KOMISJONI ETTEPANEK KONTROLLIKOJA TÄHELEPANEKUD

Artikkel 3.1

1. Vastavalt asutamislepingu artiklile 158 võetavate meetmete eesmärk on tugevdada laienenud ühenduse majanduslikku ja sotsiaalset ühtekuuluvust, et toetada ühenduse ühtlast, tasakaalustatud ja säästvat arengut. Kõnealuseid meetmeid võetakse fondide, Euroopa Investeerimispanga (EIP) ja muude olemasolevate rahastamisvahendite toetusel. Meetmete eesmärk on lahendada probleemid, mis on seotud eelkõige vähemarenenud riikides ja piirkondades tekkinud majanduslike, sotsiaalsete ja piirkondlike erinevustega, majanduslike ja sotsiaalsete ümberkorralduste kiirenemisega ja elanikkonna vananemisega. Ühenduse säästva arengu prioriteedid kaasatakse riiklikul ja piirkondlikul tasandil fondidest rahastatavatesse meetmetesse majanduskasvu, konkurentsivõime ja tööhõive, sotsiaalse hõlvatuse ning keskkonnakaitse ja kvaliteedi parandamise teel. Viide EÜ asutamislepingu artikli 158 kohaselt võetavatele meetmetele on puudulik, kuna ei mainita maaelu arengut. Siiski tõdetakse artikli 3 lõikes 3, et fondi tegevuse eesmärk on toetada asjakohasel viisil maapiirkondade arengut ja kalandusest sõltuvaid piirkondi läbi majandusliku mitmekesistamise, samuti mägipiirkondi.

Artikkel 3.2

2. Sel eesmärgil toetavad ERF, ESF, Ühtekuuluvusfond, Euroopa Investeerimispank (EIP) ja muud olemasolevad ühenduse rahastamisvahendid sobival viisil järgmise kolme eesmärgi saavutamist: a) lähenemise eesmärgi ülesanne on kiirendada vähemarenenud liikmesriikide ja piirkondade lähenemist, parandades ainelisse ja inimkapitali tehtavate investeeringute suurendamise ja nende kvaliteedi tõstmise, innovatsiooni ja teadmistepõhise ühiskonna arendamise, majandusliku ja sotsiaalse kohanemisvõime, keskkonnakaitse ja -parandamise ning haldussuutlikkuse suurendamise teel majanduskasvu ja tööhõive tingimusi. Kõnealune eesmärk on fondide prioriteet; (…) Ettepanekus kuulub “haldussuutlikkus” (ingl. k administrative efficiency) lähenemise eesmärgiga seoses rahastatava tegevuse alla. “Haldussuutlikkuse” mõistet, mida mainitakse ka artikli 25 lõike 3 punktis b ja artikli 26 lõike 3 punktis c, tuleks täpsustada, eriti sellepärast, et ettepanekus kasutatakse ka mõistet administrative capacity (artikli 44 lõige 1).

Artikkel 5.1 ja 5.2

1. Lähenemise eesmärgi raames võib struktuurifondidest toetada piirkondi, mis vastavad Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. mai 2003. aasta määruse (EÜ) nr 1059/2003 tähenduses statistiliste territoriaaljaotuste nomenklatuuri II tasandile (NUTS II tasand), mille ostujõu pariteetides väljendatud SKT inimese kohta [kuupäev] kättesaadavate ühenduse viimase kolme aasta andmete põhjal on alla 75 % ühenduse keskmisest. 2. NUTS II tasandi piirkonnad, mille ostujõu pariteetides väljendatud SKT inimese kohta [kuupäev] kättesaadavate ühenduse viimase kolme aasta andmete põhjal on 75 % — […]% ühenduse keskmisest, võivad saada üleminekuperioodil struktuurifondidest eriviisilist toetust. Arenguerinevuste mitmetahulisuse tõttu ei piisa piirkondade abikõlblikkuse määratlemisel ainuüksi SKT kasutamisest. Tähelepanuta ei tohiks jääda järgmised olulised aspektid: alusinfrastruktuuri olemasolu, tööpuuduse määr, tööjõu produktiivsus, majanduslik struktuur, haridus ja koolitus, keskkonna kvaliteet, emigratsioon, teadus- ja arendustöö.

Artikkel 5.2

2. NUTS II tasandi piirkonnad, mille ostujõu pariteetides väljendatud SKT inimese kohta [kuupäev] kättesaadavate ühenduse viimase kolme aasta andmete põhjal on 75 % — […]% ühenduse keskmisest, võivad saada üleminekuperioodil struktuurifondidest eriviisilist toetust. Selguse huvides tuleks ära tuua ka teine ühenduse keskmine protsendimäär.

Artikkel 6.1

1. Piirkondliku konkurentsivõime ja tööhõive eesmärgi raames võib struktuurifondidest toetada piirkondi, mis ei kuulu artikli 5 lõigete 1 ja 2 alla. Artiklis 25 osutatud riikliku strateegilise raamistiku esitamisel peab iga asjaomane liikmesriik märkima NUTS I ja NUTS II piirkonnad, mille kohta ta esitab ERFile rahastamiseks programmi. Samuti tuleks märkida, et “piirkondliku konkurentsivõime ja tööhõive” eesmärk on potentsiaalselt väga laiaulatuslik ja seetõttu kõiki valdkondi käsitlev. Nimetatud eesmärgi puhul tuleks määratleda abikõlblikkuskriteeriumid.

