ET Euroopa Liidu Teataja C 318/22

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Ettevõtluse vormide mitmekesisus” (omaalgatuslik arvamus)

2009/C 318/05

Raportöör: Miguel Ángel CABRA DE LUNA

Kaasraportöör: Marie ZVOLSKÁ

10. juulil 2008. aastal otsustas Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee vastavalt oma kodukorra artikli 29 lõikele 2 koostada omaalgatusliku arvamuse järgmises küsimuses:

„Ettevõtluse vormide mitmekesisus”.

Asjaomase töö ettevalmistamise eest vastutav ühtse turu, tootmise ja tarbimise sektsioon võttis arvamuse vastu 9. septembril 2009. (Raportöör oli Miguel Ángel CABRA DE LUNA ja kaasraportöör oli Marie ZVOLSKÁ.)

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee võttis täiskogu 456. istungjärgul 30. septembril – 1. oktoobril 2009. aastal (1. oktoobri istungil) vastu järgmise arvamuse. Poolt hääletas 113, erapooletuks jäi 4.

1. Ettepanekud ja soovitused

1.1 Arvamuse eesmärk on kirjeldada ettevõtluse vormide mitmekesisust Euroopa Liidus. Kõnealuse mitmekesisuse kaitsmine ja säilitamine on väga oluline ühtse turu saavutamiseks ja Euroopa sotsiaalse mudeli alalhoidmiseks, samuti Lissaboni tööhõive, konkurentsivõime ja sotsiaalse ühtekuuluvuse strateegia eesmärkide saavutamiseks.

1.2 Arvamuse keskmes on vajadus nii ettevõtteid reguleeriva õigusraamistiku kui ka konkurentsipoliitika järele, mis edendaks ühtselt ettevõtluse vormide mitmekesisust ja paljusust, mis on üks ELi peamisi eeliseid, nii, et kõikidele ettevõtluse vormidele oleksid tagatud võrdsed võimalused, võttes arvesse iga vormi eripära.

1.3 Ettevõtluse eri vormide paljusust ja mitmekesisust tunnustatakse EÜ asutamislepingus ning see toimib ka tegelikkuses eri õiguslike põhikirjade kaudu, mis on heaks kiidetud või hetkel kaalumisel.

1.4 Kõnealune mitmekesisus rikastab ELi ning on olulise tähtsusega Euroopa Liidu jaoks, kelle juhtlause on „Ühinenud mitmekesisuses”. Ettevõtluse kõik vormid peegeldavad mingit aspekti Euroopa ajaloost ning igaüks neist on meie kollektiivse mälu ja kultuuri – „meie kultuuride” – kandja. See mitmekesisus väärib säilitamist.

1.5 Kõnealune mitmekesisus on ka oluline aluspõhi Lissaboni strateegia majanduskasvu, tööhõive, säästva arengu ja sotsiaalse ühtekuuluvuse eesmärkide saavutamisel, mille aluseks on ettevõtete konkurentsivõime säilitamine ja suurendamine.

1.6 Konkurentsiõiguse eesmärk ei peaks olema tagada ühtlustamine, vaid tasakaalustatud õigusraamistik, mida saaks kohaldada ettevõtluse eri vormidele, millel peab olema võimalik areneda, säilitades samal ajal omaenda eesmärgid ja töömeetodid.

1.7 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee palub komisjonil alustada assotsiatsioone ja vastastikke ühinguid puudutavate erinevate Euroopa põhikirjade heakskiitmist. Komitee tervitab alustatud tööd Euroopa sihtasutuse teemal ning loodab, et selle lõpptulemus on põhikirja peatne vastuvõtmine kõnealuses valdkonnas. Komitee tervitab Euroopa ühistut käsitleva määruse lihtsustamist, kuna selle keerukus aeglustab selle arengut.

1.8 Tuge ja teavet, õigusabi ning turustamisabi pakkuvad teenused ja võrgustikud ning teised teenused peaksid hõlmama ka kõiki ettevõtluse liike.

1.9 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee kutsub komisjoni üles austama ühistute identiteeti raamatupidamisküsimustes ning käsitlema liikmete aktsiakapitali ühistute omakapitalina, mitte võlana, seni kuni liikmest saab ühistust välja astudes kreeditor.

1.10 Majandusstatistika ühistute, vastastikuste ühingute, assotsiatsioonide, sihtasutuste jms ettevõtete kohta on väga piiratud ja heterogeenne, mis raskendab selle analüüsimist ja peamiste makromajanduslike eesmärkide saavutamiseks antud panuse hindamist.

1.10.1 Seetõttu kutsub Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee komisjoni ja liikmesriike üles toetama eelnimetatud ettevõtlusvormide statistiliste registrite loomist. Eelkõige satelliitkontode ettevalmistamine vastavalt Euroopa Raamatupidamissüsteemi (ESA) 1995. aastal ühtlustatud nõuetele, mis on sätestatud dokumendis „Sotsiaalmajanduslike ettevõtete – ühistute ja vastastikuste ühingute – satelliitkontode loomise juhend” (1) ja EMSK raportis sotsiaalse ettevõtluse kohta Euroopa Liidus (2).

1.11 Komitee kutsub komisjoni üles innustama liikmesriike uurima võimalust pakkuda ettevõtetele kompensatsioonimeetmeid nende kindla sotsiaalse väärtuse alusel või piirkondlikku arengusse antud, tõestatud panuse alusel (3).

