Digitaalse ühtse turu strateegias märgitakse, et info- ja kommunikatsioonitehnoloogia võrkudele on rajatud kõik digitaaltooted ja -teenused, mis omakorda võivad toetada meie elu kõiki aspekte ja viia edasi Euroopa majanduse elavdamist. Rändluse hulgimüügituru reguleerimine, eesmärgiga võimaldada rändluse lisatasude kaotamist, aitab seega kujundada tugevat, konkurentsivõimelist ja paindlikku telekommunikatsioonisektorit ning luua sobivad tingimused täiustatud digitaalvõrkude ja teenuste arenguks, mis toetavad kõiki majandussektoreid, muu hulgas ka väikeseid ja keskmise suurusega ettevõtteid.

Seega on käesolev määruse ettepanek mõeldud rändlust käsitlevate eeskirjade täiendamiseks, eelkõige seoses rändluse hulgiturgudega, ja et võimaldada rändlusteenuste osutamise ühtlustatud eeskirjade kohaldamist alates 15. juunist 2017. See on kooskõlas ELi rändlusteenuse määrust ja laiemalt digitaalse ühtse turu strateegiat toetavate poliitikaeesmärkidega.

Kui rändlusteenuste osutamise ühtlustatud eeskirjad 2015. aastal vastu võeti, tunnustasid kaasseadusandjad selle eesmärgi olulisust üldise ühtse digitaalse turu jaoks. Arvestades aga rändluse hulgi- ja jaemüügituru omavahelist seotust, seadsid kaasseadusandjad rändlusteenuste osutamise ühtlustatud eeskirjade kohaldamise tingimuseks seadusandlike meetmete võtmise, et tegeleda probleemidega hulgimüügi tasandil; see on vajalik jaemüügitasandil osutatavate rändlusteenuste lisatasude kaotamiseks.

Jaemüügitasandil osutatavate rändlusteenuste lisatasude kaotamine on oluline samm edasi, tagamaks, et telekommunikatsiooninormid toetavad digitaalse ühtse turu loomist ja toimimist kogu liidus. Seda eesmärki rõhutatakse ka 6. mail 2015 komisjoni sätestatud digitaalse ühtse turu strateegias. Eelkõige aitab rändluse hulgituru reguleerimine, eesmärgiga kehtestada liidus rändlusteenuste osutamise ühtlustatud eeskirjad, saavutada poliitikaeesmärki – tagada, et hästi toimivad turud pakuvad juurdepääsu suure jõudlusega traadita lairibaside taristule taskukohaste hindadega.

Seega on selle algatuse eesmärk reguleerida riigisiseste rändluse hulgiturgude toimimist, et kaotada jaemüügitasandil osutatavate rändlusteenuste lisatasud alates 15. juunist 2017, põhjustamata riigisiseste külastatavate turgude ja koduturgude konkurentsimoonutusi.

Samal ajal tuleks hulgiturgu käsitlevate eeskirjadega tagada, et külastatava võrgu operaatoritel oleks võimalik katta hulgimüügitasandil osutatavate rändlusteenuste pakkumisel tekkinud kulud, sealhulgas ühised ja üldkulud. See peaks aitama säilitada stiimulid investeerida külastatavatesse võrkudesse ja vältida külastatavatel turgudel riigisisese konkurentsi moonutamist, mis on põhjustatud nende operaatorite õiguslikust arbitraažist, kes muidu kasutavad konkurentsipõhisel riigisisesel külastataval turul konkureerimiseks rändlusele juurdepääsu parandusmeetmeid.

Hulgiturgude analüüsist nähtub, et nende turgude toimimist mõjutavad ikka veel mitmed turutõrked (näiteks nende oligopoolne iseloom koos rändluslepingute kahepoolse laadiga ning hulgimüügi alternatiivide puudumisega). Samuti nähtub analüüsist, et nende operaatorite läbirääkimispositsioon, kelle väljuv rändlusliiklus on suurem kui sissetulev, sealhulgas rändluse hulgiturgude nõrgemate turuosaliste läbirääkimispositsioon võib rändlusteenuste osutamise ühtlustatud eeskirjade kohaldamisel tegelikult halveneda, kui ei võeta tasakaalustusmeetmeid. See võib omakorda moonutada koduvõrgu operaatorite riigisiseste turgude toimimist.

