhutada ühtsete aruandlusvormide väljatöötamise tähtsust.

(31a) Teabe kogumise meetmed ei tohiks piirata Euroopa statistikasüsteemi ja Euroopa Keskpankade Süsteemi õigusraamistiku kohaldamist statistika valdkonnas. Käesoleva määrusega ei tohiks seetõttu piirata Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. märtsi 2009. aasta määruse (EÜ) nr 223/2009 (Euroopa statistika kohta) (26) ning nõukogu 23. novembri 1998. aasta määruse (EÜ) nr 2533/98 (statistilise teabe kogumise kohta Euroopa Keskpanga poolt) (27) kohaldamist.

(32) Tihe koostöö EPJA ja Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu (ESRN) vahel on esmatähtis, et tagada ESRNi tõhus toimimine ning kõnealuse nõukogu antud hoiatuste ja soovituste järgimine. EPJA ja ESRN jagavad teineteisega mis tahes asjakohast teavet. Konkreetsete ettevõtjatega seotud andmeid esitatakse ainult põhjendatud taotluse korral. EPJA peaks tagama järelmeetmed selliste hoiatuste või soovituste korral, mida ESRN esitab vastavalt vajadusele kas EPJA-le või liikmesriikide järelevalveasutustele.

(33) ▐ EPJA peaks konsulteerima huvitatud isikutega regulatiivsete standardite, suuniste ja soovituste küsimustes ja võimaldama neil esitada märkusi kavandatud meetmete kohta. EPJA peaks enne regulatiivsete standardite kavandite, suuniste ja soovituste vastuvõtmist tegema mõju-uuringu. Tõhususe tagamiseks tuleks luua pangandussektori sidusrühmade kogu, kuhu kuuluksid võrdsel määral liidu krediidi- ja investeerimisasutused ( mis esindaksid erineva ülesehituse ja suurusega finantseerimisasutusi ja ettevõtteid, sealhulgas asjakohased institutsionaalsed investorid ja muud finantseerimisasutused, kes ise kasutavad finantsteenuseid), VKEd, ametiühingud, teadlased ning tarbijad ja muud pangateenuseid kasutavad jaekliendid. Pangandussektori sidusrühmade kogu peaks aktiivselt suhtlema finantsteenuste valdkonnas komisjoni või liidu õigusaktidega ettenähtud muude kasutajarühmadega.

(33a) Hästi rahastatud ja tihedalt seotud valdkonna esindajatega võrreldes on mittetulundusühenduste osa finantsteenuste tulevikku käsitlevas arutelus ja vastavas otsustusprotsessis tähtsusetu. Selle puuduse hüvitamiseks tuleks nende esindajaid pangandussektori sidusrühmade kogus piisavalt rahastada.

(34) Liikmesriigid vastutavad kooskõlastatud kriisiohjamise tagamise ja finantsstabiilsuse säilitamise eest kriisiolukordades , eelkõige seoses üksikute raskustes olevate finantseerimisasutuste stabiliseerimise ja toetamisega. Nende meetmeid tuleks põhjalikult kooskõlastada majandus- ja rahaliidu raames ja selle põhimõtete kohaselt. Meetmed, mida EPJA võtab eriolukorras või teatavate probleemide lahendamiseks ja mis mõjutavad finantseerimisasutuse stabiilsust, ei tohiks mõjutada liikmesriikide eelarvepädevust. Tuleks kehtestada mehhanism, mille kohaselt võivad liikmesriigid kohaldada kaitseklauslit ja suunata küsimuse otsuse tegemiseks nõukogule. Asjakohane on usaldada kõnealuses küsimuses otsuse tegemise õigus nõukogule, pidades silmas liikmesriikide teatavaid kohustusi selles valdkonnas.

(34a) Kolme aasta jooksul pärast selle mehhanismi loomist käsitleva määruse jõustumist peaks komisjon sätestama saadud kogemuse alusel liidu tasandil selged ja usaldusväärsed suunised selle kohta, millal liikmesriigid tohivad kaitseklauslit rakendada. Kaitseklausli kasutamist liikmesriikide poolt tuleks hinnata lähtuvalt kõnealustest suunistest.

(34b) Ilma et see piiraks liikmesriikide konkreetseid kohustusi kriisiolukorras, peaks liikmesriik kaitseklausli kohaldamise korral teavitama sellest Euroopa Parlamenti samaaegselt EPJA, nõukogu ja komisjoniga. Lisaks peaks liikmesriik põhjendama, miks ta kaitseklauslit kohaldab. EPJA peaks koos komisjoniga otsustama, millised peaksid olema edasised sammud.

(35) Otsustamismenetluse raames peaks EPJA järgima ühenduse eeskirju ning nõuetekohase menetluse ja läbipaistvuse põhimõtteid. Täielikult tuleks järgida EPJA otsuste adressaatide õigust esitada oma seisukohti. EPJA vastu võetud õigusaktid on liidu õiguse lahutamatu osa.

(36) EPJA peamine otsuseid tegev organ oleks järelevalvenõukogu, kuhu kuuluvad kõikide liikmesriikide asjakohaste pädevate asutuste juhid ja mida juhib EPJA eesistuja. Komisjoni, Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu, Euroopa Keskpanga ja Euroopa järelevalveasutuse (kindlustus- ja tööandjapensionid) ning Euroopa järelevalveasutuse (väärtpaberiturud) esindajad osaleksid järelevalvenõukogu töös vaatlejana. Järelevalvenõukogu liikmed peaksid tegutsema sõltumatult ja ainult liidu huvides. Üldiste õigusaktide puhul, sealhulgas regulatiivsete standardite, suuniste ja soovituste vastuvõtmise ja eelarveliste küsimustega seotud õigusaktide puhul oleks asjakohane kohaldada ELTLi artikli 16 kohaseid kvalifitseeritud häälteenamust käsitlevaid eeskirju, samas kui kõik muud otsused võetakse vastu liikmete lihthäälteenamusega. Liikmesriikide järelevalveasutuste erimeelsuste lahendamisega seotud juhtusid peaks käsitlema konkreetne töörühm.

(36a) Üldjuhul peaks järelevalvenõukogu võtma vastu otsuseid lihthäälteenamusega vastavalt põhimõttele „üks inimene, üks hääl”. Tehniliste standardite, suuniste ja soovituste vastuvõtmise ja eelarveküsimustega seotud õigusaktide puhul on siiski asjakohane kohaldada kvalifitseeritud häälteenamust käsitlevaid eeskirju, mis on sätestatud Euroopa Liidu lepingus, ELTLis ja neile lisatud protokollis nr 36 üleminekusätete kohta. Liikmesriikide järelevalveasutuste erimeelsuste lahendamisega seotud juhtusid peaks käsitlema piiratud koosseisuga, objektiivne töörühm, mille liikmed ei ole erimeelsusel olevate pädevate asutuste esindajad, ei ole vaidluse tulemusest isiklikult huvitatud ega asjaomaste pädevate asutustega otseselt seotud. Töörühma koosseis peaks olema asjakohaselt tasakaalustatud. Järelevalvenõukogu peaks töörühma poolt tehtud otsuse lihthäälteenamusega heaks kiitma, järgides põhimõtet, et igal liikmel on üks hääl. Konsolideeriva järelevalveasutuse tehtud otsuste puhul võivad liikmed töörühma poolt esitatud otsuse siiski tagasi lükata, kui nad moodustavad blokeeriva vähemuse, nagu on määratletud Euroopa Liidu lepingu artikli 16 lõikes 4 ning Euroopa Liidu lepingule ja ELTLile lisatud protokolli nr 36 (üleminekusätete kohta) artiklis 3.

(37) EPJA eesistujast ning liikmesriikide järelevalveasutuste ja komisjoni esindajatest koosnev juhatus peaks tagama, et EPJA täidaks oma kohustusi ja talle määratud ülesandeid. Juhatusel peaks olema volitused, et muu hulgas esitada iga-aastaseid ja mitmeaastaseid tööprogramme, rakendada teatavat eelarvepädevust ning võtta vastu EPJA personalipoliitika kava, dokumentidele juurdepääsu käsitlevad erisätted ja aastaaruanne.

(38) EPJAt esindab täiskohaga eesistuja, kelle valib Euroopa Parlament avaliku konkursi raames , mida haldab ja mille käigus koostab sobivaimate kandidaatide nimekirja komisjon . EPJA igapäevast tegevust juhib tegevdirektor, kes võib osaleda järelevalvenõukogu ja juhatuse koosolekutel hääleõiguseta.

(39) Selleks et tagada Euroopa järelevalveasutuste tegevuse valdkonnaülene kooskõla, peaksid kõnealused järelevalveasutused tegema tihedat koostööd Euroopa järelevalveasutuste (ühiskomitee) (edaspidi „ühiskomitee”) raames ja jõudma võimaluse korral ühistele seisukohtadele. ▐ Ühiskomitee peaks koordineerima kolme Euroopa järelevalveasutuse ülesandeid seoses finantskonglomeraatidega . Vajaduse korral peaksid Euroopa järelevalveasutuse (kindlustus- ja tööandjapensionid) ning Euroopa järelevalveasutuse (väärtpaberiturud) pädevusvaldkonda kuuluvad õigusaktid võtma samaaegselt vastu ka asjaomased Euroopa järelevalveasutused. Ühiskomiteed juhivad kolme Euroopa järelevalveasutuse eesistujad vaheldumisi, igaüks 12 kuud järjest. Ühiskomitee eesistuja peaks olema Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu ase-eesistuja. Ühiskomiteel peaks olema alaline sekretariaat, milles töötaksid lähetuse korras kolme Euroopa järelevalveasutuse töötajad, et võimaldada mitteametlikku teabevahetust ja ühise maailmavaate tekkimist kolmes Euroopa järelevalveasutuses.

(40) Tuleb tagada, et isikutel, keda EPJA vastuvõetud otsused mõjutavad, oleks võimalik võtta vajalikke õiguskaitsemeetmed. Kui EPJA-l on õigus teha otsuseid, peaks huvitatud isikutel protsessi säästlikkuse huvides ja oma õiguste tõhusaks kaitsmiseks olema õigus pöörduda apellatsiooninõukogu poole. Tõhususe ja sidususe huvides peaks apellatsiooninõukogu olema Euroopa kolme järelevalveasutuse ühisorgan, mis tegutseb sõltumatult kõnealuste asutuste haldus- ja reguleerivast struktuurist. Apellatsiooninõukogu otsused võib edasi kaevata Euroopa Ühenduste Esimese Astme Kohtusse või Euroopa Ühenduste Kohtusse.