1.12 Seoses järelevalvekeskusega, mis tegeleb mitmesuguste ettevõtlusvormidega kui olulise osaga Euroopa konkurentsivõimest, kutsub komitee Euroopa Komisjoni üles tagama, et ettevõtteid ei diskrimineeritaks üheski neid puudutavas poliitikas, ning koordineerima seda valdkonda koostöös komisjoni eri talitustega.

1.13 Komitee kutsub sotsiaalses dialoogis osalema kõiki organisatsioone, kes on ettevõtluse eri vormide osas kõige representatiivsemad.

2. Ettevõtluse ja siseturu eri vormid Euroopa Liidus

2.1 Ettevõtlusvormide mitmekesisus Euroopa Liidus tuleneb meie keerukast ja mitmekesisest ajaloolisest kujunemisloost. Iga vorm vastab konkreetsele ajaloolisele, sotsiaalsele ja majanduslikule olukorrale, mis on sageli olnud igas Euroopa riigis erinev. Lisaks peavad ettevõtted tekkima ja jätkuvalt kohanema muutuva ühiskonna ja turu suundumustega, isegi muutma oma õiguslikku vormi. Seetõttu on eri ettevõtlusvormide paljusus ja mitmekesisus ELi pärandi väärtuslikud aspektid ning olulise tähtsusega Lissaboni strateegia eesmärkide – majanduskasvu, tööhõive, säästva arengu ja sotsiaalse ühtekuuluvuse – saavutamisel, mis põhinevad ettevõtete konkurentsivõime säilitamisel ja suurendamisel. Selle mitmekesisuse kaitsmine ja säilitamine on äärmiselt olulised, tagamaks konkurentsivõimelised turud, majandusliku tõhususe, majandussubjektide konkurentsivõime ning sotsiaalse ühtekuuluvuse säilimise Euroopa Liidus.

2.2 ELi institutsioonid tunnustavad seda EÜ asutamislepingu artiklites 48, 81 ja 82 ning Lissaboni lepingu (4) artiklis 3.3, kus tehakse ettepanek määrata ELi üheks eesmärgiks sotsiaalne turumajandus, mis põhineks turueeskirjade ning üksikisikute kui töötajate ja kodanike sotsiaalse kaitse tasakaalul.

2.3 Erinevaid ettevõtlusvorme saab määratleda eri kriteeriumide abil, nt nende suurus, õiguslik struktuur, juurdepääs rahastamisele, nende eesmärgid, osakapitalile antud finants- ja poliitilised õigused (kasumi ja dividendide jaotamine, hääleõigus) või osakapitali struktuur, kas tegu on riigi- või eraettevõttega, juhatajate määramine, nende tähtsus (ELi, riikliku ja kohaliku tasandi) majanduse jaoks, töökohtade arv, pankrotioht jne. Kõik eelnimetatu moodustab mitmekesisuse raamistiku, mida on lihtsustatud vormis kujutatud järgmises tabelis:

ERI ETTEVÕTLUSVORMID EUROOPA LIIDUS

SUURUSTÜÜP Rahvusvaheline Suur Keskmine ja väike Avaliku sektori omandis X X X Noteeritud X X X Noteerimata X X Perekonna äriühing X X Osaühing X X X Ühistu X X (5) X (5) Vastastikune ühing X (5) X (5) Sihtasutus X (5) X (5) Assotsiatsioon X (5) X (5) Muud mittetulunduslikud ettevõtlusvormid, mida võib liikmesriikides leida X (5) X (5)

Euroopa Ühenduste Kohtu (6) kohtupraktika kohaselt võib sihtasutusi, assotsiatsioone ja teisi mittetulunduslikke organisatsioone pidada majandustegevuses osalejateks, kui nad teostavad majandustegevust, nagu seda mõistetakse EÜ asutamislepingu artiklites 43 ja 49, ning seetõttu on nad kaasatud kõnealusesse klassifikatsiooni.

2.4 Ehkki kõigi ettevõtete ühine eesmärk on luua väärtust ja suurendada tulemusi, võivad väärtuse ja tulemuste mõõtmise näitajad või põhimõtted erineda vastavalt ettevõtte tüübile ja ettevõtet kontrollivate või selle tegevusest kasu saavate isikute eesmärkidele. Mõnel juhul tähendab tulemuste suurendamine aktsionäride investeeritud kapitalilt teenitud suurima võimaliku tulu saavutamist, teistel juhtudel tähendab väärtuse loomine ja tulemuste optimeerimine liikmetele või üldsusele pakutavate teenuste kvaliteedi suurendamist (nt haridusteemalises ühistus, mille omanikud on perekonnad, või vastastikuses abistavas ühistus või avaliku teenindamise kohustuste korral).

2.4.1 On ka võimalus, et mõnedel suurtel ettevõtetel ei ole aktsionäre ning et nad eraldavad oma finantskasumi taasinvesteerimiseks või avalikes huvides olevatel sotsiaalsetel eesmärkidel, nagu teevad mõne Euroopa riigi hoiupangad (7).

2.4.2 Paljudes kohalikes mikroettevõtetes ja VKEdes ei väljendata väärtuse loomist mitte üksnes finantskasu eesmärkides, vaid ka sotsiaalsetes eesmärkides nagu töötingimused, isejuhtimine jne.

2.5 Järgnevalt kirjeldame üksikasjalikult eri ettevõtlusvorme vastavalt nende suurusele ja seejärel vastavalt omandivormile.

