ET    ET  EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON 
Brüssel 15.12.2005 
KOM(2005) 648 lõplik 
  
KOMISJONI TEATIS NÕUKOGULE 
milles kutsutakse nõukogu  üles kohaldama Euroopa Ühenduse asutamislepingu 
artiklit 251 ülalpidamiskohustu st käsitlevate meetmete su htes, mis on võetud vastavalt 
asutamislepingu artiklile 65 
 
ET 2   ET KOMISJONI TEATIS NÕUKOGULE 
milles kutsutakse nõukogu  üles kohaldama Euroopa Ühenduse asutamislepingu 
artiklit 251 ülalpidamiskohustu st käsitlevate meetmete su htes, mis on võetud vastavalt 
asutamislepingu artiklile 65 
1. ÕIGUSLIK  JA INSTITUTSIOONILINE  TAUST 
1.1. Ülalpidamiskohustuste suhtes kohaldatav ühenduse õigus 
Ülalpidamiskohustused moodustavad lahut amatu osa nõukogu 22. detsembri 2000. aasta 
määrusest (EÜ) nr 44/2001 kohtualluvuse ja  kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja 
kaubandusasjades (edaspidi „Brüsseli I määrus“).1 Esiteks on määruses kehtestatud 
kollisiooninormid, sealhulgas artikli 5 lõikes 2 erieeskirjad ülalpidamiskohustuse kohta. Seejärel on selles esitatud eeskirjad kohtuot suste tunnustamise ja täitmise kohta, mis 
hõlmavad muu hulgas ülalpidamiskohustuse küsimu stes tehtud kohtuotsuseid liikmesriikides. 
Lisaks tuleks mainida, et Brüsseli I määrus e artikli 57 lõikes 2 on selgesõnaliselt nimetatud 
„haldusasutustega sõlmitud või nende poolt tõ estatud kokkuleppeid ülalpidamiskohustuse 
kohta“ , mida tuleb käsitada ametlike dokumentidena. 
Ülalpidamiskohustust käsitletakse ka Eur oopa Parlamendi ja nõukogu 21. aprilli 2004. aasta 
määruses (EÜ) nr 805/2004, millega luuakse Euroopa täitekorraldus vaidlustamata nõuete kohta (edaspidi „Euroopa täitekorralduse määrus“).
2 Selle õigusaktiga tagatakse Euroopa 
täitekorraldusena kinnitatud koht uotsuste kohaldatavus  kõikides liikmesr iikides. See määrus 
hõlmab elatist käsitlevaid kohtuotsuseid  ning selles on muu hulgas sarnaselt 
Brüsseli I määrusega selgesõnaliselt nimeta tud haldusasutuse määratud või tema poolt 
kinnitatud ülalpidamiskohustustega seotud k okkuleppeid, mida tuleb käsitada ametlike 
dokumentidena (artikli 4 lõike 3 punkt b). 
Samas aga on ülalpidamiskohustus jäet ud välja nõukogu 27. novembri 2003. aasta 
määrusest (EÜ) nr 2201/2003, mis käsitleb kohtualluvust ning kohtuotsuste tunnustamist ja 
täitmist kohtuasjades, mis on seotud abieluasjade  ja vanemliku vastut usega abikaasade ühiste 
laste eest, ning millega tunnistatakse ke htetuks määrus (EÜ) nr 1347/2000 (edaspidi 
„Brüsseli II määrus“).3 Nimetatud väljajätmine on selgesõnaliselt sätestatud selle määruse 
artikli 1 lõike 3 punktis e ning põhjenduses 11.  
1.2. Ülalpidamiskohustust käsitlevat e ühenduse õigusaktide reformikava 
1.2.1. Nõukogule esitatud määruse ette paneku kokkuvõtl ik tutvustus 
Vastavalt Tamperes (15. ja 16. oktoober 1999) ja Brüsselis (4. ja 5. november 2004) toimunud 
Euroopa Ülemkogu istungjärgu järeldustele  esitas komisjon nõukogule vastastikuse 
tunnustamise rakendusprogrammi raames määr use ettepaneku, et kõrvaldada asjaolud, mis 
                                                 
1 EÜT L 12, 16.1.2001. 
2 ELT L 143, 30.4.2004. 
3 ELT L 338, 23.12.2003. 
 
ET 3   ET takistavad praegu veel elatise sissenõudmist Euroopa Liidus. Se lle tulevase määruse eesmärk 
on luua õiguslik keskkond, mis vastab ülalpidamist saama õi gustatud isiku õi guspärastele 
ootustele. Selle abil peaks olema neil võimalik s aada kergesti, kiiresti ja enamalt jaolt tasuta 
täitekorraldus, mis on ilma ühegi takistuseta kohaldatav kogu Euroopa  õigusruumis, ning 
saavutada määratud summade nõuetekohane väljamaksmine. 
