EUROOPA KOMISJON Brüssel,1.6.2018 COM(2018) 393 final 2018/0217(COD) Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS ühise põllumajanduspoliitika rahastamise, haldamise ja seire kohta ning millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EL) nr 1306/2013 {SWD(2018) 301 final}

{SEC(2018) 305 final}



SELETUSKIRI 1.ETTEPANEKU TAUST •Ettepaneku põhjused ja eesmärgid Mitmeaastast finantsraamistikku aastateks 2021–2027 (edaspidi „mitmeaastane finantsraamistik“) käsitlevas komisjoni ettepanekus on sätestatud ühise põllumajanduspoliitika (edaspidi „ÜPP“) eelarveraamistik ja põhisuunad. Selle alusel esitab komisjon määruste paketi, milles sätestatakse ÜPP õiguslik raamistik aastateks 2021–2027, ning mõjuhinnangu, milles kaalutakse alternatiivseid võimalusi poliitika kujundamiseks. Ettepanekutes on aktide kohaldamise alguskuupäevana ette nähtud 1. jaanuar 2021 ja need on koostatud 27 liikmesriigist koosneva liidu jaoks, mis on kooskõlas Ühendkuningriigi teatega tema kavatsuse kohta astuda välja Euroopa Liidust ja Euratomist, tuginedes Euroopa Liidu lepingu artiklile 50, mille Euroopa Ülemkogu sai 29. märtsil 2017. Viimane ÜPP reformimise otsus võeti vastu 2013. aastal ning reformi hakati rakendama 2015. aastal. Olukord, milles kõnealune reform välja töötati, on praeguseks asendunud oluliselt teistsugusega. Eelkõige on aset leidnud järgmised muutused. Põllumajandustoodete hinnad on oluliselt langenud; neid on alla löönud makromajanduslikud tegurid, geopoliitilised pinged ja muud jõud. Kaubandusläbirääkimiste rõhuasetus on märgatavamalt nihkunud mitmepoolsetelt kokkulepetelt kahepoolsetele ning EL on muutunud maailma turgudele avatumaks. EL on võtnud uusi rahvusvahelisi kohustusi – näiteks seoses kliimamuutuste leevendamisega (COP21 raames) ja mitmesuguste rahvusvahelise arengu aspektidega (ÜRO kestliku arengu eesmärkide raames) –, samuti edusammud, et paremini reageerida muudele geopoliitilistele muutustele, sealhulgas ränne. Nimetatud muutused on kutsunud esile avaliku arutelu selle üle, kas 2013. aasta reform on piisav, et ÜPP saaks hästi täita praeguse aja arvukaid ülesandeid, mis on seotud põllumajandussektori majandusliku olukorra, keskkonnahoiu, kliimameetmete ning ELi maapiirkondade sotsiaal-majandusliku tugevusega, eriti võttes arvesse tekkivaid tegevusvõimalusi kaubanduses, biomajanduses, taastuvenergeetikas, ringmajanduses ja digitaalmajanduses. ÜPPd on vaja ajakohastada, et see aitaks nende ülesannetega toime tulla, lihtsustada, et sellega kaasneks võimalikult väike halduskoormus, ja veelgi enam ELi muu poliitikaga seostada, et see aitaks võimalikult palju kaasa komisjoni kümne prioriteedi ja kestliku arengu eesmärkide saavutamisele. Oma hiljutises teatises mitmeaastase finantsraamistiku kohta tuletas komisjon meelde, et ajakohastatud ühine põllumajanduspoliitika peab toetama üleminekut täielikult kestlikule põllumajandussektorile ja aitama arendada elujõulisi maapiirkondi, mis pakuvad ohutut ja kvaliteetset toitu enam kui 500 miljonile tarbijale. Euroopa vajab arukat, vastupidavat, kestlikku ja konkurentsivõimelist põllumajandussektorit, et tagada ohutu, kvaliteetse, taskukohase, toitva ja mitmekesise toidu tootmine oma kodanikele ning tugev sotsiaal-majanduslik struktuur maapiirkondades. Ajakohastatud ühine põllumajanduspoliitika peab keskkonna ja kliimaga seotud kaugeleulatuvamate püüdluste kajastamise kaudu suurendama ELi tasandi lisaväärtust ning täitma kodanike ootusi seoses tervise, keskkonna ja kliimaga. Kooskõlas oma 2017. aasta tööprogrammiga pidas komisjon laialdasi konsultatsioone ÜPP lihtsustamise ja ajakohastamise üle, et see aitaks võimalikult palju kaasa komisjoni kümne prioriteedi ja kestliku arengu eesmärkide saavutamisele. Konsultatsioonide keskmes olid konkreetsed poliitilised prioriteedid tulevikuks, ilma et see piiraks järgmises mitmeaastases finantsraamistikus ÜPP-le ettenähtud rahaeraldisi. Protsessi raames peeti ulatuslikke konsultatsioone ja analüüsiti olemasolevaid tõendeid ÜPP tulemuslikkuse kohta, sealhulgas asjakohaseid REFITi platvormi arvamusi. Tulemused esitati 29. novembril 2017 vastu võetud teatises „Toidutootmise ja põllumajanduse tulevik“. Teatis loob aluse tulevase ÜPP teemalise struktureeritud dialoogi pidamiseks ELi institutsioonides ja sidusrühmadega. Kõnealuses poliitikadokumendis visandati n-ö tulevikukindla ÜPP ülesanded, eesmärgid ja võimalikud vahendid; see peab olema lihtsam, arukam ja ajakohastatud ning juhtima üleminekut kestlikumale põllumajandusele. Eelkõige tõi komisjon 2020. aasta järgse ÜPP peamiste prioriteetidena välja kõrgemad keskkonna- ja kliimaeesmärgid, sihipärasemad toetused ning suurema tuginemise teadusuuringute, innovatsiooni ja nõustamise tõhusale kombinatsioonile. Samuti pakkus komisjon ÜPP tulemuslikkuse parandamiseks välja uue rakendamismudeli, et suunata poliitika põhitähelepanu nõuete täitmiselt tulemuslikkusele ning muuta vastutuse jagunemine ELi ja liikmesriikide vahel subsidiaarsemaks. Uue rakendamismudeliga taotletakse ELi eesmärkide paremat saavutamist strateegilise kavandamise, üldiste poliitiliste sekkumisviiside ja ühiste tulemusnäitajate abil, suurendades sellega nii tulevase ÜPP sisemist sidusust kui ka selle sidusust ELi teiste eesmärkidega. •Kooskõla poliitikavaldkonnas praegu kehtivate õigusnormidega ÜPP eesmärgid on sätestatud ELi toimimise lepingu artiklis 39: ·tõsta põllumajanduse tootlikkust tehnilise progressi edendamise ning põllumajandusliku tootmise ratsionaalse arengu tagamise ja tootmistegurite, eelkõige tööjõu optimaalse kasutamise teel; ·selle kaudu kindlustada põllumajandusega tegeleva rahvastikuosa rahuldav elatustase, eelkõige põllumajandusega tegelevate inimeste isikutulu suurendamise teel; ·stabiliseerida turud; ·tagada varude kättesaadavus;

·tagada mõistlikud tarbijahinnad. Käesolev ettepanek vastab täielikult aluslepingus sätestatud ÜPP eesmärkidele. Sellega ajakohastatakse ja lihtsustatakse aluslepingu sätete rakendamist. •Kooskõla muude liidu tegevuspõhimõtetega Põllumajandus ja metsandus hõlmab 84 % ELi territooriumist. Mõlemad sektorid sõltuvad keskkonnast ja mõjutavad seda. Seetõttu tingib mitu ettepanekus esitatud ÜPP erieesmärki keskkonna- ja kliimameetmete võtmise, mis on kooskõlas ELi sellekohaste tegevuspõhimõtetega. On hästi teada, et tarbimisharjumused mõjutavad rahvatervist. Seos toidu ja mõnikord ka toidu tootmise viisidega seob põllumajanduspoliitikat tervishoiupoliitikaga. Käesolevad ettepanekud tugevdavad seost tervishoiupoliitikaga, eelkõige tervisliku toitumise ja antimikroobikumide kasutamise vähendamise valdkonnas. EL on väärtuslike põllumajandustoodete ja toiduainete peamine importija ja eksportija ning seega mõjutab toidusüsteeme väljaspool ELi. Vastavalt ELi toimimise lepingu artiklile 208 võetakse ettepanekus arvesse ELi arengukoostöö eesmärke, milles käsitletakse vaesuse kaotamist ja kestlikku arengut arengumaades, eelkõige tagades, et ELi toetusel põllumajandustootjatele ei ole mõju kaubandusele või see mõju on minimaalne. Nagu muudes sektorites, nii saab ka põllumajanduses ja maapiirkondades paremini kasutada uut tehnoloogiat ja uusi teadmisi, eelkõige digitaaltehnoloogiat. Käesolevad ettepanekud tugevdavad seost teaduspoliitikaga, seades teadmistevahetuse korraldamise poliitika rakendamismudelis olulisele kohale. Samamoodi võimaldab digitaliseerimisele pandud rõhk seoste loomist ELi digitaalarengu tegevuskavaga. 2.ÕIGUSLIK ALUS, SUBSIDIAARSUS JA PROPORTSIONAALSUS •Õiguslik alus ÜPP kava määruse õiguslik alus on ELi toimimise lepingu artikkel 42 ja artikli 43 lõige 2. •Subsidiaarsus (ainupädevusse mittekuuluva valdkonna puhul) Euroopa Liidu toimimise lepingus on sätestatud, et põllumajandusalane pädevus on jagatud liidu ja liikmesriikide vahel, ning nähakse ühtlasi ette ühine põllumajanduspoliitika, millel on ühised eesmärgid ja mida rakendatakse ühiselt. Praegune ÜPP rakendamise süsteem tugineb üksikasjalikele nõuetele ELi tasandil ning hõlmab ranget kontrolli, karistusi ja auditeerimiskorda. Need eeskirjad on tihti kuni põllumajandustootja tasandini väga ettekirjutavad, kuid liidu väga varieeruvates põllumajandus- ja kliimatingimustes ei sobi soovitud tulemuse ja ELi tasandi lisaväärtuse saavutamiseks ülalt alla lähenemisviis ega kõikjal sama lahenduse pakkumine. Käesolevas ettepanekus esitatud rakendamismudeli kohaselt kehtestab liit poliitilised alusparameetrid (ÜPP eesmärgid, üldised sekkumismeetmete liigid, põhinõuded), liikmesriigid aga kannavad suuremat vastutust ja annavad põhjalikumalt aru, kuidas nad täidavad eesmärke ja saavutavad kokkulepitud sihid. Suurem subsidiaarsus võimaldab võtta sellistest eesmärkidest ja sihtidest lähtuvalt paremini arvesse kohalikke tingimusi ja vajadusi. Liikmesriigid vastutavad ÜPP sekkumismeetmete kohandamise eest, et anda võimalikult suur panus ELi eesmärkide saavutamisse. Praeguste juhtimisstruktuuride säilitamise kõrval – nende kasutamist tuleb jätkata, et tagada kõikide poliitiliste eesmärkide nimel tegutsemise tõhus seire ja nende eesmärkide täitmine – saavad liikmesriigid rääkida rohkem kaasa toetusesaajate suhtes kohaldatava nõuete täitmiseks ja selle kontrollimiseks vajaliku raamistiku (sealhulgas kontrollide ja karistuste) väljatöötamisel. •Proportsionaalsus ELi põllumajandussektori ja maapiirkondade ees seisvad majanduslikud, keskkonnaalased ja ühiskondlikud probleemid nõuavad tõhusaid lahendusi, mis vastavad nende probleemide ELi-ülesele mõõtmele. Kuna liikmesriikidele antakse suurem õigus valida ja kohandada ÜPP raames ettenähtud poliitikavahendeid, et täita eesmärke tulemustepõhisemas mudelis, muutub veelgi ebatõenäolisemaks, et ÜPP ületab proportsionaalse meetme piiri. •Vahendi valik Kuna kõik algsed õigusaktid on Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrused, peavad muudatused tegema Euroopa Parlament ja nõukogu. 3.JÄRELHINDAMISE, SIDUSRÜHMADEGA KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED

•Praegu kehtivate õigusaktide järelhindamine või toimivuse kontroll ÜPP ulatub kaugele Euroopa Liidu loomise ja kujunemise ajalukku. Sellele pandi alus 1960. aastate algul, lähtudes aluslepingus sätestatud eesmärkidest, ning hiljem on seda korduvalt reformitud, et parandada põllumajandussektori konkurentsivõimet, edendada maaelu arengut, lahendada uusi probleeme ja vastata paremini ühiskonna nõudmistele. Viimane suur reform võeti vastu 2013. aastal. 2013. aasta reformiga koondati ÜPP üldeesmärgid kolme ploki ümber: i. elujõuline toidutööstus; ii. loodusvarade jätkusuutlik majandamine ja kliimameetmed; iii. tasakaalustatud territoriaalne areng. Selleks et hinnata eespool nimetatud eesmärkide saavutamist ning teha kindlaks eesseisvad ülesanded, edendati laialdaste konsultatsioonide raames struktureeritud arutelu kõikide sidusrühmadega, kaasa arvatud väljaspool põllumajandussektorit. Tõendeid ÜPP tulemuslikkuse kohta koguti ka arvukatest ÜPP kohta saada olevatest teabeallikatest (need on lühidalt kokku võetud allpool 1. tekstikastis) ning nende põhjal hinnati ÜPP saavutusi ja puudusi läbi aastate, eriti aga viimast reformi silmas pidades. Tõendite all peetakse silmas eelkõige järgmist: ·ÜPP tulemuslikkuse mõõtmiseks kasutatava ühise seire- ja hindamisraamistiku kaudu kogutud tõendid; ·kehtiva mitmeaastase finantsraamistiku (2014–2020) jooksul tehtud uuringud ÜPP praeguste eesmärkide hindamiseks; esimesed tulemused avaldatakse 2017./2018. aastal; maaelu arengu programmi rakendamise aastaaruannetes esitatud tulemused eesmärkide saavutamisel tehtud edusammude ja vastavate rahastamispakettide kohta; ·põllumajanduse ja maaelu arengu peadirektoraadi veebisaidil on avaldatud ka muid mõju hindamise seisukohalt asjakohaseid taustadokumente, andmeid, fakte ja arve. •Konsulteerimine sidusrühmadega Korraldati avalik konsultatsioon, mis hõlmas enam kui 322 000 vastust, struktureeritud dialoogi sidusrühmadega, viit ekspertide seminari, REFITi platvormi arvamusi ning Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee, Regioonide Komitee ja liikmesriikide parlamentide esitatud materjale. Arvesse võeti ka põllumajandusturgude töökonna (AMTF) ja Corki maaelu arengu konverentsi (2016) soovitusi. •Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamine Selleks et koguda tõendeid ja teadmisi ÜPPga seotud küsimuste ekspertidelt, korraldati 2017. aasta märtsist 2018. aasta veebruarini mitu temaatilist seminari. Seminarid võimaldasid ekspertidel ja komisjoni ametnikel seisukohti vahetada ning aitasid sõnastada põhijäreldusi ja -küsimusi, mida tuleb ÜPP ajakohastamise ja lihtsustamise käigus arvesse võtta. Seminaridel käsitletud viis teemat valiti selliselt, et need hõlmaksid kõige olulisemaid valdkondi, milles olid ilmnenud lüngad teadmistes ja erimeelsused poliitiliste lähenemisviiside suhtes. Seminarid järgisid sarnast metoodikat, mis põhines järgmistel punktidel: (1)uusima tõendusmaterjali kogumine ekspertide, akadeemiliste ringkondade, praktikute ja rahvusvaheliste institutsioonide tasandil; (2)keskendumine tegelikule kogemusele kohapeal; (3)hindamine, kas uute tehnoloogiate/lähenemisviisidega saab parandada edasist poliitika kujundamist asjaomases valdkonnas.