2.6 Rahvusvahelised ja suured ettevõtted, mis on tavaliselt börsil noteeritud, võivad oma suuruse tõttu majandussüsteemide tootlikkuse ja konkurentsivõime osas areneda ning heade tulemuste korral hoiavad nad ka tööhõive taseme kõrgel (8).

2.7 Ettevõtete konkurentsieelised põhinevad üha enam konkurentsistrateegiatel, milles teadus- ja arendustegevus ning tehnoloogiauuendused on kesksel kohal. Rahvusvahelised ja suured ettevõtted etendavad juhtrolli ELi majanduse erasektori poolt teostatavas teadus- ja arendustegevuses ning tehnoloogiauuendustes, ehkki maailmamajanduse juhtivates sektorites ei pruugi veel olla piisavalt rahvusvahelisi ega suuri ettevõtteid. Ehkki suured ja rahvusvahelised ettevõtted on olulised majanduse ja tööhõive jaoks, tuleb meeles pidada, et nad on ise sageli osa suurtest, ülemaailmsetest tootmisvõrgustikest, mis koosnevad kas üksteisega tihedalt seotud VKEdest (suur ettevõte võrgustikus) või sõltumatutest ettevõtetest (moodul-tootmisvõrgustikud). Just neis Euroopa riikides, kus rahvusvaheliste ja suurte ettevõtete osakaal on kõige suurem, on kõige varem märgata praeguse majandusliku olukorra põhjustatud tootmiskadusid ja töökohtade kaotust.

2.8 Kuna kõnealused ettevõtted on viimastel aastakümnetel tellinud paljud oma tootmisprotsessi etapid ja teenuste infrastruktuuri allhankena VKEdelt, sõltuvad VKEde tootmismaht ja tööhõive tase paljude muude tegurite hulgas sageli rahvusvaheliste ja suurte ettevõtete nõudlusest, mistõttu need etendavad olulist rolli Euroopa koha määramisel maailmaturul. Ehkki 40 suurimast tööstusettevõttest maailmas asub 30 % ELis, (9) moodustab nende turuväärtus ainult 24 % koguväärtusest ning mõnedes uuenduslikes tehnoloogiasektorites nagu info- ja sidetehnoloogial põhinevad sektorid, piirdub ELi osakaal üheainsa suure ettevõttega.

2.9 VKEd, VKEde võrgustikud, mikroettevõtted ja sõltumatud töötajad on viimastel aastakümnetel aidanud kaasa olulistele tehnoloogilistele muudatustele ning moodustavad Euroopa majanduse selgroo. 99 % ELi ettevõtetest on VKEd ja nad tagavad 66 % töökohtadest (10). Ehkki nad ei ole tavaliselt börsil noteeritud, võivad nad kasutada börsinimekirja oma kapitali või riskikapitali suurendamiseks.

2.9.1 VKEsid tuleks reeglina toetada ning mitte üksnes Euroopa ettevõtlusalgatuse „Small Business Act” (11) kaudu. VKEd pakuvad sageli võimalust töökoha säilitamiseks, kuna huvirühmad, mis nimetatud ettevõtteid loovad ja kontrollivad, on inimesed, kellel on tugevad sidemed piirkonnaga, kus nad tegutsevad, ning kes on näidanud üles suurt võimekust töökohtade loomisel ja säilitamisel. VKEd on ettevõtluskultuuri loomulikud inkubaatorid, püsiv treeningplats ettevõtete direktoritele ja juhtidele.

2.10 Olenevalt omandivormist võivad üldhuviteenuseid pakkuvad ettevõtted olla aktsiaseltsid või ühisettevõtted ning võivad võtta koguni eraettevõtte õigusliku vormi. Geograafilises mõttes võivad nad olla rahvusvahelised, riiklikud või kohalikud, ehkki suurem osa neist tegutseb kohalikul või piirkondlikul tasandil. Oma tegevuses keskenduvad nad peamiselt üldhuviteenuste, nagu ühistransport, energia, vesi, jäätmekäitlus, sideteenused, sotsiaalteenused, tervishoid, haridus jne pakkumisele. Kõnealused ettevõtted võivad siiski osaleda ka äritegevuses tingimusel, et nad vastavad läbipaistvuse direktiivi (93/84/EÜ (12) nõuetele. Kui nad tegutsevad üldhuve arvestades, taasinvesteeritakse nende tulud kohaliku ja piirkondliku tasandi tegevusse, andes seeläbi suure panuse sotsiaalsesse, majanduslikku ja piirkondlikku ühtekuuluvusse. Üldhuviteenuseid pakkuvatel ettevõtetel kui oluliste teenuste pakkujatel on suur tähtsus majanduse edendamisel üldiselt ning investeerimisel olulistesse valdkondadesse, mis toimivad ülejäänud majanduse hoobadena (elekter, info- ja sidetehnoloogia ning selle infrastruktuur, transport jne).

2.11 Loetletud ettevõtete omanikeks on nende registreeritud aktsionärid. Aktsionärid ostavad ja müüvad aktsiaid avalikel aktsiaturgudel.

2.12 Noteerimata ettevõtted võivad olla suured või väikesed, kuid nende aktsiad (osad või muud väärtpaberid) ei ole määratluse kohaselt aktsiaturul noteeritud. Paljudel juhtudel tegutsevad noteerimata ettevõtted siiski börsinimekirja saamise suunas, eriti kui kaasatud on riskikapital või erainvestorid. Isegi väikesed ja keskmise suurusega eraettevõtted võivad kapitali suurendamiseks ettevõtte laiendamise eesmärgil kasutada aktsiaturu noteeringut.