Artikkel 7.1 ja 7.2

1. Piiriülese koostöö eesmärgil võib rahastada sisemaismaapiiri ja teatavatel juhtudel välismaismaapiiri ääres asuvaid NUTS III taseme ühenduse piirkondi ning teatavaid merepiiriga NUTS III taseme ühenduse piirkondi, mis ei asu üldjuhul üksteisest üle 150 km kaugusel, võttes arvesse võimalikke kohandusi, mis on vajalikud koostöömeetmete sidususe ja järjepidevuse tagamiseks. Komisjon võtab kohe pärast käesoleva määruse jõustumist vastavalt artikli 104 lõikes 2 osutatud menetlusele vastu abikõlblike piirkondade loetelu. Loetelu kehtib alates 1. jaanuarist 2007 kuni 31. detsembrini 2013. 2. Riikidevahelise koostöö eesmärgil võtab komisjon artiklites 23 ja 24 osutatud ühenduse strateegiliste suuniste põhjal vastavalt artikli 104 lõikes 2 osutatud menetlusele vastu abikõlblike riikidevahelise koostöö piirkondade loetelu. Loetelu kehtib alates 1. jaanuarist 2007 kuni 31. detsembrini 2013. “Euroopa territoriaalse koostöö” eesmärgi kirjeldusele oleks pidanud eelnema nende alade olukorra analüüs ja nende vajaduste selge määratlemine, keskendudes tegevuse koondamisele. Abikõlblike tsoonide valikut puudutavaid sätteid tuleks täiendada nii, et need sisaldaksid täpselt määratletud ja läbimõeldud kriteeriume.

Artikkel 10.3

3. Komisjon konsulteerib igal aastal fondidest toetuse saamise osas Euroopa tasandil sotsiaalpartnereid esindavate organisatsioonidega. Artikli 10 lõike 1 punktis b viidatakse majandus- ja sotsiaalpartneritele. Soovitav oleks kasutada sama väljendit ka kolmandas lõikes.

Artikkel 13

1. Struktuurifondide toetus ei asenda liikmesriigi avaliku sektori või samaväärseid struktuurilisi kulusid. 2. Lähenemise eesmärgi alla kuuluvate piirkondade puhul määravad komisjon ja liikmesriik kindlaks taseme, millel liikmesriik hoiab programmitöö perioodi jooksul avaliku sektori või samaväärsed struktuurilised kulud kõigis asjaomastes piirkondades. Liikmesriik ja komisjon lepivad kulude suhtes kokku artiklis 25 osutatud riikliku strateegilise raamistiku raames. 3. Lõikes 2 osutatud kulude tase peab olema vähemalt võrdne eelmise programmitöö perioodi tegelike keskmiste aastaste kulude summaga. 4. Kulude tase määratakse kindlaks rahastamise üldiste makromajanduslike tingimuste põhjal ja võttes arvesse majanduslikke eriolukordi, näiteks privatiseerimist ja avaliku sektori struktuuriliste või samaväärsete kulude erandlikku taset liikmesriigis eelmisel programmitöö perioodil. Komisjon viib lähenemise eesmärgi puhul koostöös iga liikmesriigiga läbi täiendavuse vahekontrolli 2011. aastal ja järelkontrolli 30. juuniks 2016. Kui liikmesriik ei suuda 30. juunil 2016 tõendada, et ta on pidanud kinni riikliku strateegilise raamistiku raames kokkulepitud täiendavusest, teeb komisjon vastavalt artiklis 101 sätestatud korrale finantskorrektsiooni. Täiendavusprintsiibi rakendamisega seotud kontrolliprotseduur on ette nähtud ainult lähenemiseesmärgi kohta. Kahe ülejäänud eesmärgi kohta, mis katavad umbes 20 % assigneeringutest, vastav säte puudub. Üksnes seletuskirja punktis 5.3 täpsustatakse, et liikmesriigid vastutavad kontrollimise läbiviimise eest vastavalt proportsionaalsuse põhimõttele. Ettepaneku kohaselt ei pea komisjonile esitama asjassepuutuvat teavet liikmesriikide poolt läbiviidud kontrollide tulemuste kohta. See tähendab muudatust võrreldes kehtiva seadusandlusega (määruse nr 1260/99 artikli 11 lõige 3).

Artikkel 13.3

3. Lõikes 2 osutatud kulude tase peab olema vähemalt võrdne eelmise programmitöö perioodi tegelike keskmiste aastaste kulude summaga. Kulude tase määratakse kindlaks rahastamise üldiste makromajanduslike tingimuste põhjal ja võttes arvesse majanduslikke eriolukordi, näiteks privatiseerimist ja avaliku sektori struktuuriliste või samaväärsete kulude erandlikku taset liikmesriigis eelmisel programmitöö perioodil. Võimalus arvesse võtta üldisi makromajanduslikke tingimusi ja teatavaid majanduslikke eriolukordi ilma täiendavate seletusteta annab suure otsustusvabaduse.

Artikkel 16.1

1. Lähenemise eesmärgi koguvahendid moodustavad 78,54 % artikli 15 esimeses lõigus nimetatud vahenditest (ehk kokku 264,0 miljardit eurot) ja jaotatakse eesmärgi eri osade vahel järgmiselt: a) 67,34 % artikli 5 lõikes 1 osutatud toetustele, kasutades liikmesriikidevahelise soovitusliku jaotuse arvutamisel kriteeriumidena abikõlbliku elanikkonna suurust, piirkonna jõukust, riigi jõukust ning töötust; b) 8,38 % artikli 5 lõikes 2 osutatud eriviisilistele üleminekuperioodi toetustele, kasutades liikmesriikidevahelise soovitusliku jaotuse arvutamisel kriteeriumidena abikõlbliku elanikkonna suurust, piirkonna jõukust, riigi jõukust ning töötust; c) 23,86 % artikli 5 lõikes 3 osutatud toetustele, kasutades liikmesriikidevahelise soovitusliku jaotuse arvutamisel kriteeriumidena toetuse saamise tingimustele vastava elanikkonna suurust, rahvamajanduse kogutoodangut elaniku kohta, võttes arvesse riigi jõukuse kasvu eelmise perioodil, ja pindala; ning d) 0,42 % artikli 5 lõikes 4 osutatud toetustele, kasutades liikmesriikidevahelise soovitusliku jaotuse arvutamisel kriteeriumina abikõlbliku elanikkonna suurust. Soovitav oleks märkida, kuidas kaaluti kriteeriume, mille alusel vahendid eri valdkondade vahel jaotatakse.