Seminaride ja ettekannete kokkuvõtted on kättesaadavad aadressil https://ec.europa.eu/agriculture/events/cap-have-your-say/workshops_et. 1. seminar. Keskkonna- ja kliimavajaduste täitmise parimad tavad (23.–24. märts 2017) Kahepäevasel seminaril osales keskkonna- ja kliimaküsimuste eksperte paljudest valdkondadest. Käsitleti järgmisi teemasid: ·keskkonnavajaduste hindamise vahendid; ·meetmete kasutuselevõtu parandamise viisid (põhitähelepanuga käitumispõhiste lähenemisviiside rollil). 2. seminar. Riskijuhtimine (18.–19. mai 2017) Kahepäevasel seminaril püüti edendada tõendusmaterjali kogumise teemat arutelus vahendite üle, mis aitaksid põllumajandustootjatel paremini toime tulla tootmis-, hinna- ja sissetulekuriskidega. Käsitleti järgmisi teemasid: ·ELi turu turvaabinõudega seotud ülesanded ja Ameerika Ühendriikides kehtiva riskijuhtimissüsteemi hiljutised muudatused; ·futuuriturgude olukord ELis, ELi põllumajanduskindlustuse ja -edasikindlustuse sektor, avaliku ja erasektori partnerluse olukord ja saagikindlustusskeem; ·riskijuhtimise käitumuslikud tahud. 3. seminar. Toit ja sellega seotud küsimused (31. mai 2017) Toidu ja sellega seotud küsimuste teemalisel seminaril käsitleti ÜPP seostamist tervishoiupoliitikaga ja ÜPP suutlikkust aidata põllumajandustootjatel kohaneda tarbimisharjumuste muutumisega. Eelkõige nõuab suuremat tähelepanu antimikroobikumiresistentsus. 4. seminar. Sotsiaal-majanduslikud küsimused (9. juuni 2017) Sotsiaal-majanduslikele küsimustele pühendatud seminaril keskenduti majanduskasvu ja tööhõive suundumustele ELi põllumajanduslikus toidutööstuses. Seminaril käsitleti põllumajanduse ja toidu globaalsete väärtusahelate vahelisi seoseid ELis nii teoreetilisest kui ka praktilisest vaatepunktist, tuginedes juhtumiuuringutele. 5. seminar. ÜPP keskkonna- ja kliimaalase tulemuslikkuse mõõtmine (26. veebruar 2018) Seminaril arutati, milliseid poliitilisi aluseesmärke saab ELi tasandil seada, kuidas neid saab liikmesriikide tasandil ellu viia ning kuidas neid saab seirata, kontrollida ja hinnata. •Mõjuhinnang Õigusaktide ettepanekuid toetav mõjuhinnang ning õiguskontrollikomitee arvamused asuvad veebisaidil

Õiguskontrollikomitee mõjuhinnangute ja lisatud arvamuste nimekiri Õiguskontrollikomitee esialgne arvamus oli negatiivne. Komitee tunnustas küll ÜPP ajakohastamise ja lihtsustamise püüdlust ning põhjalikku analüüsi, kus tuuakse eri stsenaariumides hästi esile poliitikaeesmärkide vahelised kompromissid, kuid leidis, et aruandes tuleks paremini lahti seletada ettepanekus esitatud uue rakendamismudeli põhjendus, teostatavus ja toimimine. Nõutud täiendused lisati mõjuhinnangu aruandesse, sealhulgas uue rakendamismudeliga seotud ettepanekuid käsitlevasse eraldi lisasse. Selle põhjal esitas õiguskontrollikomitee reservatsioonidega positiivse arvamuse. Komitee leidis küll, et aruanne on paranenud, kuid nõudis lisatäpsustusi kindlaks tehtud riskide maandamiseks ette nähtud kaitsemeetmete kohta. Komitee nõudmiste vastusena tehtud kohandused on esitatud mõjuhinnangu aruande (komisjoni talituste töödokument) 1. lisas. Mõjuhinnangu aruandes esitatakse erinevad poliitikavalikud ja analüüsitakse neid. Hinnangus ei nimetata eelistatud valikut. Selle asemel katsetati eri valikutes ettepanekute osade eri kombinatsioone, et selgitada välja optimaalne kombinatsioon. Poliitikavalikutes katsetatakse põhiliselt võrdlevaid lähenemisviise kindlaksmääratud eesmärkide saavutamiseks: 1.keskkonna- ja kliimaeesmärkide erinev ulatus, keskendudes eesmärkide saavutamise kohustuslike ja vabatahtlike süsteemide võimalikele mõjudele; 2.põllumajandusliku sissetuleku toetamise eri viisid ning eelkõige selle jagamine eri põllumajandustootjate vahel, raskuspunktiga võimalikel mõjudel väikestele ja keskmise suurusega põllumajandusettevõtetele; 3.üldisemad sotsiaal-majanduslikud sekkumismeetmed eelkõige maaelu arengu poliitika raames ning läbivad ajakohastamisviisid. Esimeses valikus katsetatakse vabatahtliku ökokava potentsiaali aidata kaasa kõrgemate keskkonna- ja kliimaeesmärkide seadmisele. Samuti analüüsitakse võimalust toetada põllumajandustootjate sissetulekut riskijuhtimisvahendite abil ja väiksemate otsetoetustega. Kahes allvalikus kajastatakse liikmesriikide erinevaid keskkonnaeesmärke ja lähenemisviise otsetoetustele uue rakendamismudeli raames. Teine valik hõlmab sihipärasemaid otsetoetusi ja suuremat tingimuslikkuse rakendamist, et parandada ÜPP samaaegset keskkonnaalast ja majanduslikku tulemuslikkust ja täita kliimaga seotud ülesandeid. Välja on töötatud ka allvalikud, et näitlikustada võimalikke erinevusi liikmesriikide keskkonna- ja kliimaeesmärkide ulatuses. Viimases valikus pannakse suurt rõhku keskkonnahoiule ja tööhõivele ning suunatakse tähelepanu väikestele ja keskmise suurusega põllumajandustootjatele kui maapiirkondade tööhõive säilitamise vahendile. Liikmesriigid on kohustatud eraldama 30 % I samba maksetest lisatoetusteks neljale kavale, mis oleksid põllumajandustootjate jaoks vabatahtlikud – mahepõllumajandus, püsirohumaa, looduslikust eripärast tingitud piirangutega alad ja lineaarsed maastikuelemendid –, eesmärgiga stimuleerida kliimameetmeid ja loodusvarade säästvat majandamist. Mõjuhinnangus tuuakse välja keerulised kompromissid, mis on nii paljusid eri laadi eesmärke taotleva poliitika puhul paratamatud, kui põhiparameetreid oluliselt muudetakse. Keskne põhiparameeter on ÜPP toetuse suurus. Mitmeaastast finantsraamistikku aastateks 2021–2027 käsitlevas teatises (mai 2018) tegi komisjon ettepaneku vähendada seda 5 % võrra, mis jääb mõjuhinnangus analüüsitud vahemikku. Põllumajandusliku sissetuleku seisukohalt on olulised nii toetuse suurus kui ka selle jagunemine. Piisavalt suure toetuse ja seega põllumajandusliku sissetuleku tagamine jääb tulevikus keskseks elemendiks nii toiduga kindlustatuse, keskkonna- ja kliimapüüdluste kui ka maapiirkondade elujõulisuse tagamise eesmärgil. Väikeste ja keskmise suurusega põllumajandusettevõtete ning looduslikust eripärast tingitud piirangutega alade sihipärasem toetamine võib aidata säilitada rohkem töökohti põllumajandusettevõtetes ja põllumajanduslikku tegevust kogu territooriumil, tugevdades nii maapiirkondade sotsiaal-majanduslikku struktuuri. Otsetoetuste jaotust saab parandada nende piiramise ja ühtlustamisega. On selge, et igasugune valik, mis näeb ette otsetoetuste olulise ümberjagamise väiksema tootlikkusega põllumajandusettevõtetele ja piirkondadele, toob lühiajalises perspektiivis kaasa ELi konkurentsivõime vähenemise, kuid tugevdab keskkonnakaitset. Vähem selge on aga see, milline oleks sobilik meetmete kombinatsioon, mis leevendaks kahjulikku mõju sissetulekutele ning täidaks samal ajal paremini ülesandeid, mis on põllumajandusele samuti olulised, nagu keskkond ja kliima või ühiskondlikud ootused. See nõuab stimuleerivaid kohandusi, mis parandavad nii sektori sotsiaal-majanduslikke kui ka keskkonnaalaseid tulemusi. Analüüsid ja sidusrühmadega konsulteerimise tulemusena saadud teave näitavad, et see on võimalik tingimusel, et kõrgemate keskkonna- ja kliimaeesmärkide seadmiseks vajalikud täiendavad meetmed võimaldavad võtta kasutusele parimad tavad (nii traditsioonilistes kui ka muudes põllumajanduse vormides), mis hõlmavad teadmisi, innovatsiooni ja uusimat asjakohast tehnoloogiat. Analüüsi eelduste ja valikute põhjal on võimalik leida kompromisse ÜPP majanduslike, keskkonnaalaste ja ühiskondlike eesmärkide saavutamisel ning ka selle soovitud ajakohastamise ja lihtsustamise suhtes. Kokkuvõttes võib ümberjagamine tuua kaasa kontrollitava mõju sissetulekutele ning toetada soovitud kõrgemate keskkonna- ja kliimaeesmärkide seadmist ning ÜPP koostoimet teiste poliitikavaldkondadega. Selleks aga peaksid põllumajandussektor ja -poliitika kasutama võimalusi, mida pakuvad innovatsioon ja tehnoloogiad, mis juba võimaldavad ajakohastamist ja lihtsustamist. Teistsugused eeldused ja valikud kindlasti muudaksid tulemuste üksikasju, kuid mitte põhisõnumit, mis on järgmine: tulevase ÜPP eelistatud poliitikavalik peaks olema kombinatsioon eri valikute kõige tulemuslikumatest komponentidest ja vältima nende nõrkusi kaitsemeetmete abil, mis on vajalikud ELi-üleste võrdsete tingimuste tagamiseks. See tähendab, et on vaja selgeid kriteeriume sissetulekutoetuse suuruse ja jaotuse (nt piiramine ja/või kahanemine), keskkonna- ja kliimaeesmärkide, tingimuslikkuse, ajakohastamise stiimulite ning piisava subsidiaarsuse/lihtsustumise jaoks. •Õigusnormide toimivus ja lihtsustamine Praeguse poliitika rakendamise keerukus tuleneb suures osas sellest, et rõhk on ELi tasandil kehtestatud üksikasjalike eeskirjade täitmisel. Ettepanekus esitatud uue rakendamismudeli kohaselt kaob ELi-üleste toetuskõlblikkuskriteeriumide tasand; see võimaldab liikmesriikidel määratleda sellised toetuskõlblikkuse tingimused, mis vastavad kõige paremini nende olukorra eripärale. See peaks tooma kaasa olulise lihtsustumise. ÜPP raames on aja jooksul järjestikuste reformide tulemusena välja kujunenud mitu eri toetusvahendit. Nende vahendite koordineerimine on mõnikord raskeks osutunud. Käesoleva ettepaneku kohaselt koondatakse kõik ÜPP eri toetuskomponendid ühte sidusasse raamistikku, mis vähendab ÜPP rakendamise halduskoormust.