2.13 Pere-ettevõtted on jõuline vahend ettevõtluskultuuri levitamiseks ning jätkuvalt parim viis võimaldamaks miljonitel inimestel tegeleda ettevõtlusega, mitte üksnes VKEdes, kus nad moodustavad enamuse, vaid ka suurtes pere-ettevõtetes, mis nii olulistes riikides nagu Saksamaa, Ühendkuningriik, Itaalia ja Prantsusmaa moodustavad 12–30 % kõikidest suurtest ettevõtetest (13). Nii suuri kui ka väikeseid pere-ettevõtteid iseloomustab perekonna püsiv kontroll ettevõtte üle, isegi kui tegemist on aktsiaseltsiga. Sellistel juhtudel võib puududa soov olla kantud börsinimekirja.

2.14 Osaühingud on anglosaksi kultuuriruumis tüüpilised äriettevõtted, mis on olemas ka teistes ELi liikmesriikides. Osaühinguid loovad sageli vabade elukutsete esindajad (juristid, raamatupidajad jne) ning tegemist on tõhusa vahendiga erialateenuste pakkumiseks äritegevuse vormis. Seda laadi ettevõtete omanikeks on partnerid, kelle peamine omavaheline ühendav lüli peale investeeritud kapitali on nende endi töö. Kui partnerid lähevad pensionile või lahkuvad osaühingust, müüvad nad oma osaluse osaühingule.

2.15 ELi mitmekesiste ettevõtlusvormide käsitluse lõpuks tuleb nimetada paljusid erinevaid eraettevõtteid, mis on oma struktuuri ja tegevuse poolest sarnased, mille tegevusel on sotsiaalsed eesmärgid, millest esmane on üksikisikute vajadustele vastamine, mitte kapitali investoritele tulu tagamine (14). Kõnealused ettevõtted on enamasti kooperatiivid, vastastikused ühingud, assotsiatsioonid ja sihtasutused (15). Komisjoni, parlamendi ning Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee dokumentides rühmitatakse kõnealune ettevõtete kogum tavaliselt nimetuse „sotsiaalmajandusettevõtted” alla (16). Ehkki seda terminit ei kasutata igas ELi liikmesriigis ning teistes kasutatakse väljendeid „kolmas sektor” (17), „kolmas süsteem”, „solidaarne majandus” jne, kirjeldavad kõik need terminid ettevõtteid, mis on samasuguste tunnustega levinud kogu Euroopas (18).

3. Sotsiaalne mõõde

3.1 Ehkki rahvusvahelistel, suurtel ning väikese ja keskmise suurusega ettevõtetel ei ole selget sotsiaalhoolekande eesmärki, annavad nad oma tegevusega otsustava panuse konkurentsivõime ja tööhõive suurendamisse ning neil on üldine sotsiaalne mõõde. See sotsiaalne ja piirkondlik mõõde on väga selge kohalike VKEde ja mikroettevõtete puhul, kellel on piirkonnaga tugev side.

3.2 Euroopa rahvamajanduse ja regionaalse arvepidamise süsteemi (ESA 1995) kohaselt rühmitatakse kõik majanduslike otsuste tegemise keskused iga riikliku majanduse puhul viide institutsioonilisse valdkonda (19). Kooperatiivid, vastastikused ühendused, assotsiatsioonid ja fondid on ka Euroopa Liidu tasandil väga olulised osalejad oma märkimisväärne majandustegevusega neist institutsioonilistest valdkondadest kolmes. Sotsiaalmajandus moodustab ELi ettevõtetest tervikuna 10 % ehk kaks miljonit ettevõtet (20) ning see moodustab palgalisest tööhõivest 7 % (21). Kooperatiividel on 143 liiget, vastastikustel ühendustel 120 miljonit liiget ning assotsiatsioonidesse kuulub 50 % ELi elanikkonnast (22).

3.2.1 Need ettevõtted, olgu nad suured või väikesed, asuvad piirkondades ja/või sotsiaalvaldkondades, mille probleemid ja väljakutsed ohustavad siseturgu ja sotsiaalset ühtekuuluvust ning kus nad arvestavad sotsiaalkuludega ja avaldavad positiivset välismõju.

3.2.2 Kuna nad on seotud kohalike kogukondadega ja nende esmane eesmärk on vastata inimeste vajadustele, ei siirdu nad mujale, võideldes sel viisil maapiirkondade rahvaarvu vähenemisega ning aidates kaasa ebasoodsamate tingimustega piirkondade ja linnade arengule (23).

3.3 Üldhuviteenuseid pakkuvad ettevõtted on Euroopa sotsiaalse mõõtme tugisammas. Neil on konkreetne roll Euroopa sotsiaalse mudeli lahutamatu osana, kuna nende tegevuse kaudu teenuste pakkumisel järgivad ja edendavad nad kõrge kvaliteedi, turvalisuse ja mõistlike hindade, võrdse kohtlemise, üldise kättesaadavuse ja kasutajate õiguste põhimõtteid. Sellest tulenevalt avaldavad nad ka otsest ja kaudset mõju tööhõivele, kuna usaldusväärne infrastruktuur meelitab ligi erainvesteeringuid. Üldhuviteenuseid pakkuvad ettevõtted moodustavad olulise osa majandusest, pakkudes tööd 25–40 protsendile tööjõust ning moodustades SKPst üle 30 %.

