Soovitus:

NÕUKOGU SOOVITUS,

milles käsitletakse Madalmaade 2013. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Madalmaade stabiilsusprogrammi (2012–2017) kohta

EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,

võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta,[1] eriti selle artikli 5 lõiget 2,

võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määrust (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta,[2] eriti selle artikli 6 lõiget 1,

võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust[3],

võttes arvesse Euroopa Parlamendi resolutsioone[4],

võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,

võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,

olles konsulteerinud majandus- ja rahanduskomiteega

ning arvestades järgmist:

(1) Euroopa Ülemkogu kiitis 26. märtsil 2010 heaks komisjoni ettepaneku käivitada uus tööhõive ja majanduskasvu strateegia „Euroopa 2020”, mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud koordineerimisel ning keskendub esmatähtsatele valdkondadele, kus on vaja võtta meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu ja konkurentsivõime potentsiaali suurendamiseks.

(2) Nõukogu võttis 13. juulil 2010 komisjoni ettepanekute põhjal vastu soovituse liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika üldsuuniste kohta ajavahemikuks 2010–2014 ning 21. oktoobril 2010 otsuse liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta[5]; mõlemat dokumenti koos nimetatakse koondsuunisteks. Liikmesriike kutsuti üles võtma koondsuuniseid arvesse oma majandus- ja tööhõivepoliitikas.

(3) 29. juunil 2012 võtsid riigipead ja valitsusjuhid vastu majanduskasvu ja töökohtade loomise kokkuleppe, millega loodi sidus tegevusraamistik riiklikul, ELi ja euroala tasandil, kasutades selleks kõiki võimalikke hoobasid, vahendeid ja poliitikasuundi. Nad otsustasid, milliseid meetmeid võtta liikmesriikide tasandil, eelkõige väljendades täielikku pühendumust strateegia „Euroopa 2020” eesmärkide saavutamisele ja riigipõhiste soovituste rakendamisele.

(4) Nõukogu võttis 6. juulil 2012 vastu soovituse Madalmaade 2012. aasta riikliku reformikava kohta ja esitas arvamuse Madalmaade ajakohastatud stabiilsusprogrammi (2011–2015) kohta.

(5) 28. novembril 2012 võttis komisjon vastu iga-aastase majanduskasvu analüüsi[6] ning see sündmus märkis majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta (2013) algust. Samuti võttis komisjon 28. novembril 2012 määruse (EL) nr 1176/2011 (makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta) alusel vastu häiremehhanismi aruande,[7] milles nimetati Madalmaid ühe liikmesriigina, kelle olukorda tuleb põhjalikult analüüsida.

(6) Euroopa Ülemkogu kiitis 14. märtsil 2013 heaks finantsstabiilsuse tagamise ja eelarve konsolideerimise prioriteedid ning majanduskasvu hoogustamise meetmed. Ülemkogu toonitas vajadust saavutada diferentseeritud ja majanduskasvu soodustav eelarve konsolideerimine, taastada tavapärased majandusele laenu andmise tingimused, edendada majanduskasvu ja konkurentsivõimet, tegelda töötuse probleemiga ja majanduskriisi sotsiaalsete tagajärgedega ning moderniseerida avalikku haldust.

(7) 10. aprillil 2013 avaldas komisjon määruse (EL) nr 1176/2011 artikli 5 alusel Madalmaade suhtes läbi viidud põhjaliku analüüsi[8] tulemused. Komisjoni analüüsi põhjal võib järeldada, et Madalmaades esineb makromajanduslik tasakaalustamatus, ehkki mitte ülemäärane.

(8) Madalmaad esitasid 29. aprillil 2013 oma 2013. aasta stabiilsusprogrammi ajavahemikuks 2012–2017 ja 2013. aasta riikliku reformikava. Selleks et võtta arvesse nende kahe programmi omavahelisi seoseid, hinnati neid ühel ja samal ajal.