(41) EPJA täieliku autonoomia ja sõltumatuse tagamiseks peaks sel olema autonoomne eelarve, mille peamine tuluallikas on liikmesriikide järelevalveasutustelt ja Euroopa Liidu üldeelarvest kohustuslikult laekuv osamaks. EPJA rahastamine liidu eelarvest eeldab eelarvepädevate institutsioonide kokkulepet vastavalt eelarvedistsipliini ja usaldusväärset finantsjuhtimist käsitleva Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni vahelise 17. mai 2006. aasta institutsioonidevahelise kokkuleppe (28) punktile 47. ▐ Kohaldada tuleks liidu eelarvemenetlust. Raamatupidamisarvestust peaks auditeerima Euroopa Kontrollikoda. EPJA eelarve suhtes tuleks kohaldada eelarve täitmisele heakskiidu andmise menetlust.

(42) EPJA suhtes tuleks kohaldada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. mai 1999. aasta määrust (EÜ) nr 1073/1999 Euroopa Pettustevastase Ameti (OLAF) juurdluste kohta (29). EPJA peaks ühinema Euroopa Parlamendi, Euroopa Liidu Nõukogu ja Euroopa Ühenduste Komisjoni vahelise 25. mai 1999. aasta institutsioonidevahelise kokkuleppega Euroopa Pettusevastase Ameti (OLAF) sisejuurdluste kohta (30).

(43) Selleks et tagada tööhõivetingimuste avatus ja läbipaistvus ning töötajate võrdne kohtlemine, tuleks EPJA töötajate suhtes kohaldada Euroopa ühenduste ametnike personalieeskirju ja Euroopa ühenduste muude teenistujate teenistustingimusi (31).

(44) Esmatähtis on kaitsta ärisaladusi ja muud konfidentsiaalset teavet. EPJA-le kättesaadavaks tehtava ja võrgustikus vahetatava teabe osas tuleb kehtestada ranged ja tõhusad konfidentsiaalsuseeskirjad .

(45) Seoses üksikisikute kaitsega isikuandmete töötlemisel kohaldatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. oktoobri 1995. aasta direktiivi 95/46/EÜ üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta (32) ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2000. aasta määrust (EÜ) nr 45/2001 üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ühenduse institutsioonides ja asutustes ning selliste andmete vaba liikumise kohta (33), mis sobivad täielikult isikuandmete töötlemise reguleerimiseks käesoleva määruse kohaldamisel.

(46) EPJA läbipaistva tegutsemise tagamiseks tuleks kohaldada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. mai 2001. aasta määrust (EÜ) nr 1049/2001 üldsuse juurdepääsu kohta Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele (34).

(47) Riikidel, kes ei ole Euroopa Liidu liikmesriigid, peaks olema võimalus osaleda EPJA töös vastavalt liiduga sõlmitud asjakohastele kokkulepetele.

(48) Kuna käesoleva määruse eesmärke, milleks on parandada siseturu toimimist, tagades reguleerimise ja järelevalve kõrge, tõhusa ja ühtse taseme, kaitsta hoiustajaid ja investoreid, tagada finantsturgude terviklikkus, tõhusus ja nõuetekohane toimimine, tagada finantssüsteemi stabiilsus ning tõhustada rahvusvahelist järelevalvealast koostööd, ei suuda liikmesriigid nõuetekohaselt täita ja neid on meetmete laia ulatuse tõttu lihtsam saavutada Euroopa Liidu tasemel, võib liit võtta meetmeid kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kooskõlas kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõttega ei lähe käesolev määrus kaugemale sellest, mis on vajalik seatud eesmärkide saavutamiseks.

(49) EPJA võtab üle kõik Euroopa Pangandusjärelevalve Komitee praegused ülesanded ja volitused . Seepärast tuleks kehtetuks tunnistada komisjoni 23. jaanuari 2009. aasta otsus 2009/78/EÜ, millega luuakse Euroopa Pangandusjärelevalve Komitee, ning vastavalt muuta Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. septembri 2009. aasta otsust nr 716/2009/EÜ , millega kehtestatakse ühenduse programm, mille alusel toetatakse teatavaid tegevusi finantsteenuste, finantsaruandluse ja auditeerimise valdkonnas (35).

(50) Asjakohane oleks käesoleva määruse kohaldamiseks kehtestada tähtaeg, et tagada EPJA nõuetekohane valmisolek tegevuse alustamiseks ning Euroopa Pangandusjärelevalve Komitee ülesannete ja kohustuste sujuv ülevõtmine,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:

I PEATÜKK

ASUTAMINE JA ÕIGUSLIK SEISUND

Artikkel 1

Asutamine ja reguleerimisala

1. Käesoleva määrusega luuakse Euroopa järelevalveasutus (Euroopa Pangandusjärelevalve Asutus, edaspidi „EPJA”).

2. Kõnealune asutus tegutseb järgmiste õigusaktide reguleerimisala piires: käesolev määrus, direktiiv 2006/48/EÜ, direktiiv 2006/49/EÜ, direktiiv 2002/87/EÜ, määrus (EÜ) nr 1781/2006, direktiiv 94/19/EÜ ning direktiivi 2005/60/EÜ, direktiivi 2002/65/EÜ, direktiivi 2007/64/EÜ ja direktiivi 2009/110/EÜ asjakohased osad, mis on kohaldatavad krediidi- ja finantseerimisasutuste ning nende üle järelevalvet teostavate pädevate asutuste suhtes , sealhulgas kõik direktiivid, määrused ja otsused, mis põhinevad kõnealustel õigusaktidel, ning mis tahes hilisemad Euroopa Liidu õigusaktid, millega seatakse EPJA-le täiendavad ülesanded.

2a. EPJA toimingud hõlmavad ka krediidiasutuste, finantskonglomeraatide, investeerimisühingute, makseasutuste ja e-raha asutuste tegevust, sealhulgas ettevõtete üldjuhtimise, auditeerimise ja finantsaruandlusega seotud küsimusi, eeldusel et sellised EPJA toimingud on vajalikud selleks, et tagada lõikes 2 osutatud õigusaktide tõhus ja ühtne kohaldamine.

3. Käesoleva määruse sätetega ei piirata komisjoni volitusi, eelkõige seoses ELTLi artikli 258 kohase kohustusega tagada liidu õigus- ja haldusnormide järgimine.

4. EPJA eesmärk on kaitsta üldisi huve, aidates suurendada finantssüsteemi stabiilsust lühikeses, keskpikas ja pikas perspektiivis ning selle tulemuslikkust liidu majanduse, kodanike ja ettevõtete jaoks. EPJA aitab

i) parandada siseturu toimimist, tagades sealhulgas eelkõige reguleerimise ja järelevalve tugeva , tõhusa ja ühtse taseme; ▐

iii) tagada finantsturgude terviklikkuse, läbipaistvuse, tõhususe ja nõuetekohase toimimise; ▐

v) tõhustada rahvusvahelist järelevalvealast koostööd;

va) vältida õigusnormide erinevuste ärakasutamist ja aidata luua võrdseid konkurentsitingimusi;

vb) tagada laenude ja muude riskide võtmise nõuetekohane reguleerimine ja järelevalve ning

vc) aidata tugevdada tarbijakaitset .

Selleks aitab EPJA tagada lõike 2 kohaste liidu õigusaktide ühtse, tõhusa ja tulemusliku kohaldamise, edendab järelevalvealast lähenemist ja esitab Euroopa Parlamendile, nõukogule ja komisjonile arvamusi ning teostab turgude majandusanalüüse, et edendada EPJA eesmärkide saavutamist .

Käesoleva määrusega talle määratud ülesannete täitmisel pöörab EPJA erilist tähelepanu süsteemsetele riskidele, mida põhjustavad finantseerimisasutused, mille hätta sattumine võib kahjustada finantssüsteemi või reaalmajanduse toimimist.

Oma ülesandeid täites tegutseb EPJA sõltumatult ja objektiivselt ning ainuüksi liidu huve silmas pidades.

Artikkel 1a

Euroopa Finantsjärelevalve Süsteem

1. EPJA kuulub Euroopa Finantsjärelevalve Süsteemi. Euroopa Finantsjärelevalve Süsteemi peamine eesmärk on kindlustada finantssektori suhtes kohaldatavate eeskirjade nõuetekohane rakendamine, finantsstabiilsuse säilitamine, finantssüsteemi kui terviku suhtes usalduse tagamine ning finantsteenuste kasutajate piisav kaitse.

2. Euroopa Finantsjärelevalve Süsteemi kuuluvad:

a) Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu (ESRN), mille ülesanded on määratletud määruses (EL) nr …(2010 (ESRN) ja käesolevas määruses.

b) EPJA;

c) määrusega (EL) nr …/2010 (EVJA) loodud Euroopa järelevalveasutus (väärtpaberiturud);

d) määrusega (EL) nr …/2010 (EKJA) loodud Euroopa järelevalveasutus (kindlustus- ja tööandjapensionid);

e) artiklites 40 – 43 nimetatud ülesannete täitmiseks loodud Euroopa järelevalveasutus (ühiskomitee) (edaspidi „ühiskomitee”);

f) määruse (EL) nr …/2010 (EVJA) artikli 2 lõikes 2, määruses (EL) nr …/2010 (EKJA) ja käesolevas määruses osutatud liikmesriikide asutused;

g) komisjon, kes teostab artiklites 7 ja 9 osutatud ülesandeid.

3. EPJA teeb ühiskomitee kaudu korrapärast ja tihedat koostööd Euroopa Süsteemsete riskide Nõukogu, EKJA ja EVJAga, tagab sektoritevahelise töö järjepidevuse ning jõuab ühistele seisukohtadele finantskonglomeraatide järelevalve osas ja muudes valdkondadevahelistes küsimustes.

4. Vastavalt Euroopa Liidu lepingu artikli 4 lõikes 3 sätestatud lojaalse koostöö põhimõttele toimub Euroopa Finantsjärelevalve Süsteemi liikmete koostöö usalduse ja täieliku vastastikuse austuse alusel, eelkõige liikmete vahel asjakohase ja usaldusväärse teabe liikumise tagamisel.

5. Euroopa Finantsjärelevalve Süsteemi kuuluvad järelevalveasutused peavad teostama järelevalvet liidus tegutsevate finantseerimisasutuste üle vastavalt artikli 1 lõikes 2 nimetatud õigusaktidele.

Artikkel 1b

Aruandekohustus Euroopa Parlamendi ees

Artikli 1 a lõikes 2 nimetatud asutused annavad oma tegevusest aru Euroopa Parlamendile.