Artikkel 16.2

2. Lõike 1 punktis b osutatud assigneeringute jaotus aastate kaupa kahaneb alates 1. jaanuarist 2007. Assigneeringud on 2007. aastal väiksemad kui 2006. aastal, v.a sellistes piirkondades, mis ei kuulunud vastavalt määrusele (EÜ) nr 1260/1999 1. jaanuaril 2000 täielikult eesmärgi 1 alla ja mille suhtes 2007. aasta assigneeringud peavad olema objektiivsed ja ausad. Tekstis ei täpsustata väljendit “objektiivsed ja ausad”.

Artikkel 17.1

1. Piirkondliku konkurentsivõime ja tööhõive eesmärgi koguvahendid moodustavad 17,22 % artikli 15 esimeses lõigus nimetatud vahenditest (ehk kokku 57,9 miljardit eurot) ja jaotatakse eesmärgi eri osade vahel järgmiselt: a) 83,44 % artikli 6 lõikes 1 osutatud toetustele, kasutades liikmesriikidevahelise soovitusliku jaotuse arvutamisel kriteeriumidena abikõlbliku elanikkonna suurust, piirkonna jõukust, töötust, tööhõive määra ja rahvastikutihedust; ning b) 16,56 % artikli 6 lõikes 2 osutatud eriviisilistele üleminekuperioodi toetustele, kasutades liikmesriikidevahelise soovitusliku jaotuse arvutamisel kriteeriumidena abikõlbliku elanikkonna suurust, piirkonna jõukust, riigi jõukust ning töötust. Soovitav oleks märkida, kuidas kaaluti kriteeriume, mille alusel jaotatakse vahendid eri valdkondade vahel.

Artikkel 17.2

2. Lõike 1 punktis a nimetatud assigneeringud jaotatakse ERFist ja ESFist rahastatavate rakenduskavade vahel võrdselt. Tekstis tuleks täpsustada, kuidas toimub assigneeringute jaotamine ERDFi ja ESFi vahel.

Artikkel 17.4

4. Lõike 1 punktis b osutatud assigneeringute jaotus aastate kaupa kahaneb alates 1. jaanuarist 2007. Assigneeringud on 2007. aastal väiksemad kui 2006. aastal, v.a sellistes piirkondades, mis kuuluvad vastavalt määrusele (EÜ) nr 1260/1999 alates 2004. aastast eesmärgi 1 alla ja mille suhtes 2007. aasta assigneeringud peavad olema objektiivsed ja ausad. Tekstis ei täpsustata väljendit “objektiivsed ja ausad”.

Artikkel 22

Komisjon tagab, et vastavalt käesolevale määrusele mis tahes liikmesriigile fondidest eraldatud aastaste assigneeringute kogusumma, sealhulgas ERFi toetus Euroopa naaberluse ja partnerluse rahastamisvahendi piiriülese koostöö harule vastavalt määrusele (EÜ) nr […] ja ühinemiseelsele rahastamisvahendile vastavalt määrusele (EÜ) nr […], Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfondi toetus, mis pärineb vastavalt määrusele (EÜ) nr […] EAGGFi arendusrahastust, ning määrusel (EÜ) nr […] põhinev Euroopa Kalandusfondi toetus, mis aitavad kaasa lähenemise eesmärgile, ei ületaks institutsioonidevahelise kokkuleppe vastuvõtmise ajal antud hinnangul 4 % kõnealuse liikmesriigi SKTst. Eelnevas lõigus mainitud rahastamisvahendeid, v.a fonde käsitlevad määrused peavad sisaldama sarnast sätet. Liikmesriikidele fondidest eraldatavate aastaste assigneeringute kogusumma puhul ei ole rakendatud preambuli kolmekümnendas lõigus esitatud ideed, mille kohaselt liikmesriikidele eraldatakse aastaseid assigneeringuid vastavalt nende suutlikkusele toetust vastu võtta.

Artikkel 24

Vastavalt asutamislepingu artiklis 161 sätestatud korrale võetakse artiklis 23 osutatud ühenduse strateegilised suunised vastu hiljemalt kolm kuud pärast käesoleva määruse vastuvõtmist. Otsus avaldatakse Euroopa Liidu Teatajas. Vajaduse korral vaadatakse ühenduse strateegilised suunised vastavalt asutamislepingu artiklis 161 sätestatud korrale vahepeal läbi, et võtta eelkõige arvesse ühenduse prioriteetides toiminud muutusi. Samuti tuleks kaaluda, kuidas ühenduse strateegiliste suuniste võimalik muutmine mõjutab siseriiklikke strateegilisi raamistikke. Raamistike ümbervaatamist ei mainita üheski artiklis.

Artikkel 25.3

3. Riikliku strateegilise raamistiku strateegia osas tuleb täpsustada lähenemise ning piirkondliku konkurentsivõime ja tööhõive eesmärkide raames valitud strateegiad ning tõestada arengutaseme erinevuste, nõrkade külgede ja eelkõige Euroopa ja maailma majanduse eeldatavate muudatustega seotud potentsiaali analüüsi põhjal, et nimetatud valikud on kooskõlas ühenduse strateegiliste suunistega. Kõnealuses osas tuleb täpsustada: (…) b) üksnes lähenemise eesmärgi puhul tegevus, mida kavandatakse liikmesriikide haldussuutlikkuse tugevdamiseks, k.a seoses fondide juhtimisega, ja artikli 46 lõikes 1 osutatud hindamiskava; (…) Määruse ettepanekus on kirjas, et valitud strateegia puhul täpsustatakse “tegevus, mida kavandatakse liikmesriikide haldussuutlikkuse tugevdamiseks, k.a seoses fondide juhtimisega”. See aga tähendab, et mõistet “liikmesriigi haldussuutlikkuse tugevdamine” on võimalik rakendada ka mujal kui ainult fondide juhtimisel. Seega tekib oht, et võidakse rahastada väga suurt hulka erinevaid tegevusi.