(9) Nõukogu määruse (EÜ) nr 1466/97 alusel 2013. aasta stabiilsusprogrammile antud hinnangu põhjal on nõukogu seisukohal, et Madalmaad rakendasid ajavahemikul 2011–2013 ulatuslikke konsolideerimismeetmeid, kuid eelarve konsolideerimine ei ole tõenäoliselt piisav ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamiseks 2013. aastal, peamiselt tingituna oodatust kehvemast majandusarengust. Programmi eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on üldjoontes realistlik. Stabiilsusprogrammis prognoositakse 2013. ja 2014. aasta majanduse reaalkasvuks vastavalt -0,4 % ja 1,1 %, mis ei ole väga erinev komisjoni 2013. aasta kevadprognoosist vastavalt 0,8 % and 0,9 %. Programmis sõnastatud eesmärk on viia valitsemissektori eelarve puudujääk jätkusuutlikul viisil alates 2014. aastast alla 3 % SKPst. Programmis ei osutata selgelt keskpika perioodi eelarve-eesmärgile, millest võib järeldada, et eelmise aasta stabiilsusprogrammis teatatud keskpika perioodi eesmärk -0,5 % on kinnitatud. Keskpika perioodi eelarve-eesmärk vastab stabiilsuse ja kasvu pakti nõuetele. Lisaks, kuigi 2015. aastaks on programmiga kooskõlas aastase struktuurse miinimumnõudega kavandatud struktuurse eelarvepositsiooni vähendamine 0,5 % võrra SKPst (struktuurselt), siis 2016. aastaks prognoositakse struktuurse eelarvepositsiooni halvenemist 0,4 % võrra SKPst ning 2017. aastaks paranemist 0,1 % võrra SKPst. Asjakohast kohandamiskava seega ei täideta. Komisjoni kevadprognoosile tuginedes on eelarve keskmine aastane konsolideerimine ligikaudses mahus 0,7 % SKPst ajavahemikul 2010–2013 kooskõlas nõukogu soovitatud eelarve struktuurse konsolideerimisega ¾ % SKPst. 2011. ja 2012. aastal oli eelarve kohandamine suunatud eelkõige kuludele, samas kui 2013. aastal põhineb see suures osas tulumeetmetel. Stabiilsusprogrammiga ette nähtud valitsemissektori eelarve kavandatud puudujääk on kooskõlas ülemäärase puudujäägi korrigeerimisega 2014. aastaks, üks aasta pärast ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse kohaselt nõukogu poolt 2009. aasta lõpus määratud tähtaega. Nõukogu leiab, et ametiasutuste kavandatud eelarve konsolideerimine ei võimalda saavutada ülemäärase eelarvepuudujäägi tegelikku kõrvaldamist 2014. aastaks. Stabiilsusprogrammis täpsustatud võimalikud täiendavad konsolideerimismeetmed on ajutiselt tühistatud ning igal juhul ei oleks need piisavad. Madalmaadel on vaja kindlaks määrata lisameetmed, et viia valitsemissektori eelarve puudujääk 2014. aastal jätkusuutlikul viisil alla kontrollväärtuse 3 % SKPst. 2013. aasta stabiilsusprogrammi kohaselt peaks valitsemissektori võla suhe SKPsse 2013. aastal veelgi suurenema (74 %-ni SKPst) ning 2014. aastal veel veidi suurenema (75 %-ni SKPst). Seega püsib valitsemissektori võla suhe prognooside kohaselt üle kontrollväärtuse 60 %. 2015. aastaks ennustatakse programmiga võla suhte vähenemist (71,4 %-ni SKPst) ja seejärel edasist teatavat vähenemist, jõudes 2017. aastal 70,8 %-ni. Võla suhte selline vähenemine 2014. aasta järel ei ole aga poliitikameetmetega piisavalt toetatud.

(10) Madalamaade tulevase majanduskasvu potentsiaali tõhustamiseks on ülimalt tähtis, et nõutav konsolideerimine, mille eesmärk on tagada eelarvepuudujäägi jätkusuutlik kõrvaldamine ja saavutada keskpika perioodi eelarve-eesmärk lühemas või keskmises perspektiivis, kindlustaks kulutuste tegemise majanduskasvu soosival viisil. Tasakaalustatud kohandamise saavutamiseks on võtmetähtsusega innovatsiooni ja teadusuuringute, sealhulgas alusuuringute, ning hariduse ja koolituse edendamiseks tehtavad jõupingutused. See ei aitaks toetada üksnes majanduse elavdamist, vaid ka innovatsiooni ja inimkapitali, parandaks konkurentsivõimet ning keskmise ja pika perspektiivi kasvuväljavaateid.

