EUROOPA KOMISJON Strasbourg, 13.11.2018 COM(2018) 851 final KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE Rumeenias koostöö- ja jälgimiskorra raames saavutatud edusammude kohta {SWD(2018) 551 final}



1. SISSEJUHATUS 2017. aasta jaanuaris teostas komisjon Rumeenia poolt kümne aasta jooksul alates 2007. aastal koostöö- ja jälgimiskorra loomisest tehtud edusammude põhjaliku hindamise.Selle pikema perioodi ning kümne aasta jooksul kuni 2017. aasta jaanuarini tehtud märkimisväärsete edusammude alusel esitas komisjon kaksteist soovitust, mis täitmise korral aitaksid koostöö- ja jälgimiskorra protsessi lõpule viia, see oleks ka kooskõlas president Junckeri seatud eesmärgiga lõpetada koostöö- ja jälgimiskorra protsess praeguse komisjoni ametiajal. 2017. aasta jaanuari soovitusi peeti seega piisavateks, et koostöö- ja jälgimiskorra protsess lõpetada (välja arvatud juhul, kui toimuvad muudatused põhjustavad selgelt vastupidise arengu). Samuti rõhutati, et kõnealuse korra lõpetamise kiirus sõltub sellest, kui kiiresti Rumeenia need soovitused pöördumatult ellu viib. Soovitused keskendusid eelkõige Rumeenia ametiasutustelt nõutavale vastutusele ja usaldusväärsusele ning sisemiste kaitsemeetmete kehtestamisele, mis on vajalikud pöördumatute tulemuste tagamiseks, näitamaks, et käimasolevaid projekte jätkatakse isegi ilma koostöö- ja jälgimiskorrata. Nagu nõukogu on rõhutanud, lõpetatakse koostöö- ja jälgimiskorra kohaldamine siis, kui Rumeenia on rahuldavalt täitnud kõik neli eesmärki. Komisjon märkis 2017. aasta novembri aruandes, et mitme 2017. aasta jaanuari aruandes esitatud soovituse täitmisel on tehtud edusamme, „eelkõige hõlmas see soovitust 8, mida on rahuldavalt rakendatud, aga ka soovitusi 2, 7 ja 12, tingimusel et neid kohaldatakse praktikas. Ehkki teatavate soovituse täitmisel tehti märkimisväärseid edusamme, rauges 2017. aastal üldine reformihoog, mille tõttu aeglustus soovituste täitmine ja millega kaasneb oht, et 2017. aasta jaanuari aruandes täidetuks loetud soovitused tuleb uuesti avada. Probleemid kohtutega ja nende sõltumatuse kahtluse alla seadmine tekitavad samuti pidevat muret.“ Samu mõtteid kordas oma järeldustes nõukogu, kutsudes Rumeeniat üles „suunama oma jõupingutused tehtud edusammude kindlustamisele, vältima igasugust taandarengut ning võtma arvesse kõiki komisjoni aruandes esitatud soovitusi.“ Käesolevas aruandes tehakse kokkuvõte olukorrast pärast 2017. aasta novembrit. Mitme Rumeenia poolt pärast 2017. aasta jaanuari aruannet tehtud sammu tõttu pidi komisjon oma üldhinnangu uuesti üle vaatama, võttes arvesse ka asjaolu, et Veneetsia komisjon avaldas Rumeenia seadusandlike muudatuste kohta hiljuti kaks arvamust. Seetõttu hõlmab käesolev aruanne lisaks soovituste täitmisel tehtud edusammude hindamisele ka teavet selle kohta, millistes küsimustes, mille komisjon 2017. aasta jaanuaris juba positiivselt lahendatuks hindas, on muudatused põhjustanud vastupidise arengu. See hõlmab esimese eesmärgi (kohtusüsteemi sõltumatus ja kohtureform) ja kolmanda eesmärgi (võitlemine suurkorruptsiooni vastu) täitmisel tehtud edusamme. Seetõttu ei ole 2017. aasta jaanuari aruande kaksteist soovitust koostöö- jälgimiskorra protsessi lõpetamiseks enam piisavad ning seepärast esitatakse käesolevas aruandes täiendavad soovitused. Nagu ka eelnevatel aastatel, on käesoleva aruande näol tegemist komisjoni põhjaliku analüüsi tulemusega, mis on koostatud tihedas koostöös Rumeenia ametiasutustega, samuti on kasutatud kodanikuühiskonna ja teiste sidusrühmade, sealhulgas teiste liikmesriikide panust. 