Artikkel 2

Mõisted

Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid:

1) „finantseerimisasutused” – direktiivi 2006/48/EÜ artikli 4 lõikes 1 määratletud krediidiasutused, direktiivi 2006/49/EÜ artikli 3 lõike 1 punktis b määratletud investeerimisühingud ja direktiivi 2002/87/EÜ artikli 2 lõikes 14 määratletud finantskonglomeraadid , kuid erandina loetakse finantseerimisasutusteks direktiivi 2005/60/EÜ mõistes selle direktiivi artikli 3 lõigetes 1 ja 2 nimetatud krediidiasutusi ja finantseerimisasutusi ;

2) „pädevad asutused”: i) direktiivides 2006/48/EÜ, 2006/49/EÜ ja 2007/64/EÜ määratletud ning direktiivis 2009/110/EÜ osutatud pädevad asutused ; ii) direktiivide 2002/65/EÜ ja 2005/60/EÜ puhul asutused, kes on pädevad tagama, et krediidi- ja finantseerimisasutused järgivad kõnealustes direktiivides sätestatud nõudeid; iii) hoiuste tagamise skeemide puhul direktiivi 94/19/EÜ kohased hoiuste tagamise skeeme haldavad asutused, või juhul kui hoiuste tagamise skeemi toimimist haldab eraettevõte, direktiivi 94/19/EÜ kohane selliste skeemide üle järelevalvet teostav ametiasutus.

Artikkel 3

Õiguslik seisund

1. EPJA on liidu asutus, millel on juriidilise isiku staatus.

2. EPJA-l on igas liikmesriigis kõige laialdasem õigus- ja teovõime, mis vastavalt selle riigi õigusaktidele antakse juriidilistele isikutele. Eelkõige võib ta omandada ja võõrandada vallas- ja kinnisvara ning olla kohtus hagejaks ja kostjaks.

3. EPJA-t esindab eesistuja.

Artikkel 4

Koosseis

EPJA koosseisu kuuluvad:

1) järelevalvenõukogu, kes täidab artiklis 28 sätestatud ülesandeid;

2) juhatus, kes täidab artiklis 32 sätestatud ülesandeid;

3) eesistuja, kes täidab artiklis 33 sätestatud ülesandeid;

4) tegevdirektor, kes täidab artiklis 38 sätestatud ülesandeid;

5) artiklis 44 osutatud apellatsiooninõukogu, kes täidab artiklis 46 sätestatud ülesandeid.

Artikkel 5

Peakorter ja asukoht

EPJA peakorter asub Frankfurdis.

EPJA-l võivad olla esindused Euroopa Liidu tähtsaimates finantskeskustes.

II PEATÜKK

EUROOPA PANGANDUSJÄRELEVALVE ASUTUSE ÜLESANDED JA VOLITUSED

Artikkel 6

Euroopa Pangandusjärelevalve Asutuse ülesanded ja volitused

1. EPJA-l on järgmised ülesanded:

a) aidata kaasa kõrgekvaliteediliste ühtsete regulatiivsete ja järelevalvestandardite ning -tavade väljatöötamisele, esitades eelkõige arvamusi liidu institutsioonidele ning koostades artikli 1 lõikes 2 osutatud õigusaktidel põhinevaid suuniseid, soovitusi ning regulatiivtehniliste ja rakendustehniliste standardite kavandeid;

b) aidata kaasa liidu õigusaktide ühtsele kohaldamisele , edendades eelkõige ühtset järelevalvekultuuri, tagades artikli 1 lõikes 2 osutatud õigusaktide ühtse, tõhusa ja tulemusliku kohaldamise, vältides regulatiivset arbitraaži (õigusnormide erinevuste ärakasutamine), vahendades ja lahendades pädevate asutuste vahelisi erimeelsusi, tagades finantseerimisasutuste tulemusliku ja järjepideva järelevalve, tagades järelevalvekolleegiumide ühtse toimimise ning võttes muu hulgas meetmeid eriolukordades;

c) innustada ja lihtsustada ülesannete ja kohustuste delegeerimist pädevate asutuste vahel;

d) teha tihedat koostööd Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukoguga, esitades kõnealusele nõukogule tema ülesannete täitmiseks vajalikku teavet ning tagades, et nõukogu antud hoiatuste ja soovituste kohaselt võetakse nõuetekohaselt järelmeetmeid;

e) koostada pädevate asutuste kohta vastastikuseid eksperdihinnanguid, sealhulgas anda nõu, et tagada järelevalvetulemuste sidusus;

f) jälgida ja hinnata turusuundumusi oma pädevusvaldkonnas;

fa) viia läbi turgude majandusanalüüse, et anda teavet EPJA ülesannete täitmise kohta;

fb) tugevdada hoiustajate ja investorite kaitset;

fc) abistada artiklis 12b osutatud süsteemset riski põhjustada võivate piiriüleste asutuste kriiside ohjamisel ning juhtida ja viia artikli 12c alusel loodud pangakriiside lahendamise üksuse kaudu ellu selliste asutustega seotud kõikide varaste sekkumismeetmete võtmist, kriisilahendamis- või maksejõuetuks tunnistamise menetlusi;

g) täita mis tahes muid käesolevas määruses või artikli 1 lõike 2 kohastes liidu õigusaktides sätestatud ülesandeid;

ga) pidada järelevalvet nende finantseerimisasutuste üle, kelle üle pädevad asutused järelevalvet ei teosta;

gb) avaldada ja korrapäraselt ajakohastada oma veebisaidil teavet oma tegevuse kohta, eriti oma registreeritud finantseerimisasutustega seotud pädevusvaldkonnas, et teave oleks üldsusele kergesti kättesaadav;

gc) võtta nõuetekohaselt üle kõik Euroopa Pangandusjärelevalve Komitee olemasolevad ja käimasolevad ülesanded.

2. Lõikes 1 sätestatud ülesannete täitmiseks on EPJA-l käesoleva määrusega ettenähtud volitused, eelkõige õigus teha järgmist:

a) töötada erijuhtudel välja artikli 7 kohased regulatiivtehniliste standardite kavandid;

aa) töötada erijuhtudel välja artikli 7e kohased rakendustehniliste standardite kavandid;

b) anda välja artikli 8 kohaseid suuniseid ja soovitusi;

c) anda erijuhtudel välja artikli 9 lõike 3 kohaseid soovitusi;

d) võtta erijuhtudel vastu artiklite 10 ja 11 kohaseid pädevatele asutustele adresseeritavaid üksikotsuseid;

e) võtta erijuhtudel vastu artikli 9 lõike 6, artikli 10 lõike 3 ja artikli 11 lõike 4 kohaseid finantseerimisasutustele adresseeritavaid üksikotsuseid;

f) esitada artikli 19 kohaselt arvamusi Euroopa Parlamendile, nõukogule või komisjonile.

fa) koguda finantseerimisasutuste kohta vajalikku teavet vastavalt artiklile 20;

fb) töötada välja ühine metoodika toote omaduste ja levitamistoimingute mõju hindamiseks asutuste finantsseisundile ja tarbijakaitsele;

fc) luua registreeritud finantseerimisasutuste andmebaas oma pädevusalas ning ka kesktasandil, kui see on sätestatud artikli 1 lõikes 2 osutatud õigusaktides.

fd) töötada välja regulatiivtehniline standard, millega määratakse kindlaks EPJA-le minimaalselt kättesaadavaks tehtav teave tehingute ja turuosaliste kohta ning selle teabe kogumise kooskõlastamise viisid, samuti liikmesriikide olemasolevate andmebaaside ühendamise üldpõhimõtted, et asjaomane vajalik teave turu ja tehingute kohta oleks EPJA-le alati kättesaadav.

3. Artikli 1 lõikes 2 osutatud õigusaktidega on EPJA-le antud ainuvolitused järelevalve teostamiseks kogu liitu hõlmavate üksuste üle või kogu liitu hõlmava majandustegevuse üle.

4. Lõike 3 kohaste järelevalve teostamiseks antud ainuvolituste täitmiseks on EPJA-l asjakohaste õigusaktidega kindlaks määratud uurimis- ja jõustamisvolitused ning võimalus nõuda tasu. EPJA teeb tihedat koostööd pädevate asutustega ja tugineb oma ülesannete täitmisel nende eriteadmistele, vahenditele ja volitustele.

Artikkel 6a

Tarbijakaitse ja finantstegevusega seotud ülesanded

1. Hoiustajate ja investorite paremaks kaitsmiseks võtab EPJA endale juhtrolli läbipaistvuse, lihtsuse ja õigluse edendamisel tarbijatele suunatud finantstoodete või -teenuste turgudel kogu ühtse turu ulatuses, sealhulgas

i) kogub ja analüüsib teavet tarbimissuundumuste kohta ja koostab vastavaid aruandeid;

ii) vaatab läbi ja kooskõlastab finantsteadmiste ja -hariduse alaseid algatusi;

iii) koostab valdkonna jaoks koolitusstandardeid;

iv) aitab välja töötada ühtseid avalikustamiseeskirju ning

v) hindab eelkõige leibkondade ja ettevõtete, eeskätt VKEde laenu saamise võimalusi ja laenukulusid.

2. EPJA jälgib uusi ja olemasolevaid finantstegevuse liike ning võib võtta vastu suuniseid ja soovitusi turgude tugevdamiseks ja turvalisemaks muutmiseks ning reguleerimistavade ühtlustamiseks.

3. EPJA võib ka avaldada hoiatusi, kui mingi finantstegevus tõsiselt ohustab artikli 1 lõikes 4 püstitatud eesmärke.

4. EPJA moodustab oma lahutamatu osana finantsalase uuendustegevuse komitee, mis koondab kõiki asjaomaseid pädevaid riiklikke järelevalveasutusi, seades eesmärgiks kooskõlastatud lähenemise uute või uuenduslike finantstegevuste reguleerimisele ja järelevalvele ning Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni nõustamise.

5. EPJA võib ajutiselt keelata või piirata teatavat tüüpi finantstegevust, mis ohustab finantsturgude korrapärast toimimist ja terviklikkust või liidu kogu finantssüsteemi või selle mõne osa stabiilsust vastavalt artikli 1 lõikes 2 nimetatud õigusaktides esitatud täpsustustele ja tingimustele, või vajaduse korral eriolukorras kooskõlas artikliga 10 ja selles kehtestatud tingimustel.

EPJA vaatab nimetatud otsuse korrapäraste ajavahemike järel läbi.

EPJA võib ka hinnata teatavat liiki finantstegevuste piiramise või keelustamise vajadust ning vajaduse korral keelustamise või piirangute seadmise hõlbustamiseks teavitada sellest komisjoni.