3.4 Sotsiaalmajanduslikud ettevõtted (sotsiaalühistud ja paljude erinevate õigusvormidega teised sarnased ettevõtted) tegutsevad teenustepakkujatena sellistes valdkondades nagu tervishoid, keskkond, sotsiaalteenused ja haridus. Sageli annavad nad oma tootmisprotsessidesse märkimisväärse panuse omakasupüüdmatu pühendumise näol, olles avaliku sotsiaalse heaolu poliitika tõhusad vahendid. Lisaks sellele on suur osa sotsiaalmajanduslikest ettevõtetest nö tööalast integratsiooni edendavad ettevõtted (Work Integration Social Enterprises), kelle eesmärk on luua töökohti ja integreerida tööturul ebasoodsas olukorras olevaid inimesi.

3.5 Sotsiaalmajanduslikud ettevõtted ei moodusta eraldi õiguslikku kategooriat, ent hõlmavad sotsiaalset ja majanduslikku kasu loovaid ettevõtteid väga erinevate sektorites. Neid ei ole lihtne klassifitseerida. Põhiküsimus peaks olema see, kuidas neid ettevõtjaid toetada, luues tingimused, mis võimaldavad neil arendada oma uuendussuutlikkust. See on kriisiaegadel eriti väärtuslik oskus (24). Euroopa Liidu Komisjon peaks tõsiselt kaaluma sotsiaalmajanduslike ettevõtete poliitika väljatöötamist (25).

3.6 Juhtudel, kus nende representatiivsus on oluline, tuleks sotsiaalsesse dialoogi kaasata organisatsioonid, kes on ettevõtluse eri vormide osas kõige representatiivsemad.

3.6.1 Mõned eelnimetatud sektorid on juba osalenud valdkondlikes läbirääkimistes, näiteks Euroopa kindlustuskooperatiivide ja vastastikuste kindlustusseltside liit (AMICE) kindlustuse alal, organisatsiooni Cooperatives Europe (26) mõned liikmed ja Euroopa ühistupankade liit (EACB) ja Euroopa hoiupankade ühendus (ESBG) pangandussektoris (27).

4. Eri ettevõtlusvormide õiguslik ja regulatiivne raamistik

4.1 Sissejuhatus: eri ettevõtlusvormid ja siseturg

4.1.1 Siseturu kujunemisel ja arengus ei tohi eesmärk pühitseda abinõu, mistõttu tuleb luua õiguslik ja regulatiivne raamistik, mis kajastab turul tegutsevate eri majandusettevõtjate eripärasid selliselt, et kõikidele ettevõtluse vormidele oleksid tagatud võrdsed võimalused, võttes arvesse iga vormi iseärasusi. Praegune on raamistik üldiselt kujundatud suurte börsil tegutsevate ettevõtete järgi ja selle kohaldamine kõigile ettevõtlusvormidele loob takistusi väiksemate ettevõtete jaoks. Raamistik peaks julgustama ettevõtjaid tõhusalt toimima, mis omakorda aitab muuta süsteemi õiglasemaks. Kõnealust raamistikku rakendatakse äriühingu-, raamatupidamis-, konkurentsi- ja maksuõiguse, statistilise ühtlustamise ja ettevõttepoliitika valdkonnas.

4.2 Äriühinguõigus

4.2.1 Euroopa aktsiaseltsidel ja ühistutel on oma põhikirjad, kuid muud ettevõtlusvormid seisavad siseturul silmitsi erinevate takistustega, mis tulenevad üleeuroopaliste põhikirjade puudumisest. Euroopa väikesed ja keskmise suurusega ettevõtted vajavad paindlikke Euroopa õigusakte, mis lihtsustaks nende riigipiiriülest tegevust. Ühistud vajavad samuti Euroopa ühistumääruse lihtsustamist, kuna selle keerukus takistab valdkonna arengut.

4.2.2 Õigusliku aluse puudumine takistab Euroopa tasandil tegutsevatel sihtasutustel töötamast võrdsetel alustel ettevõtluse teiste õigusvormidega. Seega tervitab komitee Euroopa sihtasutuste põhikirja teostatavusuuringu tulemusi ja kutsub komisjoni üles viima mõjuhinnang lõpule 2010. aasta algul ja esitama määruse ettepaneku, mis võimaldab Euroopa-ülestel sihtasutustel tegutseda siseturul võrdsetes tingimustes (28).

4.2.3 Sarnastel põhjustel nõuab komitee, et komisjon alustaks tööd Euroopa assotsiatsioonide ja vastastikuste ühingute üleeuroopaliste põhikirjade koostamise osas.

4.3 Raamatupidamisõigus

4.3.1 Raamatupidamisstandardid tuleks kohandada ettevõtluse eri vormidele. Takistused, mida põhjustab uue rahvusvahelise raamatupidamissüsteemi kasutuselevõtt börsil noteeritud ettevõtete jaoks, on järjekordne näide raamatupidamisõigusega seotud piirangutest. Raamatupidamist Euroopa Liidus ei saa ühtlustada Euroopa Liidus eksisteerivate eri ettevõtlusvormide mõne vormi oluliste eripärade kaotamise arvelt.