(11) Oluline probleem peitub eluasemeturul, kus viimastel aastakümnetel on suurenenud jäikus ja turgu moonutavad stiimulid mõjutanud rahastamist ja sektoripõhist säästmist. Kodumajapidamised kalduvad kinnisvara väärtusele tuginedes hüpoteeklaene suurendama, mis suures osas peegeldab pikaajalisi maksusoodustusi, eelkõige võimalust hüpoteeklaenude intressid maksustatavast tulust täielikult maha arvata. 2012. aasta aprillist alates on osaliselt rakendatud mitmeid meetmeid. Mõned neist hõlmavad eluasemelaenude maksustamiskorra kohandamist. Järkjärguline liikumine hüpoteeklaenude intresside maksustatavast tulust mahaarvamise piiramise ning amortiseerimise stiimuli suurendamise suunas on põhjendatud, kuid selle meetme järkjärguline kasutuselevõtt toimub liiga aeglaselt, et amortiseerimistegevusele märkimisväärset mõju avaldada. Üüriturgu piiravad reguleerimine ning väga suur sotsiaalelamusektor, mis peab toime tulema pikkade ootejärjekordadega. Asjaolu, et sissetulekust tulenevalt kehtestati hiljuti sotsiaalelamusektoris üüri mõningane diferentseerimine, on samm õiges suunas, kuid selle mõju on vähene. Seega, ehkki väljapakutud meetmed on samm õiges suunas, on reformide üldine kulg põhiprobleemide lahendamisel aeglane ning seda tuleks kiirendada. Samas tuleb jätkuvalt tagada sotsiaalkorterite kättesaadavus, sealhulgas suure nõudlusega asukohtades, ebasoodsas olukorras olevatele isikutele, kes ei ole võimelised turutingimustel eluaset soetama.

(12) Pensionisüsteemi pikaajalist jätkusuutlikkust on tugevdanud seadusjärgse pensioniea järkjärguline tõstmine 65 eluaastalt 2012. aastal 67 eluaastale 2023. aastal. Seega on Madalmaad nii esimese kui ka teise pensionisamba puhul täiel määral täitnud 2012. aasta soovituse selle osa, milles käsitletakse seadusjärgse pensioniea tõstmist, sidudes selle oodatava elueaga. Veel lahendamata probleemiks on kulude ja riskide asjakohane jaotus põlvkondade sees ja vahel. Lisaks on edasi lükkunud teise samba pensionifondide juhtimise uuendamine, mille eesmärk on aidata toetada fondide vastupidavust vananemisele. Pikaajalise hoolduse reformikavade rakendamine aitaks piirata vananemisega seotud kulude kiiret kasvu ning toetaks seega riigi rahanduse jätkusuutlikkust. Sellega seoses tuleks asjakohasel tasemel hoida pikaajalise hoolduse kvaliteet ja kättesaadavus.

(13) Valitsuse kavandatud tööturureformide eesmärk on suurendada tööjõus osalemise määra ja liikuvust. Osalemisseaduse reform on kaugelepürgiv ja tööjõus osalemise määra suurendamiseks asjakohane. Samas ei ole reformid veel seaduses sätestatud ning rakendamiseks näib olevat ette nähtud üsna lühike ajavahemik. Lisaks on tarvis täiendavaid meetmeid, et parandada tööturul kõige ebasoodsamas olukorras olevate inimeste, sealhulgas naiste, sisserändaja taustaga inimeste, puudega inimeste ja eakate tööalast konkurentsivõimet. Madalmaad on teatanud kavatsusest reformida töötushüvitiste süsteemi ja oma suhteliselt rangeid töökaitsealaseid õigusakte. Need reformid koos liikuvust toetavatele tööandjatele ettenähtud maksusoodustusega (mobiliteitsbonus), mille eesmärk on julgustada tööandjaid palkama vähemalt 50-aastaseid sotsiaalkindlustushüvitise saajaid või puudega töötajaid, on suunatud just neile, kelle tööturul osalemise määr on madalam. Kuid ehkki need meetmed on tervitatavad, saab neid täielikult hinnata alles vastuvõtmise järel. Tuleks lisada, et tulevikus võiks aidata tööjõupuudust leevendada see, kui kõrvaldada kiiremini takistused, mis ei motiveeri pere teist palgasaajat oma töötatud tundide arvu suurendama.

(14) Suuri edusamme on tehtud seoses 2012. aasta soovitusega, milles käsitleti innovatsiooni ning sidemeid teadusasutuste ja ettevõtete vahel. Ettevõtluspoliitika (Naar de top), sealhulgas selle valdkondlik lähenemine teadustegevuse, innovatsiooni ja haridusega (prioriteetsed sektorid) seotud avaliku ja erasektori partnerlustele, on nüüd rakendusetapis. Lisaks sektoripõhise innovatsiooni poliitikale on tähtis rakendada horisontaalset teadusuuringute ja innovatsiooni poliitikat ning säilitada mittesihtotstarbeliste alusuuringute piisav riiklik rahastamine.