•Põhiõigused Ettepanekus arvestatakse põhiõigusi ja järgitakse eriti Euroopa Liidu põhiõiguste hartas tunnustatud põhimõtteid. 4.MÕJU EELARVELE Mitmeaastast finantsraamistikku aastateks 2021–2027 käsitleva komisjoni ettepanekuga (COM(2018) 322 final) on ette nähtud, et märkimisväärne osa ELi eelarvest peaks jätkuvalt olema suunatud põllumajandusele, mis on ühine strateegilise tähtsusega poliitika. Seetõttu tehakse ettepanek, et ÜPP keskenduks oma põhitegevustele ning et EAGFile eraldataks 286,2 miljardit ja EAFRD-le 78,7 miljardit eurot (jooksevhindades). Kõnealustele põllumajanduslikele vahenditele lisandub rahastus programmist „Euroopa horisont“, mille ettepanekukohases rahastamispaketis sisaldub 10 miljardit eurot teadusuuringute ja innovatsiooni toetamiseks toidu, põllumajanduse, maaelu arengu ja biomajanduse valdkonnas. EAGFis luuakse uus põllumajandusreserv põllumajandussektori lisatoetuse rahastamiseks. Aasta jooksul kasutamata jäänud reservsummad kantakse üle järgmisse aastasse. Otsetoetuste liikmesriikidevahelise jaotuse suhtes tehakse ettepanek, et kõikide liikmesriikide puhul, kus otsetoetused moodustavad alla 90 % ELi keskmisest, jätkub perioodil 2014–2020 alanud protsess ning praegu 90 %st puudu jääv osa kahaneb 50 % võrra. Otsetoetuste tasemete liikmesriikidevahelise ühtlustamise rahastamises osalevad kõik liikmesriigid. Sellest lähtudes arvutatakse ÜPP strateegiakava määruse kohased liikmesriikide eraldised otsetoetusteks. Maaelu arengu valdkonnas tehakse ettepanek muuta rahastuse jaotust ELi ja liikmesriikide eelarvete vahel. Kooskõlas Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide suhtes tehtud ettepanekutega võimaldab liikmesriikide kaasrahastamismäära suurenemine jätkata Euroopa maapiirkondade avaliku sektori vahenditest toetamist suurelt osalt endisel tasemel. EAFRD toetuse jaotamine põhineb objektiivsetel kriteeriumidel, mis on seotud poliitikaeesmärkidega ja võtavad arvesse praegust jaotust. Nagu praegugi, tuleks vähem arenenud piirkondade puhul jätkuvalt kasutada kõrgemaid kaasrahastamise määrasid, mida kohaldataks ka teatavate meetmete suhtes, nagu programm LEADER ja halduskohustustega seotud maksed. Liikmesriikidele jäetakse teatav mänguruum eraldistevahelisteks ülekanneteks. Kuni 15 % vastavatest otsetoetustest võib üle kanda EAFRD eraldise alla ja vastupidi. Otsetoetustest võib EAFRD eraldise alla üle kanda suurema protsendi, kui sekkumine teenib keskkonna- ja kliimaeesmärke ning noortele põllumajandustootjatele alustamistoetuste maksmist. Üksikasjad ÜPP ettepaneku mõju kohta eelarvele on välja toodud ettepanekuga kaasas olevas finantsselgituses. 5.MUU TEAVE •Rakenduskavad ning seire-, hindamis- ja aruandluskord Üleminek tulemustekesksemale poliitikale nõuab usaldusväärset tulemusraamistikku, mis põhineb ühistel näitajatel ning võimaldab komisjonil poliitika tulemuslikkust seirata ja hinnata. Poliitika tulemuslikkuse seire ja hindamise aluseks võetaks praegune ühine seire- ja hindamisraamistik ning praegune otsetoetuste ja maaelu arengu seiresüsteem, kuid neid tuleb lihtsustada ja edasi arendada (sealhulgas kaks sammast omavahel vastavusse viia). Vajalikud on lisainvesteeringud sobivate näitajate väljatöötamiseks ja piisavate andmevoogude tagamiseks. Uus tulemuslikkuse seire- ja hindamisraamistik hakkab katma kõiki tulevase ÜPP vahendeid, nii ÜPP strateegiakavu kui ka neid ÜPP osi, mida ÜPP strateegiakavad ei hõlma (teatavad ühise turukorralduse osad, erikavad). Tulemuslikkust mõõdetakse poliitika erieesmärkide suhtes, kasutades ühiseid näitajaid. Uue mudeli põhimõtted on järgmised. ·Taustanäitajad jäävad endiselt oluliseks, sest need kajastavad majanduse, keskkonna ja ühiskonna üldiste suundumuste asjakohaseid tahke ning tõenäoliselt mõjutavad tulemuslikkust. ·Väljavalitud näitajaid peaks olema vähe, kuid need peaksid olema eesmärgipärasemad; valida tuleks eelkõige sellised näitajad, mis näitavad võimalikult täpselt, kas toetatud sekkumine aitab eesmärkide saavutamisele kaasa, ning kasutada tuleks kindlaksmääratud võrdlusaluseid ja selgeid määratlusi. ·Poliitika üldist tulemuslikkust hinnatakse mitme aasta vältel mõjunäitajate põhjal. Kõikide tulemusnäitajate põhjal toimub igal aastal poliitika tulemuslikkuse järelkontroll. ·Väljundnäitajate kaudu seostatakse kulud igal aastal poliitika rakendamise tulemuslikkusega. Seda tehakse igal aastal mitme (enamasti juba olemasoleva) väljundnäitaja põhjal. ·Asjakohaste tulemuslikkuse põhinäitajate usaldusväärsust saab suurendada statistiliste ja haldusandmete kombineerimise teel, kuid selle tagamiseks on vajalik kvaliteedikontrolli süsteem. Ettepaneku põhisisu on vastutuse ja võimaluste ümberpaigutamine ühtses selgelt määratletud ja jõustatud raamistikus, et täita samal ajal mitut võtme-eesmärki, milleks on lihtsustamine, suunatus tulemustele (mitte nõuete täitmisele) ning poliitika tõhusus ja mõjusus.

Poliitika rakendamise jooksva seire ja suunamise põhivahendina on ette nähtud iga-aastane tulemuslikkuse läbivaatamine. Et iga-aastane tulemuslikkuse läbivaatamine toimiks, tuleb ÜPP strateegiakava rakendamise iga-aastases aruandes ehk nn tulemuslikkuse aastaaruandes esitada nii asjakohased väljund- kui ka tulemusnäitajad. Liikmesriigid annavad igal aastal aru saavutatud väljundi ja tehtud kulutuste kohta ning selle kohta, kui palju kogu perioodiks seatud eesmärkide saavutamisest puudu on, väljendatuna tulemusnäitajate väärtustena. Hindamine toimub kooskõlas 13. aprilli 2016. aasta institutsioonidevahelise kokkuleppe lõigetega 22 ja 23, milles kolm institutsiooni kinnitavad, et olemasoleva poliitika ja õigusaktide hindamine peaks moodustama aluse võimalike edasiste meetmete mõju hindamiseks. Hinnatakse programmi mõju kohapeal, tuginedes programmi näitajatele/eesmärkidele ning üksikasjalikule analüüsile selle kohta, mil määral saab programmi pidada asjakohaseks, mõjusaks, tõhusaks, piisavalt Euroopa lisaväärtust andvaks ja muude ELi tegevuspõhimõtetega kooskõlas olevaks. Hindamine hõlmab kogemustest õppimist, et teha kindlaks puudujäägid/probleemid või võimalused meetmeid või nende tulemusi parandada ning aidata nende kasutustõhusust/mõju maksimeerida. •Selgitavad dokumendid (direktiivide puhul) Ei kohaldata. •Ettepaneku sätete üksikasjalik selgitus Ettepanek hõlmab kolme määrust: ·Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, millega nähakse ette liikmesriikide poolt ühise põllumajanduspoliitika kohaselt koostatavate ning Euroopa Põllumajanduse Tagatisfondi (EAGF) ja Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondi (EAFRD) rahastatavate strateegiakavade (ÜPP strateegiakavade) toetamise eeskirjad ning tunnistatakse kehtetuks Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 1305/2013 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 1307/2013 (edaspidi „ÜPP strateegiakava määrus“); ·Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus ühise põllumajanduspoliitika rahastamise, haldamise ja seire kohta ning millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EL) nr 1306/2013 (edaspidi „ÜPP horisontaalne määrus“); ·Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, millega muudetakse määrusi (EL) nr 1308/2013 (millega kehtestatakse põllumajandustoodete ühine turukorraldus), (EL) nr 1151/2012 (põllumajandustoodete ja toidu kvaliteedikavade kohta), (EL) nr 251/2014 (aromatiseeritud veinitoodete määratlemise, kirjeldamise, esitlemise, märgistamise ja geograafiliste tähiste kaitse kohta), (EL) nr 228/2013 (millega kehtestatakse põllumajanduse erimeetmed liidu äärepoolseimate piirkondade jaoks) ja (EL) nr 229/2013 (millega kehtestatakse põllumajanduse erimeetmed Egeuse mere väikesaarte jaoks) (edaspidi „muutmismäärus“) Nende kolme määruse koosmõjus viiakse ÜPP eesmärgid vastavusse Junckeri komisjoni prioriteetide ja kestliku arengu eesmärkidega ning samal ajal lihtsustatakse poliitika rakendamist. ÜPPd kohandatakse paremini kohalikule olukorrale, kaotades toetuskõlblikkuse tingimused ELi tasandil. Liikmesriigid saavad määratleda suurema osa toetuskõlblikkuse tingimustest riigi tasandil, et need vastaksid nende olukorra eripärale. Samal ajal kahaneb kontrollimisega seotud halduskoormus, sest väheneb otseseos ELi tasandi toetuskõlblikkustingimuste ja lõplike toetusesaajate vahel. Selleks et edendada veelgi põllumajanduse, toidutootmise ja maapiirkondade kestlikku arengut, keskenduvad ÜPP üldeesmärgid põllumajandusettevõtete majanduslikule elujõulisusele, vastupanuvõimele ja sissetulekule, parematele keskkonna- ja kliimatulemustele ning maapiirkondade tugevamale sotsiaal-majanduslikule struktuurile. Peale selle on läbiv eesmärk teadmiste, innovatsiooni ja digitaliseerimise edendamine põllumajanduses ja maapiirkondades. Uue ÜPP kaudu taotletakse järgmisi erieesmärke: (a)toetada kogu ELi territooriumil põllumajandusettevõtete elujõulisust tagavat sissetulekut ja nende vastupidavust, et parandada toiduga kindlustatust; (b)suurendada turule orienteeritust ja konkurentsivõimet, sealhulgas tähtsustada rohkem teadusuuringuid, tehnoloogiat ja digitaliseerimist; (c)parandada põllumajandustootjate positsiooni väärtusahelas; (d)aidata kaasa kliimamuutuste leevendamisele ja nendega kohanemisele ning säästvale energeetikale; (e)edendada kestlikku arengut ja loodusvarade, nagu vesi, muld ja õhk, tõhusat majandamist; (f)aidata kaasa elurikkuse kaitsmisele, parandada ökosüsteemi teenuseid ning säilitada elupaiku ja maastikke; (g)meelitada noori põllumajandustootjaks hakkama ja lihtsustada äriarendust maapiirkondades; (h)edendada tööhõivet, majanduskasvu, sotsiaalset kaasatust ja kohalikku arengut maapiirkondades, sealhulgas biomajandust ja kestlikku metsandust;

(i)parandada ELi põllumajanduse vastavust ühiskonna nõudmistele toidu ja tervishoiu, sealhulgas ohutu, toitva ja kestliku toidu, samuti loomade heaolu valdkonnas. Nende eesmärkide täitmiseks tagavad liikmesriigid ÜPP toetuse lihtsustamise ja tulemuslikkuse. Nad kujundavad välja sekkumismeetmed, mis nende olukorras sobivad, tuginedes määruses nimetatud sekkumismeetmete liikidele. Liikmesriigid peavad pöörama erilist tähelepanu keskkonna- ja kliimaalastele erieesmärkidele, põlvkondade vahetusele ja poliitika rakendamise ajakohastamisele, keskendudes teadmiste, nõustamise ja uute (digitaalsete) tehnoloogiate paremale kasutamisele. Liikmesriigid esitavad ÜPP strateegiakavas oma ettepanekud sekkumismeetmete võtmiseks, et saavutada ELi erieesmärgid. Õigusaktides sätestatakse eeskirjad ÜPP strateegiakavade sisu kohta ning komisjon kontrollib kavu ja kiidab need heaks. ÜPP strateegiakavad koondavad suuremat osa ÜPP toetusvahenditest, mida rahastatakse EAGFist (kaasa arvatud valdkondlikud programmid, mis olid siiani sätestatud ühise turukorralduse määrusega) ja EAFRDst. Nii kujundatakse igas liikmesriigis üks sidus sekkumisstrateegia. ÜPP strateegiakavades seavad liikmesriigid ühiselt määratletud tulemusnäitajaid kasutades eesmärgid, mida nad soovivad programmitöö perioodil saavutada. Kui ÜPP strateegiakavad on kehtestatud, annavad liikmesriigid igal aastal aru nende rakendamise edenemisest, kasutades ühiste näitajate süsteemi. Liikmesriigid ja komisjon seiravad edusamme ja hindavad sekkumismeetmete mõjusust. Järgmises lõigus tutvustatakse kolme määruse sisu. ÜPP strateegiakava määrus I jaotises sätestatakse määruse reguleerimisala ja mõisted. II jaotises esitatakse ÜPP üld- ja erieesmärgid, mida liikmesriigid peavad oma ÜPP strateegiakavas kavandatud sekkumismeetmega taotlema. III jaotises sätestatakse ÜPP strateegiakavade ühisnõuded ning mitme sekkumismeetme suhtes kehtivad elemendid. Ühisnõuded hõlmavad vastavust üldpõhimõtetele ja põhiõigustele, nagu konkurentsimoonutuste vältimine, siseturu ja diskrimineerimiskeelu järgimine ning WTO omamaise toetuse eeskirjade järgimine. Samuti hõlmavad need nõudeid seoses kindlate mõistetega, mis tuleb ÜPP strateegiakavas määratleda, nagu mis on põllumajandusmaa, põllumajanduslik tegevus, tegelik põllumajandustootja, noor põllumajandustootja. Kõnealuses osas kirjeldatakse nn tingimuslikkusega seotud kohustusi (hea põllumajandustava nõuded, mida peavad täitma kõik pindalapõhiste toetuste saajad, aga ka ELi õigusaktidest tulenevad kohustused) ning vajadust pakkuda põllumajandusettevõtetele hästi toimivaid nõustamisteenuseid. Samuti esitatakse kõnealuses jaotises sekkumismeetmete liigid, mida liikmesriigid võivad oma ÜPP strateegiakava elluviimiseks kasutada. Sekkumismeetmete liigid on üldised sekkumismeetmete kategooriad, mida liikmesriigid võivad oma ÜPP strateegiakavas kasutada. IV jaotis hõlmab finantssätteid. Selles käsitletakse eelkõige rahalisi eraldisi iga liikmesriigi ja fondi kohta ning määratakse kindlaks eraldiste fondidevahelise ülekandmise võimalused. Jaotises sätestatakse EAFRD osalusmäärad suhtarvuna liikmesriikide avaliku sektori kuludesse ning kehtestatakse teatavate eriotstarbeliste rahaliste eraldiste alam- või ülempiirid. V jaotises esitatakse ÜPP strateegiakavade eeskirjad. Selles nimetatakse, milliseid elemente peavad liikmesriigid ÜPP strateegiakava kavandit koostades arvesse võtma ning milline peab olema selle minimaalne sisu, sealhulgas eesmärgid ja finantsplaneerimine. Kõnealuses jaotises selgitatakse ka seda, milliste eeskirjade kohaselt komisjon ÜPP strateegiakavu heaks kiidab ja kuidas kavu muuta saab. VI jaotis hõlmab vajalikke koordineerimis- ja haldussätteid. Selles määratakse liikmesriikide ametiasutuste kohustused seoses ÜPP strateegiakavast tulenevate konkreetsete ülesannetega. Kõikide sidusrühmade kaasamiseks nähakse ette seirekomitee. Samuti nähakse ette võrgustikud, mis peavad ÜPP strateegiakava edukat rakendamist hõlbustama. Sellised võrgustikud moodustatakse nii liikmesriikide kui ka ELi tasandil. Kõnealuses jaotises nähakse ette ka Euroopa innovatsioonipartnerlus, et soodustada teadmiste ja innovatsiooni vahetust. VII jaotises sätestatakse tulemuslikkuse seire- ja hindamisraamistik, millega nähakse ette eeskirjad selle kohta, millest ja millal peavad liikmesriigid seoses oma ÜPP strateegiakava elluviimise edusammudega aru andma ning kuidas neid edusamme seiratakse ja hinnatakse. Kõnealuses jaotises nähakse ette ka heade keskkonna- ja kliimatulemuste eest antava tulemuslikkuspreemia eeskirjad. VIII ja IX jaotis sisaldavad konkurentsieeskirju, milles selgitatakse, kuidas tuleb eelkõige riigiabi eeskirju kohaldada, ning lõppsätteid selle kohta, millised määrused tunnistatakse kehtetuks ning millal hakatakse määrust kohaldama. ÜPP horisontaalne määrus Ettepaneku kohaselt säilitatakse ÜPP praegune kahest sambast koosnev struktuur, kus I samba iga-aastaseid üldiselt kohaldatavaid meetmeid täiendavad mitmeaastase programmitöö põhimõttel II samba meetmed, mis võtavad arvesse liikmesriikide ja piirkondade eripära. 2020. aasta järgne ÜPP uus ülesehitus taotleb aga suuremat subsidiaarsust, et liikmesriigid saaksid mõlema samba meetmete rakendamist paremini oma olukorrale ja põllumajandustootjate konkreetsetele tingimustele kohandada. Suurem subsidiaarsus tähendab ÜPP haldamise vastutuse ümberjaotamist ning Euroopa Liidu, liikmesriikide ja põllumajandustootjate suhte muutmist. Sellest lähtudes kohandatakse kehtivat ÜPP horisontaalset määrust uuele rakendamismudelile ja nähakse ette suurem paindlikkus liikmesriikidele poliitika rakendamisel (kooskõlas nende kohalike vajadustega), vähem bürokraatiat toetusesaajatele ja üleminek tulemuslikkusepõhisele poliitikale. Selleks et muuta ELi tasandil rõhuasetust nõuete täitmiselt tulemuslikkusele, tuleb määrata selgelt kindlaks eesmärgid, mille poliitika peab saavutama; need eesmärgid seatakse taas ELi tasandil. Rohkem tulemustest juhinduva poliitikamehhanismi suunas liikumiseks jälgitakse aluseks olevate tehingute seaduslikkuse ja korrektsuse asemel tulemuslikkust ja seda, et järgitaks ELi põhinõudeid, nagu ühtne haldus- ja kontrollisüsteem ning haldusasutused (makseasutused, koordineerivad asutused, pädevad asutused ja sertifitseerimisasutused). ÜPP-le omased tugevad ja usaldusväärsed haldusstruktuurid säilitatakse. Lisaks rahastamisele sätestatakse ÜPP horisontaalses määruses ka edaspidi kontrollide ja karistuste, tingimustele vastavuse kontrollimise ning ühtse haldus- ja kontrollisüsteemi üldpõhimõtted. Seega sätestatakse määruses rahastamis-, haldus- ja kontrollisüsteemide, kontrollimis- ja heakskiitmisprotsesside (iga-aastane raamatupidamisarvestuse ja tulemuslikkuse kontrollimine ja heakskiitmine) ning vastavuskontrolli menetluse eeskirjad. Käesolev määrus hõlmab mitmeid lihtsustamise elemente. Esiteks kajastab uus iga-aastane tulemuslikkuse kontrollimine ja heakskiitmine rõhuasetuse nihkumist sellelt, kas iga üksik toetusesaaja täidab nõudeid, sellele, kas poliitika on liikmesriikides tulemuslik.