2. ÜLDINE OLUKORD 2017. aasta aruandes nimetati ühiskondlikke, õiguslikke ja poliitilisi tegureid, mis ei kuulu küll koostöö- ja jälgimiskorra raamesse ning mida kõnealused soovitused ei käsitle, kuid mis „mõjutavad otseselt reformide läbiviimise suutlikkust ja mis on eelkõige muutnud Rumeenia jaoks raskemaks tõendada, et reformikursilt ei kalduta enam kõrvale“. Näidetena esitati õigusloome tava, millesse ei ole siiani lisatud parema õigusloome põhimõtteid, avaliku sektori osalejate vaheline vastasseis, ning keeruline meediakeskkond. Kuigi need laiemad tegurid lähevad kaugemale koostöö- ja jälgimiskorra otsesest kohaldamisalast, mõjutavad nad selgelt kohtureformi ja korruptsioonivastase võitluse edenemist. Ühegi nende teguriga seoses ei ole pärast 2017. aasta aruande avaldamist edusamme tehtud. Olulisi seadusandlikke muudatusi on läbi viidud kiirustades, kasutades selleks kiirmenetlusi ning väga piiratud ulatusega konsultatsioone. Kohtunikud ja prokurörid peavad meedias jätkuvalt taluma isiklikke rünnakuid, õiguskaitsemehhanismide toime jääb seejuures piiratuks. Riigivõimu erinevad harud on omavahel konfliktis ning kaasatud erinevatesse menetlustesse konstitutsioonikohtus. Samuti vastab tõele, et kodanikuühiskond, mis aruande kohaselt mängib reformis olulist rolli, on sattunud ise suure surve alla. Sellest tulenevalt on toimunud mitmeid meeleavaldusi, mille puhul on ametiasutuste reaktsioon põhjustanud veelgi suuremaid vastuolusid. Samal ajal mängib vaba ja pluralistlik meedia olulist rolli võimulolijaid oma tegevuse eest vastutama pannes, kajastades näiteks potentsiaalseid korruptsioonijuhtumeid. Peaks olema ilmne, et isikuandmete kaitse üldmääruse jõustumisega kaasneb liikmesriikide jaoks kohustus tagada, et meediaga seotud sõna- ja teabevabadus oleks kaitstud. Üheks selliseks laiemaks teguriks on olnud avalikult arutletud väited, et kohtuasutuste, eelkõige prokuratuuri, ja Rumeenia luureteenistuse vahelised koostöölepingud olid süsteemse kuritarvitamise aluseks, seda eelkõige korruptsioonijuhtumite puhul. Neid salastatud lepinguid on peetud ootamatute seadusandlike muudatuste ning kohtunikkonda tabanud terava kriitika põhjuseks. EL ei arutle luureteenistuse tegevus üle ning seda ei käsitleta ka koostöö- ja jälgimiskorra eesmärkide raames. Kohtud peavad kindlaks tegema, kas konkreetsed väited kuritarvituste kohta on põhjendatud ning süsteemsete puuduste, nagu tõendite ebaseaduslik kogumine või kohtunike ebaseaduslik mõjutamine, kindlaks tegemiseks tuleb teostada avatud ja erapooletu uurimine. Samuti tuleb kindlaks teha, kas kehtivaid õiguslikke kaitsemeetmeid tuleks tõhustada. Väga selgelt on oluline tagada raamistik, mille alusel toimub luureteenistuste nõuetekohane järelevalve, mille raames saab kuritegusid põhiõigusi täielikult austades tulemuslikult uurida ja nende suhtes karistusi määrata, ning mis annab avalikkusele kindlustunde, et kohtusüsteemi sõltumatus on tagatud. Raskete kuritegude, nagu terrorismi ja küberkuritegevuse vastase võitluse puhul kasutatavaid prokuratuuri järelevalvemeetmeid ning luureteenistuste ja prokuratuuri vahelist koostööd hõlmava tõhusama süsteemi loomisel võivad väärtuslikuks osutuda teiste liikmesriikide kogemused. 