Sellega seoses on komisjon alustanud rändluse hulgituru läbivaatamist, eesmärgiga hinnata meetmeid, mis on vajalikud jaemüügitasandil osutatavate rändlusteenuste lisatasude kaotamise võimaldamiseks vastavalt ELi rändlusteenuse määruse artikli 19 lõikele 1.

Jaemüügitasandil osutatavate rändlusteenuste reguleerimine on küll vajalik, aga sellest üksi ei piisa rändlusteenuste osutamise ühtlustatud korra rakendamiseks. Et jaemüügitasandil osutatavate rändlusteenuste lisatasude kaotamine oleks kogu liidus jätkusuutlik ega moonutaks riigisiseste turgude konkurentsitingimusi, peavad riiklikud rändluse hulgiturud põhinema konkurentsil ja pakkuma rändlusteenuste hulgihindu, mis võimaldavad operaatoritel jätkusuutlikult pakkuda jaemüügitasandil osutatavaid rändlusteenuseid ilma mis tahes lisatasudeta.

Määrusega (EL) 2015/2120 nõutakse, et jaemüügitasandil osutatavate rändlusteenuste lisatasud tuleks alates 15. juunist 2017 kaotada, tingimusel et rändlusteenuseid kasutatakse mõistlikult ja et jaemüügitasandil osutatavate rändlusteenuste lisatasude kaotamisel on võimalus kohaldada jätkusuutlikkuse erandi mehhanismi. Nendele uutele eeskirjadele liidus jaemüügitasandil osutatavate rändlusteenuste kohta osutatakse käesolevas seletuskirjas kui rändlusteenuste osutamise ühtlustatud eeskirjadele või korrale („roam-like-at-home“, „rändle nagu kodus“).

Viimase kümne aasta jooksul on olnud vajalik ELi reguleeriv sekkumine rändlusteenuste hulgi- ja jaeturul, et parandada rändlusteenuste siseturu toimimise tingimusi liidus.

•Õiguslik alus

Viimase kümne aasta jooksul on Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 114 alusel olnud vajalik ELi reguleeriv sekkumine rändluse hulgimüügiturgudel ja rändluse jaemüügiturgudel. Sekkumise eesmärk on olnud parandada rändlusteenuste siseturu toimimise tingimusi liidus, sest riiklikud reguleerivad asutused on tunnistanud, et rahvusvahelise rändlusturu piiriülese laadi tõttu ei ole nad suutnud seda probleemi iseseisvalt lahendada. Määruse (EL) 2015/2120 vastuvõtmise järel on vaja võtta vastu asjakohased seadusandlikud meetmed, et tagada rändluse hulgimüügiturgude nõuetekohane toimimine. See võimaldab rändlusteenuste osutamise ühtlustatud korra kohaldamist kogu liidus, nagu nähtub rändluse hulgimüügituru läbivaatamisest. Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 114 kohased rändluse hulgimüügiturgu reguleerivad meetmed on seetõttu vajalikud, et tagada rändlusteenuste siseturu toimimine ning eelkõige, et tagada jätkusuutlik rändlusteenuste osutamine ühtlustatud korra kohaselt.

•Subsidiaarsus

Liidu tasandi lähenemisviisi abil rändluse hulgiturgude reguleerimisele välditakse olukorda, kus üksikud liikmesriigid hakkavad kõrgete hulgihindade probleemi erinevalt lahendama. Kuigi ELi rändlusteenuse määruses on sätestatud rändlusteenuste jaemüügi eeskirjad, põhjustaksid need erinevad lähenemisviisid siseturul takistusi, sest liidu rändlusteenuseosutajad peaksid toime tulema erinevate õiguslike tingimustega, olenevalt sellest, kas nad on rändlusteenuste hulgimüüjad (külastatava võrgu operaatoritena) või rändlusteenuste hulgiostjad (koduvõrgu operaatoritena).