Lisaks nähakse määrusega ette makseasutuste arvu vähendamine ning koordineeriva asutuse ja sertifitseerimisasutuse rolli tugevdamine kooskõlas uue rakendamismudeliga. See muudab süsteemi läbipaistvamaks ning teeb selle rakendamise nii riigiasutustele kui ka komisjonile vähem koormavaks. Kooskõlas finantsmäärusega võetakse kasutusele ühtse auditi põhimõte ning komisjoni auditite arvu saab vähendada. Muutmismäärus Teatises „Toidutootmise ja põllumajanduse tulevik“ kinnitatakse, et ÜPP keskne element on turule orienteeritus, kuid rõhutatakse ka keskkonnasäästlikkuse ja kliimamuutustega seotud ülesandeid. Samuti kaasatakse põllumajandussektor selles otsustavalt toidu ja elanike sellealaste murede teemasse, tuletades meelde, et „selle poliitika kõige olulisem ülesanne [on] aidata põllumajandustootjatel ennetada toitumisharjumuste muutumist ja kohandada oma tootmist vastavalt turusignaalidele ja tarbijanõudlusele“. Kuna vajalikke kohandusi takistada võivad üksikasjalikud eeskirjad on kehtestatud ELi tasandil, annab reform võimaluse tarvilike muudatuste tegemiseks. Samuti peaks ÜPP aitama lahendada kodanike muresid seoses kestliku põllumajandustootmisega. Seetõttu tehakse ettepanek säilitada määruse (EL) nr 1308/2013 ülesehitus ja põhijooned, muutes üksikuid sätteid neid majanduslikke, keskkonnaalaseid ja ühiskondlikke muutusi arvestades, mis on aset leidnud alates määruse jõustumisest 2014. aastal. Esiteks tehakse ettepanek kaotada määruse (EL) nr 1308/2013 sätted sektoripõhiste sekkumismeetmete kohta, sest tulevase ÜPP asjaomaseid sekkumismeetmeid käsitletakse ÜPP strateegiakava määruses ja need hõlmatakse liikmesriikide strateegiakavadesse, et tagada ÜPP sekkumismeetmete suurem sidusus. Teiseks on küll üldjoontes saavutatud 2008. ja 2013. aasta järjestikuste veinipoliitika reformide eesmärgid, mille tulemus on majanduslikult elujõuline veinisektor, kuid tekkinud on uued majanduslikud, keskkonna- ja kliimaprobleemid. Seetõttu nähakse määruses ette mitu praeguste eeskirjade muudatust, et neid probleeme lahendada. Kolmandaks kutsuti teatises „Toidutootmise ja põllumajanduse tulevik“ üles muutma geograafilisi tähiseid põllumajandustootjate ja tarbijate jaoks atraktiivsemaks ja hõlpsamini hallatavaks. Seetõttu tehakse ettepanek muuta kehtivaid geograafiliste tähiste alaseid eeskirju, mis on sätestatud neljas põhiõigusaktis, et saavutada lihtsam geograafiliste tähiste süsteem, geograafiliste tähiste kiirem registreerimine ja tootespetsifikaatide muudatuste tõhusam heakskiitmine. Kõnealuste muudatuste eesmärk on lihtsam geograafiliste tähiste süsteem, mis oleks tarbijatele arusaadavam, mida oleks lihtsam tutvustada ja mille halduskulud oleksid väiksemad. Veinide geograafiliste tähiste alaste eeskirjade valdkonnas ning kooskõlas subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse põhimõttega lihtsustaks heakskiitmist, lühendaks tähtaegu ning võimaldaks mõistlikumat vahendite kasutamist see, kui taotluste kontroll ELi tasandil piirduks ilmsete vigade kontrollimisega, intellektuaalomandi eeskirjad eraldataks muudest tootespetsifikaadi nõuetest ning liikmesriikidele antaks õigus võtta vastu otsuseid muudatuste kohta, millel puudub ELi tasandi mõju. Samamoodi nähakse heakskiitmise tõhusamaks muutmiseks ette teatavate menetluste, näiteks vaidlustamismenetluse lihtsustamine. „Kaitstud päritolunimetuse“ mõiste selgemaks muutmine seoses veinidega lubab tootjarühmadel uusi sorte kasutada, mis on vajalik ka kliimamuutustele reageerimiseks, ning võimaldab taotluste nõuetekohast põhjendamist kooskõlas viinamarjakasvatuse ja veinitootmise tegeliku olukorraga. Samuti tehakse ettepanek tugevdada geograafiliste tähiste kaitset võltsimise vastu internetis ja transiitkaupade puhul. Veinide geograafiliste tähiste suhtes tehtud lihtsustamisettepanekut tuleb kohaldada ka põllumajandustoodete ja toiduainete puhul, et tagada kavade vahel mõistlik sidusus ning tuua eespool nimetatud eelised ka selle sektori geograafilise tähisega toodete valmistajateni. Aromatiseeritud veinide geograafiliste tähiste kava, mis hõlmab ainult viit geograafilist tähist 3350st, ei saa olla toimiv ning see tuleb ühendada mõne muu kavaga, milleks sobib põllumajandustoodete ja toiduainete kava, sest see hõlmab juba muid alkohoolseid jooke. Peale selle nähakse määrusega ette sätted, mis vastavad lihtsalt sisemistele seadusandlusalastele kohustustele, mille EL ja selle liikmesriigid võtsid hiljutiste Maailma Kaubandusorganisatsiooni ministrite konverentsi otsuste raames eelkõige ekspordisubsiidiumide ja üldisemalt ekspordikonkurentsi meetmete valdkonnas. Samuti tehakse ettepanek kustutada mitu aegunud sätet, muu hulgas suhkrusektori suhtes kohaldatud tootmise reguleerimise ja nõuete süsteem, mis aegus 2016/2017. turustusaasta lõpus. 2018/0217 (COD) Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS ühise põllumajanduspoliitika rahastamise, haldamise ja seire kohta ning millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EL) nr 1306/2013 EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eelkõige selle artikli 43 lõiget 2, võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut, olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele,

võttes arvesse kontrollikoja arvamust, võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust, võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust, toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt ning arvestades järgmist: (1)Komisjoni 29. novembri 2017. aasta teatises Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele pealkirjaga „Toidutootmise ja põllumajanduse tulevik“ jõuti järeldusele, et on vaja jätkuvalt suurendada ühise põlumajanduspoliitika (edaspidi „ÜPP“) vastavust tuleviku probleemidele ja võimalustele, edendades tööhõivet, majanduskasvu ja investeeringuid, võideldes kliimamuutustega ja nendega kohanedes ning tuues teadusuuringud ja innovatsiooni laboriseinte vahelt välja põldudele ja turgudele. Samuti peaks ÜPP aitama lahendada kodanike muresid seoses kestliku põllumajandustootmisega. (2)[Siia tulevad nõukogu ja Euroopa Parlamendi asjakohased resolutsioonid] (3)Nõuete täitmisest juhinduvat ÜPP rakendamismudelit tuleks kohandada, et see keskenduks rohkem tulemustele ja tulemuslikkusele. Seepärast peaks liit kehtestama poliitika põhieesmärgid, sekkumisviisid ja kohaldatavad ELi põhinõuded, liikmesriikidel aga peaks olema suurem vastutus ja aruandekohustus nende eesmärkide täitmisel. Seetõttu tuleks tagada suurem subsidiaarsus, et võtta paremini arvesse kohalikke tingimusi ja vajadusi. Selleks peaksid uue rakendamismudeli kohaselt liikmesriigid ise kooskõlas liidu põhinõuetega vastutama oma ÜPP sekkumismeetmete kujundamise eest, et anda võimalikult suur panus ÜPP liiduüleste eesmärkide saavutamisse, ning kehtestama ja välja kujundama toetusesaajate suhtes kohaldatava nõuete täitmiseks ja selle kontrollimiseks vajaliku raamistiku. (4)ÜPP hõlmab eri sekkumisviise ja meetmeid, millest paljud sisalduvad Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) .../... [ÜPP strateegiakava määrus] III jaotises käsitletud ÜPP strateegiakavades. Muud meetmed järgivad endiselt traditsioonilist nõuete täitmise loogikat. Oluline on rahastada kõiki sekkumisviise ja meetmeid, et aidata kaasa ÜPP eesmärkide saavutamisele. Nendel sekkumisviisidel ja meetmetel on ühiseid komponente, mistõttu nende rahastamine tuleks sätestada koos. Sellekohased sätted peaksid aga võimaldama vajaduse korral erinevaid käsitlusviise. Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 1306/2013 hõlmas kahte Euroopa põllumajandusfondi: Euroopa Põllumajanduse Tagatisfondi (edaspidi „EAGF“) ja Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfondi (edaspidi „EAFRD“) (edaspidi „fondid“). Need fondid tuleks käesoleva määrusega säilitada. Arvestades reformi ulatust, on asjakohane määrus (EL) nr 1306/2013 asendada. (5)Käesoleva määrusega ette nähtud sekkumisviiside ja meetmete suhtes tuleks kohaldada Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL, Euratom) .../... [uus finantsmäärus] sätteid, eelkõige neid, mis käsitlevad eelarve täitmist koostöös liikmesriikidega, akrediteeritud asutuste toimimist ja eelarvepõhimõtteid. (6)Selleks et ühtlustada vääramatut jõudu käsitleva klausli kohaldamist liikmesriikides, tuleks käesolevas määruses vajaduse korral sätestada vääramatu jõu ja erandlike asjaolude puhuks asjakohased erandid ÜPP eeskirjadest ning samuti võimalike vääramatu jõu ja erandlike asjaoludega seotud juhtumite mittetäielik nimekiri, mida liikmesriikide pädevatel asutustel tuleb tunnustada. Liikmesriikide pädevad asutused peaksid langetama vääramatu jõu või erandlike asjaolude kohta otsuseid juhtumipõhiselt, tuginedes asjakohastele tõenditele. (7)ÜPP kulusid, sealhulgas määruse (EL) .../... [ÜPP strateegiakava määrus] III jaotise kohaste ÜPP strateegiakavade sekkumiste kulusid, tuleks rahastada liidu üldeelarvest (edaspidi „liidu eelarve“) kas otse fondide kaudu või koostöös liikmesriikidega toimuva eelarve täitmise raames. Tuleks täpsustada fondide kaudu rahastatavate kulude liigid. (8)Selleks et saavutada Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „alusleping“) artiklis 39 seatud ÜPP eesmärgid ning järgida määruse (EL, Euratom) nr 966/2012 artiklis 59 sätestatud koostöös liikmesriikidega toimuva eelarve täitmise põhimõtet, peavad liikmesriigid looma vajaliku juhtimissüsteemi. Selleks tuleks sätestada pädeva asutuse, makseasutuse, koordineeriva asutuse ja sertifitseerimisasutuse määramise kord. (9)Tuleb ette näha makseasutuste ja koordineerivate asutuste liikmesriikidepoolne akrediteerimine, liidu vahendite haldaja kinnituste ja tulemuslikkuse aastaaruannete saamise korra sisseseadmine ning haldus- ja seiresüsteemide, aruandlussüsteemide ja raamatupidamise aastaaruannete sertifitseerimine sõltumatute asutuste poolt. Selleks et tagada liikmesriikide tasandil tehtavate kontrollide süsteemi, eelkõige loa-, valideerimis- ja maksemenetluste läbipaistvus ning vähendada komisjoni talituste ja liikmesriikide haldus- ja auditeerimiskoormust seoses iga makseasutuse akrediteerimise nõudega, tuleks piirata nende asutuste ja organite arvu, kellele need õigused antakse, arvestades iga liikmesriigi põhiseaduse sätteid. (10)Kui liikmesriik akrediteerib rohkem kui ühe makseasutuse, peaks ta määrama üheainsa avalik-õigusliku koordineeriva asutuse, kes vastutab fondide valitsemise ühetaolisuse, komisjoni ja akrediteeritud makseasutuste vahelise suhtluse ning komisjoni nõutava eri makseasutuste tegevust käsitleva teabe kiire vahendamise eest. Koordineeriv asutus peaks samuti võtma ja kooskõlastama meetmeid selleks, et lahendada liikmesriigi tasandil esinevad üldist laadi puudused, ning teavitama komisjoni järelmeetmetest. (11)Liikmesriikide akrediteeritud makseasutuste kaasamine on uue rakendamismudeli kohaselt otsustav eeltingimus selleks, et tagada piisav kindlus, et liidu eelarvest rahastatavate sekkumiste abil saavutatakse asjakohastes ÜPP strateegiakavades seatud eesmärgid ja sihid. Seetõttu tuleks käesolevas määruses sõnaselgelt sätestada, et liidu eelarvest võib hüvitada ainult akrediteeritud makseasutuste kantud kulusid. Peale selle peab ÜPP strateegiakava määruses nimetatud sekkumisviiside kuludele, mida rahastab liit, vastama väljund ning need peavad olema kooskõlas liidu põhinõuete ja juhtimissüsteemidega. (12)Eelarvedistsipliini raames on vaja kindlaks määrata EAGFi rahastatavate kulude iga-aastane ülemmäär, võttes arvesse maksimumsummasid, mis on kõnealuse fondi jaoks kindlaks määratud mitmeaastase finantsraamistikuga, mis on ette nähtud nõukogu määrusega (EL, Euratom) [COM(2018)322 final – MFFi määrus]. (13)Eelarvedistsipliiniga on ühtlasi nõutud, et EAGFi rahastatavate kulude iga-aastasest ülemmäärast tuleb kinni pidada igal juhul ja kõikides eelarvemenetluse ning eelarve täitmise etappides. Sellest tulenevalt on vajalik, et igale liikmesriigile antavate otsetoetuste ülemmääraks loetakse määruses (EL) .../... [ÜPP strateegiakava määrus] asjaomase liikmesriigi otsetoetuste suhtes sätestatud ülemmäära ning et kõnealuste toetuste hüvitamisel ei ületata nimetatud rahalist ülemmäära. (14)Selle tagamiseks, et ÜPP rahastamiseks kasutatavad summad jääksid aastaste ülemmäärade piiridesse, tuleks säilitada finantsdistsipliini mehhanism, millega kohandatakse otsetoetuste taset. 2 000 euro lävend tuleks aga tühistada. Säilitada tuleks põllumajandusreserv, et toetada põllumajandussektorit põllumajanduslikku tootmist või turustamist mõjutavate turumuutuste või suurte kriiside korral. Määruse (EL, Euratom) [uus finantsmäärus] artikli 12 lõike 2 punktiga d on ette nähtud, et kulukohustustega sidumata assigneeringud, võib üle kanda üksnes järgmisse eelarveaastasse. Selleks et rakendamist toetusesaajatele ja liikmesriikide haldusasutuste jaoks oluliselt lihtsamaks teha, tuleks kasutada pikendusmehhanismi, kasutades 2020. aastal põllumajandussektoris loodud reservi kasutamata summasid. Selleks kantakse erandina artikli 12 lõike 2 punktist d põllumajandusreservi kulukohustustega sidumata assigneeringud üle ilma ajaliste piiranguteta, et rahastada põllumajandusreservi järgmistel eelarveaastatel. Lisaks on 2020. eelarveaasta seisukohast vaja teha teine erand, kuna kriisireservi kasutamata kogusumma, mis on 2020. aasta lõpus alles, tuleks 2012. aastasse üle kanda, ilma et neid kantakse tagasi eelarveridadele, mis hõlmavad ÜPP strateegiakava kohaseid otsetoetustena makstavaid sekkumisi. (15)Liikmesriikide haldusasutuste ja põllumajandustootjate liigse halduskoormuse vältimiseks tuleks sätestada, et finantsdistsipliini kohaldamise raames eelmisest eelarveaastast üle kantud summasid ei maksta tagasi, kui finantsdistsipliini kohaldatakse teist aastat järjest (N+1 aasta) või kui kulukohustustega sidumata assigneeringute kogusumma moodustab alla 0,2 % EAGFi aastasest ülemmäärast.