Artikkel 7

Regulatiivtehnilised standardid

1. Euroopa Parlament ja nõukogu võivad delegeerida komisjonile õiguse võtta vastavalt ELTLi artiklile 290 vastu regulatiivtehnilisi standardeid järjepideva ühtlustamise tagamiseks artikli 1 lõikes 2 osutatud õigusaktides konkreetselt sätestatud valdkondades. Need on tehnilised standardid, mis ei hõlma strateegilisi otsuseid või poliitilisi valikuid ning mille sisu on piiritletud nende aluseks olevate õigusaktidega. EPJA koostab regulatiivtehniliste standardite kavandid ja esitab need kinnitamiseks komisjonile . Kui EPJA ei esita komisjonile kavandit artikli 1 lõikes 2 nimetatud õigusaktides kehtestatud tähtaegade piires, võib komisjon regulatiivtehnilise standardi vastu võtta.

2. Enne standardite komisjonile esitamist korraldab EPJA nende avaliku arutelu ning analüüsib võimalikke seonduvaid kulusid ja kasu, välja arvatud juhul, kui nimetatud konsultatsioonid ja analüüsid ei ole proportsionaalsed kõnealuste regulatiivtehniliste standardite ulatuse ja mõjuga, või kui on tegemist pakilise küsimusega. EPJA küsib ka artiklis 22 osutatud pangandussektori sidusrühmade kogu nõuandeid või arvamust.

3. Komisjon edastab EPJA-lt saadud regulatiivtehnilise standardi kavandi viivitamatult Euroopa Parlamendile ja nõukogule.

4. Komisjon otsustab regulatiivtehnilise standardi vastuvõtmise küsimuse kolme kuu jooksul pärast kavandi saamist. Regulatiivtehniline standard võetakse vastu määruse või otsusega. Kui komisjon otsustab standardit mitte vastu võtta, teavitab ta sellest Euroopa Parlamenti ja nõukogu ja põhjendab oma otsust.

Artikkel 7a

Regulatiivsete standardite tagasilükkamine või muutmine

1. Kui komisjon kavatseb regulatiivtehniliste standardite kavandid tagasi lükata või kinnitada need osaliselt või muudatustega, saadab ta regulatiivtehniliste standardite kavandid koos põhjendatud muudatusettepanekutega tagasi EPJA-le.

2. Kuue nädala jooksul võib EPJA regulatiivtehniliste standardite kavandeid komisjoni muudatusettepanekute põhjal muuta ning esitada need uuesti komisjonile kinnitamiseks. EPJA teavitab oma otsusest Euroopa Parlamenti, nõukogu ja komisjoni.

3. Kui EPJA ei nõustu komisjoni otsusega tema esialgse ettepaneku tagasilükkamise või muutmise kohta, võib Euroopa Parlament või nõukogu kutsuda ühe kuu jooksul vastutava voliniku ja EPJA eesistuja Euroopa Parlamendi või nõukogu vastutava komisjoni erakorralisele koosolekule, et nad saaksid esitada oma eriarvamused ja neid selgitada.

Artikkel 7b

Delegeeritud volituste rakendamine

1. Artiklis 7 viidatud õigus võtta vastu regulatiivseid standardeid antakse komisjonile neljaks aastaks pärast käesoleva määruse jõustumist. Hiljemalt kuus kuud enne nimetatud nelja-aastase ajavahemikku lõppemist koostab komisjon delegeeritud volituste kohta aruande. Kui Euroopa Parlament või nõukogu vastavalt artiklile 7c volituste delegeerimist ei tühista, pikendatakse seda samasuguseks ajavahemikuks.

2. Kui komisjon on regulatiivse standardi vastu võtnud, teeb ta selle samal ajal koheselt teatavaks Euroopa Parlamendile ja nõukogule.

3. Artikli 35 lõikes 2 osutatud aruandes teavitab EPJA eesistuja Euroopa Parlamenti ja nõukogu regulatiivsetest standarditest, mis on heaks kiidetud ja mida pädevad asutused ei ole järginud.

Artikkel 7c

Regulatiivsete standardite suhtes vastuväidete esitamine

1. Kui komisjon võtab vastu delegeeritud õigusakti artikli 1 lõikes 2 osutatud õigusaktides konkreetselt sätestatud valdkondades, kehtivad järgmised tingimused:

a) Euroopa Parlament ja nõukogu võivad esitada delegeeritud õigusaktile vastuväiteid kolme kuu jooksul pärast seda, kui neid on komisjoni poolt vastu võetud regulatiivsest standardist teavitatud. Euroopa Parlamendi või nõukogu algatusel võib seda ajavahemikku pikendada kolme kuu võrra.

b) Delegeeritud õigusakt avaldatakse Euroopa Liidu teatajas ning jõustub enne nimetatud ajavahemiku lõppemist, kui nii Euroopa Parlament kui ka nõukogu on komisjonile teatanud, et ei kavatse esitada vastuväiteid. Kui Euroopa Parlament ega nõukogu ei ole selle ajavahemiku lõppedes delegeeritud õigusaktile vastuväiteid esitanud, avaldatakse see Euroopa Liidu Teatajas.

c) Kui Euroopa Parlament või nõukogu on delegeeritud õigusakti vastu, siis see ei jõustu. Vastavalt ELTLi artiklile 296 põhjendab delegeeritud õigusaktile vastuväiteid esitav institutsioon oma seisukohta.

2. Kui komisjon võtab vastu EPJA esitatud regulatiivse standardiga samase standardi, kohaldatakse lõike 1 punkte a, b ja c, ainsa erinevusega selles, et Euroopa Parlamendile ja nõukogule antud vastuväidete esitamise tähtaeg on üks kuu pärast artikli 7 lõikes 4 osutatud kolmekuulise ajavahemiku lõppemist. Euroopa Parlamendi või nõukogu algatusel võib seda ajavahemikku pikendada ühe kuu võrra.

3. Kohe pärast komisjonilt kavandi saamist võivad Euroopa Parlament ja nõukogu võtta vastu ennetava ja tingimusliku deklaratsiooni vastuväidetest loobumise kohta, mis jõustub siis, kui komisjon võtab regulatiivtehnilise standardi vastu ilma esialgset kavandit muutmata.

4. Kui Euroopa Parlament või nõukogu on regulatiivse standardi vastu, siis see ei jõustu. Vastavalt ELTLi artiklile 296 põhjendab regulatiivtehnilisele standardile vastuväiteid esitav institutsioon oma seisukohta.

Artikkel 7d

Delegeerimise tagasivõtmine

1. Euroopa Parlament või nõukogu võib artiklis 7 osutatud volituste delegeerimise tagasi võtta.

2. Tagasivõtmise otsusega lõpetatakse volituste delegeerimine.

3. Institutsioon, kes on algatanud sisemenetluse, et otsustada, kas volitused tuleks tagasi võtta, püüab sellest teisele institutsioonile ja komisjonile teatada mõistliku aja jooksul enne lõpliku otsuse tegemist, nimetades regulatiivtehnilise standardiga seotud volitused, mida volituste võimalik tagasivõtmine puudutab.

Artikkel 7e

Rakendustehnilised standardid

1. Kui Euroopa Parlament ja nõukogu vastavalt ELTLi artiklile 291 delegeerivad komisjonile õiguse võtta vastu rakendustehnilisi standardeid, kusjuures artikli 1 lõikes 2 osutatud õigusaktides konkreetselt näidatud valdkondades peavad õiguslikult siduvate liidu õigusaktide rakendamiseks kehtima ühesugused tingimused, kehtivad järgmised tingimused:

a) kui EPJA vastavalt artikli 1 lõikes 2 osutatud õigusaktidele koostab komisjonile esitamiseks rakendustehnilised standardid, peavad need olema tehnilised, ei tohi sisaldada poliitilisi valikuid ning peavad piirduma õiguslikult siduvate liidu õigusaktide rakendamise tingimustega.

b) kui EPJA ei esita komisjonile kavandit artikli 1 lõikes 2 nimetatud õigusaktides kehtestatud või vastavalt artiklile 19 komisjonilt EPJA-le saadetud taotluses esitatud tähtaja jooksul, võib komisjon võtta rakendustehnilise standardi vastu rakendusaktiga.

2. Enne kavandite esitamist komisjonile viib EPJA läbi rakendustehniliste standardite avaliku arutelu ning analüüsib võimalikke seonduvaid kulusid ja kasu, välja arvatud juhul, kui selliste arutelude ja analüüside läbiviimine on asjaomaste tehniliste standardite ulatust ja mõju või küsimuse kiireloomulisust arvestades ebaproportsionaalne.

EPJA küsib ka artiklis 22 osutatud pangandussektori sidusrühmade kogu nõuandeid või arvamust.

3. EPJA esitab vastavalt ELTLi artiklile 291 oma rakendustehniliste standardite kavandid heakskiitmiseks komisjonile ning samal ajal ka Euroopa Parlamendile ja nõukogule.

4. Komisjon otsustab kolme kuu jooksul pärast rakendustehniliste standardite kavandite kättesaamist, kas kõnealused kavandid kinnitada või mitte. Komisjon võib kõnealust ajavahemikku pikendada ühe kuu võrra. Kui see on liidu huvides, võib komisjon standardite kavandi kinnitada kas osaliselt või muudatustega.

Kui komisjon võtab rakendustehnilised standardid vastu EPJA esitatud kavandiga võrreldes muudetud kujul, teavitab ta sellest Euroopa Parlamenti ja nõukogu.

5. Komisjon võtab standardid vastu määruse või otsusega ja avaldab need Euroopa Liidu Teatajas.

Artikkel 8

Suunised ja soovitused

1. Ühtsete, tõhusate ja tulemuslike järelevalvetavade kehtestamiseks Euroopa Finantsjärelevalve Süsteemi raames ning liidu õigusaktide ühise, ühtse ja järjepideva kohaldamise tagamiseks esitab EPJA pädevatele asutustele või finantseerimisasutustele suuniseid ja soovitusi.

1a. EPJA viib vajaduse korral läbi suuniste ja soovituste avaliku arutelu ning analüüsib võimalikke kaasnevaid kulusid ja saadavat kasu. Vajaduse korral küsib EPJA ka artiklis 22 osutatud pangandussektori sidusrühmade kogu nõu või arvamust. Konsultatsioonid, analüüsid, arvamused ja nõuanded peavad olema proportsionaalsed suuniste või soovituse kohaldamisala, olemuse ja mõjuga.