Uue õigusliku keskkonna loomiseks ei piisa olemasolevate mehhanismide kohandamisest, 
vaid tuleb võtta meetmeid kõigis oluliste s tsiviilasjades tehtava õigusalase koostöö 
valdkondades: rahvusvaheline kohtualluvus, kohald atav õigus, tunnustamine ja täitmine, 
koostöö ja takistuste kõrvaldamine menetluste tõrgeteta toimimiseks, sealhulgas parem 
juurdepääs teabele kohustatud is iku olukorra kohta, sõltumata tema elukohast Euroopa Liidus. 
Need üldised vastused koondatakse võima luse piires ühte ühenduse määrusesse. 
See algatus on pika arutelu ja konsulteerim ise vili: võrdleva õiguse uuringu rahastamine 
(2003), rohelise raamatu koostamine ja järe lmeetmed (2004), mitme eksperdikohtumise 
korraldamine (2003–2005) ning mõ ju hindamine, mis tehti koostöös välispartneriga ja 
talitustevahelise juhtrühma järelevalve a ll, kes kohtus 2005. aastal neljal korral. 
1.2.2. Määruse ettepaneku õiguslik alus 
Komisjon esitab nõukogu määruse ettepaneku, mi s käsitleb ülalpidamiskohustusega seotud 
asjade kohtualluvust, kohaldat avat õigust, kohtuotsuste tunnus tamist ja täitmist, Euroopa 
Ühenduse asutamiselepingu artikli 61 punkti c ja artikli 67 lõike 2 alusel. 
Seega on tegemist ettepanekuga, mis hõlmab tsiv iilasjades tehtavat õigusalast koostööd, nagu 
see on määratletud asutamislepingu artiklis 65, ning mis sisaldab perekonnaõigust käsitlevaid 
küsimusi asutamislepingu artikli 67 lõike 5 te ise taande tähenduses. Seepärast ei kohaldata 
selle puhul kaasotsustamismenetlust ning nõuk ogu peab võtma määruse ettepaneku vastu 
ühehäälselt pärast konsulteerimist Euroopa Parlamendiga. 
2. PROBLEEMISTIK 
Asutamislepingu artikli 67 lõike 5 teises taandes, nagu see tule neb Nice'i lepingust, tehakse 
teatavat vahet tsiviilasjades  tehtava õigusalase koostöö r aames, nõudes artiklis 251 ettenähtud 
kaasotsustamismenetluse kohaldamist artiklis 65  ettenähtud meetmete suhtes, välja arvatud 
perekonnaõigust käsitlevate küsimuste suhtes.  
Seega kehtib alates Nice’i lepingu jõustumi sest 1. veebruaril 2003 kaks menetluskorda: 
kaasotsustamismenetlus, mis on nüüd tavamene tlus, ning menetlus, mille raames nõukogu 
võtab õigusakti vastu ühehäälselt pärast konsul teerimist Euroopa Parlamendiga, ning mis on 
erandkord ja mõeldud kasutamiseks meet mete puhul, mis on seotud perekonnaõigust 
käsitlevate küsimustega.  
Üldjuhul ei tekita niisugune jaotus probleeme. Näiteks ei vaidlusta keegi abieluasjade ja 
vanemliku vastustusega seotud küsimuste kuul umist perekonnaõiguse alla asutamislepingu 
tähenduses. 
Kui Brüsseli II määrusega sooviti kaotada välisriigi kohtuotsuse tunnustamine suhtlusõigust 
käsitlevate kohtuotsuste puhul, oli kõigile selge, et see õi gusakt hakkab mõjutama riikide 
õigussüsteemide toimimist perekonnaõiguse küsimustes. Ühehäälsusnõude säilitamine, vaatamata Nice’i lepingu jõustumisele, andis liik mesriikidele võimaluse tagada, et ilma nende 
 
ET 4   ET nõusolekuta ei võetaks vastu ühtegi ühendu se õigusnormi küsimustes, mis on seotud 
pereliikmete omavaheliste suhetega, eelkõige pä rast lahuselu algust: eestkoste, suhtlusõigus, 
lapse ebaseadusliku äraviimise tagajärjed jms. 