4.3.2 Ühistud moodustavad erijuhu, mille puhul on ilmselgelt keeruline määratleda ettevõtte omakapitali käsitust, mida on võimalik üldiselt ja valimatult kohaldada. Sellel võib olla negatiivne ja hävitav mõju ettevõtluse mitmekesisusele. Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee kutsub komisjoni üles austama ühistute identiteeti raamatupidamisküsimustes ning käsitlema liikmete aktsiakapitali ühistute omakapitalina, mitte võlana, seni kuni liikmest saab ühistust välja astudes kreeditor (29).

4.3.3 Komitee nõustub de Larosière'i rühma soovitusega, (30) mille kohaselt ei peaks raamatupidamisstandardid mõjutama erapoolikult ärimudeleid, edendama protsüklilist käitumist ega takistama pikaajaliste investeeringute tegemist ja ettevõtete stabiilsust.

4.4 Konkurentsiõigus

4.4.1 Iga ettevõte peaks õiguslikust vormist sõltumata suutma tegutseda, säilitades samas oma modus operandi. Seetõttu ei saa konkurentsiõigus põhineda ühel ühtsel ettevõtlusmudelil ning peab vältima diskrimineerivat käitumist ja väärtustama head tava riiklikul tasandil. Küsimus ei ole privileegide loomises, vaid õiglase konkurentsiõiguse edendamises. Vastavalt eelmistele arvamustele (31) leiab komitee, et konkurentsi- ja maksueeskirjad peavad arvestama ettevõtete kulude erinevusi, mis ei ole seotud ebatõhusate tootmisprotsessidega, vaid sotsiaalkulude sisestamisega ja need tuleb reguleerida kompenseerival moel.

4.4.2 Teatud konkurentsipoliitika vahendid ei ole neutraalsed eri ettevõtlusvormide suhtes, nagu komitee on juba sedastanud „sotsiaalmajandussektor vajab maksustamise, riigihanke ja konkurentsieeskirjade osas konkreetsetele vajadustele sobivaid lahendusi” (32). Näiteks riigitoetus erainvesteeringutele teadus-, arendus- ja uuendustegevuse vallas eesmärgiga suurendada tootmissüsteemi konkurentsivõimet eelistab peaasjalikult suuri ettevõtteid, kes on nende tegevuste peamised elluviijad. Kuna suurettevõtetel on suurem valikuvabadus oma tootmishoonete paigutamisel, saavad nad ka paremini ära kasutada töötleva tööstuse jaoks tehtavaid riiklikke investeeringuid infrastruktuuri. Vahel toob see kaasa ebasoodsad konkurentsitingimused väikestele ettevõtetele, kellel on vähe reaalseid võimalusi ettevõtte asukoha valikul.

4.4.3 Konkurentsieeskirjade puhul tuleks samuti arvesse võtta nende sotsiaalmajanduslike ettevõtete erakordsust, kes toodavad ja turustavad turuväliseid kaupu ja teenuseid tõrjutud elanikkonnarühmadele või inimestele, keda ähvardab sotsiaalne tõrjutus. Kõnealused ettevõtted toovad oma tootmisprotsessidesse olulisi altruistlikke vahendeid.

4.5 Maksuõigus

4.5.1 Mõningates liikmesriikides satuvad mõned ettevõtted tihti olukordadesse, kus on tegu ebavõrdse konkurentsiga ja seda põhjustel, mis ei ole seotud tootmisprotsessi endaga, vaid tulenevad turutõrgetest (33). Teiste sõnadega olukordadest, kus turg ise ei ole tõhus ja ressursse ei jaotata optimaalselt. Komitee toetab direktiivi ettepanekut, mis käsitleb käibemaksumäära vähendamist kohapeal osutatavatele teenustele (mis puudutab suures osas VKEsid) ning kinnitab taaskord nõustumist komisjoni sõnastatud põhimõttega, mille kohaselt teatud ettevõtlusvormidele antud maksusoodustused peavad olema tasakaalus seaduses määratud piiridega või selle ettevõtlusvormiga seotud ühiskondliku lisaväärtusega (34). Seepärast kutsub komitee komisjoni üles innustama liikmesriike uurima võimalust pakkuda ettevõtetele kompensatsioonimeetmeid, lähtudes nende poolt tõestatud ühiskondlikust väärtusest või lähtuvalt nende panusest piirkondlikkusse arengusse (35). Eelkõige tuleks leida lahendusi mõnes riigis esinevale probleemile, kus mittetulunduslikud organisatsioonid ei saa taotleda tagasi käibemaksu, mis on tasutud esemete ja teenuste ostmisel, mida nad vajavad oma üldist huvi pakkuvate ürituste läbiviimiseks. Mainimist väärivad ka maksurežiimid, mida kohaldatakse nende mittetulundusühingute suhtes, mis tegelevad avalikkuse huvidega mitte seotud majandustegevusega.

4.5.2 Praegu on VKEdel vähe reaalseid võimalusi investeerida teadus- ja arendustegevusse ning tehnoloogiauuendustesse, mis on olulised aspektid muutmaks tootmist tõhusaks ja hoidmaks äri konkurentsivõimelisena. See loob ebasoodsa konkurentsiolukorra, mida tuleks tasakaalustada sellesse valdkonda investeerivatele VKEdele suunatud maksusoodustustega. Soovitused sisaldavad paljusid kompensatsioonimeetmeid, mis on riigiti erinevad ning millest tuleks mainida järgmiseid: spetsiifilised maksusoodustused mitmete eri investeeringute tegemise eest teadus- ja arendustegevusse, maksutagastused, kui ettevõtte tegevus ei ole kasumit taotlev, ja madalamad sotsiaalkindlustusmaksed. Pidades silmas VKEde strateegiliselt olulist rolli ühenduse majanduses, soovitab komitee igal liikmesriigil kasutada kompensatsioonimeetmete parimat võimalikku kombinatsiooni, et toetada VKEde püsimist ja nende kasvu. Kõnealuste programmide kõige suurem mõju on see, et nad võivad toetada teadus- ja arendustegevusele spetsialiseerunud VKEde arengut nende esimestel aastatel.