Artikkel 25.3

3. Riikliku strateegilise raamistiku strateegia osas tuleb täpsustada lähenemise ning piirkondliku konkurentsivõime ja tööhõive eesmärkide raames valitud strateegiad ning tõestada arengutaseme erinevuste, nõrkade külgede ja eelkõige Euroopa ja maailma majanduse eeldatavate muudatustega seotud potentsiaali analüüsi põhjal, et nimetatud valikud on kooskõlas ühenduse strateegiliste suunistega. Kõnealuses osas tuleb täpsustada: (…) Järelevalve võimaldamiseks peaksid punktis a osutatud prioriteetide põhieesmärgid olema mõõdetavad ning tuleks määrata kindlaks piiratud arv tulemuslikkuse ja mõju näitajaid. Väljend “piiratud arv” ilma lisaselgitusteta ei ole kohane. Kõige tähtsam on, et valitud näitajate abil oleks võimalik asjakohasel viisil esitada saadud tulemused ja nende mõju.

Artikkel 25.4

4. Lähenemise eesmärgi ja piirkondliku konkurentsivõime ja tööhõive eesmärgi puhul peab toimingute osa sisaldama järgmist: a) rakenduskavade loetelu ja iga fondi soovituslik aastaeraldis rakenduskava kaupa, milles on tagatud piisav tasakaal piirkondlike ja valdkondlike meetmete vahel. Kõnealune loetelu peab sisaldama artiklis 49 viidatud siseriikliku ettenägematute kulude reservi summat; (…) Väljendi “piisav tasakaal” tähendust ei ole täpsustatud.

Artikkel 26.2

2. Iga liikmesriik saadab komisjonile riikliku strateegilise raamistiku kohta ettepaneku võimalikult kiiresti pärast ühenduse strateegiliste suuniste vastuvõtmist. Liikmesriigid võivad teha otsuse esitada artiklis 31 osutatud rakenduskavad samal ajal. Komisjon peab partnerluse raames kõnealuse ettepaneku üle läbirääkimisi. Väljend “võimalikult kiiresti” tuleks asendada kindla tähtajaga.

Artikkel 30

Asutamislepingu artikli 159 teises lõigus nimetatud komisjoni aruanne peab sisaldama järgmist: a) majandusliku ja sotsiaalse ühtekuuluvuse, sealhulgas piirkondade sotsiaalmajandusliku olukorra ja arengu ning ühenduse prioriteetide kaasamisega seotud edusammude kirjeldus; b) fondide, EIP ja muude rahastamisvahendite rolli ning mõju kirjeldus, mida muu ühenduse ja siseriiklik poliitika on avaldanud tehtud edusammudele. Aruanne peab sisaldama vajaduse korral ettepanekuid ühenduse meetmete ja poliitika kohta, mis tuleks võtta vastu majandusliku ja sotsiaalse ühtekuuluvuse tugevdamiseks. Samuti tuleb selles vajaduse korral esitada ettepanekud, mis käsitlevad ühtekuuluvus strateegiliste suunistes sisalduvate ühenduse uute poliitiliste algatuste kohandamist. Ühtekuuluvusaruanne asendab selle esitamise aastal artiklis 28 osutatud komisjoni aruannet. Selle üle toimub vastavalt artiklis 29 sätestatud korrale iga-aastane arutelu. Oleks soovitav sätestada, et ühtekuuluvusaruandes tuleb käsitleda ka ühtekuuluvuse territoriaalset ulatust.

Artikkel 31.3

3. Liikmesriik esitab rakenduskava kohta komisjonile ettepaneku, mis sisaldab kõiki artiklis 36 nimetatud osasid, võimalikult kiiresti pärast artiklis 26 nimetatud komisjoni otsust või üheaegselt artiklis 26 nimetatud riikliku strateegilise raamistiku esitamisega. Väljend “võimalikult kiiresti” tuleks asendada kindla tähtajaga.

Artikkel 31.5

5. Komisjon võtab iga rakenduskava vastu võimalikult kiiresti pärast seda, kui liikmesriik on selle ametlikult esitanud. Väljend “võimalikult kiiresti” tuleks asendada kindla tähtajaga (praeguse tähtaja pikkus on viis kuud).

Artikkel 32.2

Komisjon võtab otsuse rakenduskavade parandamise taotluste kohta vastu võimalikult kiiresti pärast liikmesriigi ametliku taotluse esitamist. Väljend “võimalikult kiiresti” tuleks asendada kindla tähtajaga.

Artikkel 35.4

4. Kui komisjon peab seda suurprojektide hindamise eesmärgil kohaseks, võib ta EIPil paluda vaadata läbi kõnealuste projektide tehniline kvaliteet ning majanduslik ja rahaline elujõulisus, eriti seoses rakendatavate või väljatöötatavate finantskorraldusvahenditega. Neljas lõige erineb iseloomult ülejäänud kolmest lõikest ning sobiks oma sisu poolest paremini artiklisse 40.

Artikkel 36.1

1. Lähenemise eesmärgiga ja piirkondliku konkurentsivõime ja tööhõive eesmärgiga seotud rakenduskavad peavad sisaldama järgmist: (…) c) teave prioriteetide ja nende konkreetsete eesmärkide kohta. Kõnealuste eesmärkide rakendamist, tulemusi ja mõju peab olema võimalik mõõta piiratud arvu näitajate abil, võttes arvesse proportsionaalsuse põhimõtet. Näitajad peavad võimaldama mõõta edasiminekut, võrreldes esialgse olukorraga, ja eesmärkide mõjusust prioriteetide elluviimisel; (…) Väljend “piiratud arvu näitajate abil, võttes arvesse proportsionaalsuse põhimõtet” vajaks täpsustamist.