(16)Võttes arvesse Horvaatia põllumajandustootjatele makstavate otsetoetuste tasemeid kõikide asjaomases liikmesriigis antavate otsetoetuste suhtes järkjärgulise kohaldamise mehhanismi rakendamise raames, tuleks finantsdistsipliini kohaldada Horvaatias alles alates 1. jaanuarist 2022. (17)Fondide rahalise osaluse kindlaksmääramiseks võetavad meetmed, mis on seotud rahaliste ülemmäärade arvutamisega, ei mõjuta ELi toimimise lepinguga määratud eelarvepädevate institutsioonide volitusi. Need meetmed peaksid sellest tulenevalt rahastamispakettidel, mis on kehtestatud kooskõlas institutsioonivahelises kokkuleppes […] [COM(2018) 322 final – MFFi määrus]. (18)Eelarvedistsipliin nõuab ka keskpika perioodi eelarveseisundi pidevat jälgimist. Komisjon peaks vajaduse korral tegema seadusandjale ettepaneku võtta asjakohased meetmed, et tagada Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL, Euratom) .../... [COM(2018) 322 final – MFFi määrus] sätestatud ülemmääradest kinnipidamine liikmesriikide poolt. Lisaks peaks komisjon igal ajal täies ulatuses kasutama oma halduspädevust, et tagada iga-aastasest ülemmäärast kinnipidamine, ning vajaduse korral soovitama Euroopa Parlamendile ja nõukogule või nõukogule asjakohaseid meetmeid eelarveseisundi parandamiseks. Kui liikmesriikide esitatud hüvitisetaotlused ei võimalda eelarveaasta lõpus kinni pidada iga-aastasest ülemmäärast, peaks komisjonil olema õigus võtta meetmeid, mis tagavad eelarvejäägi ajutise jaotuse liikmesriikide vahel proportsionaalselt nende hüvitusootel taotlustega, ja ka meetmeid, mis tagavad vastavuse asjaomaseks aastaks kehtestatud ülemmääraga. Kõnealuse aasta maksed tuleks teha järgneva eelarveaasta arvel ja määrata lõplikult kindlaks liidu rahastuse kogusumma liikmesriigi kohta ning liikmesriikidevaheline kompenseerimine, et tagada kindlaksmääratud summast kinnipidamine. (19)Eelarve täitmisel tuleks komisjonil sisse seada igakuine põllumajanduskulude varajase hoiatamise ja seiresüsteem, et võimalikult kiiresti reageerida iga-aastase ülemmäära ületamise ohu korral, võtta vastu asjakohased meetmed talle antud halduspädevuse raames ning esitada uued meetmed, juhul kui kõnealused meetmed näivad olevat ebapiisavad. Euroopa Parlamendile ja nõukogule korrapäraselt esitatavas komisjoni aruandes tuleks võrrelda aruande esitamise päevani kantud kulusid kuluprognoosidega ja anda hinnang eeldatavale eelarve täitmisele järelejäänud eelarveaastal. (20)EAGFiga seoses tuleks sätestada, et komisjon annab liikmesriikidele akrediteeritud makseasutuste kantud kulude katmiseks vajalikud rahalised vahendid kõnealuste asutuste kantud kulude hüvitistena raamatupidamiskirjendite alusel. Samuti on vaja ette näha, et igakuiste maksetena saadavaid hüvitisi oodates tuleb liikmesriikidel koondada ise rahalised vahendid vastavalt oma akrediteeritud makseasutuste vajadustele. Käesolevas määruses tuleks sõnaselgelt sätestada, et liikmesriigid ja ÜPP rakendamisega seotud toetusesaajad peavad ise kandma oma haldus- ja personalikulud. (21)Selleks et anda komisjonile eelkõige vahendid põllumajandustoodete turu juhtimiseks, põllumajanduskulude seire lihtsustamiseks ning põllumajandusressursside seireks keskmises ja pikas perspektiivis, tuleks ette näha agrometeoroloogilise süsteemi kasutamine ning satelliitandmete hankimine ja täiustamine. (22)EAFRD finantsjuhtimise suhtes tuleks kehtestada sätted seoses eelarveliste kulukohustuste, maksetähtaegade, kulukohustustest vabastamise ja katkestustega. Maaelu arengu toetusena makstavaid sekkumisi rahastatakse liidu eelarvest aastate peale jagatud kulukohustuste alusel. Liikmesriikidel peaks olema võimalik kasutada liidu fondide vahendeid kohe, kui ÜPP strateegiakavad heaks kiidetakse. Seetõttu on vaja sobivalt piiratud eelmaksete süsteemi, et tagada regulaarne rahavoog, mis võimaldab sekkumiste raames teha toetusesaajatele makseid õigel ajal. (23)Lisaks eelmaksetele on vaja eristada ka komisjoni vahe- ja lõppmakseid akrediteeritud makseasutustele. Sätestada tuleb ka kõnealuseid makseid käsitlevad üksikasjalikud eeskirjad. Automaatne kulukohustustest vabastamise põhimõte peaks kiirendama sekkumismeetmete rakendamist ja aitama kaasa finantsjuhtimise usaldusväärsusele. Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses (EL) …/... [ÜPP strateegiakava määrus] sätestatud eeskirjadega piirkondlikke sekkumisi hõlmavate riiklike raamistike kohta nähakse liikmesriikide jaoks ette ka vahend meetmete täitmise ja usaldusväärse finantsjuhtimise tagamiseks. (24)Liikmesriigid peaksid tagama, et liidu toetus makstakse toetusesaajatele õigeaegselt, nii et neil on võimalik seda tõhusalt kasutada. Kui liikmesriigid ei pea kinni liidu õiguses sätestatud maksetähtaegadest, võib see põhjustada toetusesaajatele tõsiseid probleeme ja ohustada liidu aastaeelarve koostamist. Seetõttu tuleks liidu rahastamisest välja jätta need kulud, mille puhul ei ole maksetähtaegadest kinni peetud. Kooskõlas proportsionaalsuse põhimõttega peaks komisjonil olema mõlema fondi puhul õigus kehtestada selle üldpõhimõtte erandeid. (25)ÜPP uue rakendamismudeli ülesehituse ja põhimõtete kohaselt ei peaks see, kas liikmesriigi tehtud maksed vastavad liidupoolse rahastamise tingimustele, sõltuma enam konkreetsetele toetusesaajatele tehtud maksete seaduslikkusest ja korrektsusest. Selle asemel peaksid liikmesriikide maksed seoses määruses (EL) .../... [ÜPP strateegiakava määrus] osutatud sekkumisliikidega olema rahastamiskõlblikud juhul, kui neil on vastav väljund ja nad on vastavuses kohaldatavate liidu põhinõuetega. (26)Määrusega (EL) nr 1306/2013 oli ette nähtud EAGFi ja EAFRD igakuiste või vahemaksete vähendamine ja peatamine, et toetada seaduslikkuse ja korrektsuse kontrollimist. Uue rakendamismudeliga tuleks neid vahendeid kasutada tulemuslikkusepõhise rakendamise toetamiseks. Samuti tuleks selgitada vähendamise ja peatamise vahelist erinevust. (27)Menetlust, mille kohaselt EAGFi makseid liidu õiguses sätestatud rahalise ülemmäära ületamise korral vähendatakse, tuleks lihtsustada ja ühtlustada see samasuguse menetlusega EAFRD maksete jaoks. (28)Liikmesriigid peaksid saatma N+1 aasta 15. veebruariks komisjonile raamatupidamise aastaaruande ja ÜPP strateegiakava rakendamise tulemuslikkuse aastaaruande. Kui kõnealuseid dokumente ei saadeta ja komisjon ei saa seetõttu kontrollida ega heaks kiita asjaomase makseasutuse raamatupidamisaruannet ega kontrollida tulemuslikkuse aruandes esitatud väljundite põhjal kulude rahastamiskõlblikkust, peaks komisjonil olema õigus peatada igakuised maksed ja katkestada kvartalipõhine hüvitamine niikauaks, kuni puuduvad dokumendid on esitatud. (29)Kasutusele tuleks võtta uus maksete peatamise vorm juhuks, kui väljundid on ebatavaliselt väikesed. Kui aruandes esitatud väljundid on deklareeritud kuludega võrreldes ebatavaliselt väikesed ning liikmesriigil puudub sellele olukorrale hea ja arusaadav põhjendus, peaks komisjonil olema õigus lisaks N–1 eelarveaasta kulude vähendamisele, peatada ka tulevased kulud seoses selle sekkumismeetmega, mille väljundid olid ebatavaliselt väikesed. Selline peatamine tuleks kinnitada iga-aastases tulemuslikkuse kontrollimise ja heakskiitmise otsuses. (30)Ka tulemuslikkuse mitmeaastase seire raames peaks komisjonil olema õigus makseid peatada. Kui liikmesriigi ÜPP strateegiakavas seatud sihtide poole liikumine viibib või on ebapiisav, peaks komisjonil olema õigus nõuda, et asjaomane liikmesriik võtaks tarvitusele parandusmeetmed kooskõlas tegevuskavaga, mis kehtestatakse komisjoniga konsulteerides ning mis sisaldab selgeid edunäitajaid. Kui liikmesriik tegevuskava ei esita või ei rakenda või kui tegevuskava on olukorra parandamiseks ilmselgelt ebapiisav, peaks komisjonil olema õigus rakendusaktiga igakuised või vahemaksed peatada. (31)Nagu oli ette nähtud ka määrusega (EL) nr 1306/2013, peaks komisjonil olema õigus peatada maksed juhul, kui on tõsiseid puudusi juhtimissüsteemis, sealhulgas mittevastavus liidu põhinõuetele ja aruandluse ebausaldusväärsus. Läbi vaadata tuleks aga maksete peatamise tingimused, et mehhanism tõhusamaks muuta. Peatamise finantstagajärjed tuleks otsustada sihtotstarbelise vastavusmenetluse tulemusena. (32)Liikmesriikide pädevad asutused peaksid liidu õigusega ette nähtud maksed toetusesaajatele täies ulatuses välja maksma. (33)Selleks et ÜPPga seotud teatavaid tululiike ÜPP otstarbel uuesti kasutada, tuleks need määratleda sihtotstarbelise tuluna. Määruse (EL) nr 1306/2013 artiklis 43 sisalduvat summade loetelu tuleks muuta ning asjaomased sätted tuleks ühtlustada ja ühendada sihtotstarbeliste tulude suhtes kehtivate sätetega. (34)Määruses (EL) nr 1306/2013 on loetletud ÜPPga seotud teavitusmeetmed ja nende eesmärgid ning kehtestatud nende rahastamise ja vastavate projektide rakendamise eeskirjad. Eesmärke ja teavitusmeetmete liike käsitlevad erisätted tuleks käesolevasse määrusse üle kanda. (35)ÜPP kohaste meetmete ja sekkumisviiside rahastamine rajaneb suurelt osalt koostöös liikmesriikidega toimuva eelarve täitmise põhimõttel. Selleks et tagada liidu fondide usaldusväärne haldamine, peaks komisjonil kontrollima, kuidas makseid tegevad liikmesriikide ametiasutused vahendeid haldavad. Tuleks kindlaks määrata komisjoni tehtava kontrolli laad, täpsustada komisjoni vastutust liidu eelarve täitmise küsimuses ning selgitada liikmesriikide koostöökohustusi.