Samuti on vaja liidu tasandi ühist lähenemisviisi, sest üksikutel liikmesriikidel ei pruugi olla piisavalt stiimuleid riigisiseste hulgiturgude reguleerimiseks, võttes seejuures arvesse, millist mõju võivad nende eeskirjad avaldada rändlusteenuste osutamise võimalusele ühtlustatud korra kohaselt teistes liikmesriikides. Liidu tasandi algatuses võetaks paremini arvesse kõigi liikmesriikide üldisi huve. Kui liidu tasandil ei tagata rändluse hulgimüügiturgude ühetaolist reguleerimist, võib rändlusteenuste ühtlustatud korra kohane osutamine muutuda keerulisemaks, sest suureneb risk, et tekivad ebakõlad teiste liikmesriikide hulgimüügikulude ja jaemüügitulude vahel.

ELi tasandi ühine lähenemisviis aitaks aga vastupidi luua vajalikud õiguslikud tingimused ja tagada, et riigisisesed hulgiturud toetavad eesmärki kaotada jaemüügitasandil osutatavate rändlusteenuste lisatasud kestlikul moel kogu liidus. Pealegi võetakse ühise lähenemisviisi puhul liidu rändlusturgude reeglipärase toimimise tagamisel arvesse jae- ja hulgimüügiturgude eeskirjade omavahelist seotust, nagu kohus on juba rõhutanud.

• Proportsionaalsus

Seadusandjale on oma valikute proportsionaalsuse tagamisel antud laialdane kaalutlusõigus. Kohus aga selgitas, et seadusandja valikud peavad põhinema objektiivsetel kriteeriumidel, eelkõige rändlust käsitlevate eeskirjade puhul.

Sellisel juhul peab ta erinevate võimalike meetmetega seotud piiranguid hinnates uurima, kas meede, mille ta on otsustanud võtta, võib taotletavaid eesmärke arvestades õigustada ka arvestatavate negatiivsete majanduslike tagajärgede tekkimist osale ettevõtjatele. Sellest tulenevalt võetakse kavandatavates reguleerivates meetmetes arvesse kahte aspekti vastavalt ELi rändlusteenuse määruse artikli 19 lõikes 1 sätestatud kriteeriumidele, nimelt vajadust tagada, et külastatava võrgu operaatoritel oleks võimalik katta kõik hulgituru reguleeritud rändlusteenuste osutamisega seotud kulud, sealhulgas ühised ja üldkulud, ja vajadust vältida juurdepääsu püsivale rändlusele või rändlusteenuste anomaalsele või lubamatule kasutamisele muul eesmärgil kui reguleeritud rändlusteenuste osutamine rändlusteenuse osutaja klientidele, kui viimased regulaarselt liidus reisivad.

Nende erinõuetega tagatakse, et vastavalt proportsionaalsuse põhimõttele tehakse rändluse hulgimüügi eeskirjadega üksnes seda, mida on vaja üldise poliitikaeesmärgi saavutamiseks. Näiteks ei tohi neil olla negatiivseid majanduslikke tagajärgi, mis ei ole nende eesmärkide saavutamisel õigustatud, näiteks nagu nõudmine, et tõhusad operaatorid osutaksid teenuseid alla omahinna, või selliste juurdepääsueeskirjade kehtestamine, mida külastatava võrgu operaatorid ei saa piirata rändlusteenuse osutamisega.

Teisest küljest, nagu kohus rõhutas, ei välista vastavus proportsionaalsuse põhimõttele, et teatud juhtudel võib mõni ettevõtja kogeda negatiivseid majanduslikke tagajärgi, näiteks kasumi vähenemine juhul, kui kasum ületab kasumit, mis oleks teenitud täielikult konkurentsipõhistel rändluse hulgiturgudel, või võrgukulude ebatõhusast haldamisest põhjustatud kahjum. See on nii põhjusel, et sellistel juhtudel on need negatiivsed tagajärjed taotletava eesmärgi saavutamisel tõepoolest põhjendatud ja vajalikud.