Artikkel 36.4

4. ERFist rahastatavad tegevuskavad, mis on seotud lähenemise eesmärgi ning piirkondliku konkurentsivõime ja tööhõive eesmärgiga, peavad lisaks sisaldama järgmist: a) iga piirkondliku programmi puhul piirkondadevahelise koostöö meetmed, mida rakendatakse koos vähemalt ühe piirkonnaga teises liikmesriigis; (…) Asjassepuutuv tegevus on pigem seotud “Euroopa piirkondliku koostöö” eesmärgiga.

Artikkel 40.3

3. Komisjon võtab otsuse vastu võimalikult kiiresti pärast seda, kui liikmesriik või korraldusasutus on esitanud artiklis 39 osutatud teabe. Kõnealuses otsuses määratakse kindlaks füüsiline objekt, summa, mille suhtes kohaldatakse prioriteedi kaasrahastamise määra, ja iga-aastane ajakava. Väljend “võimalikult kiiresti” tuleks asendada kindla tähtajaga.

Artikkel 45.3

3. Lõikes 1 osutatud hindamistegevused teostatakse vajaduse korral liikmesriikide või komisjoni vastutusel kooskõlas proportsionaalsuse põhimõttega ning liikmesriigi ja komisjoni vahelise partnerluse alusel. Hindamised viivad läbi sõltumatud hindajad. Tulemused avalikustatakse, välja arvatud juhul, kui hindamise eest vastutav ametiasutus esitab selgesõnalise vastuväite vastavalt määrusele (EÜ) nr 1049/2001 juurdepääsu kohta dokumentidele. Väljendit “proportsionaalsuse põhimõte” ei ole täpsustatud.

Artikkel 46.5

5. Programmitöö perioodil korraldavad liikmesriigid ühekordse, rakenduskavade järelvalvega seotud hindamise, kui kavade järelvalve tulemusena ilmneb märkimisväärne erinevus esialgsetest eesmärkidest ning kui tehakse ettepanek rakenduskavade parandamiseks. Tulemused saadetakse rakenduskava järelvalvekomiteele ja komisjonile. Tekstis ei selgitata, mida tähendavad väljendid “märkimisväärne erinevus esialgsetest eesmärkidest” ja “rakenduskavade parandamine”. Viimane märkus puudutab ainult prantsuskeelset teksti; omadussõna “märkimisväärne” ei esine kõigis keeleversioonides.

Artikkel 48

1. Artiklis 29 osundatud iga-aastase aruteluga seoses peab nõukogu aastal 2011 kooskõlas asutamislepingu artiklis 161 sätestatud korraga jagama artiklis 20 osutatud reservi liikmesriikide vahel, premeerida neid algse olukorraga võrreldes saavutatud arengu eest: a) lähenemiseesmärgi puhul järgmiste kriteeriumide alusel: i) sisemajanduse kogutoodangu kasv inimese kohta, võrreldes ühenduse keskmisega NUTS II tasemel, põhinedes ajavahemikul 2004–2010 kättesaadavatel andmetel; ii) tööhõive määra kasv NUTS II tasemel, põhinedes ajavahemikul 2004–2010 kättesaadavatel andmetel; b) piirkondliku konkurentsivõime ja tööhõive eesmärgi puhul järgmiste kriteeriumide alusel: i) proportsionaalselt piirkondadele, mis kulutasid ajavahemikul 2007–2010 vähemalt 50 % oma ERF-i assigneeringutest innovatsiooniga seotud tegevusele nagu osutatud määruse (EÜ) nr […] artikli 5 lõikes 1; ii) tööhõive määra kasv NUTS II tasemel, põhinedes ajavahemiku 2004–2010 kohta kättesaadavatel andmetel. 2. Iga liikmesriik eraldab asjaomased summad rakenduskavade vahel, võttes arvesse eelmises lõikes osutatud tingimusi. Tegevusreservi kasutuselevõtt sõltub peamiselt teatud kriteeriumidest, mille põhjal on väga raske otsustada, missugune on nende otsene seotus ühenduse abi sihteesmärgiks oleva tegevusega. SKT ja tööhõive määra muutused sõltuvad palju keerulisematest teguritest kui ainult rakenduskavadest, mille rahanduslik mõju on tavaliselt veelgi enam piiratud kui riiklikud investeeringud tervikuna. Pealegi saadakse olukorrast liiga kitsas ülevaade, kui arvestatakse ainult näitajate abil väljendatavat kasvu, kuna struktuurimeetmed võivad sama hästi olla kaasa aidanud ka languse peatamisele.

Artikkel 50

Fondide osalust muudetakse, pidades silmas järgmist: a) konkreetsete, eriti majanduslikku, sotsiaalset või territoriaalset laadi probleemide tõsidus; b) iga prioriteedi olulisus ühenduse prioriteetidele, nagu esitatud ühenduse strateegilistes suunistes; c) keskkonna kaitsmine ja parandamine, eriti läbi ettevaatuspõhimõtte, ennetusmeetmete põhimõtte ning põhimõtte, et saastaja peaks maksma, rakendamise; d) erafinantseerimise määr, eriti avaliku- ja erasektori koostöös, kõnealustel aladel. Osaluse muutmisastmele rakendatavate kriteeriumide valikut tuleks põhjendada.