(36)Selleks et komisjonil oleks võimalik täita oma kohustust kontrollida liidu kulude haldus- ja kontrollisüsteemide olemasolu ja nõuetekohast toimimist liikmesriikides, tuleks sõltumatult liikmesriikide enda tehtavatest kontrollidest ette näha kontrollid, mida teevad komisjoni nimel tegutsema volitatud isikud, kes saavad taotleda seejuures abi liikmesriikidelt. (37)Komisjonile edastatava teabe koostamiseks tuleks võimalikult suurel määral kasutada infotehnoloogiat. Kontrollide käigus peaks komisjonil olema täielik ja kohene juurdepääs kulusid käsitlevale teabele nii paberkandjal kui ka elektroonilisel kujul. (38)Selleks et kohaldada [uue] finantsmääruse nõudeid kolmanda isiku audititele tuginemise kohta ja vähendada eri institutsioonide tehtud auditite kattumise ohtu, tuleb sätestada eeskirjad ühtse auditi põhimõtte kohta ja anda komisjonile võimalus tugineda kontrollimisel usaldusväärsete sertifitseerimisasutuste tööle. (39)Akrediteeritud makseasutuste ja liidu eelarve vahelise finantssuhte kehtestamiseks peaks komisjon makseasutuste raamatupidamisarvestust igal aastal kontrollima ja selle heaks kiitma raamatupidamisarvestuse iga-aastase kontrollimise ja heakskiitmise raamistikus. Raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise otsus peaks piirduma raamatupidamisarvestuse täielikkuse, täpsuse ja tõepärasusega ega peaks hõlmama kulude vastavust liidu õigusele. (40)Kooskõlas uue rakendamismudeliga tuleks ette näha iga-aastane tulemuslikkuse kontrollimine ja heakskiitmine, et kontrollida kulude rahastamiskõlblikkust aruandes esitatud väljundite põhjal. Tuleks kehtestada toetuste vähendamise mehhanism, selleks et lahendada olukordi, kus deklareeritud kuludele vastavad väljundid puuduvad ning liikmesriik ei suuda seda kõrvalekallet põhjendada. (41)Komisjon vastutab aluslepingu artikli 317 kohaselt liidu eelarve täitmise eest koostöös liikmesriikidega. Komisjonil peaks seega olema õigus rakendusaktidega otsustada, kas liikmesriikide tehtud kulutused on liidu õigusega vastavuses. Liikmesriikidele tuleks anda õigus oma makseotsuseid põhjendada ning lahendada nende ja komisjoni vahelised lahkhelid lepitusmenetluse teel. Selleks et anda liikmesriikidele minevikus tehtud kulutustega seoses õiguslikud ja rahalised tagatised, tuleks kindlaks määrata tähtaeg, mille vältel komisjon otsustab, millised finantstagajärjed peaksid mittevastavusel olema. (42)Liidu finantshuvide tagamise eesmärgil peaksid liikmesriigid looma süsteemid, et veenduda, et fondidest rahastatud sekkumised tehtud tegelikult ja nõuetekohaselt, säilitades samas usaldusväärse finantsjuhtimise praeguse kindla raamistiku. Kooskõlas finantsmäärusega, Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL, Euratom) nr 883/2013, nõukogu määrusega (EÜ, Euratom) nr 2988/95, nõukogu määrusega (Euratom, EÜ) nr 2185/96 ja nõukogu määrusega (EL) 2017/1939 tuleb liidu finantshuve kaitsta proportsionaalsete meetmetega, sealhulgas eeskirjade eiramise, sh pettuste tõkestamine, avastamine, parandamine ja uurimine, kadumaläinud, alusetult makstud või valesti kasutatud rahaliste vahendite tagasinõudmine ning vajaduse korral halduskaristuste kohaldamine. Lisaks võib Euroopa Pettustevastane Amet kooskõlas määrusega (EL, Euratom) nr 883/2013 ja määrusega (Euratom, EÜ) nr 2185/96 korraldada haldusjuurdlusi, sealhulgas kohapealne kontroll ja inspekteerimine, et teha kindlaks, kas on esinenud pettus, korruptsioon või muu ebaseaduslik tegevus, mis kahjustab liidu finantshuve. Kooskõlas määrusega (EL) nr 2017/1939 võib Euroopa Prokuratuur korraldada uurimisi ja esitada süüdistusi liidu finantshuve kahjustavate pettuste ja muude kuritegude suhtes, nagu on ette nähtud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga (EL) 2017/1371. Kooskõlas finantsmäärusega peavad kõik liidu vahendeid saavad isikud ja üksused tegema täielikku koostööd liidu finantshuvide kaitsmisel, andma komisjonile, Euroopa Pettustevastasele Ametile, Euroopa Prokuratuurile ja kontrollikojale vajalikud õigused ja juurdepääsu ning tagama, et liidu vahendite haldamises osalevad kolmandad isikud annavad samasugused õigused. Et OLAF saaks teostada oma pädevust, peaksid liikmesriikidel olema süsteemid, mis võimaldaksid neil teatada komisjonile avastatud eeskirjade eiramistest ja muudest ÜPP strateegiakava raames liikmesriikide poolt kehtestatud tingimustele mittevastavuse juhtudest, sealhulgas pettused, ning võetud järelmeetmetest ja OLAFi juurdluste järelmeetmetest. Selleks et tagada fondidega seotud kaebuste tulemuslik läbivaatamine, peaks liikmesriikides olema kehtestatud selleks vajalik kord. (43) Horisontaalseid finantseeskirju, mille Euroopa Parlament ja nõukogu Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 322 alusel vastu võtsid, kohaldatakse käesoleva määruse suhtes. Need eeskirjad on sätestatud finantsmääruses ning nendes määratakse eelkõige kindlaks menetlus eelarve kehtestamiseks ja täitmiseks toetuste, avalike hangete, auhindade, kaudse eelarve täitmise teel ning nähakse ette finantshalduses osalejate vastutus. ELi toimimise lepingu artikli 322 alusel vastu võetud eeskirjad käsitlevad ka liidu eelarve kaitsmist üldistunud puuduste korral õigusriigi toimimises liikmesriikides, sest õigusriigi põhimõtte järgimine on usaldusväärse finantsjuhtimise ja tulemusliku liidupoolse rahastamise oluline eeltingimus. (44)Asjakohane on tagada, et avalike hankelepingute sõlmimise korra eiramisest tulenev maksete tegemisest keeldumine või nende tagasinõudmine vastab eiramise raskusastmele ja on kooskõlas proportsionaalsuse põhimõttega, nagu on näiteks esitatud komisjoni kehtestatud asjakohastes suunistes finantskorrektsioonide kohta, mida kohaldatakse kõnealuse korra eiramisel liidu rahastatavate kulude suhtes, mis on kantud eelarve täitmisel koostöös liikmesriikidega. Lisaks on kohane selgitada, et selline eiramine mõjutab tehingute seaduslikkust ja korrektsust ainult toetuse mittemakstava või lõpetatava osa ulatuses. (45)Põllumajandussektori õigusaktide mitme sätete kohaselt nõutakse tagatise esitamist, et tagada kohustuse mittetäitmise korral nõutava summa maksmine. Tagatiste raamistiku tugevdamiseks tuleks kõikide kõnealuste sätete suhtes kohaldada ühte horisontaalset eeskirja. (46)Liikmesriigid peaksid looma teatavate määrusega (EL) .../... [ÜPP strateegiakava määrus] ette nähtud sekkumiste ning vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 228/2013 IV peatükis ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse nr 229/2013 IV peatükis sätestatud meetmete jaoks ühtse haldus- ja kontrollisüsteemi (edaspidi „ühtne süsteem“) ja seda kasutama. Liidu toetuse tõhususe ja seire edendamiseks tuleks liikmesriikidel lubada ühtset süsteemi kasutada ka muude liidu sekkumisviiside suhtes. (47)Ühtse süsteemi olemasolevad põhiosad ning eelkõige sätted, mis on seotud põldude identifitseerimise süsteemi, georuumilise ja loomapõhise taotlussüsteemi, toetusõiguste identifitseerimise ja registreerimise süsteemi, toetusesaajate identifitseerimise süsteemi ning kontrolli ja karistuste süsteemiga, tuleks säilitada. Liikmesriigid peaksid jätkuvalt kasutama Copernicuse programmi teenuste pakutavaid andmeid ja teabetooteid, nagu ka infotehnoloogilisi vahendeid, nagu Galileo ja EGNOS, et tagada kogu liidus täielikud ja võrreldavad andmed põllumajandusliku keskkonna- ja kliimapoliitika seireks ning Copernicuse programmi Sentinel-satelliitidega kogutud täielikult, tasuta ja avalikult kättesaadavate andmete ja teabe kasutamise edendamiseks. Selleks peaks ühtne süsteem hõlmama ka pindala seiresüsteemi. (48)Osana ÜPP rakendamiseks vajalikest juhtimissüsteemidest peaks ühtne süsteem tagama, et tulemuslikkuse aastaaruannetes esitatavad koondandmed on usaldusväärsed ja kontrollitavad. Nõuetekohaselt toimiva ühtse süsteemi olulisust arvestades tuleb kehtestada selle kvaliteedinõuded. Liikmesriigid peaksid hindama igal aastal põldude identifitseerimise süsteemi, georuumilise taotlussüsteemi ja pindala seiresüsteemi kvaliteeti. Samuti peaksid liikmesriigid võtma meetmeid võimalike puuduste kõrvaldamiseks ning koostama komisjoni nõudmisel tegevuskava. (49)Komisjoni teatises „Toidutootmise ja põllumajanduse tulevik“ määratleti tulevase ÜPP strateegilise suunitlusena keskkonnahoiu ja kliimameetmete edendamine ning ELi keskkonna- ja kliimaeesmärkidesse panustamine. Seega on tekkinud vajadus jagada keskkonna- ja kliimaalastel eesmärkidel liikmesriikide ja liidu tasandil põldude identifitseerimise süsteemi ja muid ühtse haldus- ja kontrollisüsteemi andmeid. Seetõttu tuleks ette näha ühtse süsteemi raames kogutud ning keskkonna- ja kliimaeesmärkide seisukohalt oluliste andmete jagamine liikmesriikide ametiasutuste vahel ning liidu institutsioonide ja organitega. Selleks et suurendada tõhusust eri ametiasutustele kättesaadavate andmete kasutamisel Euroopa statistika koostamiseks, tuleks ka sätestada, et ühtsest süsteemist saadavad andmed tehakse statistilistel eesmärkidel kättesaadavaks asutustele, mis on osa Euroopa statistikasüsteemist. (50)Makseid saavate ja tegevate ettevõtjate äridokumentide kontrollimine võib olla väga tõhus vahend EAGFi rahastamissüsteemi kuuluvate tehingute kontrollimiseks. Nimetatud kontroll täiendab muid liikmesriikide tehtavaid kontrolle. Samuti võivad liikmesriigid sätestada ulatuslikuma kontrolli, kui on ette nähtud liidu õiguses. (51)Dokumendid, mille põhjal selline kontroll tuleb teha, tuleks valida nii, et oleks võimalik teha täielik kontroll. Kontrollitavad ettevõtjad tuleks valida nende vastutusel teostatud tehingute laadi põhjal ning makseid saavate või tegevate ettevõtjate sektoripõhine jaotus tuleks valida vastavalt nende majanduslikule tähtsusele EAGFi rahastamissüsteemis. (52)Määratleda tuleks kontrolli tegevate ametnike volitused ja ettevõtjate kohustus teha äridokumendid nimetatud ametnikele kindla ajavahemiku jooksul kättesaadavaks ning edastada ametnikele nende nõutud teavet. Samuti tuleks ette näha, et teatavatel juhtudel võib äridokumente ära võtta. (53)Põllumajanduskaubanduse rahvusvahelise struktuuri tõttu ja siseturu toimimise huvides on vaja korraldada liikmesriikidevahelist koostööd. Peale selle on vaja luua liidu tasandil keskne dokumendisüsteem kolmandates riikides asuvate makseid saavate või tegevate ettevõtjate kohta. (54)Kuigi liikmesriigid vastutavad oma kontrolliprogrammide vastuvõtmise eest, tuleb kõnealused programmid edastada komisjonile, et komisjon saaks täita oma seire ja koordineerimisega seotud ülesandeid, tagades programmide vastuvõtmise asjakohaste kriteeriumide põhjal ning kontrolli suunamise suure pettuseohuga seotud sektoritesse või ettevõtjatele. On oluline, et iga liikmesriik määraks asutuse, kes vastutab äridokumentide kontrolli järelevalve ja koordineerimise eest. Määratud asutus peaks olema sõltumatu asutustest, kes viivad läbi kontrolli enne maksete sooritamist. Kontrolli käigus kogutud teavet tuleks hoida konfidentsiaalsena, et kaitsta ärisaladust. (55)ÜPP oluline osa on tingimuslikkus; eriti seoses ÜPP keskkonna- ja kliimakomponentidega, aga ka rahvatervise ja loomadega seotud küsimuste puhul. Seetõttu tuleb tingimuslikkuse süsteemi toimivuse tagamiseks teha kontrolle ning vajaduse korral kohaldada karistusi. Selleks et tagada eri liikmesriikide toetusesaajate võrdne kohtlemine, tuleks teatavad tingimuslikkusega seotud kontrollide ja karistuste üldeeskirjad kehtestada liidu tasandil.