2. Pädevad asutused ja finantseerimisasutused võtavad mis tahes meetmeid, et kõnealuseid suuniseid ja soovitusi järgida. Kahe kuu jooksul pärast suunise või soovituse avaldamist kinnitab iga pädev asutus, et kavatseb nimetatud suunist või soovitust järgida. Kui pädev asutus neid järgida ei kavatse, teavitab ta sellest EPJAt ning põhjendab oma otsust. EPJA avaldab need põhjused.

EPJA avalikustab selle, kui mõni pädev asutus kõnealuseid suuniseid või soovitusi ei kohalda.

EPJA võib igal üksikjuhul otsustada, kas avaldada pädeva asutuse põhjendused selle kohta, miks ta suuniseid või soovitusi ei järgi. Pädevale asutusele teatatakse avaldamisest ette.

Kui suunistes või soovitustes seda nõutakse, teatavad finantseerimisasutused igal aastal selgelt ja üksikasjalikult, kas nad järgivad kõnealust suunist või soovitust.

2a. EPJA teavitab artikli 28 lõikes 4a osutatud aruandes Euroopa Parlamenti, nõukogu ja komisjoni välja antud suunistest ja soovitustest ning sellest, millised pädevad asutused ei ole neid järginud, ning kirjeldab, kuidas EPJA kavatseb tagada, et nad tema soovitusi ja suuniseid edaspidi järgivad.

Artikkel 9

Euroopa Liidu õiguse rikkumine

1. Kui mõni pädev asutus ei ole ▐ artikli 1 lõikes 2 osutatud õigusakte , sealhulgas vastavalt artiklitele 7 ja 7e kehtestatud regulatiivtehnilisi ja rakendustehnilisi standardeid kohaldanud või on neid kohaldanud liidu õigust rikkudes , jättes eelkõige tagamata, et finantseerimisasutus täidab kõnealustes õigusaktides sätestatud nõudeid, rakendab EPJA käesoleva artikli lõigetes 2, 3 ja 6 sätestatud volitusi.

2. EPJA võib ühe või mitme pädeva asutuse , Euroopa Parlamendi, nõukogu, komisjoni või pangandussektori sidusrühma taotlusel või omal algatusel pärast asjaomase pädeva asutuse teavitamist uurida liidu õiguse võimalikku rikkumist või kohaldamata jätmist.

2a. Ilma et see piiraks artikliga 20 ette nähtud volitusi, esitab pädev asutus viivitamata EPJA-le kogu teabe, mida EPJA peab uurimise läbiviimiseks vajalikuks.

3. EPJA võib hiljemalt kahe kuu jooksul pärast uurimise algatamist esitada asjaomasele pädevale asutusele soovituse meetmete kohta, mida tuleb võtta liidu õiguse järgimiseks.

3a. Pädev asutus teavitab kümne tööpäeva jooksul pärast soovituse kättesaamist EPJAt meetmetest, mida ta on võtnud või kavatseb võtta, et tagada liidu õiguse järgimine.

4. Kui pädev asutus ei ole taganud liidu õiguse järgimist ühe kuu jooksul alates EPJA soovituse kättesaamisest, võib komisjon EPJA esitatud teabe alusel või omal algatusel anda välja ametliku arvamuse , mille kohaselt nõutakse pädevalt asutuselt liidu õiguse järgimiseks vajalike meetmete võtmist. Komisjoni ametlikus arvamuses võetakse arvesse EPJA soovitust.

Komisjon annab sellise ametliku arvamuse välja hiljemalt kolme kuu jooksul alates soovituse vastuvõtmisest. Komisjon võib kõnealust ajavahemikku pikendada ühe kuu võrra.

▐

EPJA ja pädevad asutused esitavad komisjonile kogu vajaliku teabe.

5. Pädev asutus teavitab kümne tööpäeva jooksul alates lõikes 4 osutatud ametliku arvamuse kättesaamisest komisjoni ja EPJAd meetmetest, mida ta on võtnud või kavatseb võtta komisjoni ametliku arvamuse järgimiseks .

6. Kui pädev asutus ei järgi lõikes 4 osutatud ametlikku arvamust kõnealuses lõikes kindlaks määratud ajavahemiku jooksul ja kui tuleb õigeaegselt võtta meetmeid Euroopa Liidu õiguse järgimise tagamiseks, et sellega säilitada või taastada võrdsed konkurentsitingimused turul või tagada finantssüsteemi nõuetekohane toimimine ja terviklikkus, võib EPJA, ilma et see piiraks ELTLi artikli 258 kohaseid komisjoni volitusi, võtta juhul, kui artikli 1 lõikes 2 osutatud õigusaktide asjakohaseid nõudeid kohaldatakse vahetult finantseerimisasutuste suhtes, vastu finantseerimisasutustele adresseeritavaid üksikotsuseid, millega nõutakse teatavate meetmete võtmist, mida on vaja liidu õiguses sätestatud kohustuste täitmiseks, sealhulgas mis tahes tegevuse lõpetamist.

EPJA otsus on kooskõlas lõike 4 kohaselt komisjoni poolt välja antud ametliku arvamusega .

7. Olenemata asjaolust, kas pädevad asutused on samas küsimuses võtnud varem vastu mis tahes muu otsuse, kohaldatakse lõike 6 kohaselt vastu võetud otsuseid.

Meetmete võtmisel seoses lõike 4 kohases ametlikus arvamuses või lõike 6 kohases otsuses käsitletud küsimustega peavad pädevad asutused järgima vastavalt asjaomast ametlikku arvamust või otsust .

7a. EPJA märgib artikli 28 lõikes 4a osutatud aruandes, millised pädevad asutused ja finantseerimisasutused ei ole lõigetes 4 ja 6 osutatud otsuseid järginud.

Artikkel 10

Tegevus eriolukordades

1. Ebasoodsate arengute korral, mis võivad tõsiselt ohustada finantsturgude nõuetekohast toimimist ja terviklikkust või Euroopa Liidu kogu finantssüsteemi või selle osa stabiilsust, võib EPJA aktiivselt soodustada ja vajadusel koordineerida mis tahes meetmeid, mida vastavad riiklikud pädevad asutused võtavad .

Suutmaks teostada vahendavat ja koordineerivat rolli, peab EPJA olema täielikult informeeritud kõigist asjaomastest arengutest ja peab olema vaatlejana kutsutud kõikidele asjaomaste riiklike pädevate järelevalveasutuste kohtumistele.

1a. Komisjon võib omal algatusel või Euroopa Parlamendi, nõukogu, Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu või EPJA taotlusel võtta vastu EPJA-le adresseeritud otsuse, millega määratakse, et eksisteerib eriolukord käesoleva määruse tähenduses. Komisjon vaatab iga kuu järel nimetatud otsuse läbi ja kuulutab eriolukorra lõppenuks nii ruttu kui võimalik.

Kui komisjon kuulutab välja eriolukorra, teavitab ta sellest kohe nõuetekohaselt Euroopa Parlamenti ja nõukogu.

2. Kui komisjon võtab vastu lõike 1a kohase otsuse, ning erandjuhtudel, kui on vaja liikmesriikide asutuste koordineeritud meetmeid, et reageerida ebasoodsatele arengutele, mis võivad tõsiselt ohustada finantsturgude nõuetekohast toimimist ja terviklikkust või Euroopa Liidu kogu finantssüsteemi või selle osa stabiilsust, võib EPJA teha üksikotsuse, mille kohaselt nõutakse pädevatelt asutustelt kooskõlas artikli 1 lõikes 2 osutatud õigusaktidega vajalikke meetmeid selliste arengutega tegelemiseks , tagades, et finantseerimisasutused ja pädevad asutused täidaksid kõnealustes õigusaktides sätestatud nõudeid.

3. Kui pädev asutus ei järgi käesoleva artikli lõikes 2 osutatud otsust kõnealuses lõikes kindlaks määratud ajavahemiku jooksul, võib EPJA, ilma et see piiraks ELTLi artikli 258 kohaseid komisjoni volitusi, võtta juhul, kui artikli 1 lõikes 2 osutatud õigusaktide asjakohaseid nõudeid kohaldatakse vahetult finantseerimisasutuste suhtes, vastu finantseerimisasutustele adresseeritavaid üksikotsuseid, millega nõutakse teatavate meetmete võtmist, mida on vaja nimetatud õigusaktides sätestatud kohustuste täitmiseks, sealhulgas mis tahes tegevuse lõpetamist.

4. Olenemata asjaolust, kas pädevad asutused on samas küsimuses võtnud varem vastu mis tahes muu otsuse, kohaldatakse lõike 3 kohaselt vastu võetud otsuseid.

Mis tahes meetmed, mida pädev asutus võtab seoses lõigete 2 või 3 kohase otsuse asjaoludega, on kooskõlas kõnealuste otsustega.

Artikkel 11

Pädevate asutuste vaheliste erimeelsuste lahendamine

1. Kui pädev asutus ei ole nõus selliste meetmete menetluse või sisuga, mida teine pädev asutus võtab valdkonnas, mille puhul on artikli 1 lõikes 2 osutatud õigusaktide kohaselt vaja pädevate asutuste vahelist koostööd, koordineerimist või ühisotsuste vastuvõtmist, või selliste meetmete võtmatajätmisega, võtab EPJA, ilma et see piiraks artiklis 9 sätestatud volitusi, omal algatusel või ühe või mitme asjaomase pädeva asutuse taotlusel juhtpositsiooni, et aidata pädevatel asutustel jõuda kokkuleppele lõigetes 2 kuni 4 osutatud korras.

2. EPJA kehtestab pädevate asutuste vahelise lepitusmenetluse tähtaja, võttes arvesse artikli 1 lõikes 2 osutatud õigusaktides kindlaks määratud mis tahes asjakohaseid tähtaegu ning vaidlusaluse küsimuse keerukust ja kiireloomulisust. Sellel etapil toimib EPJA vahendajana.

3. Kui lepitusetapi lõpuks ei ole asjaomased pädevad asutused jõudnud kokkuleppele, teeb EPJA artikli 29 lõike 1 teises lõigus sätestatud korras otsuse, mille kohaselt peavad kõnealused asutused erimeelsused lahendama ja võtma teatavaid meetmeid ▐ kooskõlas liidu õigusega ; see otsus on asjaomastele pädevatele asutustele siduv .

4. Kui pädev asutus ei järgi EPJA vastu võetud otsust ja seetõttu ei suuda tagada, et finantseerimisasutus täidaks artikli 1 lõikes 2 osutatud õigusaktidega tema suhtes vahetult kohaldatavaid nõudeid, võib EPJA, ilma et see piiraks ELTLi artikli 258 kohaseid komisjoni volitusi, võtta vastu finantseerimisasutustele adresseeritavaid üksikotsuseid, millega nõutakse teatavate meetmete võtmist, mida on vaja ühenduse õigusest tulenevate kohustuste täitmiseks, sealhulgas mis tahes tegevuse lõpetamist.

