Tulirelvade direktiivis on sätestatud, et komisjon peab võtma vastu nii rakendusaktid kui ka delegeeritud õigusaktid. Seepärast võttis komisjon pärast direktiivi jõustumist vastu järgmised õigusaktid:

Tulirelvade direktiiviga reguleeritakse tsiviilotstarbega tulirelvade (nt sportlaskmiseks või küttimiseks kasutatavad tulirelvad) omandamist, valdamist ja kaubanduslikku vahetamist ELis. Selles on sätestatud ühised miinimumnõuded, mille kõik liikmesriigid peavad üle võtma oma riigi relvi käsitlevatesse õigusaktidesse, ning sellega püütakse luua ELis olukord, kus siseturu eesmärgid (st tulirelvade piiriülene liikumine) ja julgeolekupoliitika eesmärgid (st kõrgetasemeline julgeolek ja kaitse kuritegevuse ja ebaseadusliku kauplemise vastu) on omavahel tasakaalus. Direktiiviga arendatakse edasi Schengeni acquis’d, sest tegemist on inimeste vaba liikumist võimaldavate ühiste ELi eeskirjade kogumi osaga.

Lisaks on komisjon osalenud aktiivselt kuritegevusega seotud ohte käsitleva valdkondadevahelise Euroopa platvormi (edaspidi „tulirelvade platvorm“) tulirelvi käsitleva prioriteedi rakendamises ja Euroopa tulirelvade eksperdirühmas, mis on aidanud kindlaks teha praegused ja võimalikud tulirelvadega seotud ohud ning praeguse ja võimaliku mõju kuritegevusele.

Käesolevas aruandes hinnatakse nõukogu 18. juuni 1991. aasta direktiivi 91/477/EMÜ (relvade omandamise ja valduse kontrolli kohta) (edaspidi „tulirelvade direktiiv“) kohaldamist, nagu on ette nähtud direktiivi artiklis 17 pärast selle viimast muutmist 2017. aastal. Tulirelvade direktiiv ja selle hilisemad muudatused on vahepeal asendatud, kehtetuks tunnistatud ja kodifitseeritud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. märtsi 2021. aasta direktiivis (EL) 2021/555. Selguse huvides on käesolevas aruandes nimetatud artiklite numeratsioon kooskõlas kehtiva direktiivi (EL) 2021/555 numeratsiooniga, kui ei ole sätestatud teisiti.

Tulirelvade direktiivi täielikku rakendamist on nimetatud esmatähtsaks ülesandeks ebaseadusliku tulirelvakaubanduse vastases ELi tegevuskavas 2020–2025,mis võeti vastu 2020. aasta juulis, ja seda on kinnitatud ka terrorismivastase võitluse tegevuskavas, mis võeti vastu 2020. aasta detsembris.

Mõne hoiatus- ja signaalrelva saab lihtsate tööriistade ja minimaalsete teadmistega hõlpsasti ümber ehitada surmavaks tulirelvaks. Liikmesriikide pädevad asutused ja komisjon on teinud kindlaks, et selline tegevus kujutab endast erilist ohtu, mistõttu on tulirelvade direktiivi lisatud uued sätted (artikli 1 lõige 1, artikkel 14 ja I lisa). Kõik liikmesriigid peale nelja (Luksemburg, Rootsi, Slovakkia ja Sloveenia) on võtnud üle kõik sätted.

Tulirelvade direktiiviga ajakohastati mitut Euroopa tulirelvapassiga seotud artiklit, seahulgas tulirelvapassi määratlust ning kohustust lisada tulirelvapassi märge ja teavitada teisi liikmesriike, kui B- või C-klassi tulirelva omandamine ja valdamine on keelatud või lubatud üksnes loa alusel. Kõik liikmesriigid peale kahe (Luksemburg ja Sloveenia) on võtnud üle kõik sätted.

Tulirelvade direktiivi artikli 9 lõikes 1 on sätestatud rangemad eeskirjad kõige ohtlikumate tulirelvade jaoks, tehes neist A-klassi tulirelvad, mille omandamine ja valdamine ning millega kauplemine on keelatud, välja arvatud mõned üksikud ja piisavalt põhjendatud erandid. Artikli 9 lõike 1 on üle võtnud kõik liikmesriigid peale kahe (Luksemburg ja Sloveenia).

2017. aastal muudetud tulirelvade direktiivi artikli 4 lõikega 5 ja artikli 18 lõikega 4 suurendatakse andmekogumissüsteemis säilitatavate andmete hulka ja parandatakse nende andmete kvaliteeti ning edendatakse teabevahetust liikmesriikide pädevate asutuste sees ja vahel. 23 liikmesriiki (Austria, Belgia, Bulgaaria, Eesti, Hispaania, Horvaatia, Itaalia, Kreeka, Küpros, Leedu, Läti, Madalmaad, Malta, Poola, Portugal, Prantsusmaa, Rootsi, Rumeenia, Saksamaa, Slovakkia, Soome, Tšehhi Vabariik ja Ungari) on need sätted täielikult üle võtnud, neli liikmesriiki (Iirimaa, Luksemburg, Sloveenia ja Taani) ei ole teatanud ühestki meetmest või ei ole sätteid täielikult üle võtnud.