(15) Komisjon on Euroopa poolaasta raames põhjalikult hinnanud Madalmaade majanduspoliitikat. Hinnatud on stabiilsusprogrammi ja riiklikku reformikava ning esitatud on põhjalik analüüs. Hindamisel on arvesse võetud kõnealuste dokumentide asjakohasust Madalmaade eelarve- ja sotsiaal-majanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast, aga ka nende vastavust ELi eeskirjadele ja juhistele, pidades silmas vajadust tugevdada ELi üldist majandusjuhtimist, lisades tulevastesse riiklikesse otsustesse ELi tasandi panuse. Euroopa poolaasta raames koostatud komisjoni soovitused kajastuvad soovitustes 1–4.

(16) Võttes arvesse kõnealust hinnangut, on nõukogu Madalmaade stabiilsusprogrammi läbi vaadanud ja tema arvamus[9] selle kohta kajastub eelkõige soovituses 1.

(17) Võttes arvesse komisjoni põhjalikku analüüsi ja kõnealust hindamist, on nõukogu läbi vaadanud Madalmaade riikliku reformikava ja stabiilsusprogrammi. Määruse (EL) nr 1176/2011 (makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta) artikli 6 alusel tehtud nõukogu soovitused kajastuvad (allpool esitatud) soovituses 2.

(18) Komisjon on Euroopa poolaasta raames hinnanud põhjalikult ka kogu euroala majanduspoliitikat. Sellele tuginedes on nõukogu esitanud konkreetsed soovitused liikmesriikidele, kelle vääringuks on euro. Ka Madalmaad peaksid tagama kõnealuste soovituste täieliku ja õigeaegse rakendamise,

SOOVITAB Madalmaadel võtta ajavahemikus 2013–2014 järgmisi meetmeid:

1. Tugevdada ja rakendada aastal 2014 ja sellele järgnevatel aastatel eelarvestrateegiat, mida toetavad piisavalt täpsustatud meetmed, et tagada jätkusuutlikul viisil ülemäärase eelarvepuudujäägi tähtaegne korrigeerimine 2014. aastaks ja ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse kohastes nõukogu soovitustes täpsustatud struktuurilise kohanduse saavutamine. Kaitsta kulutusi valdkondades, mis on majanduskasvu jaoks otseselt olulised, näiteks haridus, innovatsioon ja teadusuuringud. Võtta pärast ülemäärase eelarvepuudujäägi korrigeerimist sihiks struktuurilise kohanduse saavutamine, mis võimaldab Madalmaadel saavutada 2015. aastaks keskpika perioodi eesmärk.

2. Suurendada jõupingutusi eluasemeturu järkjärguliseks reformimiseks, kiirendades hüpoteeklaenu intresside maksustatavast tulust mahaarvamise kavandatud vähendamist, nähes üüriturul ette turupõhisema hinnakujundamise mehhanismi ning sidudes sotsiaalelamusektoris kodumajapidamise sissetuleku senisest enam üürihindadega. Muuta sotsiaaleluasemeid haldavate ettevõtete suunitlust, et toetada enim abi vajavaid kodumajapidamisi.

3. Kohandada sotsiaalpartneritega konsulteerides teist pensionisammast, et tagada kulude ja riskide asjakohane jaotus põlvkondade sees ja vahel. Toetada seadusjärgse pensioniea järkjärgulist tõstmist meetmetega, mille eesmärk on suurendada vanemaealiste töötajate tööalast konkurentsivõimet. Rakendada pikaajalise hooldussüsteemi kavandatud reform, et tagada süsteemi kulutasuvus ning täiendada seda jätkusuutlikkuse tagamiseks kulude suurenemist piiravate lisameetmetega.

4. Võtta täiendavaid meetmeid, et suurendada tööjõus osalemise määra eelkõige tööturul kõige ebasoodsamas olukorras olevate inimeste puhul. Jätkata maksustamisega seotud ja töötamist mitte motiveerivate tegurite vähendamist, sealhulgas kiirendades ülekantavate maksukrediitide järkjärgulist kaotamist teise palgasaaja puhul. Edendada tööturustaatuste vahelist liikumist ja vähendada tööturu jäikust, sealhulgas kiirendades töökaitsealaste õigusaktide ja töötushüvitiste süsteemi reformi.

Brüssel,

Nõukogu nimel

eesistuja

[1] EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

[2] ELT L 306, 23.11.2011, lk 25.

[3] COM(2013) 369 (final).

[4] P7_TA(2013)0052 ja P7_TA(2013)0053.

[5] Nõukogu otsus 2013/208/EL, 22. aprill 2013.

[6] COM(2012) 750 (final).

[7] COM(2012) 751 (final).

[8] SWD(2013) 121 (final).

[9] Vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikele 2.