11) Põhimõtted, millest Euroopa Komisjon juhindub oma meetmetes tsiviiltulirelvadest tingitud ohtude haldamiseks ja vähendamiseks, esitati 2013. aasta oktoobris käivitatud üldstrateegias (teatises „Tulirelvad ja ELi sisejulgeolek: kodanike kaitse ja salakaubandusele lõpu tegemine” ). Teatises tehakse ettepanek võtta meetmed, millega suurendada tulirelvadega seoses ELi kodanike julgeoleku taset ja kaitsta relvade seaduslikku turgu. Lisaks on tulirelvadega seotud tulevasi algatusi kirjeldatud komisjoni hiljuti avaldatud teatises „Euroopa julgeoleku tegevuskava”, kus toonitatakse, et eelkõige on vaja ühist lähenemisviisi tulirelvade laskekõlbmatuks muutmise kohta, et takistada kurjategijatel nende reaktiveerimist ja kasutamist. Teatises nõuti ka tulirelvi käsitlevate kehtivate õigusaktide läbivaatamist 2016. aastal, et tõhustada teabe jagamist (näiteks laadides teabe konfiskeeritud tulirelvade kohta üles Europoli infosüsteemis), parandada jälgitavust, ühtlustada märgistust ja kehtestada ühised tulirelvade neutraliseerimist käsitlevad normid. Pärast 13. novembri 2015. aasta traagilisi sündmusi Pariisis otsustas komisjon edendada tulirelvade direktiivi läbivaatamist, mis võetakse vastu koos käesoleva aruandega. Käesolevas aruandes esitatakse neid meetmeid toetavad tõendid.

10) Pärast ÜRO tulirelvade protokolli jõustumist 2005. aastal muudeti direktiivi 91/477/EMÜ julgeolekuaspektide tugevdamiseks direktiiviga 2008/51/EÜ, mis võimaldas osalist kooskõlastamist ÜRO tulirelvade protokolliga. Tulirelvade protokoll on osa rahvusvahelise ja ELi tasandi algatustest ÜRO tulirelvade protokolli rakendamiseks. Asjakohased sätted on võetud liidu õigusaktidesse üle määrusega (EL) nr 258/2012, milles nähakse ette eeskirjad kolmandatest riikidest lähtuvate või sinna suunatud mittesõjaliste tulirelvade lubatud ekspordi, impordi ja transiidi jaoks.

8) Komisjon esitas Euroopa Parlamendile ja nõukogule 2000. aastal esimese aruande, milles hinnatakse direktiivi 91/477/EMÜ rakendamist liikmesriikides. Aruandes märgiti, et liikmesriigid ja huvitatud pooled peavad direktiiviga loodud õigusraamistikku tervikuna piisavaks. Direktiivi riigisisese rakendamisega seoses tehti aga kindlaks järgmised põhiprobleemid: raskused teabe vahetamisel, riiklike õigusaktide, haldusmeetmete ja loamenetluste erinevus ja keerukus; küttimiseks ja sportlaskmiseks ettenähtud tulirelvade erisugune liigitamine ning VKEde halduskoormus. See näitas, et direktiivi ühtsema kohaldamise tagamiseks tuleb muuta teatavad sätted täpsemaks (nt määratledes teatavad relvatüübid, konkreetsemalt laskekõlbmatuks muudetud relvad ja antiikrelvad).

4) Hindamisuuringu lõpparuanne esitati vahetult enne 2015. aasta jaanuaris Pariisis ja Kopenhaagenis aset leidnud dramaatilisi sündmusi. Selline asjade käik on toonitanud, et ELi tasandil on pakilised julgeolekuprobleemid. 2015. aasta märtsis toimunud tulirelvade komitee koosolekul kutsus komisjon liikmesriikide esindajat üles nii esitama märkusi hindamise järelduste kohta kui ka tõstatama hiljutiste dramaatiliste sündmustega seotud muid võimalikke tulirelvade direktiivi rakendamisel esinevaid probleeme, mida hindaja ei oleks saanud kindlaks teha.

2) Tulirelvade direktiivi artiklis 17 sätestatakse, et „komisjon esitab Euroopa Parlamendile ja nõukogule hiljemalt 28. juulil 2015 aruande käesoleva direktiivi kohaldamisest tulenenud olukorrast, lisades sellele vajaduse korral muudatusettepanekud”. Aruande koostamist silmas pidades algatas komisjon väliskonsultantide elluviidud hindamisuuringu. 2014. aasta detsembris lõppenud hindamisuuring sisaldab direktiivi rakendamise ulatuslikku analüüsi ning õigusaktide tulemuslikkuse analüüsi, milles lähtutakse viiest peamisest hindamiskriteeriumist. Lisaks esitatakse järelduste põhjal kas komisjonile või liikmesriikide asutustele või neile mõlemale suunatud konkreetsed parandussoovitused. Hindamine on seotud komisjoni õigusloome kvaliteedi ja tulemuslikkuse programmiga (REFIT).

13) Direktiivi kohaldamisala on kirjeldatud selle I lisas, kus eri kasutusvaldkondadele vastavaid tulirelvade klasse kirjeldatakse järgmiselt:

-„A-klass, keelatud tulirelvad – automaattulirelvad ja sõjalised relvad”

-„B-klass, loaga lubatud tulirelvad, mida peamiselt kasutavad laskesportlased ja jahimehed”

-„C-klass, deklareeritavad tulirelvad, mida peamiselt kasutavad jahimehed”

-„D-klass, muud tulirelvad, mida kohaldatakse peamiselt pikkade ühelasuliste sileraudsete tulirelvade suhtes”.