(56)Tagamaks, et liikmesriigid jõustavad tingimusi ühetaoliselt, tuleb ette näha minimaalne liidu tasandi kontroll, kuid pädevate kontrollorganite ja kontrollide korraldus peaks olema liikmesriikide otsustada. (57)Liikmesriikidel peaks olema võimalik sätestada karistuste üksikasjad, kuid karistused peaksid olema proportsionaalsed, tõhusad ja hoiatavad ega tohiks piirata muid liidu või liikmesriikide õiguses sätestatud karistusi. Selleks et tagada liikmesriikide tulemuslik ja ühetaoline lähenemisviis, tuleb liidu tasandil ette näha minimaalne karistusmäär esmakordse hooletusest tingitud mittevastavuse eest; korduvuse korral peaks protsent olema suurem ning tahtlikkus võib kaasa tuua täieliku maksetest ilmajätmise. Karistuste proportsionaalsuse tagamiseks peaks liikmesriikidel olema õigus võtta väiksemate ja esmakordsete mittevastavuste puhuks kasutusele varajase hoiatamise süsteem. (58)Selleks et tagada võrdsed tingimused liikmesriikidele ning karistussüsteemi tõhusus ja hoiatav mõju seoses tingimuslikkusega, antakse komisjonile õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte karistuste kohaldamise ja arvutamise kohta. (59)Komisjoni ja liikmesriikide sujuva koostöö tagamiseks ÜPP kulude rahastamisel ning eelkõige selleks, et võimaldada komisjonil teha liikmesriikide finantsjuhtimise üle järelevalvet ja kontrollida akrediteeritud makseasutuste raamatupidamisarvestust ning see heaks kiita, on vajalik, et liikmesriigid koguksid kindlat liiki teavet ning edastaksid seda komisjonile. (60)Komisjonile edastatava teabe koostamiseks ning komisjonile täieliku ja kohese ligipääsu võimaldamiseks kulusid käsitlevatele andmetele nii paberkandjal kui ka elektroonilisel kujul tuleb sätestada andmete esitamise ja edastamise asjakohased eeskirjad ning ka tähtaegadega seotud eeskirjad. (61)Kuna liikmesriikide kontrollisüsteemide ja vastavuse kontrolli kohaldamine võib olla seotud isikuandmete ja ärisaladustega, peaksid liikmesriigid ja komisjon tagama sellega seoses saadud teabe konfidentsiaalsuse. (62)Liidu eelarve usaldusväärse finantsjuhtimise ning nii liikmesriikide kui ka toetusesaajate erapooletu kohtlemise huvides tuleks kehtestada eeskirjad euro kasutamise kohta. (63)Omavääringu ja euro vahetuskursid võivad tehingu sooritamise ajal muutuda. Seega tuleks asjaomaste summade suhtes kohaldatav kurss määrata sündmuse alusel, millega saavutatakse tehingu majanduslik eesmärk. Kohaldada tuleks vastava sündmuse kuupäeval kehtivat vahetuskurssi. Tuleb määrata nimetatud sündmus ehk rakendusjuht või loobuda selle kohaldamisest, järgides seejuures teatavaid kriteeriume, eelkõige kursimuutuste kiiret mõju. Tuleks sätestada erieeskirjad selliste liidus või maailmaturul tekkivate erandlike rahandusolukordade jaoks, millele tuleb viivitamata reageerida, et tagada ÜPP alusel kehtestatud korra tõhus toimimine. (64)Liikmesriikidel, kes ei ole eurot kasutusele võtnud, peaks olema võimalus tasuda ÜPPga seotud õigusaktidest tulenevate kulude eest eurodes, mitte omavääringus. Tuleks kehtestada erieeskirjad tagamaks, et kõnealune võimalus ei too kaasa põhjendamatuid eeliseid maksete tegijatele ega saajatele. (65)Tuleks kohaldada liidu õigust, milles käsitletakse üksikisikute kaitset isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumist, eelkõige Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusi (EÜ) nr 45/2001 ja (EL) nr 2016/679, kui liikmesriigid ja komisjon koguvad isikuandmeid oma vastavate käesoleva määruse kohaste haldus-, kontrolli- ja auditeerimisülesannete ning seire- ja hindamiskohustuste täitmiseks. (66)Fondidest toetuse saajate nimede avaldamine võimaldab tugevdada avalikkuse kontrolli fondide kasutamise üle ning on vajalik liidu finantshuvide piisava kaitse tagamiseks. See saavutatakse sellise avaldamise ennetava ja hoiatava mõju kaudu, takistades toetusesaajatel eeskirjade eiramist ning suurendades põllumajandustootjate isiklikku vastutust saadud avalike vahendite kasutamisel. Asjakohase teabe avaldamine on kooskõlas Euroopa Kohtu hiljutise kohtupraktikaga ning ka määruses (EL, Euratom) nr 966/2012 sätestatud lähenemisviisiga. (67)Sellega seoses tuleks nõuetekohaselt tunnustada kodanikuühiskonna, sealhulgas meedia ja valitsusväliste organisatsioonide rolli ja panust pettuse ja avalike vahendite väärkasutuse vastasesse halduskontrolliraamistikku. (68)Määruses (EL) .../... [ühissätete määrus] on sätestatud Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide kasutamise läbipaistvuse ja programmidest teavitamise eeskirjad. Sidususe tagamiseks tuleks sätestada, et kõnealuseid eeskirju kohaldatakse ka EAFRD ja EAGFi sekkumismeetmete toetusesaajate suhtes, kui see on asjakohane. (69)Et saavutada EAGFist ja EAFRDst saadud raha kasutamise üle avalikkuse kontroll, tuleb toetusesaajate kohta avalikustada teatav teave. Kõnealune teave peaks sisaldama toetusesaaja identifitseerimisandmeid, toetuse summat ja seda, millisest fondist toetus saadi, ning asjaomase sekkumisliigi või meetme eesmärki ja laadi. Kõnealune teave tuleks avaldada sellisel viisil, mis riivaks vähem toetusesaajate õigust eraelu puutumatusele ning isikuandmete kaitsele, mis on Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklites 7 ja 8 tunnustatud õigused. (70)Üksikasjade avaldamine meetme või sekkumise kohta, mis annab põllumajandustootjale õiguse toetust saada, ning toetuse laadi ja eesmärgi kohta annab avalikkusele konkreetset teavet toetust saanud tegevuse kohta ja toetuse andmise eesmärgi kohta. Avalikkusele sellise järelevalvevõimaluse andmine avaldaks ennetavat ja hoiatavat mõju ning aitaks kaitsta liidu finantshuve. (71)Kõnealuse teabe avaldamine koos käesolevas määruses sätestatud üldise teabega muudab liidu rahaliste vahendite kasutamise ÜPP raames läbipaistvamaks, aidates niiviisi kõnealust poliitikat nähtavamaks ja mõistetavamaks muuta. Teabe avaldamine võimaldab kodanikel osaleda rohkem otsustamisprotsessis ja tagab haldusasutustele suurema legitiimsuse ning tulemuslikkuse ja suurema vastutuse kodanike ees. Samuti näitab see kodanikele, milliseid avalikke hüvesid põllumajanduses pakutakse, toetades seeläbi riigitoetuse õiguspärasust põllumajandussektoris. (72)Seega ei ületa asjakohase teabe üldise avalikustamise sätestamine demokraatlikus ühiskonnas vajaliku avalikustamise piire, pidades silmas vajadust kaitsta liidu finantshuve ja ka seda, kui kaalukas on taotletav eesmärk – avalikkuse kontroll fondide raha kasutamise üle. (73)Andmekaitsenõuete järgimiseks tuleks fondidest toetuse saajaid teavitada enne andmete avaldamist sellest, et nende andmed avaldatakse. Neid tuleks teavitada ka sellest, et liidu finantshuvide tagamise eesmärgil võivad liidu ja liikmesriikide auditeerimis- ja uurimisorganid nende isikuandmeid töödelda. Lisaks tuleks toetusesaajaid teavitada nende õigustest, mis on sätestatud määruses (EL) 2016/679, ning kõnealuste õiguste kasutamise korrast. (74)Komisjonile tuleks aluslepingu artikli 290 kohaselt anda õigus võtta vastu õigusakte, et täiendada või muuta käesoleva määruse teatavaid mitteolemuslikke osi. On eriti oluline, et komisjon korraldaks oma ettevalmistava töö käigus asjakohaseid konsultatsioone, sealhulgas ekspertide tasandil, ja et kõnealused konsultatsioonid toimuksid kooskõlas 13. aprilli 2016. aasta institutsioonidevahelises parema õigusloome kokkuleppes sätestatud põhimõtetega. Selleks et tagada delegeeritud õigusaktide ettevalmistamises võrdne osalemine, saavad Euroopa Parlament ja nõukogu kõik dokumendid liikmesriikide ekspertidega samal ajal ning nende ekspertidel on pidev juurdepääs komisjoni eksperdirühmade koosolekutele, millel arutatakse delegeeritud õigusaktide ettevalmistamist. (75)Komisjonile tuleks aluslepingu artikli 290 kohaselt delegeerida õigus võtta vastu õigusakte, et täiendada käesoleva määruse teatavaid mitteolemuslikke osi. See õigus peaks hõlmama järgmisi valdkondi: makseasutuste ja koordineerivate asutuste akrediteerimine, makseasutuste kohustused seoses riikliku sekkumisega, eeskirjad makseasutuste juhtimis- ja kontrollialase pädevuse sisu kohta, liikmesriikide poolt põllumajandustootjate suhtes kohaldatava finantsdistsipliini arvutamise eeskirjad, liidu eelarvest rahastatavate riikliku sekkumise meetmete liigid, hüvitamistingimused, rahastamiskõlblikkuse tingimused ja arvutusmeetodid makseasutuste poolt tegelikult tuvastatud asjaolude, komisjoni kehtestatud kindlamääraliste summade või põllumajandussektori õigusaktidega ettenähtud kindlamääraliste või mittekindlamääraliste summade alusel, riikliku sekkumisega seotud toimingute maksumuse hindamine ja riikliku sekkumise alla kuuluvate toodete kao või riknemise korral võetavad meetmed ning rahastatavate summade kindlaksmääramine. Samuti peaks kõnealune õigus hõlmama erandite tegemist selliste maksete rahastamiskõlbmatuks tunnistamisest, mille makseasutused on toetusesaajatele teinud enne varaseimat või pärast hiliseimat võimalikku maksekuupäeva. Kõnealune õigus peaks hõlmama ka maksete peatamise määra seoses iga-aastaste kontrolli- ja heakskiitmismenetlustega, maksete peatamise määra ja kestust ning asjaomaste summade tagasimaksmise või vähendamise tingimust seoses mitmeaastase tulemuslikkuse seirega. Samuti peaks kõnealune õigus hõlmama sekkumisi või meetmeid, mille puhul võivad liikmesriigid teha ettemakseid, ning tingimusi, mille alusel hüvitatakse fondide raames tehtud teatavaid kulusid ja saadud tulusid. Lisaks peaks kõnealune õigus hõlmama kohustustele ja summade maksmisele kohaldatavaid meetodeid, kui liidu eelarvet ei ole eelarveaasta alguseks vastu võetud või kui kavandatud kohustuste kogusumma ületab finantsmääruse artikli 170 lõikes 3 sätestatud piirmäära.