4.6 Statistika ühtlustamine

4.6.1 Statistilisi andmeid ettevõtluse eri vormide kohta kogutakse liikmesriikides ja kogu ELis vastavalt kriteeriumitele, mis põhinevad Euroopa rahvamajanduse ja regionaalse arvepidamise süsteemil (ESA 1995). Siiski on majandusstatistika ühistute, vastastikuste ühingute, assotsiatsioonide, sihtasutuste ja muude sarnaste ettevõtete kohta väga piiratud ja koostatud lähtuvalt heterogeensetest kriteeriumitest, mis raskendab analüüsimist ja suurte makromajanduslike eesmärkide saavutamiseks antud panuse hindamist. Seepärast tellis komisjon käsiraamatu (36) koostamise, mis muudaks võimalikuks nende ettevõtete riiklike statistiliste andmete võrdlemise, lähtudes ühtsetest kriteeriumitest riikliku raamatupidamise mõistes. Komitee kutsub üles kasutama neid uusi analüüsivahendeid, et koostada ühtlustatud statistika eelnevalt nimetatud ettevõtlusvormide suhtes kõigis Euroopa Liidu liikmesriikides ning rakendama vastavasisulist tõhusamat poliitikat. Lisaks oleks soovitav luua meetod, mis annaks tõuke Euroopa mikroettevõtete seirekeskuse loomiseks.

Brüssel, 1. oktoober 2009 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee president Mario SEPI

(1) „Manual for drawing up the Satellite Accounts of Companies in the Social Economy: Co-operatives and Mutual Societies”. CIRIEC, Euroopa Komisjoni tellimusel, 2006.

(2) CIRIEC „Euroopa Liidu sotsiaalmajandus”. EMSK, Brüssel, 2008. www.cese.europa.eu. ISNB number 928-92-830-08-59-0.

(3) ELT C 234, 22.9.2005.

(4) Lissaboni lepingu vastuvõtmise järgne Euroopa Liidu lepingu konsolideeritud versioon, ELT C 115, 9.5.2008.

(5) Mõnes liikmesriigis, Euroopa Parlamendis, Euroopa Komisjonis ning Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitees tuntakse selliseid ettevõtlusvorme sotsiaalmajandusettevõtetena. Tegemist on sotsioloogilise kategooriaga, mitte õigusliku terminiga.

(6) Vt näiteks kohtuasjad C-180/98, C-184/98 (Pavlov) ja kohtuasi C-352/85 (Bond van Adverteerders).

(7) Viimase 50 aasta jooksul on majandusalases kirjanduses rõhutatud erinevaid objektiivseid funktsioone vastavalt ettevõtte tüübile – vt B. Ward (1958), E.D. Domar (1967), J. Vanek (1970), J. Meade (1972) ja J.L. Monzón (1989), autorid, keda tsiteeritakse dokumendis „Sotsiaalmajanduslike ettevõtete – ühistute ja vastastikuste ühingute – satelliitkontode loomise juhend” (allmärkus 1).

(8) Mõningatel juhtudel ei pruugi suurtel ettevõtetel olla aktsionäre või nad ei võta välja dividende, nagu nt hoiupangad mõningates Euroopa riikides. On ka selliseid suuri ettevõtteid, ühistuid, mis lasevad välja börsinimekirjades registreerimata osakuid või siis vastastikuseid ühistuid, mis opereerivad pigem omakapitali ja reservidega kui liikmetelt saadud kapitaliga.

(9) www.forbes.com The Global 2000, 4.2.2008.

(10) ELT C 120, 20.5.2005, lk 10 (punkt 2.1); ELT C 112, 30.4.2004, lk 105 (punkt 1.7); Small Business Act, ELT C 182, 4.8.2009, lk 30 .

(11) KOM(2008) 394 lõplik – „Kõigepealt mõtle väikestele” Euroopa väikeettevõtlusalgatus „Small Business Act”.

(12) 30. septembri 1993. aasta direktiiv 93/84/EMÜ, millega muudetakse direktiivi 80/723/EMÜ liikmesriikide ja riigi osalusega äriühingute vaheliste finantssuhete läbipaistvuse kohta (ELT L 254, 10.12.1993, lk 16).

(13) A Colli, P Fernįndez ja M Rose, (2003): A. Colli, P. Fernįndez ja M. Rose, (2003): „National Determinants of Family Firm Development? Family Firms in Britain, Spain and Italy in the Nineteenth and Twentieth Centuries”, Enterprise & Society, 4, lk 28-64.

(14) Sotsiaalmajandus (allmärkus 2).

(15) Euroopa Parlamendi aruanne sotisaalmajanduse kohta (2008/2250 (INI)).

(16) Komisjon viitab „sotsiaalmajanduse” sektorile mitmetes dokumentides, nt KOM(2004)18 lõplik, „Ühistute edendamise kohta Euroopas” (punkt 4.3).