3. 2017. AASTA JAANUARI ARUANDES ESITATUD SOOVITUSTE TÄITMISEL TEHTUD EDUSAMMUDE HINDAMINE 3.1. Esimene eesmärk: kohtusüsteemi sõltumatus ja kohtureform Enne konkreetsete soovituste käsitlemist vaadeldakse käesolevas punktis arenguid kahes valdkonnas, mis sundisid komisjoni üle vaatama 2017. aasta jaanuari hindamise aluseks olnud põhimõtted. Õigusemõistmist käsitlevad õigusaktid ja kohtusüsteemi sõltumatuse õiguslikud tagatised Kõnealused kolm õigusemõistmist käsitlevat õigusakti on pärit 2004. aastast. Nendega reguleeritakse kohtunike ja prokuröride staatust ning kohtute, prokuratuuride ja kõrgema justiitsnõukogu ülesehitust ja toimimist. Õigusemõistmist käsitlevad õigusaktid olid oluliseks aluseks 2017. aasta jaanuaris antud positiivsele hinnangule, mis käsitles Rumeenias koostöö- ja jälgimiskorra raames tehtud edusamme. Juba 2017. aasta novembri aruandes rõhutati vajadust, et valitsus ja parlament peaksid tagama avatud, läbipaistva ja konstruktiivse õigusloomeprotsessi toimimise, mille raames väärtustatakse ning võetakse nõuetekohaselt arvesse kohtusüsteemi sõltumatust ja kohtunike arvamust. Aruandes tuletati ka meelde Veneetsia komisjoni arvamuse arvesse võtmise olulisust, kuna see on parim viis reformi jätkusuutlikkuse tagamiseks ning koostöö- ja jälgimiskorra eesmärkide täitmiseks. Õigusemõistmist käsitlevad muudetud õigusaktid on praeguseks jõustunud. Need sisaldavad mitmeid kohtusüsteemi sõltumatust nõrgestavaid meetmeid, mis tõenäoliselt kahjustavad kohtunike ja prokuröride tegelikku sõltumatust ning seega avalikkuse usaldust kohtusüsteemi vastu. Kohtute ja kodanikuühiskonna negatiivne reaktsioon on keskendunud just nendele küsimustele. Peamised probleemsed sätted hõlmavad eelkõige järgmist: kohtunike toimepandud kuritegude uurimiseks eriprokuratuuri loomine, uued sätted, mis käsitlevad kohtunike materiaalset vastutust oma otsuste eest, uus ennetähtaegselt pensionilejäämise kava,piirangud kohtunike väljendusvabadusele ja laiendatud põhjused kõrgema justiitsnõukogu liikmete volituste tühistamiseks. Ükski neist muudatustest ei ole kooskõlas koostöö- ja jälgimiskorra soovitustega. Üks soovitus, millega konkreetselt kutsuti üles tegema õigusemõistmist käsitlevate õigusaktide raames seadusandlikke muudatusi, oli seotud kõrgemate prokuröride ametisse nimetamise menetlusega. Seda soovitust ei ole rakendatud ning seadusandlike muudatuste kumulatiivne mõju pigem nõrgestab kontrolli- ja tasakaalustussüsteemi, mis on aluseks prokuröride tegevuse sõltumatusele, suurendades nii justiitsministri rolli veelgi. Muudatused tekitavad ka küsimusi seoses prokuröri suutlikkusega jätkata suurkorruptsioonivastast võitlust sama sõltumatult. Ohule, et kõnealused elemendid, nii eraldiseisvalt kui ka nende kumulatiivse mõju osas, võivad põhjustada survet kohtunikele ja prokuröridele ning lõppkokkuvõttes kahjustada kohtusüsteemi sõltumatust ning tõhusust ja kvaliteeti, on