•Vahendi valik

Kavandatavate meetmete eesmärk on sõnastada rändlusteenuste hulgimüügi suhtes vahetult kohaldatavad eeskirjad, muutes ELi rändlusteenuse määruse vastavaid sätteid. Sel põhjusel tehakse ettepanek määruse kohta.

3.JÄRELHINDAMISE, SIDUSRÜHMADEGA KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED

•Praegu kehtivate õigusaktide järelhindamine või toimivuse kontroll

ELi rändlusteenuse määruses sätestatud konkreetseid eesmärke silmas pidades korraldas komisjon liidus rändluse hulgiturgude ulatusliku läbivaatamise.

Eelkõige selgus läbivaatamise käigus, et rändluse hulgiturud ei toimi alati nõuetekohaselt. Selliste turutõrgete mõju tõttu hulgiturgude toimimisele on hinnad oluliselt kõrgemad kui hinnangulised kulud, eelkõige andmeside puhul. Konkurentsidünaamika, mida võib täheldada liidu rändluse hulgiturgudel, on aga peamiselt seotud rändlusteenuste kehtivate reguleeritud hulgihindadega. Need ülempiiriga hinnad on sageli nõrgema läbirääkimispositsiooniga operaatorite (väiksemad operaatorid või virtuaalsed mobiilsideoperaatorid) jaoks ainsad kättesaadavad hinnad. Samuti järeldatakse seoses läbivaatamisega, et tulevase rändlusteenuste osutamise ühtlustatud korraga seotud kohustuse mõju riigisiseste rändluse hulgiturgude konkurentsile ning eelkõige rändlusliikluse eeldatavat suurenemist ei ole võimalik kindlalt prognoosida. Vastupidi, rändluse hulgiturge mõjutavate turutõrgete püsimisel ei välistata läbivaatamisaruandes riski, et tasakaalustusmeetmete puudumisel muutub paljude turuosaliste positsioon rändlusteenuste osutamise ühtlustatud korra puhul tegelikult halvemaks.

•Konsulteerimine sidusrühmadega

Komisjon korraldas 29. novembrist 2015 kuni 18. veebruarini 2016 seoses riiklike rändluse hulgiturgude läbivaatamisega avaliku konsultatsiooni. Konsultatsiooni eesmärk oli koguda arvamusi selle kohta, kui hästi rändlusturud ELis toimivad, ja riiklike rändluse hulgiturgude praeguse reguleerimise kohta liidus, pidades silmas ELi rändlusteenuse määruses sätestatud kohustust kaotada jaemüügitasandil osutatavate rändlusteenuste lisatasud alates 15. juunist 2017. Kokku laekus 25 liikmesriigist ja Norrast 97 vastust (92 internetiküsitluse kaudu, 3 e-kirjaga ja 2 kirjalikku seisukohta).

Operaatorite arusaamad sellest, kui hästi rändluse hulgiturud toimivad, on erinevad. Teatavad pikaajalised turgu valitsevad operaatorid ja laia haardega operaatorid ning üldiselt suure sissetuleva rändlusliiklusega operaatorid väidavad, et mõningane konkurentsidünaamika on olemas, mida tõendab asjaolu, et hulgihinnad on sageli väiksemad kui kehtivad reguleeritud tasude ülempiirid. Teised, eelkõige väiksemad ja virtuaalsed mobiilsideoperaatorid ning suure väljuva rändlusliiklusega operaatorid väidavad, et hinnad, mis on neile hulgiturul kättesaadavad, on samad kui kehtivad ülempiirid või nende lähedal ja ületavad oluliselt kulusid. Ka seisukohad rändlusteenuste osutamise ühtlustatud korra mõju kohta rändluse hulgiturgude konkurentsile lahknevad nende kahe operaatorite rühma vahel, kusjuures esimesed ütlevad, et rändlusteenuste osutamise ühtlustatud kord suurendab konkurentsi, ja teised väidavad vastupidist.