4a. Olenemata asjaolust, kas pädevad asutused on samas küsimuses võtnud varem vastu mis tahes muu otsuse, kohaldatakse lõike 4 kohaselt vastu võetud otsuseid. Mis tahes meetmed, mida pädev asutus võtab seoses lõigete 3 või 4 kohase otsuse asjaoludega, on kooskõlas kõnealuste otsustega.

4b. Eesistuja toob artikli 28 lõikes 4a osutatud aruandes välja pädevate asutuste vahelised erimeelsused, saavutatud kokkulepped ja erimeelsuste lahendamiseks tehtud otsuse.

Artikkel 11a

Pädevate asutuste vaheliste erimeelsuste lahendamine valdkonnaülesel tasandil

Ühiskomitee lahendab vastavalt artiklites 11 ja 42 osutatud korrale valdkonnaüleseid erimeelsusi, mis võivad tekkida ühe või mitme käesoleva määruse artikli 2 lõikes 2, määruses (EL) nr …/2010 (EVJA) ja määruses (EL) nr …/2010 (EKJA) määratletud pädeva asutuse vahel.

Artikkel 12

Järelevalvekolleegiumid

1. EPJA aitab edendada ja jälgida direktiivis 2006/48/EÜ osutatud järelevalvekolleegiumide tõhusat , tulemuslikku ja järjepidevat toimimist ning liidu õigusaktide ühtset kohaldamist kõigis järelevalvekolleegiumides. EPJA töötajad võivad osaleda igasuguses kahe või enama pädeva asutuse korraldatud ühistegevuses, sh kohapeal teostatavates kontrollides.

2. EPJA juhatab järelevalvekolleegiume omal äranägemisel .

Sellisel juhul käsitletakse EPJAt pädeva asutusena asjakohase õigusakti tähenduses.

3. EPJA täidab vähemalt järgmisi ülesandeid:

a) järelevalvekolleegiumide töö hõlbustamiseks kogub ja jagab asjakohast teavet nii tava- kui ka eriolukordades ning loob kesksüsteemi, mille kaudu on selline teave kättesaadav järelevalvekolleegiumides osalevatele pädevatele asutustele, ja haldab seda süsteemi;

b) algatab ja koordineerib kogu liitu hõlmavaid stressiteste, mille abil hinnatakse eelkõige artiklis 12b kindlaks määratud finantseerimisasutuste võimet kohaneda ebasoodsate turusuundumustega, ja tagab, et selliste testide läbiviimisel kohaldatakse liikmesriikide tasandil võimalikult ühtset metoodikat;

c) kavandab ja juhib järelevalvetegevust nii tava- kui eriolukordades, sh finantseerimisasutusi tegelikult või potentsiaalselt ähvardavate ohtude hindamist ning

d) teostab järelevalvet pädevate asutuste tegevuse üle.

3a. EPJA võib välja anda artiklite 7, 7e ja 8 alusel vastu võetud regulatiivseid ja rakendusstandardeid, suuniseid ja soovitusi, et ühtlustada järelevalve toimimist ja järelevalvekolleegiumide poolt vastu võetud parimaid tavasid. Järelevalveasutused kiidavad heaks iga kolleegiumi toimimist reguleeriva kirjaliku korra, et tagada kõigi kolleegiumide sidus toimimine.

3b. Õiguslikult siduvaid lahendusi hõlmav vahendajaroll peaks võimaldama EPJA-l artiklis 11 kirjeldatud menetluskorra alusel lahendada pädevate asutuste vahelisi vaidlusi. Kui asjaomases järelevalvekolleegiumis ei ole võimalik kokkulepet saavutada, võib EPJA teha asjaomase asutuse suhtes vahetult kohaldatavaid järelevalvealaseid otsuseid.

Artikkel 12a

Üldsätted

1. EPJA võtab oma erilise tähelepanu ja tegevuse objektiks finantsteenuste häirete riskid, mis on i) põhjustatud kogu finantssüsteemi või selle mõne osa nõrgenemisest ja mis ii) võivad väga negatiivselt mõjuda siseturule ja reaalmajandusele (süsteemne risk). Igat liiki finantsvahendajad, turud ja infrastruktuurid võivad olla teataval määral süsteemselt olulised.

2. EPJA töötab koos Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukoguga välja ühtse kvantitatiivsete ja kvalitatiivsete näitajate kogumi (riskinäidikud), mis on aluseks artiklis 12b kindlaks määratud piiriülestele asutustele koostatavale järelevalvereitingule. Asutuse riskiprofiilis toimunud oluliste muutuste arvesse võtmiseks vaadatakse reiting korrapäraste ajavahemike järel läbi. Järelevalvereiting on põhielement, mille alusel otsustatakse, kas teostada raskustes oleva asutuse üle otsest järelevalvet või sekkuda tema tegevusse.

3. Ilma et see piiraks artikli 1 lõikes 2 osutatud õigusaktide kohaldamist, pakub EPJA vajaduse korral välja täiendavate regulatiivsete ja rakendusstandardite kavandid ning suunised ja soovitused artiklis 12b kindlaks määratud asutuste jaoks.

4. EPJA teostab järelevalvet artiklis 12b määratletud piiriüleste asutuste üle, mis võivad põhjustada süsteemset riski. Sellistel juhtudel tegutseb EPJA pädevate asutuste kaudu.

5. EPJA loob pangakriiside lahendamise üksuse, mille ülesanne on praktikas rakendada kriiside lahendamist käsitlevaid selgelt määratletud juhtimis- ja töömeetodeid, mis hõlmavad varajast sekkumist, kriisiohjamist ja maksejõuetuks tunnistamist, ning selliseid menetlusi juhtida.

Artikkel 12b

Süsteemset riski põhjustada võivate piiriüleste asutuste kindlaksmääramine

1. Pärast Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukoguga konsulteerimist võib järelevalvenõukogu artikli 29 lõikes 1 sätestatud menetluse alusel määrata kindlaks piiriülesed asutused, mille üle EPJA peab nende poolt põhjustada võidava süsteemse riski tõttu teostama otsest järelevalvet, või millega peab tegelema artiklis 12c osutatud pangakriiside lahendamise üksus.

2. Niisuguste finantseerimisasutuste kindlaksmääramise kriteeriumid on kooskõlas finantsstabiilsuse nõukogu (FSB), Rahvusvahelise Valuutafondi (IMF) ja Rahvusvaheliste Arvelduste Panga (BIS) kehtestatud kriteeriumidega.

Artikkel 12c

Pangakriiside lahendamise üksus

1. Pangakriiside lahendamise üksus kaitseb finantssüsteemi stabiilsust ja tegutseb selle nimel, et artiklis 12b kindlaks määratud raskustes olevate asutuste tegevus avaldaks võimalikult vähe mõju ülejäänud süsteemile ja majandusele tervikuna ja et piirata maksumaksjatele tekkivaid kulusid, lähtudes seejuures proportsionaalsuse põhimõttest ja võlausaldajate hierarhiast ning tagades piiriüleselt võrdse kohtlemise.

2. Pangakriiside lahendamise üksust volitatakse täitma lõikes 1 nimetatud ülesandeid, mille eesmärk on saneerida raskustes olevad asutused või lõpetada mitteelujõuliste asutuste tegevus (otsustav tegur moraalse riski piiramiseks). Selleks võib muu hulgas olla vajalik muuta kapitali suurust või parandada likviidsust, kohandada tegevusvaldkondi, täiustada protsesse, nimetada ametisse või vahetada välja juhatuse liikmeid, soovitada tagatisi, laenude võtmist, likviidsusabi kasutamist, täielikku või osalist müümist, asutada toimiv pank / rämpspank või ajutine pank, konverteerida võlga omakapitaliks (asjakohase allahindamisega) või võtta asutus ajutiselt riigi omandisse.

3. Pangakriiside lahendamise üksus koosneb EPJA järelevalvenõukogu nimetatud ekspertidest, kellel on finantseerimisasutuste restruktureerimise, saneerimise ja likvideerimise alased teadmised.

Artikkel 12d

Euroopa hoiuste tagamise skeemid

1. EPJA aitab tugevdada Euroopa riiklike hoiuste tagamise skeemide süsteemi, toimides talle käesoleva määrusega antava pädevuse raames, et tagada direktiivi 94/19/EÜ nõuetekohane kohaldamine, seades eesmärgiks tagada riiklike hoiuste tagamise skeemide küllaldane rahastamine finantseerimisasutuste sissemaksetest (kaasa arvatud sellised direktiivis 94/19/EÜ sätestatud asutused, mis on liidus asutatud ja võtavad siin vastu hoiuseid, kuid mille peakorter ei asu liidus) ning tagada kogu liitu hõlmavas ühtses raamistikus kõigi hoiustajate kõrgetasemeline kaitse; seejuures ei piirata vastastikuste tagamisskeemide toimimist, tingimusel et need järgivad liidu standardeid.

2. Hoiuste tagamise skeemide suhtes kohaldatakse artiklit 8, mis käsitleb EPJA pädevust võtta vastu suuniseid ja soovitusi.

3. Komisjon võib käesoleva määruse artiklites 7 – 7d kehtestatud korras võtta vastu artikli 1 lõikes 2 osutatud õigusaktides osutatud regulatiivtehnilisi ja rakendustehnilisi standardeid.

Artikkel 12e

Euroopa pangandussüsteemi stabiliseerimisfond

1. Euroopa pangandussüsteemi stabiliseerimisfond (fond) luuakse eesmärgiga tugevdada finantssüsteemi kulude arvessevõtmist ning aidata lahendada raskustes olevate piiriüleste finantseerimisasutuste kriise. Ainult ühes liikmesriigis tegutsevad finantseerimisasutused võivad fondiga ühineda. Fond võtab asjakohaseid meetmeid vältimaks olukorda, kus abi kättesaadavus põhjustab moraalset ohtu.

2. Euroopa pangandussüsteemi stabiliseerimisfond rahastatakse artikli 12b lõikes 1 kindlaks määratud finantseerimisasutuste otsestest osamaksetest. Osamaksete suurus on proportsionaalne iga finantseerimisasutuse riskitasemega ja määraga süsteemses riskis ning üldise riski varieerumisega aja jooksul, mis määratakse kindlaks asutuse riskinäidiku abil. Nõutavate osamaksete suuruse puhul võetakse arvesse üldisemaid majandusolusid ja finantseerimisasutuste vajadust hoida kapitali muude regulatiivsete nõuete ja äritegevuse jaoks.