(17) Näiteks Ühendkuningriigis on olemas kolmanda sektori amet (Office of the Third Sector), mis tegeleb „vabatahtlike ja kogukondlike rühmituste, sotsiaalmajanduslike ettevõtete, heategevuse, ühistute ja vastastikuste ühingutega”, teiste sõnadega – seda liiki ettevõtetega, mida käesolevas dokumendis nimetatakse „sotsiaalmajandusettevõteteks”. Kolmanda sektori amet on valitsusorganisatsioon, mis moodustab osa valitsuskabinetist (www.cabinetoffice.gov.uk).

(18) Aruanne (2008/2250) (INI).

(19) ESA 1995 jagab kõik sarnase majandusliku käitumisega organisatsioonid (ESA 95,2.18) viide suurde sektorisse (ESA 95, tabel 2.2): a) kaupu ja mittefinantsteenuseid tootvad ettevõtted (S.11), b) finantsinstitutsioonid (S.12), c) valitsemissektor (S.13), d) kodumajapidamised (S.14) ja e) kodumajapidamisi teenindavad kasumitaotluseta institutsioonid (S.15). ESA 1995 klassifitseerib ka eri tootmisüksused majandusharudeks, mis hõlmavad vastavalt neid üksusi, mis tegelevad sama liiki tootmisega (ESA 95,2.108) ning jagab need viide eri jaotustasandisse, kuhu on vastavalt jagatud 60, 31, 17, 6 ja 3 majandusharu. (ESA 95, lisa IV).

(20) Aruanne (2008/2250) (INI).

(21) Sotsiaalmajandusettevõtted annavad otseselt tööd 11 miljonile täistööajaga töötavale inimesele ja neid võib leida igat liiki majandustegevuse valdkonnas, olgu tegu siis suure konkurentiga finants- või põllumajandusvaldkonnaga või siis uuenduslike sektoritega nagu isikutele osutatavad teenused või taastuvenergia.

(22) EMSK (2008), sotsiaalmajandus (allmärkus 2).

(23) KOM(2004) 18 lõplik, punkt 4.3, (Ühistute edendamine Euroopas).

(24) It's time for social enterprise to realise its potential (Sotsiaalmajanduslikel ettevõtetel on aeg oma potentsiaali realiseerida), Trimble, Robert, ajakiri The Bridge, lk 17. www.ipt.org.uk

(25) EMSK 25. oktoobri 2007. aasta arvamus „Ettevõtlik meelelaad ja Lissaboni tegevuskava”, ELT C 44, 16.2.2008, lk 84.

(26) Tuleks märkida, et mõned organisatsioonid, nagu näiteks Cooperatives Europe, korraldavad uurimusi nende representatiivsuse kohta osalemaks sotsiaaldialoogi puudutavates konsultatsioonides.

(27) EMSK arvamused: ELT C 182, 4.8.2009, lk 71 ja ELT C 228, 22.9.2009, lk 149–154.

(28) Komisjoni läbiviidud Euroopa sihtasutuse põhikirja teostatavusuuringu kohaselt ulatuvad Euroopa sihtasutuste piiriülese tegevuse ees seisvate tõkete kulud hinnanguliselt 90–100 miljoni euroni aastas.

(29) Nagu nõutakse hiljutises raamatupidamist puudutavas kirjanduses: CIRIEC-Hispaania, Review of Public, Social and Cooperative Economy nr 58, august 2007 (www.ciriec.es), „Clasificación del capital social de la sociedad cooperativa: una visión crķtica” („Ühistute sotsiaalkapitali klassifikatsioon: kriitiline analüüs”), B. Fernįndez-Feijóo ja M. J. Cabaleiro.

(30) ELi finantsjärelevalvega tegeleva kõrgetasemelise rühma aruanne, veebruar 2009 http://ec.europa.eu/internal_market/finances/docs/de_larosiere_report_en.pdf; soovitus 4, lk 21.

(31) ELT C 234, 22.9.2005 ja KOM(2004) 18 lõplik.

(32) EÜT C 117, 26.4.2000, lk 52 (punkt 8.3.1). Samuti EÜT C 117, 26.4.2000, lk 57. Euroopa Komisjon eristab „riigiabi” ja „üldisi meetmeid”, viimased hõlmavad „maksusoodustusi keskkonna, teadus- ja arendustegevuse või koolitusega seotud investeeringutele, mis tulevas kasuks vaid ettevõtetele, kes teevad selliseid investeeringuid, ilma et see sisaldaks tingimata riigiabi” (komisjoni teadaanne riigiabi eeskirjade kohaldamise kohta ettevõtete maksustamisele (EÜT C 384/5, punkt 14, 10.12.1998). Euroopa Liidus on suurettevõtted kõige aktiivsemad teadus- ja arendustegevusse investeerijad. Näiteks 2007. aasta andmetel investeerib Hispaanias 27,6 % suurtest ettevõtetest teadus- ja arendustegevusse, samas kui vastavaid investeeringuid teeb vaid 5,7 % ettevõtetest, mille töötajate arv jääb alla 250. www.ine.es

(33) Komisjoni teatis – KOM(2008) 394 lõplik.

(34) KOM(2004) 18 lõplik.

(35) ELT C 234, 22.9.2005, EMSK arvamus teemal KOM(2004) 18 lõplik, punkt 4.2.3.

(36) Manual (vt allmärkus 1).