juhtinud tähelepanu mitmed välisvaatlejad: eelkõige Euroopa Nõukogu Veneetsia komisjon, riikide korruptsioonivastane ühendus (GRECO),teised liikmesriigid ja rahvusvahelised partnerid. Need hinnangud kinnitavad ka, et põhiseaduslikkuse kontroll on oluline, kuid mitte ainuke oluline küsimus: see ei asenda arutelu vajadust, kui tegemist on poliitiliste valikute aluseks olevate oluliste muudatustega. Veneetsia komisjon esitas esialgse arvamuse juulis, kuid õigusaktid avaldati sellegipoolest muutmata kujul. Lisaks sellele võttis valitsus vastu mitu erakorralist määrust, mis süvendasid mõningaid kindlaks tehtud probleeme veelgi, näiteks laiendades justiitsministri volitusi prokuröride üle eelkõige distsiplinaarmenetluste algatamise abil.Valitsuse otsus muuta selliselt kohtunike uurimisega tegeleva eriosakonna loomist käsitlevaid sätteid, ning kehtestada uued menetlused, kuidas kõrgem justiitsnõukogu selle osakonna loob, on tõstatanud täiendavaid küsimusi osakonna sõltumatuse kohta. Otsus tõstatas ka küsimusi valitsuse valmisoleku kohta täita Veneetsia komisjoni soovitusi ainult valikuliselt. Selles mõttes ei kasutatud võimalust ära.

Riikliku korruptsioonivastase direktoraadi peaprokuröri ametist vabastamine ja poliitiline surve kohtuasutustele Samaaegselt seadusandlike muudatustega rõhutati konkreetsete otsustega võimu justiitsministri kätte koondumist. Nii oli see kõigepealt riikliku korruptsioonivastase direktoraadi peaprokuröri ametist vabastamise puhul justiitsministri taotlusel. Esimeses etapis lükkas Rumeenia president ametist vabastamise ettepaneku vastavalt kõrgema justiitsnõukogu negatiivsele arvamusele tagasi. Konstitutsioonikohtu maikuine otsus ametist vabastamise menetluse kohta kinnitas aga suundumust tugevama ministrivõimu suunas: otsuse järel oli president sunnitud juulis allkirjastama dekreedi, millega ametist vabastamine kinnitati. Võimu justiitsministri kätte koondumist rõhutas veelgi ministri otsus riikliku korruptsioonivastase direktoraadi uue peaprokuröri kavandatava ametissenimetamise kohta, vaatamata sellele, et kõrgem justiitsnõukogu teatas, et kandidaat ei täitnud mitmeid olulisi kriteeriume. Need muudatused mõjutavad ka korruptsioonivastase võitluse pöördumatust. Lisaks sellele peegeldub riikliku korruptsioonivastase direktoraadi peaprokuröri käsitlev menetlus teistes kohtuasutuste vastu võetavates sammudes. Järgides sama mudelit kui riikliku korruptsioonivastase direktoraadi peaprokuröri ametist vabastamise menetluse puhul, algatas justiitsminister 24. oktoobril menetluse peaprokuröri ametist vabastamiseks. Oktoobri alguses oli saadikutekoda peaprokuröri seoses luureteenistusega kokku lepitud töökorraldusega juba konstitutsioonikohtusse kaevanud. Valitsus võttis ka vastu otsuse vaidlustada kõrgema kassatsioonikohtu otsus konstitutsioonikohtus.Tegevuse suunamisel nende oluliste kohtuasutuste vastu on selge mõju kohtute sõltumatusele. Muret tekitab ka kohtuinspektsiooni töö. Järjestikustes koostöö- jälgimiskorda käsitlevates aruannetes kuni 2017. aasta jaanuarini märgiti positiivselt ära kohtuinspektsiooni sõltumatuse ja professionaalsusega seoses tehtud edusammud. 