22.

soovitab, et liikmesriigid võiksid Lõuna- ja Kagu-Aasia kodakondsusetuse probleemiga tegeledes seada endale esmatähtsaks ülesandeks positiivsete arengute toetamise, ning teeb ettepaneku võtta kasutusele uus terviklik poliitiline lähenemisviis, mis hõlmab järgmist: — julgustada riike ühinema kodakondsusetust käsitlevate konventsioonidega, rõhutades sellest saadavat kasu kahepoolsetel kohtumistel parlamentide, ministeeriumide jm tasanditel; — aidata Kagu-Aasia Maade Assotsiatsiooni valdkondlikke asutusi ja Lõuna-Aasia Piirkondliku Koostöö Assotsiatsiooni toetada oma vastavaid liikmesriike kodakondsuse õiguse edasisel teostamisel ja kodakondsusetuse likvideerimisel; — rõhutada kodakondsusetust käsitlevate konventsioonide väärtust mitmepoolsetel foorumitel; — juhtida koostöös riikidega tähelepanu sellele, kuidas on kodakondsuseta ja määratlemata kodakondsusega isikute kohta valdkonnaüleste, liigitatud ja kontrollitavate riiklike andmete kogumine kasulik, sest kodakondsuseta isikute tuvastamine on asjaomaste riikide jaoks esimene samm kodakondsusetuse lõpetamiseks vajalike meetmete võtmiseks; kogutud andmeid kasutatakse seejärel registreerimise, dokumenteerimise, avalike teenuste pakkumise, avaliku korra säilitamise ja arengu kavandamise jaoks; — pidevalt toonitada, et sündide registreerimine peab olema tasuta, kergesti kättesaadav ja toimuma diskrimineerimiskeelu põhimõttel; — pidevalt toonitada, et riiklikud identiteedi haldamise korrad peavad hõlmama ja tagama identiteedi tõendamise kõigile inimestele oma territooriumil, sealhulgas raskesti ligipääsetavatele ja tõrjutud rühmadele, keda võib ohustada kodakondsusetus või kellel puudub kodakondsus; — toetada Lõuna- ja Kagu-Aasia riike haridusele juurdepääsu tagamisel kõigile, sealhulgas kodakondsuseta lastele, sest kodakondsusetus on märkimisväärne takistus, mis ei võimalda lastele juurdepääsu võrdsetele haridusvõimalustele; — ergutada innovatiivse tehnoloogia olulist rolli, kasutades digitaalseid sündide registreerimise programme, et parandada andmete registreerimist ja arhiveerimist; — käsitleda kodakondsusseaduste sisu ja kohaldamise küsimust ja kodakondsuse saamise õiguse meelevaldset äravõtmist või sellest ilmajätmist etnilise kuuluvuse põhjal, mis on piirkonnas peamine kodakondsusetuse põhjus; — julgustada piirkonna riike käsitlema naiste vajadusi ja küsimusi, mis on seotud seksuaalse ja soopõhise vägivallaga, inimõiguste ja kogukonnapõhiste lähenemisviiside abil, eelkõige inimkaubanduse ohvrite jaoks; — tegeleda probleemiga „kodakondsusseadused ja sooline diskrimineerimine“, kuna mõned riigid raskendavad emal oma kodakondsuse edasiandmist lastele või muudavad selle koguni võimatuks; — tagada, et kõik arenguprojektid ja kogu humanitaarabi, mida EL rahastab, kujundataks nii, et kodakondsusetuse küsimused oleks igal asjaomasel juhul hõlmatud; — parandada asjaomaste ELi institutsioonide ja toimijate suutlikkust, et nad suudaksid kodakondsusetuse probleeme mõista, hinnata ja kavandada ning neist aru anda, kehtestades korrapärase aruandluse ELi saavutuste kohta võitluses kodakondsusetuse vastu, sealhulgas lisades „ELi aastaaruandesse inimõiguste ja demokraatia kohta maailmas“ eraldi jaotise kodakondsusetuse kohta; — tagada, et kodakondsusetus ja kodakondsus oleks asjakohaselt hõlmatud riikide inimõiguste ja demokraatia strateegiates ning et viimased tugineksid põhimõttele, et igaühel, sõltumata soost, rassist, nahavärvist, usust või usutunnistusest, rahvuslikust päritolust või rahvus- või etnilisse vähemusse kuulumisest, on õigus kodakondsusele; käsitleda kodakondsusetuse küsimust iga poliitilise ja inimõiguste alase dialoogi ajal asjaomaste riikidega; — kehtestada ELi inimõiguste suunised kodakondsusetuse kohta, et tagada konkreetsed mõõdetavad eesmärgid ELi jõupingutustele likvideerida kodakondsusetus kogu maailmas; — tõhustada asjaomaste piirkondlike ja rahvusvaheliste organisatsioonidega ning Lõuna- ja Kagu-Aasia riikide naabrite ning teiste piirkonnas aktiivsete riikidega dialoogi kodakondsusetuse üle Lõuna- ja Kagu-Aasias; — tagada, et valimisvaatlusmissioonidel osalejad oleksid teadlikud kodakondsusetusega seotud probleemidest, kui see on asjakohane; — toonitada vajadust suurendada piirkondlikke inimõigustega tegelevate organite volitusi, et neil oleks võimalik etendada aktiivsemat rolli kodakondsusetuse tuvastamisel ja likvideerimisel; — eraldada arengukoostöö rahastamisvahendi, Euroopa Arengufondi ning demokraatia ja inimõiguste Euroopa rahastamisvahendi eelarvetest piisavad vahendeid vabaühendustele ja muudele organisatsioonidele, kes töötavad kodakondsuseta kogukondadeni jõudmise nimel; edendada partnerlusi kodanikuühiskonna organisatsioonide ja kodakondsuseta inimeste kogukondadega, et võimestada neid, nii et nad saaksid oma õiguste eest võidelda; — julgustada riikidevahelist koordineerimist võitluses kodakondsusetuse vastu, eelkõige juhul, kui sellel on piiriülene mõju, sealhulgas kodakondsusetuse vastase võitluse rahvusvaheliste standardite rakendamise parimate tavade vahetamise abil; — tagada järelmeetmed, näiteks teadlikkuse tõstmine ja tehniline toetus avalikele haldusasutustele suutlikkuse suurendamise vahendina, sealhulgas kohalikul tasandil, kui on toimunud positiivseid arenguid, mis tuleb praktikasse rakendada, näiteks Tais, Filipiinidel, Vietnamis ja Bangladeshis, kus taastati bihaaride kodakondsus, sealhulgas nende hääleõigus;