Direktiivi artikkel 1 sisaldab 15 määratlust, millest viis on täiesti uued ja teisi on ajakohastatud. Nendega tagatakse, et direktiivi esemelist kohaldamisala (nt hoiatus- ja signaalrelvad, saluudiks kasutatavad ja akustilised relvad) ja isikulist kohaldamisala (nt kollektsionäärid, muuseumid, vahendajad) rakendatakse kogu ELis ühetaoliselt.

Komisjon kontrollis direktiivi ülevõtmist ja analüüsis, kas kõik liikmesriigid – sh need, kes teatasid oma ülevõtmismeetmetest õigel ajal – on võtnud liidu õiguse oma õigussüsteemi täielikult üle. Ülevõtmise täielikkuse hindamisel analüüsis komisjon ka neid meetmeid, millest liikmesriigid ei olnud teatanud.

15. augustil 2021 oli pooleli 80 tulirelvade direktiivi ja teiseste õigusaktidega seotud rikkumismenetlust. Kõik need menetlused olid tingitud sellest, et liikmesriigid ei olnud teatanud ülevõtmismeetmetest. Vahepeal on komisjon saanud mitmelt liikmesriigilt täieliku ülevõtmise teate. Seepärast on oodata, et lähikuudel mitu menetlust lõpetatakse.

13 liikmesriiki (Austria, Eesti, Hispaania, Küpros, Leedu, Läti, Portugal, Prantsusmaa, Saksamaa, Slovakkia, Soome, Taani ja Ungari) on võtnud üle rakendusdirektiivi (EL) 2019/69, millega nähakse ette hoiatus- ja signaalrelvade tehnilised nõuded, 14 liikmesriiki (Belgia, Bulgaaria, Horvaatia, Iirimaa, Itaalia, Kreeka, Luksemburg, Madalmaad, Malta, Poola, Rootsi, Rumeenia, Sloveenia ja Tšehhi Vabariik) ei ole teatanud ühestki ülevõtmismeetmest või ei ole direktiivi täielikult üle võtnud.

Saluudiks kasutatavad ja akustilised relvad on relvad, mis algselt olid surmavad, kuid mida on kohandatud nii, et neist ei ole võimalik välja lasta lendkeha, st neis saab kasutada üksnes paukpadruneid. Kuna tavaliselt kohandatakse vaid padrunipesa ja relvarauda, saaks igaüks, kellel on vajalikud miinimumteadmised ja harilikud tööriistad, muuta need relvad ebaseaduslikult taas surmavateks tulirelvadeks. 2017. aastal läbivaadatud tulirelvade direktiiviga reageeriti ka sellele ohule, tagades, et sellised relvad jäävad oma algsesse klassi (artikli 1 lõige 1 ja I lisa). Kõik liikmesriigid peale viie (Luksemburg, Madalmaad, Rootsi, Slovakkia ja Sloveenia) on võtnud üle kõik sätted.

Alates 2017. aastast on tulirelvade direktiivi artikli 1 lõikes 1 ja artiklis 15 sätestatud uued eeskirjad laskekõlbmatuks muudetud tulirelvade kohta, eelkõige deklareerimiskohustus ning erieeskirjad, mis käsitlevad selliste tulirelvade kontrollimist, märgistamist ja üleandmist.

Kõik liikmesriigid peale kolme (Luksemburg, Rootsi ja Sloveenia) on võtnud üle kõik sätted.

Seega saab komisjon 15. augusti 2021. aasta seisuga teha järelduse, et vaid 10 liikmesriiki (Austria, Eesti, Hispaania, Küpros, Leedu, Läti, Portugal, Prantsusmaa, Saksamaa ja Ungari) on lõpetanud käesolevas aruandes analüüsitud sätete (2017. aastal tulirelvade direktiivi tehtud peamiste muudatuste ja kahe rakendusdirektiivi) ülevõtmise, 15 liikmesriiki (Belgia, Bulgaaria, Horvaatia, Iirimaa, Itaalia, Kreeka, Madalmaad, Malta, Poola, Rootsi, Rumeenia, Slovakkia, Soome, Taani ja Tšehhi Vabariik) ei ole mõnda sätet üle võtnud ja kaks liikmesriiki (Luksemburg ja Sloveenia) ei ole teatanud ühestki meetmest.

Eespool kirjeldatud esialgne hinnang ei mõjuta komisjoni seisukohta pooleliolevates ja tulevastes rikkumismenetlustes. Samuti ei kujuta see endast direktiivi ülevõtmiseks vastu võetud siseriiklike õigusaktide vastavushindamise otsust – vastavushindamine tuleb komisjonil alles teha. Komisjon tegi juba hindamise algetapis kindlaks ebaõige ülevõtmise mitmes liikmesriigis.