14) Tulirelvade direktiivi peamised sätted käsitlevad järgmist:

-Märgistamine ja jälgitavus (artikkel 4): liikmesriigid tagavad, et iga turule toodav tulirelv või selle osa on tähistatud ja registreeritud. Sel eesmärgil liikmesriigid kas nõuavad, et tulirelv tähistatakse ainulaadse märgistusega, või säilitavad mis tahes muu ainulaadse ja kasutajasõbraliku märgistuse, mis koosneb numberkoodist või täht- ja numberkoodist ning mis võimaldab valmistamise riigi kindlaks teha. Märgistus kantakse tulirelva olulisele osale, mille hävitamine muudaks relva kasutamatuks. Muudetud direktiiv sisaldab ka sätteid riiklike elektrooniliste andmekogumissüsteemide kasutuselevõtu kohta tulirelvade jälgitavuse suurendamiseks. Nendes süsteemides registreeritakse põhiteave kõikide liikmesriikides kasutuses olevate tulirelvade kohta ja need tuli võtta kõikides liikmesriikides kasutusele 31. detsembriks 2014.

-Tulirelvade omandamise ja valdamise nõuded (artikkel 5): liikmesriigid lubavad tulirelvi omandada ja vallata üksnes sellistel isikutel, kellel on selleks mõjuv põhjus ja kes

oon vähemalt 18 aastat vanad, välja arvatud tulirelvade omandamine (kui see ei toimu ostmise teel) ja valdamine küttimise ja sportlaskmise eesmärgil, tingimusel et alla 18aastastel isikutel on selleks vanemate luba, või nad tegutsevad oma vanemate juhendamisel või kehtivat tulirelva- või jahiluba omava täiskasvanu juhendamisel, või litsentseeritud või muu loa põhjal tegutsevas treeninguasutuses;

otõenäoliselt ei ohusta ennast, avalikku korda ega avalikku julgeolekut. Varasem süüdimõistmine tahtliku vägivaldse kuriteo eest loetakse vastava ohu näitajaks.

-Euroopa tulirelvapass (artikkel 12): direktiivis on kehtestatud küttimiseks ja sportlaskmiseks kasutatavate relvade suhtes paindlikumad eeskirjad, et mitte takistada nende liikumist liikmesriikide vahel. Euroopa tulirelvapassi kasutuselevõtmine võimaldab jahimeestel, kelle valduses on C- ja D-klassi tulirelv, ning laskuritel, kelle valduses on B-, C- ja D-klassi tulirelv, reisida muusse liikmesriiki ilma sihtliikmesriigi eelloata. Euroopa tulirelvapassi tuleks lugeda peamiseks dokumendiks, mida on vaja jahimeestel ja laskuritel, ning liikmesriigid ei või Euroopa tulirelvapassi aktsepteerimist siduda ühegi tasu ega lõivu maksmisega.

-Laskekõlbmatuks muutmine (I lisa, III osa): tulirelvade direktiivis kehtestatakse miinimumnõuded ja seatakse liikmesriikidele kohustus võtta vastu kõik vajalikud sätted, et pädev asutus kontrolliks laskekõlbmatuks muutmise meetmeid. Kõnealune ametiasutus tagab, et tulirelvade kahjutustamise riiklike menetlustega muudetakse relvad jäädavalt laskekõlbmatuks. Nagu kaasseadusandjad muudatuste tegemise ajal taotlesid, märgitakse I lisa III osa punktis a, et „komisjon sätestab kahjutustamise norme ja viise käsitlevad ühised suunised, et tagada kahjutustatud relvade jäädav kasutuskõlbmatus.” Kuni laskekõlbmatuks muutmist käsitlevate ühiste suuniste vastuvõtmiseni on liikmesriikidel õigus võtta selles küsimuses vastu kõige sobivamad menetlused.

15) Tulirelvade direktiivi artiklis 17 sätestatakse, et komisjon esitab hiljemalt 28. juuliks 2015 aruande käesoleva direktiivi kohaldamisest tulenenud olukorrast. Kooskõlas direktiivi sättega algatas komisjon 2014. aastal 12 kuu pikkuse uuringu, et hinnata, kuidas on rakendatud tulirelvade direktiivi ja selle muudatusi ning kuivõrd on selle õigusraamistikuga täidetud kaht üldeesmärki – tagada siseturu nõuetekohane toimimine ja saavutada ELis julgeoleku kõrge tase.

4. Hindamismetoodika

16) Üheaastase hindamisuuringu eesmärk oli analüüsida direktiivi eesmärkide (siseturu hea toimimine ja julgeoleku kõrge tase) saavutamist viie järgmise hindamiskriteeriumi alusel:

-tulemuslikkus: millisel määral on sätted aidanud kaasa eesmärkide saavutamisele;

-tõhusus: direktiiviga kehtestatud menetluste ja kohustuste tõhusus täpsemalt see, kas tulemused (kasu) on saavutatud mõistlike kuludega;

-järjepidevus: direktiivi sätete rakendamise ja põhimõistete tõlgendamise järjepidevus ning direktiivi ja muude asjakohaste õigusaktide üldine sidusus;

-asjakohasus: direktiivi sätete asjakohasus seoses olemasoleva vajadusega siseturu toimimise ja ELi kodanike julgeoleku järele;