Artikkel 54.2

2. Tulusate projektide avaliku sektori kulud arvutatakse, lahutades investeerimiskuludest investeeringu puhastulu jooksva väärtuse konkreetse võrdlusperioodi jooksul. Arvutuses tuleb võtta arvesse kõnealuse investeeringu kategooria tavaliselt prognoositavat kulutasuvust ja saastaja maksab põhimõtte rakendamist ning vajadusel vastava liikmesriigi suhtelise jõukusega seotud võrdsuse põhimõtet. Põhimõtte “saastaja maksab” ja liikmesriigi suhtelise jõukusega seotud võrdsuse printsiibi järgimisel rakendatavaid kriteeriume ei ole täpselt määratletud. Komisjon peaks andma metodoloogilist tuge nimetatud projektidega seotud abitasandite loomiseks (vt artikli 40 lõige 2).

Artikkel 55.1

1. Kulud võivad saada toetusi fondidest, kui need on abisaajale tekitatud toimingu teostamisel perioodil 1. jaanuar 2007 — 31. detsember 2015. Kaasrahastatud toimingud ei tohi olla lõpule viidud enne abikõlbulikkuse alguskuupäeva. Suurprojektidega seotud kulud on abikõlbulikud alates komisjonile esitamise kuupäevast. Ehk oleks kasulik teha antud tingimuste osas mööndusi, et võtta arvesse rahastatava tegevuse ettevalmistustööd. Abikõlblikkuse periood võiks seega alata 1. juulil 2006.

Artikkel 55.3

3. Kulude abikõlblikkuseeskirjad määratakse riigi tasandil, välja arvatud iga fondi konkreetses määruses sätestatud erandite korral. Need hõlmavad kõik rakenduskavade raames deklareeritud avaliku sektori kulud. Seoses “Euroopa piirkondliku koostöö” eesmärgiga on raske rakendada riiklikke abikõlblikkuseeskirju, kuna rahastatud tegevus puudutab mitut liikmesriiki. Nimetatud aspekti ei ole arvesse võetud.

Artikkel 57.1

1. Liikmesriikide kehtestatud juhtimis- ja kontrollsüsteemide rakenduskavades nähakse ette: a) juhtimis- ja kontrollorganite ülesannete selge määratlus ja nende ülesannete selge organisisene jaotus; b) juhtimise, kontrolli ning kulude tõendamisega seotud organite omavaheliste ja organisiseste ülesannete selge eristamine; c) organitele määratud ülesannete täitmiseks vajalikud vahendid; d) tõhus siseauditi kord; e) usaldusväärsed raamatupidamis-, järelevalve- ja finantsaruandlussüsteemid elektroonilisel kujul; f) tõhus aruandlus- ja järelevalvesüsteem, kui ülesannete täitmine delegeeritakse; g) ülesannete täitmiseks vajalike menetlusjuhiste olemasolu; h) tõhus kord süsteemi nõuetekohase toimimise auditeerimiseks; i) süsteemid ja kord, et tagada piisav kontrolljälg; j) rikkumiste ja põhjendamatult makstud summade tagasinõudmise aruandlus- ja järelevalvemenetlus. Alapunktis j mainitakse “rikkumisi”. Oleks kasulik anda ka nende täpne definitsioon, eelkõige seepärast, et antud mõiste esineb hiljem veel mitmes sättes (nt artikli 69 lõikes 3, artikli 73 lõikes 4, artikli 89 lõikes 1 ja artiklis 99). Praegu vähendab sätte väärtust selgusetus selle kohta, millist teavet tuleks esitada.

Artikkel 57.2

2. Lõike 1 punktides b, c, d, f ja h sätestatud meetmed peavad olema proportsionaalsed asjaomase rakenduskava avaliku sektori kuludega. On ette nähtud, et mitmeid meetmeid selles artiklis peaks rakendama proportsionaalselt vastava rakenduskavaga seotud riiklike kulutustega. Siiski ei ole see mõiste piisavalt selge, võimaldamaks meetmete järjepidevat rakendamist. Seetõttu on raske ette kujutada antud meetmete rakendamist (funktsioonide lahusus, piisavad ressursid, kord siseauditite ja aruandluse korraldamiseks ning samuti süsteemide veatu toimimise kontrollimiseks) proportsionaalselt. Pealegi ei rakendata nimetatud erandit menetlusjuhendite puhul ning puudub ka vastav definitsioon. Samuti tuleks täpsustada, kas proportsionaalsuse printsiipi peaks rakendama artikli 13 (täiendavuspõhimõtte järgimise kontrollimine üksnes lähenemiseesmärgi suhtes), artikli 46 lõike 3 (üldine või konkreetne eelhindamine), artikli 66 lõike 2 (aasta- ja lõpliku täitmisaruande sisu) ja artikli 73 (kontrollimenetlused) osas.

Artikkel 61.1

1. Rakenduskava auditeerimisasutuse ülesanne on eelkõige: (…) b) tagada, et auditeerimine deklareeritud kulude tõendamiseks tehakse asjakohase toiminguvalimi alusel; (…) “Asjakohase toiminguvalimi” mõiste tuleks määratleda rakenduseeskirjades. Antud nõuded ei tohi mitte mingil juhul olla leebemad perioodi 2000–2006 nõuetest.

Artikkel 61.1

1. Rakenduskava auditeerimisasutuse ülesanne on eelkõige: (…) c) esitada komisjonile kuue kuu jooksul alates rakenduskava heakskiidu saamisest punktides a ja b nimetatud auditeid läbiviivaid organeid hõlmav auditeerimisstrateegia, kasutatavad meetodid, valimi määramise meetodid toimingute auditeerimiseks ja auditeerimise esialgne kava, et kindlustada peamiste organite auditeerimine ja auditite ühtlane jaotus kogu programmitöö perioodi vältel; (…) Antud sättes mainitakse “peamiste organite” auditeerimist, kuid täpselt määratletud neid ei ole.