Seepärast tõhustab komisjon oma järelevalvet direktiivi rakendamise üle liikmesriikides ja kasutab vajaduse korral täielikult volitusi, mis on talle aluslepinguga antud.

3.Konkreetsed küsimused

3.1.Relvaklassid

3.1.1.Üldised liigitamisprobleemid

Analüüsides 2017. aastal tulirelvade direktiivi tehtud kõige olulisemaid muudatusi kajastavate sätete ülevõtmist, ilmnesid mõne määratluse, I lisas loetletud tulirelvaklasside ja direktiivi mitmes artiklis sätestatud arvukate erandite ülevõtmisega seotud keerulised probleemid.

Tulirelvade direktiivis sätestatud keelatud relvade (A-klass) loetellu on lisatud uued tulirelvad. Samal ajal on esitatud pikk loetelu sellest keelust tehtavatest eranditest ning võimaldatakse anda hästi määratletud asjaoludel selliste tulirelvade jaoks luba.

Peale selle ei peeta hoiatus- ja signaalrelvi tulirelvadeks, kuna leitakse, et neid ei ole võimalik ümber ehitada, kuid laskekõlbmatuks muudetud tulirelvad tuleb endiselt deklareerida. Samuti jäävad oma algsesse klassi tulirelvad, mis on ümber ehitatud saluudiks kasutatavateks või akustilisteks relvadeks nii, et nad on jäädavalt kõlbmatud lendkeha väljalaskmiseks, hoolimata asjaolust, et nad võivad olla sama ohutud kui tõelised hoiatus- ja signaalrelvad.

Lõpetuseks on õiguskaitseasutused täheldanud, et rohkem on hakatud konfiskeerima nn airsoft-relvi (surugaasi jõul plastkuule välja laskvad relvad), mis on ümber ehitatud laskemoonaga tulistamiseks. Kuigi sellised relvad on reguleeritud mitmes ELi liikmesriigis tulirelvadena, on nad praegu direktiivi kohaldamisalast välja jäetud.

Seepärast hindab komisjon, milline mõju oleks keelatud tulirelvade ja loa alusel lubatud tulirelvade vahelise erinevuse täpsustamisel eesmärgiga tagada, et keelatud tulirelvade valdamine on võimalik vaid väga erandlikel juhtudel. Hindamisega saaks hoolt kanda ka selle eest, et kõik relvad, millest ei saa välja lasta lendkeha (kas pärast relva laskekõlbmatuks muutmist või selle tõttu, kuidas relv on valmistatud), kuid mida saab spetsiaalsete tööriistade ja teadmistega ümber ehitada lendkeha väljalaskvaks relvaks, tuleb vähemalt deklareerida.

3.1.2.Väikesekaliibrilist Flobert’ laskemoona tulistavad tulirelvad

Flobert’ laskemoon ja vastavad relvad arendati välja 19. sajandil tulistamiseks siseruumides. Neis relvades kasutatakse väikese lendkehaga ja väikese püssirohukogusega täidetud löökkapsleid. Flobert’ laskemoona iseloomustab suhteliselt väike surve ja lendkeha väljumise kiirus ning tänapäeval reklaamitakse seda sportlaskmisel kasutatava laskemoonana.

Mõned tulirelvatootjad on hakanud mitmes ELi liikmesriigis tootma mõnda tulirelvamudelit Flobert’ kaliibriga. Liikmesriikide õiguskaitseasutuste ja Europoli esitatud teabe ja aruannete kohaselt on sisuliselt kaht liiki tulirelvi, mis sobivad Flobert’ laskemoona jaoks. Klassikalise disainiga relvade puhul, mille valmistamisel on võetud eeskujuks algupärased Flobert’ tulirelvad, ei ole võimalik muuta sisemist mehhanismi ja relvaraua kuju, et tulistada teistsuguse, surmavama kaliibriga laskemoonaga.

Tänapäevase disainiga relvade puhul on tegemist peamiselt vintpüsside, haavlipüsside, püstolkuulipildujate ja lühikeste tulirelvadega, mille sisemine mehhanism võimaldab tulistada umbes 9 mm kaliibriga laskemoonaga. Neil relvadel kohandatakse vaid relvarauda, milleks keevitatakse algsele rauasuudmele sisemine kitsam relvaraud, mis sobib 4 või 6 mm Flobert’ laskemoona jaoks.

Kasutades ära tulirelvade direktiivi hilinenud või ebaõiget ülevõtmist, ehitatakse B- või C-klassi surmava kaliibriga tulirelvad mõnikord ümber Flobert’ kaliibriga tulirelvadeks. Seda tehakse liikmesriikides, kus seda liiki tulirelvad tuleb vaid deklareerida või kus kohaldatakse veelgi vähem piiravamaid tingimusi.