2017. aasta novembriks aga oli probleem laiemalt esile kerkinud ning suhted kõrgema justiitsnõukoguga muutusid keerulisemaks.2017. aasta novembri aruandes viidati seoses vajadusega veelgi tugevdada kohtuasutuste vahelist koostööd konkreetselt kohtuinspektsioonile. Kohtuinspektsiooni tegevust on hakatud laialdaselt kritiseerima. Oluliste kohtuasutuste juhtide suhtes algatati mitmeid distsiplinaaruurimisi.Mitmeid neist kohtunikest peeti ka käimasolevate seadusandlike menetluste suhtes kriitiliselt meelestatuks. Tuleks märkida, et Euroopa Kohtunike Konsultatiivnõukogu ja Veneetsia komisjon rõhutasid mõlemad kohtunike kommenteerimisvabaduse olulisust asjaomaste avalike arutelude raames. Kohtuinspektsioon teostas ka peaprokuratuuris ja riiklikus korruptsioonivastases direktoraadis mitmeid kontrolle. Asjaolu, et vähemalt kahel juhul jõudis teave meediasse enne kontrolli lõpule viimist, põhjustas laialdast vastuolu. Lisaks sellele ei korraldanud kõrgem justiitsnõukogu kohtuinspektsiooni uue juhtkonna ametisse nimetamiseks konkurssi, kuigi eelmise juhtkonna volitused lõppesid 2018. aasta augustis. Valitsuse otsus lahendada olukord erakorralise määrusega nimetada praegune juhtkond ametisse ajutiselt ning mitte jätta seda kõrgema justiitsnõukogu otsustada, pingestas olukorda veelgi. Kõrgem justiitsnõukogu ei ole suutnud toimida tõhusa kontrolli- ja tasakaalustava jõuna, et kaitsta surve alla jäänud kohtuasutuste sõltumatust. 2017. aasta jaanuari aruandes tõsteti seda esile kui olulist põhiseaduslikku rolli. Komisjoni talitustega kohtudes ilmnenud selged lõhed kõrgemas justiitsnõukogus raskendasid üha enam nõukogu tegevust kohtusüsteemi esindajana eelkõige õigusaktide üle konsulteerides, ning kohtusüsteemi juhtorganina. Isegi kui nõukogu on esitanud üksmeelse arvamuse, on seda oluliste kohtuasjade puhul eiratud.Kuigi 2018. aastal on valitsuse ja parlamendi esindajad kohtuasutusi ning kohtunikke ja prokuröre avalikult teravalt kritiseerinud, ei ole nõukogu soovinud teha ex officio otsuseid, et reageerida kohtusüsteemi sõltumatuse vastu suunatud rünnakutele. Seetõttu võivad kohtunikud loobuda täitmast oma tavapärast rolli väljendada riigi esindajana oma seisukohti kohtusüsteemiga seotud küsimustes. Kohtusüsteemi sõltumatus Soovitus 1: kehtestada Veneetsia komisjoni toetusele tuginedes kõrgemate prokuröride ametisse nimetamiseks kindel ja sõltumatu süsteem, mis põhineb selgetel ja läbipaistvatel kriteeriumidel. Soovitus 2: tagada, et praegu parlamendis koostatav parlamendisaadikute eetikakoodeks sisaldaks selgeid sätteid institutsioonidevahelise vastastikuse austuse kohta ning millega nähakse ette, et parlamendisaadikud ja parlamendimenetlused austaksid kohtunike sõltumatust. Ka ministritele võiks kehtestada samalaadse eetikakoodeksi. Ametisse nimetamised 2017. aasta jaanuaris kordas komisjon oma soovitust kehtestada kõrgemate prokuröride ametisse nimetamiseks läbipaistev ja tulemuspõhine süsteem, mis sisaldaks piisavaid kaitsemeetmeid politiseerimise vastu. Järjestikustes koostöö- ja jälgimiskorra aruannetes rõhutati menetluse kontrolli- ja tasakaalustussüsteemis esinevaid nõrkusi, juhtides tähelepanu justiitsministri otsustusõigusele kandidaatide välja valimisel, kõrgema justiitsnõukogu piiratud rollile ning sellele, millises ulatuses samasugust ametisse nimetamise ja vallandamise menetlust kohaldatakse prokuratuuri madalama juhtkonna tasandil. 