Peale selle peaks kõnealune õigus hõlmama liikmesriikide erikohustusi seoses kontrollidega ja juurdepääsuga dokumentidele ja teabele, liikmesriikide põhjenduste kriteeriume ning vähenduste kohaldamise metoodikat ja kriteeriume seoses iga-aastase tulemuslikkuse kontrollimise ja heakskiitmisega, samuti vastavuse kontrollimise menetluse raames kohaldatavate finantskorrektsioonide metoodikat ja kriteeriume. Kui süsteemi nõuetekohane haldamine seda nõuab, peaks kõnealune õigus hõlmama ka eeskirju lisanõuete kohta, mis on seotud tolliprotseduuridega, eelkõige Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses (EL) nr 952/2013 sätestatud tolliprotseduuridega, samuti eeskirju, mis käsitlevad tagatisi, mittediskrimineeriva kohtlemise tagamist, vastutava poole kindlakstegemist juhul, kui seda kohustust ei täideta, olukordi, kus pädev asutus võib loobuda tagatisenõudest, tingimusi esitatavale tagatisele ja tagatise andjale, tagatiste esitamise ja vabastamise tingimusi, ettemaksete raames tagatise esitamisega seotud eritingimusi ning tagatisega hõlmatud kohustuste rikkumise tagajärgede määratlemist. Seoses ühtse süsteemiga peaks kõnealune õigus hõlmama ka põldude identifitseerimise süsteemi, georuumilise taotlussüsteemi ja pindala seiresüsteemi kvaliteedi hindamise eeskirju ning põldude identifitseerimise süsteemi, toetusesaajate identifitseerimise ja toetusõiguste identifitseerimise ja registreerimise süsteemi määratlust, põhijooni ja eeskirju. Peale selle peaks kõnealune õigus hõlmama eeskirju sekkumiste kohta, mille suhtes ei kohaldata tehingute kontrollimist, eeskirju, mis käsitlevad rakendusjuhtu ja vahetuskurssi eurot mittekasutavate liikmesriikide puhul ning vahetuskurssi, mida kohaldatakse kuludeklaratsioonide koostamisel ja riikliku ladustamise toimingute registreerimisel makseasutuse raamatupidamises, samuti meetmeid liidu õiguse kohaldamise kaitseks juhul, kui omavääringuga seotud erandlikud rahandustavad võivad seda ohustada. Komisjonile tuleks aluslepingu artikli 290 kohaselt anda õigus võtta vastu õigusakte, et muuta käesoleva määruse teatavaid mitteolemuslikke osi, seoses piirmääraga, millest allapoole jäävaid ettevõtjaid kontrollitakse ainult konkreetsete põhjuste korral. (76)Selleks et tagada käesoleva määruse rakendamise ühetaolised tingimused, tuleks komisjonile anda rakendamisvolitused. Neid volitusi tuleks teostada kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 182/2011. Kõnealused volitused peaksid hõlmama eeskirju, mis käsitlevad järgmist: makseasutuste ja koordineerivate asutuste akrediteerimise, akrediteeringu kehtetuks tunnistamise ja selle läbivaatamise menetlused ning makseasutuste akrediteeringu järelevalve menetlused; makseasutuse vahendite haldaja kinnituse aluseks olev töö ja kontrollid; koordineeriva asutuse toimimine ja teabe esitamine komisjonile koordineeriva asutuse poolt; sertifitseerimisasutuste ülesanded, sealhulgas teostatavad kontrollid ja kontrollitavad asutused, ning sertifitseerimisasutuste koostatavad sertifikaadid ja aruanded ning nende saatedokumendid. (77)Komisjoni rakendamisvolitused peaksid hõlmama ka järgmist: auditeerimispõhimõtted, millel põhinevad sertifitseerimisasutuste arvamused, sealhulgas riskihindamine, sisekontrollid ja nõutav auditi tõendusmaterjali tase; sertifitseerimisasutuste kasutatavad auditeerimismeetodid, võttes arvesse rahvusvahelisi auditeerimisstandardeid, et esitada oma arvamusi. (78)Komisjoni rakendamisvolitused peaksid hõlmama ka järgmist: summade kindlaksmääramine riikliku sekkumise meetmete rahastamiseks; eeskirjad, mille kohaselt komisjon rahastab satelliitandmete hankimist pindala seiresüsteemi tarbeks; meetmed, mida komisjon võtab pindala seiresüsteemi jaoks kasutatavate kaugseirerakenduste kaudu; menetlus, mille kohaselt komisjon kõnealused satelliitandmed ja pindala seiresüsteemi hangib; satelliitandmete ja meteoroloogiliste andmete hankimise, täiustamise ja kasutamise tingimused ning kohaldatavad tähtajad. (79)Komisjoni rakendamisvolitused peaksid hõlmama ka järgmist: finantsdistsipliini menetluses otsetoetuste sekkumismeetmete kohandamise määra kehtestamine ja selle kohandamine ning tingimused, mida kohaldatakse assigneeringute suhtes, mis kantakse üle määruse (EL, Euratom) nr [uus finantsmäärus] artikli 12 lõike 2 punkti d kohaselt otsetoetustena makstavate sekkumiste rahastamiseks; eelarvedistsipliini menetluses maksete summa ajutine kindlaksmääramine ja eelarvejäägi ajutine jaotus liikmesriikide vahel; kuludeklaratsiooni alusel tehtavate komisjoni igakuiste maksete kindlaksmääramine. (80)Lisaks peaksid komisjoni rakendamisvolitused hõlmama järgmist: tähtaja määramine, mille jooksul akrediteeritud makseasutused koostavad ja edastavad komisjonile maaelu arengu toetusena makstavate sekkumistega seotud kulude vahedeklaratsioonid ning menetluseeskirjad ja muud praktilised üksikasjad maksetähtaegade mehhanismi nõuetekohaseks toimimiseks; liikmesriikidele tehtavate igakuiste või vahemaksete vähendamine ja peatamine ning eeskirjad tegevuskavade elementide ja nende kehtestamise menetluse kohta. Rakendamisvolitused peaksid hõlmama ka eeskirju, mis on vajalikud ja põhjendatud eriolukorras, et lahendada konkreetseid probleeme seoses makseperioodide ja ettemaksete tegemisega; makseasutuste eraldi arvepidamise üksikasju; makseasutuste raamatupidamisarvestusse kirjendatavate üksikasjade suhtes kohaldatavaid eritingimusi; eeskirju riikliku ladustamisega seotud sekkumismeetmete rahastamise ja raamatupidamisarvestuse kohta ning muude fondidest rahastatavate kulutuste kohta; automaatse kohustustest vabastamise korra rakendamise tingimusi. (81)Lisaks peaksid komisjoni rakendamisvolitused hõlmama järgmist: menetlused, mis on seotud koostöökohustustega, mida liikmesriikidel tuleb täita seoses komisjoni kohapealsete kontrollidega ja juurdepääsuga teabele; tingimused, mille alusel säilitatakse teostatud makseid tõendavaid dokumente; iga-aastane raamatupidamisarvestuse kontrollimine ja heakskiitmine, sealhulgas seoses kõnealuste rakendusaktide vastuvõtmise ja rakendamisega võetavad meetmed; iga-aastane tulemuslikkuse kontrollimine ja heakskiitmine, sealhulgas seoses kõnealuste rakendusaktide vastuvõtmise ja rakendamisega võetavad meetmed, ning komisjoni ja liikmesriikide vaheline teabevahetus ning menetlused ja tähtajad, millest tuleb kinni pidada; vastavuse kontrolli menetlus, sealhulgas seoses kõnealuste rakendusaktide vastuvõtmise ja rakendamisega võetavad meetmed, komisjoni ja liikmesriikide vaheline teabevahetus, tähtajad, millest tuleb kinni pidada, ja lepitusmenetluse eeskirjad; liidu eelarvesse kantud summade liidu rahastamisest väljajätmine ning liikmesriikide poolt komisjonile seoses mittevastavusest tingitud tagasinõudmisega esitatava teate ja teatise vormid. (82)Komisjoni rakendamisvolitused peaksid hõlmama ka eeskirju, mille eesmärk on saavutada liikmesriikide kohustuste ühetaoline kohaldamine seoses liidu finantshuvide kaitsega, ja eeskirju, mille eesmärk on saavutada kontrollide ühetaoline kohaldamine liidus. (83)Lisaks peaksid komisjoni rakendamisvolitused hõlmama järgmist: esitatavate tagatiste vorm ning tagatiste esitamise, nende heakskiitmise ja algsete tagatiste asendamise menetlus; tagatiste vabastamise menetlus ja liikmesriikide või komisjoni teatised seoses tagatistega. (84)Komisjoni rakendamisvolitused peaksid hõlmama ka järgmist: põldude identifitseerimise süsteemi, georuumilise taotlussüsteemi ja pindala seiresüsteemi kvaliteedi hindamise aruannete komisjonile edastamise või kättesaadavaks tegemise vormi, sisu ja tingimusi käsitlevad eeskirjad ning eeskirjad parandusmeetmete kohta, mida liikmesriigid peavad nendes süsteemides ilmnenud puuduste suhtes võtma; georuumilise taotlussüsteemi ja pindala seiresüsteemi põhijooned ja eeskirjad. (85)Komisjoni rakendamisvolitused peaksid hõlmama ka eeskirju, mille eesmärk on saavutada äridokumentide kontrolli käsitlevate eeskirjade ühetaoline kohaldamine. Samuti peaksid need hõlmama eeskirju, mis käsitlevad teabe edastamist liikmesriikidelt komisjonile, ning meetmeid liidu õiguse kohaldamise kaitseks, kui seda võivad ohustada omavääringuga seotud erandlikud rahandustavad. (86)Lisaks peaksid komisjoni rakendamisvolitused hõlmama eeskirju fondidest toetuse saajate nime avaldamise vormi ja tähtaegade kohta, toetusesaajatele nende andmete avaldamisest teatamise kohustuse ühetaolise kohaldamise kohta ning komisjoni ja liikmesriikide koostöö kohta seoses fondidest toetuse saajate nime avaldamisega. (87)Teatavate rakendusaktide vastuvõtmiseks tuleks kasutada nõuandemenetlust. Rakendusaktide puhul, mis on seotud summade arvutamisega komisjoni poolt, võimaldab nõuandemenetlus komisjonil võtta endale täieliku vastutuse eelarve haldamise eest ning selle eesmärk on suurendada tõhusust, prognoositavust ja kiirust tähtaegade ja eelarvemenetluste järgimisel. Rakendusaktide puhul, mis seonduvad liikmesriikidele tehtavate maksete, raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise menetluse läbiviimise ning iga-aastase tulemuslikkuse kontrollimise ja heakskiitmisega, võimaldab nõuandemenetlus komisjonil võtta endale täieliku vastutuse eelarve haldamise eest ning kontrollida makseasutuste raamatupidamise aastaaruandeid raamatupidamise heakskiitmiseks või juhul, kui kulusid ei ole kantud kooskõlas liidu eeskirjadega, selliste kulude liidu rahastamisest välja jätmiseks. Muude rakendusaktide vastuvõtmiseks tuleks kasutada kontrollimenetlust. (88)Komisjonile tuleks anda õigus võtta määrust (EL) nr 182/2011 kohaldamata vastu rakendusakte seoses EAGFi kuludeks eraldatava netosaldo kindlaksmääramise, liikmesriikide kuludeklaratsioonide alusel tehtavate komisjoni igakuiste maksete kindlaksmääramise ja igakuiste maksete tegemise korra raames lisamaksete või mahaarvamiste tegemisega. (89)Seetõttu tuleks määrus (EL) nr 1306/2013 kehtetuks tunnistada. (90)Selleks et võimaldada sujuvat üleminekut määruses (EL) nr 1306/2013 sätestatud eeskirjadelt käesolevas määruses sätestatud eeskirjadele, tuleks üleminekusätete kehtestamiseks delegeerida komisjonile kooskõlas aluslepingu artikliga 290 õigus võtta vastu õigusakte.

(91)Euroopa andmekaitseinspektoriga konsulteeriti ja ta esitas oma arvamuse. (92)Kuna liikmesriigid ei suuda käesoleva määruse eesmärke täielikult saavutada, arvestades selle seoseid muude ÜPP vahenditega ning liikmesriikide rahaliste vahendite piiratust, ning neid on seetõttu parem saavutada liidu tasandil mitmeks aastaks tagatud liidu rahastamise ja prioriteetidele keskendumise kaudu, võib liit võtta meetmeid kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kooskõlas kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõttega ei lähe käesolev määrus kaugemale sellest, mis on vajalik nimetatud eesmärkide saavutamiseks, ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE: I jaotis

Kohaldamisala ja mõisted Artikkel 1

Kohaldamisala Käesolevas määruses sätestatakse eeskirjad, milles käsitletakse eelkõige järgmist: (j)kulude rahastamine ühise põllumajanduspoliitika (ÜPP) raames, sealhulgas maaelu arengu kulude rahastamine; (k)liikmesriikide kehtestatavad juhtimis- ja kontrollisüsteemid; (l)raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise ning vastavuse kontrolli menetlused. Artikkel 2

Mõisted Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid: (m)„eeskirjade eiramine“ – eeskirjade eiramine määruse (EÜ, Euratom) nr 2988/95 artikli 1 lõike 2 tähenduses; (n)„juhtimissüsteemid“ – käesoleva määruse II jaotise II peatükis osutatud juhtorganid ning käesolevas määruses ja määruses (EL) …/… [ÜPP strateegiakava määrus] osutatud liidu põhinõuded, sealhulgas aruandlussüsteem, mis on võetud kasutusele määruse (EL) .../... [ÜPP strateegiakava määrus] artiklis 121 osutatud iga-aastase tulemusaruande jaoks; (o)„liidu põhinõuded“ – määruses (EL) .../... [ÜPP strateegiakava määrus] ja käesolevas määruses sätestatud nõuded. Artikkel 3

Erandid vääramatu jõu ja erandlike asjaolude korral ÜPP rahastamise, haldamise ja seire puhul võidakse „vääramatu jõu“ ja „erandlike asjaoludena“ tunnustada eelkõige järgmist: (p)raske loodusõnnetus, mis kahjustab tõsiselt põllumajanduslikku majapidamist; (q)põllumajandusliku majapidamise loomakasvatushoonete hävimine õnnetusjuhtumi tagajärjel; (r)toetusesaaja karja osa või kogu karja haigestumine loomataudi või vastavalt osade või kõigi põllukultuuride nakatumine taimehaigusesse;

(s)kogu põllumajandusliku majapidamise või selle olulise osa sundvõõrandamine, kui taotluse esitamise päeval ei olnud võimalik sundvõõrandamist ette näha. II jaotis

Põllumajandusfondide üldsätted I PEATÜKK

Põllumajandusfondid Artikkel 4

Põllumajanduskulude rahastamise fondid ÜPP raames rahastatakse eri sekkumisi ja meetmeid liidu üldeelarvest (edaspidi „liidu eelarve“) järgmiste fondide kaudu: (t)Euroopa Põllumajanduse Tagatisfondist (EAGF); (u)Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfondist (EAFRD). Artikkel 5

EAGFi kulud 4.EAGFi eelarve täitmine toimub liikmesriikide ja liidu koostöö korras või otse, nagu on sätestatud lõigetes 2 ja 3. 5.Eelarve jagatud täitmise korral rahastatakse EAGFist järgmised kulud: (a)põllumajandusturgusid reguleerivad või toetavad meetmed, nagu on sätestatud määruses (EL) 1308/2013; (b)määruse (EL) .../... [ÜPP strateegiakava määrus] III jaotise 3. peatükis osutatud sektoripõhised sekkumised; (c)põllumajandustootjatele otsetoetustena makstavad sekkumised vastavalt määruse (EL) …/…[ÜPP strateegiakava määrus] artiklis osutatud ÜPP strateegiakavale; (d)liidu rahaline toetus põllumajandustoodete teavitus- ja müügiedendusmeetmetele liidu siseturul ja kolmandates riikides, mida liikmesriigid rakendavad ja mis on komisjoni poolt välja valitud; (e)liidu rahaline toetus määruses (EL) nr 228/2013 osutatud põllumajanduse erimeetmetele liidu äärepoolseimate piirkondade jaoks ning määruses (EL) nr 229/2013 osutatud väiksematele Egeuse mere saartele suunatud põllumajandusvaldkonna erimeetmetele. 6.EAGFist rahastatakse eelarve otsese täitmise raames järgmised kulud: (f)põllumajandustoodete müügiedendus otseselt komisjoni poolt või rahvusvaheliste organisatsioonide vahendusel; (g)liidu õiguse kohaselt võetud meetmed põllumajanduse geneetiliste ressursside säilitamise, kirjeldamise, kogumise ja kasutamise tagamiseks; (h)põllumajanduse raamatupidamise andmesüsteemide loomine ja haldamine; (i)põllumajandusuuringute süsteemid, sealhulgas põllumajanduslike majapidamiste struktuuriuuringud.

Artikkel 6

EAFRD kulud EAFRD eelarvet täidetakse liikmesriikide ja liidu koostöös. Sellest rahastatakse liidu rahalist toetust, mis on ette nähtud määruse (EL) .../... [ÜPP strateegiakava määrus] III jaotise 4. peatükis osutatud ÜPP strateegiakava kohastele maaelu arengu sekkumistele. Artikkel 7

Muud kulud, sealhulgas tehniline abi Mõlemast fondist võib kas komisjoni algatusel või tema nimel otseselt rahastada ÜPP rakendamiseks vajalikku ettevalmistust, seiret, haldus- ja tehnilist abi ning hindamist, auditeerimist ja kontrolli. Eelkõige hõlmavad need järgmist: (v)ÜPP analüüsi, haldamise, seire-, teabevahetuse ja rakendamise meetmed, samuti kontrollisüsteemide ning tehnilise ja haldusabi rakendamisega seotud meetmed; (w)artikli 22 kohasteks pindala seiresüsteemide jaoks vajalike satelliitandmete hankimine komisjoni poolt; (x)komisjoni poolt kaugseirerakenduste kaudu võetud meetmed põllumajandusressursside seireks vastavalt artiklile 23; (y)meetmed, mis on vajalikud teabevahetuse, vastastikuse sidumise ning ÜPP rahastamiseks kasutatavate fondide finantsjuhtimise seire ja kontrolli meetodite ja tehniliste vahendite säilitamiseks ja arendamiseks; (``)ÜPP kohta teabe esitamine kooskõlas artikliga 44; (aa)ÜPP alased uuringud ning fondidest rahastatud meetmete hindamine, sealhulgas hindamismeetodite parendamine ja teabevahetus ÜPP tavade kohta, samuti koostöös Euroopa Investeerimispangaga (EIP) tehtud uuringud; (bb)vajaduse korral rahaline toetus ÜPPga seotud rakendusasutustele, mis on asutatud vastavalt nõukogu määrusele (EÜ) nr 58/2003; (cc)rahaline toetus teabe levitamise, teadlikkuse tõstmise, koostöö edendamise ja kogemuste vahetamisega seotud meetmetele, mida võetakse liidu tasandil maaelu arengu sekkumiste raames, sealhulgas võrgustike loomine asjaomaste osapooltega; (dd)infotehnoloogiavõrgustikud, mis keskenduvad infotöötlusele ja -vahetusele, sealhulgas ettevõtte infotehnoloogiasüsteemid, mida on vaja seoses ÜPP juhtimisega; (ee)Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1151/2012 artikli 44 lõike 2 kohaselt liidu kvaliteedipoliitika raames logode väljatöötamiseks, registreerimiseks ja kaitseks ning sellega seotud intellektuaalse omandi õiguste kaitseks vajalikud meetmed, sealhulgas vajalikud infotehnoloogilised (IT-)arendused. II PEATÜKK

Juhtorganid Artikkel 8

Makseasutused ja koordineerivad asutused 7.Makseasutused on liikmesriikide asutused või talitused, kes vastutavad artikli 5 lõikes 2 ja artiklis 6 osutatud kulude haldamise ja kontrolli eest. Kui maksete tegemine välja arvata, võib nimetatud ülesannete täitmist delegeerida. 8.Liikmesriigid akrediteerivad makseasutustena asutused või talitused, kes kohaldavad halduskorraldust ja sisekontrollisüsteemi, mis annavad piisava tagatise selle kohta, et maksed on seaduslikud ja korrektsed ning nende suhtes kohaldatakse nõuetekohast arvepidamist. Selleks täidavad