Ühehäälsusnõude säilitamist on lihtsam mõis ta juhtudel, kus soovitakse reguleerida 
perekondlike suhete põhiolemust ning ühenduse s eadusandja tahab sekkuda perekorraldusse. 
Keegi ei kahtle, et eestkoste t või suhtlusõigust käsitlev a kohtuotsuse tunnustamine või 
tunnustamata jätmine mõjutab vahetult laste ja  vanemate omavahelisi suhteid ning sellest 
johtuvalt ka perekondlike suhete tasakaalu, mida mõjutavad oluliselt liikmesriikide erinevad 
õiguslikud ja kultuurilised traditsioonid.  
Samas on valdkondi, mille seos perekondlike suhete tasakaaluga ei ole nii ilmne ning kus 
asutamislepingu artikli 67 lõike 5 teise t aande kohaldamise tulemused ei ole sugugi 
rahuldavad. See kehtib näiteks ülalpidamiskohustuse sissenõudmisega seotud küsimuste kohta. 
Praeguses olukorras tuleks võt ta arvesse ülalpidamiskohutus e segalaadi – see tuleneb 
perekondlikest suhetest, kuid selle täitmine on seotud rahaga nagu ükskõik millise nõude 
puhul.  
Nagu eespool juba nimetatud, on ühenduse sea dusandja seni alati olnud seisukohal, et 
tsiviilasjades tehtava õigusalase koos töö tavaõigusnorme võiks laiendada 
ülalpidamiskohustusele nagu ükskõik millisel e nõudele. Sel põhjusel hõlmab 27. septembri 
1968. aasta Brüsseli konventsiooni ül esehitust järgiv Brüsseli I määrus ülalpidamiskohustust, 
kuid mitte perekonnaõigust. Brüsseli II määrus hõlmab aga seevastu olulist osa perekonnaõigusest (lahutus, vanem lik vastustus), kuid ei re guleeri ülalpidamiskohustust. 
Euroopa täitekorralduse määrus hõlmab el atise nõudeid ning see määrus võeti vastu 
kaasotsustamismenetlusega. 
Uut ülalpidamiskohustust käsitleva komisjoni  ettepaneku kontekst ei ole loomulikult 
samasugune. Erinevalt Brüsseli I määrusest ja Eu roopa täitekorralduse määrusest käsitletakse 
selles ainult ülalpidamiskohustu st ja sätestatakse selle jaok s erieeskirjad, samas kui kahes 
eespool nimetatud õigusaktis moodustasid ül alpidamiskohustusega seotud küsimused 
tsiviilnõuete suhtes kohaldat avatest tavanormidest vaid kõr valise osa. Kuna käesoleva 
määruse ettepanek hõlmab vaid ülalpidamiskohustust, tingib see ka ettepaneku õigusliku laadi.  
Kuna ülalpidamiskohustus on seotud perekonnaküsimu stega, siis on selle reguleerimiseks ette 
nähtud ühenduse õigusakt „seotud“ perekonnaõigus ega asutamislepingu artikli 67 lõike 5 
teise taande tähenduses ning jääb seega väljap oole tsiviilasjades tehtava õigusalase koostöö 
tavanorme, mille puhul kohaldatakse kaasotsustamismenetlust. 
Kuigi selline järeldus on õi guslikult möödapääsmatu, ei anna see rahuldavat tulemust. 
Ülalpidamiskohustus on seotud perekonnaõigusega, kuid ta moodustab selle väga erilise haru. 
Kui kohus on oma otsuse või samaväärse ak tiga ülalpidamiskohustust tunnustanud ja 
kinnitanud, muutub see nõudeks ning on reguleeritud õigusega, mis ei  erine oluliselt sellest, 
mida kohaldatakse üldiselt varaliste õiguste s uhtes. See selgitab ka ülalpidamiskohustuse 
lisamist Brüsseli I määruse reguleerimisalasse. 