2017. aasta novembri aruandes märgiti ära edusammude puudumine ning rõhutati, et õigusemõistmist käsitlevate õigusaktide käimasolev muutmine annab võimaluse seda olukorda muuta. Aruandes tuletati meelde ka vajadust võtta kuulda Veneetsia komisjoni arvamust. Rumeenia ametiasutused ei võtnud seda soovitust arvesse, kuid Veneetsia komisjoni poole pöördus Euroopa Nõukogu Parlamentaarne Assamblee. Veneetsia komisjoni arvamuses rõhutatakse spetsiaalselt vajadust muutuste järele, et tagada neutraalne ja objektiivne ametisse nimetamise ja ametist vabastamise protsess, mille raames on erinevate asutuste ülesanded omavahel tasakaalus.Õigusemõistmist käsitlevate õigusaktide muutmine on aga nõrgestanud kõrgema justiitsnõukogu ja Rumeenia presidendi rolli kõrgemate prokuröride ametisse nimetamise protsessis ning tugevdanud justiitsministri rolli. Selline jätkuv võimu justiitsministri kätte koondumine ei ole soovitusega kooskõlas. Eetikakoodeksid Alates eelmise koostöö- ja jälgimiskorra aruande avaldamisest on meedia, valitsuse ja parlamendi kriitika kohtusüsteemi ja kohtunike suunas jätkunud. Kogu 2018. aasta vältel kritiseeriti regulaarselt kogu kohtusüsteemi, eelkõige suurkorruptsiooniga tegelevaid institutsioone ning konkreetseid kohtunikke. See seab selgelt ohtu avalikkuse usalduse kohtusüsteemi vastu.See kinnitab vajadust võtta meetmeid, et hoida ära avalikud rünnakud kohtusüsteemi sõltumatuse ja kohtuotsuste ülimuse vastu. Õiguskaitset on otsitud nii kõrgema justiitsnõukogu kui ka kohtunike kaudu, kes on ise oma juhtumitega kohtu poole pöördunud. Koostöö-ja jälgimiskorra soovituses parlamendisaadikute eetikakoodeksi kohta püüti saavutada probleemi institutsiooniline tunnustamine ning luua menetlus selle lahendamiseks. 2017. aasta novembri aruandes tunnustati eetikakoodeksi vastuvõtmist parlamendi ja valitsuse poolt. Loodeti, et seda kasutatakse praktilise vahendina probleemi lahendamisel. Tõendid aga näitavad, et kohtunike sõltumatuse austamist käsitlevate sõnaselgete sätete puudumisel eetikakoodeks seda ülesannet veel ei täida. Komisjonile ei ole teatatud ühestki juhtumist, kus parlamendis on algatatud menetlus avalduse kohta, mis juhiks tähelepanu kohtusüsteemi sõltumatusele. Kohtureform Soovitus 3: praegune etapp Rumeenia kriminaalseadustike muutmisel tuleks lõpule viia, parlament peaks liikuma edasi oma kavaga võtta vastu valitsuse poolt pärast 2016. aastal kohtuasutustega konsulteerimist esitatud muudatused. Justiitsminister, kõrgem justiitsnõukogu ja kõrgem kassatsioonikohus peaksid tegema valmis tegevuskava, millega tagatakse tsiviilmenetluse seadustiku ülejäänud sätete uuest rakendamistähtajast kinnipidamine. Soovitus 4: selleks et veelgi suurendada õigusloome protsessi läbipaistvust ja prognoositavust ning tugevdada pöördumatuse huvides sisemisi kaitsemeetmeid, peaksid valitsus ja parlament tagama täieliku läbipaistvuse seadusandliku tegevusega seotud otsuste tegemisel sellistes valdkondades nagu kriminaalseadustik ja kriminaalmenetluse seadustik, korruptsiooni käsitlevad ja eetikaalased õigusaktid (ametikohtade kokkusobimatus, huvide konfliktid, alusetu rikastumine), õigusemõistmist käsitlevad õigusaktid (seotud kohtusüsteemi korraldusega) ning tsiviilseadustik ja tsiviilmenetluse seadustik, võttes eeskuju otsuste tegemise läbipaistvust käsitlevatest meetmetest, mille valitsus kehtestas 2016. aastal. Tsiviilkohtumenetluse seadustik

