ET Euroopa Liidu Teataja C 47/11

Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1151/2012 (põllumajandustoodete ja toidu kvaliteedikavade kohta) artikli 50 lõike 2 punkti a kohase taotluse avaldamine

(2016/C 47/09)

Käesoleva dokumendi avaldamine annab õiguse esitada vastuväiteid vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1151/2012 (1) artiklile 51.

KOONDDOKUMENT

„SOUMAINTRAIN”

ELi nr: FR-PGI-0005-01298 – 29.12.2014

KPN ( ) KGT ( X )

1. Nimetus

„Soumaintrain”

2. Liikmesriik või kolmas riik

Prantsusmaa

3. Põllumajandustoote või toidu kirjeldus

3.1. Toote liik

Klass 1.3. Juust

3.2. Punktis 1 esitatud nimetusele vastava toote kirjeldus

„Soumaintrain” on pestud koorikuga, pehme, valdavalt piimhappeline juust, mis on valmistatud ainult lehma täispiimast. Pärast 21 päeva kestnud laagerdumist on tootel „Soumaintrain” järgmised iseloomulikud tunnused:

— kooriku värv elevandiluukollane kuni ookerjas, koorik on kergelt niiske ja see võib olla võrgu jälgedest sooniline. Toote pind võib olla kergelt viltjas;

— sisu on kreemjas, ühtlane, veidi teraline ja elevandiluuvalge. Selles etapis peab kooriku all kindlasti toimuma proteolüüs. Toote kuivainesisaldus on vähemalt 40 % ja kuivaine rasvasisaldus vähemalt 48 %;

— tootel on loomne või taimne lõhn ning

— piimhappeline maitse, mis annab juustule hapuka nüansi, koos hõrgu kergelt mõrkja lisamaitsega, mis tuleneb proteolüüsi tulemusel tekkinud ainetest ega jäta ebameeldivat järelmaitset. Loomne ja aastaajast sõltuv taimne (seene, huumuse, heina või põhu) maitsenüanss tekib laagerdumise jooksul. Toote maitse kestab suus kaua.

„Soumaintrain” on lameda silindrilise kujuga, toote läbimõõt on vahemikus 90–130 mm ja kaal 180–600 grammi.

Juustu kõrgus sõltub juustuketta läbimõõdust ja moodustab sellest 25–35 %.

3.3. Sööt (üksnes loomse päritoluga toodete puhul) ja tooraine (üksnes töödeldud toodete puhul)

Lähtudes koresööda kuivainesisaldusest, peab koresööda osatähtsus geograafilise piirkonna lüpsi- ja kinnislehmade söödas olema vähemalt 75 %.

Aastas peab lüpsilehmade söödas oleva haljassööda osakaal moodustama vähemalt 30 % kogu sööda kuivainest.

Lüpsilehmade karjatamiseks ette nähtud rohumaa suurus on 12 aari lehma kohta. Alates karjamaale viimisest on lüpsilehmad karjamaal vähemalt viie kuu jooksul aastas. Haljassööta on lubatud juurde anda.

Söödalisandite keskmine osakaal lüpsi- ja kinnislehmade söödas on aastas alla 30 % kogu söödaratsiooni kuivainest.

Nende sätete eesmärk on tagada haljassööda kasutamine, mis annab tootele „Soumaintrain” selle laagerdumise käigus iseloomuliku maitse.

Toote „Soumaintrain” valmistamiseks kasutatakse lehma täispiima, mida kogutakse kuni 48 tunni jooksul alates esimesest lüpsist, ning mille rasva- ja valgusisaldust ei ole suurendatud ega vähendatud. Piima kontsentreerimine vee osalise eemaldamise teel enne kalgendamist on keelatud.

Toote „Soumaintrain” valmistamiseks kasutatav piim on toodetud geograafilises piirkonnas. Piirkond on kaetud tiheda veekogude võrgustikuga ning siin on seetõttu palju niiskeid orge, kus on sageli üleujutusi. See soodustab rohukasvu, mida toetab ka suur sademete hulk ja savine pinnas. Haljassööt, mida lehmad karjamaal vähemalt viie kuu jooksul aastas söövad, mõjutab toote „Soumaintrain” omadusi ja eelkõige aastaajast sõltuva taimse maitsenüansi teket toote laagerdumise ajal.

3.4. Tootmise erietapid, mis peavad toimuma määratletud geograafilises piirkonnas

Piim peab olema toodetud, juustuks töödeldud ja juust peab olema valminud geograafilises piirkonnas.