Niikaua kui ühenduse õigus piirdub ülalpida miskohustust käsitleva otsuse saamise 
hõlbustamisega ning selle kohaldatavuse ja täitm ise tagamisega kõikjal Euroopa Liidus, on 
 
ET 5   ET tegemist õigustatud isiku j uurdepääsu kindlustamisega õigus kaitsele ning nõude kättesaamise 
tagamisega. Sellisel puhul on ühenduse õigus seotud peamiselt varaliste suhetega. On selge, et ülalpidamiskohustus on oma olem uselt eriline, kuid ta jääb siiski nõudeks ehk saadaoleva 
summa sissenõudmiseks vahenditega, mida on võimalik kergesti kindlaks määrata ja kohaldada ükskõik millise otsusega korral, mi s on seotud rahalise nõudega: ühtlustatud 
rahvusvahelise kohtualluvusnormide kasutamine, kõigis liikmesriikides tunnustatud täitekorralduse väljastamine, pangakonto aresti mise või palgast kinnipidamise kasutamine, 
liikmesriikide tõhusa koostöö korraldamine, et hõlbustada olemasolevate õigusmehhanismide 
toimimist. 
3. KAVANDATUD
 LAHENDUS 
Vastavalt asutamislepingu artikli 67 lõik e 2 teisele taandele võib nõukogu pärast 
konsulteerimist Euroopa Parlamendiga ühehäälselt teha otsuse ar tiklis 251 osut atud menetluse 
kohaldamise kohta iga või mõne asutamislepingu kolmanda osa IV jaotisega hõlmatud valdkonna suhtes. Seega on õiguslikult võ imalik ülalpidamiskohustuse puhul minna 
ühehäälsusnõudelt üle kaasotsustamismenetlusele.  
Kui nõukogu teeks otsuse üleminekuks ühehäälsuselt  kaasotsustamismenetlusele, oleks sellest 
kasu kahel viisil. Esiteks oleks otsus kooskõlas ülalpidamiskohustuse erilaadiga. Keegi ei eita 
tihedat seost elatise ja perekondlike suhete  vahel, samas ei mõjuta elatise nõude 
sissenõudmine siiski otse sellis te suhete põhiolemust. Erinev alt suhtlusõigust käsitlevast 
kohtuotsusest ei muuda elatis t käsitleva kohtuotsuse täitmin e kuidagi perekonnaliikmete 
omavaheliste suhete laadi ega väljendusviisi.  Ühehäälsusnõude eesmärk on eelkõige võtta 
arvesse perekorralduse traditsioone l iikmesriikides ning selle kasutamine 
ülalpidamiskohustuse puhul ei ole kuidagi õigustatud. 
Teiseks on selle ülemineku abil võimalik kehtes tada ülalpidamist käsi tlevate erieeskirjade 
jaoks sama õigusloomemenetlus ja anda Euroopa  Parlamendile samad õigused kui selliste 
õigusaktide puhul nagu Euroopa täitekorralduse määrus, millega on sätestatud ühine kord nii 
ülalpidamiskohustuse kui ka ükskõik millise muu nõude sissenõudmise kohta.  
Võttes arvesse nii ülalpidamiskohustuse laadi kui ka õiguslikku raamistikku, millest ühendus 
on selles valdkonnas siiani lähtunud, näib seega õiguslikult asjakohane ja  poliitiliselt soovitav 
kohaldada ülalpidamiskohustuse suhtes as utamislepingu artiklis 251 ettenähtud 
kaasotsustamismenetlust. 
4. J
ÄRELDUS  
Võttes arvesse eespool esitatud põhjendusi, kutsub komisjon nõukogu üles muutma Euroopa 
Ühenduse asutamislepingu artiklis 251 sä testatud korra artiklis 65 osutatud 
ülalpidamiskohustust käsitlevate meetmete s uhtes kohaldatavaks vastavalt Euroopa Ühenduse 
asutamislepingu artikli 67 lõike 2 teisele taandele. 
 
ET 6   ET LISA  
NÕUKOGU OTSUS 
mis näeb ette Euroopa Ühenduse asutamis lepingu artiklis 251 osutatud menetluse 
kohaldamist ülalpidamiskohustust käsitlevat e meetmete suhtes, mis on võetud vastavalt 
asutamislepingu artiklile 65 
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, 
võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut , eriti selle artikli 67 lõike 2 teist taanet, 
võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust ning arvestades järgmist: 1) Amsterdami lepingu alusel sai Euroopa  Ühendus õiguse võtta Euroopa Ühenduse 
asutamislepingu artiklis 65 ettenähtud meetme id, mis on seotud tsiv iilasjades tehtava 
õigusalase koostööga. 