Kolmas soovitus käsitleb tsiviilkohtumenetluse seadustiku reformi lõpuleviimist ning arengud annavad tunnistust stabiilsuse puudumisest sellise olulise õigusakti väljatöötamisel. Detsembris 2016 määrati kõnealuse seadustiku ülejäänud sätete jõustumise tähtajaks jaanuar 2019. Koostöö- ja jälgimiskorra 2017. aasta novembri aruandes märgiti, et uue süsteemi rakendamiseks vajaliku taristu loomiseks võeti meetmeid. Kuid parlament kiitis juunis heaks muudatused, millega tehti tsiviilkohtumenetluse seadustikku olulisi muudatusi, muu hulgas loobuti tsiviilmenetluses nõuandekoja etapist. Kõrgem kassatsioonikohus vaidlustas mõned nendest muudatustest edukalt konstitutsioonikohtus. Parlament peab seaduse seetõttu läbi vaatama ning selles protsessis tuleks eelkõige arvesse võtta kõrgema kassatsioonikohtu töökoormust. Kriminaalseadustikud Koostöö- ja jälgimiskorra 2017. aasta novembri aruandes märgiti, et soovitus viia lõpule Rumeenia kriminaalseadustike reformi praegune etapp on endiselt täitmata. Soovituse aluseks on asjaolu, et muudatuste teostamiseks konsultatsioonide kaudu kasutati järkjärgulist protsessi, mis peegeldas vajadust kohandada muudatusi vastavalt hiljutistele konstitutsioonikohtu otsustele ja ELi direktiivide ülevõtmistele.Valitsus kiitis seaduseelnõu heaks 2017. aasta novembris. Kui aga arutelu 2018. aasta aprillis parlamendikomisjonis alustati, olid selle aluseks täiesti uued eelnõud ja väga suur hulk muudatusi. See kajastus parlamendi poolt juunis ja juulis heaks kiidetud lõplikes eelnõudes. Muudatused kujutavad endast 2014. aasta seadustike põhjalikku reformi, sealhulgas kriminaaluurimiste ja kohtumõistmise menetluslike aspektide osas ning kuriteo karistamisega seotud avaliku huvi, ohvrite õiguste ja kahtlusaluste õiguste vahelise tasakaalu osas. Muudatustega vähendatakse ka korruptsiooni kui õigusrikkumise ulatust, mis seaduse tagasisaatmisel parlamenti konstitutsioonikohtu otsuse järel tooks kaasa siiani koostöö- ja jälgimiskorra raames tehtud edusammude ümberhindamise. Muudatused ei ole veel jõustunud, kuna need on konstitutsioonikohtus vaidlustatud. Konstitutsioonikohus otsustas oktoobris, et märkimisväärne arv muudatusi on põhiseadusevastased. Lisaks põhiseaduslikkusega seotud küsimustele on kõnealuste muudatustega seoses esile kerkinud mitmeid õiguslikke ja poliitilisi probleeme, millele juhivad tähelepanu Rumeenia õiguskaitseasutused ja kodanikuühiskond, samuti mitmed partnerid väljaspool Rumeeniat. Veneetsia komisjon võttis 20. oktoobril vastu arvamuse kriminaalseadustikku ja kriminaalmenetluse seadustikku tehtud muudatuste kohta . Veneetsia komisjoni arvamuse järeldused olid väga kriitilised, juhtides tähelepanu õigusriigiga seotud kartusele, et kuriteod jäetakse karistamata, õigusaktide puudulikule kvaliteedile, puudustele õigusaktide koostamisel ning vastuoludele Euroopa Inimõiguste Kohtu kohtupraktikaga ja riigi rahvusvaheliste kohustustega, eelkõige seoses korruptsioonivastase võitlusega. Seetõttu soovitab Veneetsia komisjon, et „Rumeenia ametiasutused teostaksid läbi kõikehõlmava ja tõhusa konsultatsiooniprotsessi kriminaal- ja kriminaalmenetluse seadustikku tehtavate muudatuste üldise ümberhindamise, et koostada kindel ja sidus seadusandlik ettepanek, millel oleks Rumeenia ühiskonnas laiapõhjaline toetus, ning milles võetakse täielikult arvesse kohaldatavaid standardeid.