3. Euroopa pangandussüsteemi stabiliseerimisfondi juhib EPJA poolt viieks aastaks ametisse nimetatud nõukogu. Nõukogu liikmed valitakse riiklike asutuste soovitatud töötajate hulgast. Fondi juurde luuakse ka nõuandekogu, mis koosneb fondis osalevate finantseerimisasutuste hääleõiguseta esindajatest. Fondi nõukogu võib teha ettepaneku, et EPJA annaks oma likviidsuse juhtimise allhanke korras hea mainega asutustele (nagu Euroopa Investeerimispank), ning investeeringud tuleb teha turvalistesse ja likviidsetesse vahenditesse.

4. Kui pankade osamaksetest kogunenud vahenditest raskuste ületamiseks ei piisa, on fondil õigus suurendada oma vahendeid võlakirjade emiteerimise teel või muude rahaliste vahendite abil.

Artikkel 13

Ülesannete ja kohustuste delegeerimine

1. Pädevad asutused võivad käesoleva artikli tingimustest lähtudes delegeerida ülesandeid ja kohustusi EPJA-le või teistele pädevatele asutustele, kui EPJA või teised pädevad asutused sellega nõustuvad. Liikmesriigid võivad kehtestada kohustuste delegeerimisega seonduvad erimenetlused, mida asjaomase liikmesriigi pädevad asutused peavad järgima enne selliste delegeerimiskokkulepete sõlmimist, ning piirata delegeerimise ulatust, nii et see hõlmaks vaid seda, mis on vajalik piiriüleste finantseerimisasutuste ja piiriüleste kontsernide tõhusaks järelevalveks.

2. EPJA stimuleerib ja lihtsustab ülesannete ja kohustuste delegeerimist pädevate asutuste vahel, määratledes ülesanded ja kohustused, mida saab delegeerida või ühiselt täita, ning edendades parimaid tavasid.

2a. Ülesannete delegeerimise tulemusena jaotuvad artikli 1 lõikes 2 osutatud õigusaktides sätestatud pädevused ümber. Delegeeritud kohustustega seonduvat menetlust, jõustamist ning halduslikku ja kohtulikku läbivaatamist reguleerib selle liikmesriigi õigus, kelle asutusele kohustused delegeeritakse.

3. Pädevad asutused teavitavad EPJAd delegeerimiskokkulepetest, mida nad kavatsevad sõlmida. Nad ei sõlmi kõnealuseid lepinguid enne ühe kuu möödumist EPJA teavitamisest.

EPJA võib kavandatud kokkuleppe kohta esitada arvamuse ühe kuu jooksul alates sellekohase teabe saamisest.

EPJA avaldab kõik pädevate asutuste vahel sõlmitud delegeerimiskokkulepped asjakohaste vahendite abil, et tagada kõigi asjaomaste isikute nõuetekohane teavitamine.

Artikkel 14

Ühine järelevalvekultuur

1. EPJA-l on oluline roll Euroopa ühise järelevalvekultuuri ja ühtsete järelevalvetavade kujundamisel ning ühtsete menetluste ja lähenemisviiside tagamisel kogu Euroopa Liidus . EPJA-l on vähemalt järgmised ülesanded:

a) esitada pädevatele asutustele arvamusi;

b) edendada tõhusat kahe- ja mitmepoolset teabevahetust pädevate asutuste vahel, järgides samas asjakohastes ühenduse õigusaktides sätestatud konfidentsiaalsus- ja andmekaitsenõudeid;

c) aidata välja töötada kõrgekvaliteedilisi ja ühtseid järelevalvestandardeid, sealhulgas aruandlusstandardeid , ning rahvusvahelisi raamatupidamisstandardeid vastavalt artikli 1 lõikele 2a ;

d) vaadata läbi komisjoni vastuvõetud asjakohaste regulatiivsete ja rakendusstandardite ning EPJA väljaantud suuniste ja soovituste kohaldamine ning teha vajaduse korral muudatusettepanekuid;

e) koostada valdkondlikke ja valdkondadevahelisi koolitusprogramme, soodustada töötajate vahetust ning julgustada pädevaid asutusi rohkem kasutama lähetusi ja muid vahendeid.

2. EPJA võib vajaduse korral töötada välja uusi praktilisi meetmeid ja lähenemisvahendeid, et edendada ühtseid järelevalvealaseid lähenemisviise ja -tavasid.

Artikkel 15

Vastastikused eksperdihinnangud pädevate asutuste kohta

1. EPJA organiseerib ja koostab korrapäraselt vastastikuseid eksperdihinnanguid pädevate asutuste mõne toimingu või kogu tegevuse kohta, et suurendada järelevalvetulemuste sidusust. Selleks töötab EPJA välja meetodid, et asjaomaseid asutusi oleks võimalik objektiivselt hinnata ja võrrelda. Vastastikuste eksperdihinnangute läbiviimisel võetakse arvesse olemasolevat teavet asjaomase pädeva asutuse kohta ning asjaomase asutuse suhtes juba läbiviidud hindamisi.

2. Vastastikused eksperdihinnangud hõlmavad vähemalt järgmiste elementide hindamist:

a) pädeva asutuse vahendite ja juhtimiskorra ▐ vastavus nõuetele, eelkõige seoses artiklites 7 kuni 7e osutatud regulatiivsete või rakenduslike tehniliste standardite ning artikli 1 lõikes 2 osutatud õigusaktide tõhusa kohaldamisega ja suutlikkusega võtta arvesse turusuundumusi;

b) liidu õiguse ja järelevalvetavade, sealhulgas artiklite 7 ja 8 kohaselt vastu võetud regulatiivsete või rakenduslike tehniliste standardite, suuniste ja soovituste kohaldamisel saavutatud lähenemise aste ning hinnang selle kohta, mil määral järelevalvetavad võimaldavad saavutada liidu õiguses sätestatud eesmärke;

c) mõne pädeva asutuse välja töötatud head tavad, mille võiksid üle võtta ka teised pädevad asutused ;

ca) liidu õiguse rakendamisel vastuvõetud sätete jõustamisel saavutatud sidususe tõhusus ja määr, sealhulgas vastutavate isikute suhtes kohaldatud haldusmeetmed ja –sanktsioonid, kui neid sätteid ei ole järgitud.

3. Vastastikuse eksperdihinnangu alusel võib EPJA esitada asjaomasele pädevale asutusele artikli 8 kohaseid suuniseid ja soovitusi. EPJA võtab vastastikuse eksperdihinnangu tulemusi arvesse artiklite 7–7e kohaste regulatiivsete või rakenduslike tehniliste standardite kavandite väljatöötamisel. Pädevad asutused püüavad EPJA nõuandeid järgida. Kui pädev asutus kõnealuseid nõuandeid ei järgi, põhjendab ta seda EPJA-le.

EPJA teeb vastastikuste eksperthinnangute alusel kindlaksmääratud parimad tavad üldsusele kättesaadavaks. Lisaks võib teha üldsusele kättesaadavaks kõik muud vastastikuste eksperdihinnangute tulemused, kui pädev asutus, kelle suhtes vastastikust eksperdihinnangut läbi viiakse, annab selleks oma nõusoleku.

Artikkel 16

Koordineerimine

EPJA koordineerib üldiselt pädevate asutuste tegevust, eelkõige juhul, kui ebasoodsad arengutendentsid võivad tõsiselt ohustada finantsturgude nõuetekohast toimimist ja terviklikkust või liidu finantssüsteemi stabiilsust.

EPJA soodustab liidu koordineeritud meetmete võtmist, tehes selleks muuhulgas järgmist:

1) lihtsustades teabevahetust pädevate asutuste vahel;

2) määrates kindlaks kõigile asjaomastele pädevatele asutustele kättesaadavaks tehtava teabe ja , kui see on võimalik ja asjakohane, kontrollides selle usaldusväärsust;

3) viies pädevate asutuste taotlusel või omal algatusel läbi mittesiduvat vahendamist , ilma et see piiraks artikli 11 kohaldamist;

4) teavitades Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu viivitamata mis tahes võimalikust eriolukorrast ;

4a) võttes kõik asjakohased meetmed finantsturgude toimimist ohustada võivate muutuste puhul, et hõlbustada asjaomaste pädevate asutuste võetud meetmete kooskõlastamist;

4b) koondades kesksüsteemi pädevatelt asutustelt artiklite 12 ja 20 kohaselt saadud teabe, mis on saadud rohkem kui ühes liikmesriigis tegutsevate asutuste aruandekohustuse tulemusena. EPJA jagab seda teavet teiste asjassepuutuvate pädevate asutustega

Artikkel 17

Turusuundumuste hindamine

1. EPJA jälgib ja hindab turusuundumusi oma pädevusvaldkonnas ja vajaduse korral teavitab Euroopa Kindlustus- ja Tööandjapensionide Järelevalve Asutust, Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve Asutust, Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu, Euroopa Parlamenti, nõukogu ja komisjoni asjakohastest mikrousaldatavuse suundumustest ning võimalikest riskidest ja nõrkadest kohtadest. EPJA lisab oma hinnangutesse majandusanalüüsi turgude kohta, kus finantseerimisasutused toimivad, ning hinnangu selle kohta, milline on võimalike turusuundumuste mõju neile.

1a. Koostöös Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukoguga algatab ja koordineerib EPJA kogu liitu hõlmavaid hinnanguid finantseerimisasutuste kohanemisvõime kohta ebasoodsate turusuundumuste korral. Selleks töötab ta pädevate asutuste jaoks välja järgmise:

a) ühtsed meetodid, mille kohaselt hinnata majanduslike stsenaariumide mõju asutuste finantsseisundile;

b) ühtsed lähenemisviisid finantseerimisasutuste kohanemisvõimet käsitlevate hindamiste tulemuste edastamise kohta ;

ba) ühtne metoodika konkreetsete toodete mõju ja levitusprotsesside mõju hindamiseks asutuse finantsseisundile ja hoiustajatele, investoritele ja tarbijate teavitamisele;

2. Ilma et see piiraks määruse (EÜ) nr …/ 2010 kohaseid Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu ülesandeid, esitab EPJA vähemalt kord aastas ja vajaduse korral sagedamini Euroopa Parlamendile, nõukogule, komisjonile ja Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogule hinnangu suundumustest, võimalikest riskidest ja nõrkadest kohtadest tema pädevusvaldkonnas.

Kõnealustes hinnangutes liigitab EPJA peamised riskid ja nõrgad kohad ning teeb vajaduse korral ennetavate meetmete või parandusmeetmete ettepanekud.