3.5. Sellise toote viilutamise, riivimise, pakendamise jm erieeskirjad, millele registreeritud nimetus viitab

3.6. Sellise toote märgistamise erieeskirjad, millele registreeritud nimetus viitab

Lisaks õigusnormidega ette nähtud kohustuslikule teabele on iga juustu märgisel

— nimetus „Soumaintrain”;

— juustukoja identimist võimaldav teave.

4. Geograafilise piirkonna täpne määratlus

Toote „Soumaintrain” geograafiline piirkond hõlmab järgmiste haldusüksuste territooriumi:

Aube’i departemangu

järgmised kommuunid: Clérey, Fresnoy-le-Château, Montreuil-sur-Barse;

järgmised kantonid: Bar-sur-Seine, Chaource, Ervy-le-Châtel; välja arvatud järgmised kommuunid: Balnot-la-Grange, Bar-sur-Seine, Bourguignons, Buxeuil, Chaserey, Coussegrey, Eaux-Puiseaux, Étourvy, Jully-sur-Sarce, Maisons-lès-Chaource, Merrey-sur-Arce, Pargues, Villemorien, Ville-sur-Arce, Villiers-le-Bois, Villiers-sous-Praslin, Vosnon, Vougrey.

Côte-d’Ori departemangu

järgmised kommuunid: Bard-lès-Époisses, Blancey, Brochon, Chailly-sur-Armançon, Chamboeuf, Chambolle-Musigny, Corrombles, Curley, Éguilly, Époisses, Genay, Gevrey-Chambertin, Gilly-lès-Cîteaux, Jeux-lès-Bard, Lantilly, Martrois, Massingy-lès-Semur, Millery, Mont-Saint-Jean, Morey-Saint-Denis, Nuits-Saint-Georges, Quemigny-Poisot, Saint-Philibert, Semezanges, Semur-en-Auxois, Torcy-et-Pouligny, Trouhaut, Turcey, Vic-de-Chassenay, Villars-et-Villenotte, Villotte-Saint-Seine;

järgmised kantonid: Sombernon, Montbard, Venarey-les-Laumes, Vitteaux; välja arvatud järgmised kommuunid: Ancey, Arcey, Baulme-la-Roche, Blaisy-Haut, Bussy-le-Grand, Charny, Corpoyer-la-Chapelle, Fain-lès-Moutiers, Frôlois, Lucenay-le-Duc, Mâlain, Montoillot, Moutiers-Saint-Jean, Prâlon, Sainte-Marie-sur-Ouche, Saint-Jean-de-Boeuf, Saint-Thibault, Saint-Victor-sur-Ouche, Savigny-sous-Mâlain, Source-Seine, Touillon.

Yonne’i departemangu

järgmised kommuunid: Auxerre, Bleigny-le-Carreau, Brienon-sur-Armançon, Chevannes, Esnon, Mercy, Monéteau, Venoy;

järgmised kantonid: Ligny-le-Châtel, Saint-Florentin, Seignelay, Auxerre-Sud-Ouest, Migennes, Auxerre-Nord, Ancy-le-Franc, Cruzy-le-Châtel, Flogny-la-Chapelle, Tonnerre; välja arvatud järgmised kommuunid: Béru, La Chapelle-Vaupelteigne, Collan, Épineuil, Fleys, Maligny, Molosmes, Villy, Viviers.

5. Seos geograafilise piirkonnaga

Geograafiline piirkond on selliste jõgede nagu Armance, Armançon, Yonne, Serein, Seine (Champagne’i niiske piirkond), Brenne, Oze ja Ozerain niisketes orgudes asuv tasane rohumaa. Sellel territooriumil, mis ei ole sobilik muu põllumajandusliku tegevuse jaoks soodustavad piirkonnale iseloomulikud looduslikud tegurid piimatootmist.

Geoloogilised tingimused: pinnas on mitmekesine, kuid valdavalt savine ning tihke ja läbilaskmatu, mistõttu on piirkond kaetud peamiselt töötlemata looduslike rohumaadega.

Hüdroloogilised ja hüdrograafilised tingimused: geograafilises piirkonnas on väga palju veekogusid, mis asuvad pehmel ja läbilaskmatul aluspinnasel, mistõttu ei ole siin ei sügavaid orge ega ka kõrgustikke ning sügisel ja kevadel on sageli üleujutusi.

Kliimatingimused: piirkonna mereline kliima on vähese mandrilise mõjuga, õhutemperatuur on pigem jahe (aasta keskmine temperatuur ulatub vaid pisut üle 10 °C), sademed on korrapärased, keskmiselt 700–800 mm aastas, ilma selgelt eristuva suvise põuata.