2) Vastavalt asutamislepingu artikli 67 lõike 5 teisele taandele, nagu seda on muudetud Nice’i 
lepinguga, võtab nõukogu asutamislepingu artikli s 65 osutatud meetmed vastu vastavalt 
asutamislepingu artiklis 251 sätestatud korras,  välja arvatud perekonnaõigusi käsitlevate 
küsimuste puhul. 
3) Vastavalt asutamislepingu artikli 67 lõik e 2 teisele taandele teeb nõukogu pärast 
konsulteerimist Euroopa Parlamendiga ühehäälse lt otsuse artiklis 25 1 osutatud menetluse 
kohaldamise kohta iga või mõne kolmanda osa IV jaotisega hõlmatud valdkonna suhtes ja Euroopa Kohtu volitustega seot ud sätete kohandamise kohta. 
4) Alates Nice’i lepingu jõustumisest kohaldat akse tsiviilasjades te htava õigusalane koostöö 
suhtes kahte menetluskorda: kaasotsustam ismenetlust, mis on nüüd tavamenetlus, ning 
menetlust, mille puhul nõukogu võtab õigusakti vastu ühehäälselt pärast konsulteerimist Euroopa Parlamendiga, kusjuures viimane on erandkord ja mõeldud kasutamiseks meetmete 
puhul, mis on seotud perekonnaõigust käsitlevate küsimustega. 
5) Perekonnaõigusega seotud meetmete ja muude  meetmete vahel on mõnikord raske piiri 
tõmmata. Nii on see ülalpidamiskohustusega seotud küsimuste puhul, mis on oma olemuselt kahesed: ühest küljest pere konnaga seotud, sest ülalpidami skohustus on üldjuhul seotud 
perekondliku suhtega, kuid teisalt ka rahalised, sest kohustus kujutab enda st teatava suurusega 
rahalist nõuet. 
6) Komisjon võttis seda eripära arvesse juba 22. detsembri 2000. aasta määruse 44/2001 
vastuvõtmisel kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmis e kohta tsiviil- ja kaubandusasjades, mille 
reguleerimisalasse kuulub ka ülalpidamiskohustus,  kuid mis ei hõlma siiski perekonnaõigust. 
7) Ka 21. aprilli 2004. aasta määrus 805/2004, millega luuakse Euroopa täitekorralduse 
vaidlustamata nõuete kohta, võeti pärast Nice 'i lepingu jõustumist vastu asutamislepingu 
artiklis 251 sätestatud korras,  vaatamata sellele, et see hõlmab ülalpidamiskohustust. 
8) Võttes arvesse ülalpidamiskohustuse val dkonna eripära, tuleks teha otsus, et 
ülalpidamiskohustuse suhtes kohaldatakse edaspidi artiklis 251 osutatud menetlust. 
 
ET 7   ET 9) Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Üh enduse asutamislepingule lisatud Taani seisukohta 
käsitleva protokolli artiklite 1 ja  2 kohaselt ei osale Taani käes oleva otsuse vastuvõtmisel, 
mistõttu see ei ole tema suhtes  siduv ega tema suhtes kohaldatav. 
10) Euroopa Liidu lepingule ja Euro opa Ühenduse asutamislepingule lisatud 
Ühendkuningriigi ja Iirimaa seisukohta käsitleva protokolli artikli 3 kohaselt on Ühendkuningriik ja Iirimaa teatanud oma soovist osaleda käesoleva otsu se vastuvõtmisel ja 
kohaldamisel, 
ON TEINUD JÄRGMISE OTSUSE: 
Artikkel 1 
Alates 1. juunist 2006 toimib nõukogu as utamislepingu artiklis 65 osutatud 
ülalpidamiskohustust käsitlevate meetmete vastuvõtmisel asutamislepingu artiklis 251 
sätestatud korras. 
Artikkel 2 
Asutamislepingu artiklit 251 kohaldatakse nende Euroopa Parlamendi arvamuste suhtes, mis 
nõukogu saab enne 1. juunit 2006 seoses ettepanekutega meetmete kohta, mille puhul nõukogu toimib käesoleva otsuse alusel asut amislepingu artiklis 251 sätestatud korras. 
Brüssel, […] 
 Nõukogu nimel