3. EPJA tagab, et piisaval määral võetakse arvesse valdkondadevahelisi arengutendentse, riske ja nõrku kohti, tehes selleks ühiskomitee kaudu tihedat koostööd Euroopa Kindlustus- ja Tööandjapensionide Järelevalve Asutuse ning Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve Asutusega.

Artikkel 18

Rahvusvahelised suhted

1. Ilma et see piiraks liidu institutsioonide ja liikmesriikide pädevust, võib EPJA luua kontakte ja sõlmida halduskokkuleppeid järelevalveasutuste, rahvusvaheliste organisatsioonide ja kolmandate riikide asutustega. See korraldus ei loo Euroopa Liidule ja selle liikmesriikidele õiguslikke kohustusi ega takista liikmesriike ja nende pädevaid asutusi sõlmimast kahe- või mitmepoolseid kokkuleppeid kolmandate riikidega.

2. EPJA aitab ette valmistada kolmandate riikide järelevalvekorra samaväärsust käsitlevaid otsuseid vastavalt artikli 1 lõikes 2 osutatud õigusaktidele.

3. Artikli 28 lõikes 4a osutatud aruandes esitab EPJA rahvusvaheliste organisatsioonide või kolmandate riikide valitsustega sõlmitud halduskokkulepped ning vastavusotsuste ettevalmistamisel antud abi.

Artikkel 19

Muud ülesanded

1. EPJA võib Euroopa Parlamendi, nõukogu või komisjoni taotlusel või omal algatusel esitada Euroopa Parlamendile, nõukogule või komisjonile arvamusi kõigis tema pädevusvaldkonda kuuluvates küsimustes.

1a. Kui EPJA ei ole esitanud artikli 1 lõikes 2 osutatud õigusaktides sätestatud tähtajaks regulatiivse või rakendusliku tehnilise standardi kavandit või kui tähtaega ei ole kehtestatud, võib komisjon sellist kavandit nõuda ja kehtestada tähtaja selle esitamiseks.

Komisjon võib asja kiireloomulisust arvestades nõuda, et regulatiivse või rakendusliku tehnilise standardi kavand esitataks enne artikli 1 lõikes 2 osutatud õigusaktides sätestatud tähtaega. Sellisel juhul esitab komisjon põhjenduse.

2. Seoses direktiivi 2007/44/EÜ reguleerimisalasse kuuluvate ühinemiste ja omandamisega seotud usaldatavusnormatiivide täitmise hindamisega , mis kõnealuse direktiivi kohaselt eeldavad vähemalt kahe liikmesriigi pädevate asutuste vastastikusi konsultatsioone, võib EPJA ▐ asjaomase pädeva asutuse taotlusel anda välja ja avaldada arvamuse, mis käsitleb usaldatavusnormatiivide täitmise hindamist , välja arvatud direktiivi 2006/48/EÜ artikli 19a lõike 1 punktis e sätestatud kriteeriumidega seonduv. Arvamus antakse välja viivitamata ja igal juhul enne hindamisperioodi lõppu vastavalt direktiivile 2007/44/EÜ. Valdkondadele, mille kohta EPJA võib välja anda arvamuse, kohaldatakse artiklit 20.

Artikkel 20

Teabe kogumine

1. EPJA taotlusel annavad liikmesriikide pädevad asutused ▐ EPJA-le kogu teabe, mida on vaja käesoleva määrusega ettenähtud ülesannete täitmiseks , eeldusel et asjaomased andmed on adressaadile seaduslikult kättesaadavad, ja tingimusel, et teabenõue on asjassepuutuva ülesande sisu jaoks vajalik .

1a. EPJA võib ka nõuda, et teavet esitaks korrapäraste ajavahemike järel. Võimaluse korral kasutatakse kõnealuste nõuete puhul ühtseid aruandlusvorme.

1b. EPJA võib liikmesriigi pädeva asutuse nõuetekohaselt põhjendatud taotluse alusel anda teavet, mis on vajalik pädeva asutuse ülesannete täitmiseks, järgides asjaomase valdkonna õigusaktides ja artiklis 56 sätestatud ametisaladuse hoidmise kohustust.

1c. Enne teabe nõudmist vastavalt käesolevale artiklile ning selleks, et vältida topeltaruandlust, võtab EPJA esmalt arvesse olemasolevat asjakohast statistikat, mida koostavad, levitavad ja arendavad Euroopa statistikasüsteem ja Euroopa Keskpankade Süsteem.

2. Kui teave ei ole kättesaadav või kui pädevad asutused ▐ ei tee seda õigeaegselt kättesaadavaks, võib EPJA esitada nõuetekohaselt põhjendatud taotluse asjaomase liikmesriigi teistele järelevalveasutustele, rahandusministeeriumile (juhul kui ministeeriumi käsutuses on usaldatavusnormatiivide täitmisega seotud teavet), keskpangale või statistikaametile .

2a. Kui teave ei ole kättesaadav või kui seda ei tehta lõigete 1 või 2 alusel õigeaegselt kättesaadavaks, võib EPJA esitada nõuetekohaselt põhjendatud taotluse otse asjakohastele finantseerimisasutustele. Põhjendatud taotluses selgitatakse, miks asjaomast finantseerimisasutust käsitlevaid andmeid vajatakse.

EPJA teavitab asjakohaseid pädevaid asutusi lõike 2 ja käesoleva lõike kohastest taotlustest.

EPJA taotlusel aitavad pädevad asutused ▐ EPJA-l sellist teavet koguda.

3. EPJA võib kasutada käesoleva artikli alusel saadud konfidentsiaalset teavet ainult käesoleva määrusega ettenähtud ülesannete täitmiseks.

Artikkel 21

Suhted Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukoguga

1. EPJA teeb korrapäraselt tihedat koostööd Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukoguga.

2. EPJA ▐ esitab Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogule korrapäraselt ajakohastatud teavet, mida kõnealusel nõukogul on vaja oma ülesannete täitmiseks. Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu ülesannete täitmiseks vajalikud andmed, mis ei ole kokkuvõtlikul kujul või koondvormis, esitatakse põhjendatud taotluse korral viivitamata Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogule vastavalt määruse (EL) nr …/ 2010 [Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu] artiklile [15]. EPJA kehtestab koos Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukoguga asjakohase sisekorra konfidentsiaalse teabe edastamiseks, eelkõige seoses üksikute finantseerimisasutustega.

3. Kooskõlas artiklitega 4 ja 5 tagab EPJA, et määruse (EL) nr …/ 2010 [Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu] artikli [16] kohastele Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu hoiatustele ja soovitustele võetakse nõuetekohaseid järelmeetmeid.

4. Pärast Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu hoiatuse või soovituse saamist korraldab EPJA viivitamata järelevalvenõukogu koosoleku ja hindab sellise hoiatuse või soovituse mõju oma ülesannete täitmisele.

Asjakohase otsustamismenetluse käigus teeb EPJA otsuse meetmete kohta, mida tuleb kooskõlas käesoleva määrusega antud volitustega võtta, et lahendada hoiatustes ja soovitustes kindlaksmääratud küsimusi.

Kui EPJA ei järgi soovitust, põhjendab ta seda Euroopa Parlamendile, nõukogule ja Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogule.

5. Vajaduse korral kasutab EPJA käesoleva määrusega antud volitusi, et tagada selliste hoiatuste või soovituste järelmeetmed, mida Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu esitab liikmesriigi pädevale järelevalveasutusele.

Kui adressaat ei kavatse Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu soovitust järgida, teatab ta sellest järelevalvenõukogule ja põhjendab oma otsust.

Teavitades Euroopa Parlamenti, nõukogu ja Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu määruse (EL) nr …/ 2010 [Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu] artikli 17 kohaselt, võtab pädev asutus nõuetekohaselt arvesse järelevalvenõukogu seisukohti.

6. Käesoleva määrusega kehtestatud ülesannete täitmisel võtab EPJA nõuetekohaselt arvesse Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu hoiatusi ja soovitusi.

Artikkel 22

Pangandussektori sidusrühmade kogu

1. Sidusrühmadega konsulteerimise hõlbustamiseks luuakse EPJA ülesannetega seotud valdkondades pangandussektori sidusrühmade kogu. Pangandussektori sidusrühmade koguga konsulteeritakse meetmete üle, mida võetakse artikli 7 kohaste regulatiivsete või rakenduslike tehniliste standardite suhtes, ning artikli 8 kohaste suuniste ja soovituste suhtes, kui need ei puuduta üksikuid finantseerimisasutusi. Kui tuleb kiiresti meetmeid võtta ja konsulteerimine ei ole võimalik, teavitatakse pangandussektori sidusrühmade kogu nii kiiresti kui võimalik.

Pangandussektori sidusrühmade kogu tuleb kokku vähemalt neli korda aastas.

2. Pangandussektori sidusrühmade kogusse kuulub 30 liiget, kes võrdses osas esindavad liidus tegutsevaid krediidi- ja investeerimisasutusi, nende töötajate esindajad , samuti tarbijaid , pangateenuste kasutajaid ja VKEde esindajaid. Vähemalt viis liiget on sõltumatud tippteadlased. Finantsasutusi esindab kümme liiget, kellest kolm esindavad ühistu- ja säästupankasid.

▐

3. Pangandussektori sidusrühmade kogu liikmed määrab EPJA järelevalvenõukogu asjakohaste sidusrühmade ettepanekul. Otsuse tegemisel tagab järelevalvenõukogu nii palju kui võimalik asjakohase geograafilise ja soolise tasakaalu ja sidusrühmade esindatuse kogu Euroopa Liidu raames.

▐

4. EPJA annab kogu vajaliku teabe ja tagab pangandussektori sidusrühmade kogule piisava abi sekretariaaditeenuste valdkonnas. Mittetulundusorganisatsioone esindavate sidusrühmade kogu liikmete jaoks kehtestatakse nõuetekohane sõidukulude hüvitis. Sidusrühmade kogu võib luua tehniliste küsimuste töörühmi. Pangandussektori sidusrühmade kogu liikmete volitused kestavad kaks ja pool aastat, pärast mida tuleb läbi viia uus valikumenetlus.

Liikmed võivad olla valitud kaheks järjestikuseks ametiajaks.

5. Pangandussektori sidusrühmade kogu esitab EPJA-le arvamusi ja nõuandeid kõikides küsimustes, mis on seotud EPJA kohustustega , pöörates erilist tähelepanu artiklites 7 – 7f, 8, 14, 15 ja 17 sätestatud ülesannetele .

6. Pangandussektori sidusrühmade kogu võtab liikmete kahekolmandikulise häälteenamusega vastu oma kodukorra.

7. EP