Toote „Soumaintrain” ajalooline tekkekoht on Burgundia piirkonna põhjaservas Aube’i departemangu piiril, kus juba keskajal oli olemas oskusteave pestud koorikuga, pehme, valdavalt piimhappelise juustu tootmiseks.

Vergigny koguduse preestri Henri Auclerci (1887–1968) kirjutise kohaselt pärinevad esimesed teated laagerdatud juustu tootmise kohta XII sajandist. Osutades juustu valmistamise ja 1117. aastal asutatud Pontigny kloostri ajaloo seotusele märkis ta: „tsistertslaste ordu mungad nõudsid rendi maksmist juustus.”

Juustu „Soumaintrain” ja selle traditsioonilist tootmisviisi on mitmel korral kirjeldatud XIX sajandi raamatutes. Louis-Eugène Bérillon kirjeldab näiteks raamatus „La Bonne Ménagère Agricole” ((Tubli taluperenaine) Auxerre, 10. väljaanne, 1889), kuidas valmistab juustu pensionipõlve pidav õpetaja hr. Couturot: „Kohe pärast lüpsmist […] lisatakse piimale laap […], kui piim on hästi kalgendunud, täidetakse pajuvitstele asetatud vormid (ilma põhja ja kaaneta silindrid) kalgendiga […]; pärast nõrutamist pööratakse vorme kahe päeva jooksul kaks korda päevas ümber […]; tihenenud juust võetakse vormist välja ja kaetakse mõlemalt poolt soolaga; seejärel pestakse juustu iga päev puhta külma veega, kuni see omandab kauni kollase värvuse.”

Ühendusteede areng XIX sajandil soodustas põllumajanduse spetsialiseerumist ja karjakasvatuse arengut ning võimaldas juustu paremini turustada. Alates XX sajandi esimesest poolest on toote „Soumaintrain” ajalooline tootmispiirkond olnud osa suuremast pehmete juustude tootmispiirkonnast, millest annab tunnistust Claire Delfosse’i 1993. aastal avaldatud teos „La France Fromagère” (Prantsusmaa juustud).

Tootmispiirkonna pehme juustu piimhappelist iseloomu ja spetsiifilist, kooriku pesemist hõlmavat laagerdamisviisi on tunnustatud ka Prantsuse kulinaarpärandit käsitleva 1993. aasta teose „L’inventaire du patrimoine culinaire de France” Burgundia piirkonda tutvustavas köites.

Juustu „Soumaintrain” toodetaks tänapäeval ajaloolisest piirkonnast palju suuremal alal ning tootmine jaguneb põllumajandustootjate ja meiereide vahel Seega kasutatakse toote „Soumaintrain” puhul ära nii nende inimeste oskusteavet, kes valdavad täiuslikult piimakalgendist pestud koorikuga pehme juustu valmistamise kunsti, kui ka kaubanduse arengut.

Lisaks eripärasele maitsele on tootele „Soumaintrain” iseloomulik ka kreemjas, elevandiluuvalge, ühtlane ja veidi teraline sisu ning elevandiluukollane kuni ookerjas pestud koorik, mis on kergelt niiske.

Kuna juustu valmistatakse piimakalgendist, säilitab see ka pärast laagerdumist omapärase ja äratuntava piimhappelise lõhna ja maitse.

Toote „Soumaintrain” seos geograafilise piirkonnaga põhineb juustu suurepärasel kvaliteedil ja mainel.

Niiske kliima ja savine pinnas soodustavad rohttaimede kasvu niiskete orgude tasandikulistel rohumaadel. Mõnes piirkonnas on soodsam kasvatada teravilja, mis on kuivsöödaratsiooni üks komponent. Geograafilise piirkonna looduslikud tingimused võimaldavad toota mitmekesist sööta, mis vastab piimalehma vajadustele.

Haljassööt, mida lehmad karjamaal vähemalt viie kuu jooksul aastas söövad, mõjutab tootel „Soumaintrain” iseloomuliku maitsenüansi teket laagerdumise käigus. Tootel „Soumaintrain” kujuneb siis välja tugev ja püsiv loomne maitsenüanss, mida täiendab aastaajast sõltuv taimne (seene, huumuse, heina või põhu) maitsevarjund.

Geograafiline piirkond on alati olnud sobilik piimakarjakasvatustalude ning põllukultuuride ja karjakasvatust kombineerivate talude asutamiseks ja pidamiseks, seepärast kujunes juustust „Soumaintrain” kohalik traditsiooniline toode.