Artikkel 61.1

1. Rakenduskava auditeerimisasutuse ülesanne on eelkõige: (…) e) aastail 2008–2016 iga aasta 30. juuniks: i) kehtestada iga-aastane kontrollaruanne, milles esitatakse eelmise aasta jooksul rakenduskava suhtes vastavalt auditistrateegiale läbiviidud auditite tulemused; anda aru juhtimis- ja kontrollsüsteemis avastatud puudustest. Andmed aastate 2014 ja 2015 kohta võib lisada lõpparuandesse koos kehtivusdeklaratsiooniga; ii) esitada arvamus, kas juhtimis- ja kontrollsüsteem toimib tõhusalt ja kinnitab piisavalt komisjonile kõnealusel aastal esitatud kuluaruannete õigsust ja nende aluseks olnud tehingute seaduslikkust ja nõuetekohasust. (…) Komisjoni poolt rakenduskavade auditeerimisest saadav kindlus põhineb suuresti kontrolliasutuste poolt iga-aastaselt esitataval kontrolliaruandel ja arvamusel. Nimetatud dokumentide esitamise tähtaja tõttu (30. juuni) ei ole aga võimalik neid arvesse võtta peadirektorite poolt koostatavates iga-aastastes avaldustes ega kontrollikoja poolt koostatavates kinnitavates avaldustes. Sama kehtib mutatis mutandis ka artiklis 66 mainitud aastaaruande kohta.

Artikkel 63.2

2. Komisjoni esindaja võib omal algatusel järelevalvekomitee tööst nõuandva pädevusega osa võtta. Euroopa Investeerimispanga ja Euroopa Investeerimisfondi esindajad võivad nõuandva pädevusega osaleda nende rakenduskavade puhul, millele nad toetust maksavad. Vastuolus kehtivate eeskirjadega (vt määruse nr 1260/1999 artikli 35 lõige 2) võib komisjon omal algatusel osaleda järelevalvekomiteede töös. Komisjoni osalemine on aga siiski soovitatav, kuna see edendaks teabevahetust ja asjakohaste meetmete õigeaegset vastuvõtmist.

Artikkel 65

1. Korraldusasutus ja järelevalvekomitee tagavad rakenduskava teostamise kvaliteedi. 2. Korraldusasutus ja järelevalvekomitee teostavad järelevalvet finantsnäitajate ja rakendusnäitajate ning rakenduskavas määratletud tulemuste ja mõju alusel. Kui abi laad seda võimaldab, jagatakse statistilised andmed soo järgi ja abi saava ettevõtte suuruse järgi. 3. Komisjon koos liikmesriikidega vaatab läbi rakenduskava järelevalveks ja hindamiseks vajalikud näitajad. Tuleks sätestada rakenduseesmärgid kõigi kaasrahastatavate projektide osas ning projektide tulemuste hindamine vastavalt artiklile 65. Prioriteetidel põhineva juhtimisega kaasneb tõenäoliselt ainult üldine teave.

Artikkel 66.2

2. Lõikes 1 nimetatud aruanded sisaldavad rakenduskava teostamisest selge ülevaate saamiseks järgmist teavet: (…) j) korraldusasutusele või mõnele muule ametiasutusele rakenduskava teostamise jooksul tagasimakstud abi kasutamine. Komisjonile edastatavate andmete hulk on proportsionaalne asjaomase rakenduskava avaliku sektori kulude kogumahuga. (…) Esitatud teabe ulatuse ja riiklike kulutuste määra vahelist suhet tuleks täpsustada.

Artikkel 73

1. Rakenduskavade puhul, mille ühenduse vahenditest kaasrahastamise tase ei ületa 33 % rakenduskava avaliku sektori kuludest ja rahalised vahendid ei ületa 250 miljonit eurot, ei kohaldata artikli 61 punkte c ja d ega punkti e alapunkti i. 2. Lõikes 1 nimetatud rakenduskavade puhul võib liikmesriik kasutada võimalust luua artikli 59 punktis b ja artiklites 60 ja 61 sätestatud ülesannete täitmiseks oma siseriiklike eeskirjade kohaselt asutusi ja kehtestada menetlusi. Kui liikmesriigid kasutavad seda võimalust, artikli 58 lõike 1 punkte b ja c ning artikli 60 lõike 1 punkti c ei kohaldata. Kui komisjon võtab vastu artiklite 59, 60 ja 61 rakendamise eeskirjad, täpsustab ta need sätted, mida ei kohaldata nende liikmesriikide suhtes, kes kasutavad esimeses lõigus nimetatud võimalust. 3. Kui liikmesriik kasutab lõike 2 esimeses lõigust nimetatud võimalust, kohaldatakse artikli 70 lõiget 3 mutatis mutandis. 4. Sõltumata sellest, kas liikmesriik kasutab lõikes 2 nimetatud võimalust, võib komisjon kõikide lõikes 1 nimetatud rakenduskavade puhul teatada asjaomasele liikmesriigile, et ta toetub deklareeritud kulutuste nõuetekohasuse, seaduslikkuse ja õigsuse osas põhiliselt auditeerimisasutuse või, kui ta on seda võimalust kasutanud, selle liikmesriigi määratud asutuse arvamusele ja korraldab oma kohapealseid kontrolle üksnes erakorralistel asjaoludel, kui arvamus süsteemile vastavuse kohta on ilma reservatsioonideta või reservatsioonid on pärast parandusmeetmete võtmist tühistatud. Kui on ilmnenud eeskirjade eiramisi, mida siseriiklikud auditeerimisasutused ei ole õigel ajal avastanud või mille suhtes ei ole rakendatud asjakohaseid parandusmeetmeid, võib komisjon nõuda, et liikmesriik viiks läbi auditi vastavalt artikli 71 lõikele 3, või viia läbi oma auditi vastavalt artikli 71 lõikele 2, et saada kinnitust deklareeritud kulude nõuetekohasuse, seaduslikkuse ja õigsuse kohta. Sellist lihtsustatud menetlust rakendataks teoreetiliselt perioodi 2000–2006 jooksul 33 programmile 10 liikmesriigis ning ühenduse antav toetus oleks kokku 3,8 miljardit eurot (2 % perioodiks 2000–2006 eraldatavast ühenduse toetusest). Selle sättega julgustatakse liikmesriike kasutama antud menetlusega seotud lihtsustamismeetmeid, ning säte võiks seega hõlmata rohkem programme kui teoreetiliselt vastavale programmitöö perioodile arvestatud. Sellega seoses on eriti tähelepanuväärne, et auditistrateegiat ja iga-aastast kontrolliaruannet ei ole enam vaja esitada (artikli 61 lõige 1), et on võimalik nimetada juhtimis- ja kontrolliasutused siseriiklike õigusaktide põhjal (artiklid 59–61) ning et akrediteerimis- ja kontrolliasutust ei ole vaja nimetada (artikli 58 lõige 1). Veelgi enam — pärast seda, kui komisjon on heaks kiitnud asutuse poolt koostatud aruande süsteemile vastavuse kohta, teeb komisjon kontrolle ainult erandjuhtudel.