Kooriku pesemist hõlmav laagerdamistehnoloogia vastab hästi geograafilise piirkonna kliimatingimustele. Laagerdumise ajal, mis ajalooliselt toimus vabas õhus, oleks õhuniiskus põhjustanud soovimatu mikrofloora teket juustu pinnale. Juustu pesemine võimaldab selle mikrofloora eemaldada. Seda tehnoloogiat järgitakse siiani ja see tagab toote „Soumaintrain” peamise eripära, milleks on niiske koorik, mille värvus varieerub elevandiluust kollaseni. Kooriku värvus on heledam kui naaberpiirkondades toodetavatel juustudel, sest mikrofloora teket kooriku pinnal piiratakse korrapäraselt ja seega mõjutab mikrofloora vähe juustu värvust. Kooriku pesemine, mida tänapäeval tehakse laagerdumise jooksul vähemalt neli korda, võimaldab piirata kooriku pinnale tekkiva mikrofloora proteolüütilist mõju.

Piima kalgendumisel tekkiv happesus soodustab siiski sisu proteolüüsi juustukooriku all kooriku pesemiste vahelisel ajal, ilma et see protsess ulatuks juustu südamikuni; lisaks toimub kooriku pinnale tekkiva mikrofloora mõjul aeglane sissepoole kulgev laagerdumine, mis annab tootele „Soumaintrain” intensiivse maitse koos hõrgu mõrkja nüansiga. Tehnoloogia olulised elemendid on loomulikul teel toimuv nõrutamine, kuivatamine ja kuivsoolamine.

Toote „Soumaintrain” sisu peen tekstuur osutab toote hoolikale käitlemisele kogu tootmise jooksul. Põllumajandusinsener Pierre Larue osutas oma 1911. aastal ilmunud teoses „Le fromage Soumaintrain et la vallée de l’Armance” (Juust „Soumaintrain” ja Armance’i org), et toode „Soumaintrain” on suhteliselt kallis, sest vajab palju hoolt ja rohkelt tööoperatsioone.

Tootel „Soumaintrain” on hea maine juba ammustest aegadest, sellest annab tunnistust Louis-Eugéne Bérilloni teos „La Bonne Ménagère Agricole” ((Tubli taluperenaine) Auxerre, 10. väljaanne, 1889), milles on toodet „Soumaintrain” nimetatud riigi parimaks juustuks.

Kohalik maine on püsinud ja kasvanud tänu asjaolule, et alates XIX sajandist on põllumajandustootjad ja juustutöötlejad seda nimetust järjepidevalt kasutanud, kui nad müüsid oma toodet ümbruskonna tarbijatele ning reklaaminud seda nimetust kõrvuti tootmispiirkonna muude tunnustatud juustude nimetustega. Pierre Androuët (juustumeister, kes tegutses Pariisis alates 1909. aastast) juustualase teatmiku „Guide du fromage” (Stock, 1971. aasta väljaanne) prantsus- ja ingliskeelses versioonis on toodet „Soumaintrain” kirjeldatud kui suurepärast väikest juustu, mille tarbimine on kohalik või piiratud. Alates 1984. aastast korraldatakse igal aastal toote „Soumaintrain” ajaloolises tootmispiirkonnas jalutuskäik, mis on pühendatud asjaomasele tootele ja foie gras’le.

Toodet „Soumaintrain” on kirjeldatud Prantsuse kulinaarpärandit käsitleva teose „L’inventaire du patrimoine culinaire de France” (Albin Michel/CNAC, 1993) Burgundia piirkonda tutvustavas köites.

Paljud restoranipidajad pakuvad toodet „Soumaintrain” piirkondlikes juustuvalikutes või kasutavad seda juustutoitudes. Näiteks võib esile tuua Côte d’Ori piirkonna kokkade ühingu (Amicale des cuisiniers de Côte d’Or) poolt 2012. aastal koostatud retsepte. Toote „Soumaintrain” väljakujunenud eripära on esile tõstetud ka Prantsuse erialaajakirjades „Profession fromager” ja „Courrier du Fromager” 2013. ja 2015. aastal ilmunud artiklites. Lisaks annavad toote „Soumaintrain” heast mainest kinnitust põllumajandustoodete konkursil (Concours général agricole) saadud auhinnad.

Viide spetsifikaadi avaldamisele

(Määruse artikli 6 lõike 1 teine lõik)

https://www.inao.gouv.fr/fichier/CDCSoumaintrain.pdf

(1) ELT L 343, 14.12.2012, lk 1.