Artikkel 73.2

2. Lõikes 1 nimetatud rakenduskavade puhul võib liikmesriik kasutada võimalust luua artikli 59 punktis b ja artiklites 60 ja 61 sätestatud ülesannete täitmiseks oma siseriiklike eeskirjade kohaselt asutusi ja kehtestada menetlusi. Kui liikmesriigid kasutavad seda võimalust, artikli 58 lõike 1 punkte b ja c ning artikli 60 lõike 1 punkti c ei kohaldata. Kui komisjon võtab vastu artiklite 59, 60 ja 61 rakendamise eeskirjad, täpsustab ta need sätted, mida ei kohaldata nende liikmesriikide suhtes, kes kasutavad esimeses lõigus nimetatud võimalust. Esimeses taandes mainitud võimaluse kõiki tagajärgi peaks olema võimalik hinnata; seega ei ole õigustatud viidata tulevikus koostatavatele üksikasjalikele rakenduseeskirjadele, täpsustamaks sätteid, mida ei rakendata.

Artikkel 73.4

4. Sõltumata sellest, kas liikmesriik kasutab lõikes 2 nimetatud võimalust, võib komisjon kõikide lõikes 1 nimetatud rakenduskavade puhul teatada asjaomasele liikmesriigile, et ta toetub deklareeritud kulutuste nõuetekohasuse, seaduslikkuse ja õigsuse osas põhiliselt auditeerimisasutuse või, kui ta on seda võimalust kasutanud, selle liikmesriigi määratud asutuse arvamusele ja korraldab oma kohapealseid kontrolle üksnes erakorralistel asjaoludel, kui arvamus süsteemile vastavuse kohta on ilma reservatsioonideta või reservatsioonid on pärast parandusmeetmete võtmist tühistatud. Kui on ilmnenud eeskirjade eiramisi, mida siseriiklikud auditeerimisasutused ei ole õigel ajal avastanud või mille suhtes ei ole rakendatud asjakohaseid parandusmeetmeid, võib komisjon nõuda, et liikmesriik viiks läbi auditi vastavalt artikli 71 lõikele 3, või viia läbi oma auditi vastavalt artikli 71 lõikele 2, et saada kinnitust deklareeritud kulude nõuetekohasuse, seaduslikkuse ja õigsuse kohta. Väljend “õigel ajal” tuleks asendada kindla tähtajaga.

Artikkel 79

Liikmesriigid peavad veenduma, et maksete tegemise eest vastutav asutus tagab, et abisaajad saavad avaliku sektori vahenditest antava toetuse kogusumma kätte võimalikult kiiresti ja täiel määral. Sellest summast ei arvata midagi maha ega peeta kinni, samuti ei kehtestata täiendavaid erimakse ega muid samaväärse toimega makse, mis võiksid neid summasid abisaajate jaoks vähendada. Väljend “võimalikult kiiresti” tuleks asendada kindla tähtajaga.

Artikkel 85.2

2. Kui üks lõikes 1 nimetatud tingimustest ei ole täidetud, teatab komisjon võimalikult kiiresti liikmesriigile ja sertifitseerimisasutusele, et maksetaotlus ei ole vastuvõetav. Väljend “võimalikult kiiresti” tuleks asendada kindla tähtajaga.

Artikkel 90.1

1. Komisjon otsustab pidada vahemaksetest kinni 20 % komisjoni tagasimakstavatest summadest, kui artikli 70 lõikes 3 nimetatud parandusmeetmete kava olulised osad on rakendatud ja artikli 61 punkti e alapunktis i nimetatud rakenduskava auditeerimisasutuse koostatud aasta-aruandes märgitud tõsised puudused on kõrvaldatud, kuid on vaja veel teha parandusi, et anda komisjonile juhtimis- ja kontrollsüsteemide osas piisavat kindlust. Tuleks mainida ka artikli 60 lõike 1 punkti e alapunktis ii viidatud arvamust.

Artikkel 96.1

1. Komisjon teatab liikmesriigile ja asjaomastele asutustele õigeaegselt artiklis 92 sätestatud automaatse kulukohustustest vabastamise kohaldamise võimalusest. Komisjon teatab liikmesriigile ja asjaomastele asutustele summa, millega automaatne kulukohustustest vabastamine tema valduses oleva teabe põhjal on seotud. Liikmesriikidel on kõnealuse teabe saamisest alates kaks kuud aega summaga nõustuda või esitada oma tähelepanekuid. Komisjon vabastab kulukohustused automaatselt üheksa kuu jooksul pärast artiklis 92 nimetatud tähtaega. Väljendit “õigeaegselt” tuleks täpsustada.

Artikkel 97