“ Õigusloome protsessi läbipaistvus ja prognoositavus kohtureformi ja korruptsioonivastaste õigusaktide puhul 2017. aasta aruandes juhiti tähelepanu spetsiaalse süstematiseerimise, ühtlustamise ja seadusandliku stabiilsuse tagamisega tegeleva parlamendikomisjoni potentsiaalile luua prognoositav muutmisprotsess, mille käigus on tagatud arutelu ja avalik konsultatsioon. Kõnealune komisjon on tegelenud õigusemõistmist käsitlevate õigusaktide ja kriminaalseadustike reformidega. Mõningaid kõnealuses komisjonis koostatud seadusandliku menetluse aspekte võib varasemaga võrreldes edusammudeks pidada: arutelusid kantakse üle, eelnõud on tavaliselt kättesaadavad ning kohtuasutusi kutsutakse osalema aruteludes, kus nad saavad oma arvamust avaldada. Kiirmenetluste kasuks otsustamine on siiski tugevalt piiranud nende võimaluste tõhusust ja usaldusväärsust. Esiteks on jätkuvalt keeruline mõista kiirmenetluste kasuks otsustamise objektiivseid põhjendusi, samuti asjaolu, et eelnõude suhtes esile kerkinud olulisi kahtlusi arvesse võttes kiireloomulisuse kasuks otsustamist hiljem ei analüüsita. Vastavaid kahtlusi väljendasid sellised Rumeenia ametiasutused nagu kõrgem kassatsioonikohus, ning välispartnerid nagu Euroopa Komisjon ja teised liikmesriigid. Arutelu puudumine oli eriti hämmastav, võttes arvesse asjaolu, et kuna komisjonis kasutati kiirmenetlust, oli arutelu nendes olulistes avaliku poliitika küsimustes parlamendi kahes kojas väga piiratud või puudus see üldse. Isegi pärast seda, kui õigusemõistmist käsitlevaid õigusakte käsitlev protsess lõpule jõudis, tegi valitsus erakorralise määrusega oktoobris täiendavaid muudatusi, mille puhul oli võimalus konsultatsioonide pidamiseks veelgi väiksem. See protsess muudaks rakendamise kohtuasutuste jaoks väga keeruliseks ning seaks reaalsesse ohtu õigusemõistmise, mida ei tundu olevat protsessi vältel kaalutud. Parlamendiliikmed on väitnud, et seadusandlik menetlus on läbipaistev ja selles võetakse arvesse kohtunike arvamust. On tõsi, et seadused sisaldavad kohtunike endi poolt soovitatud muudatusi. See ei pea paika siiski enamiku kõige vastuolulisemate sätete puhul, mis on seadustena vastu võetud ja mille puhul puudub peaaegu täielikult selgus, miks ei ole kohtunike seisukohti arvesse võetud. Konstitutsioonikohtu tõstatatud küsimuste ulatus ainuüksi põhiseadusega seotud küsimuste osas rõhutab taaskord nende muudatuste kehva ettevalmistamist ning peamiste kohtuasutuste teadmiste mittearvestamisest tulenevaid tagajärgi. Nagu juhtisid tähelepanu ka Veneetsia komisjon ja GRECO, peaks parlament selliste põhimõtteliste õiguslike muudatuste kavandamisel algatama ühiskondlikke vajadusi ja muudatuste mõju käsitleva tegeliku arutelu, mis toetuks laiaulatuslikele konsultatsioonidele: tegemist on avaliku poliitika küsimustega, ning asjakohaseks ei saa pidada ainult konstitutsioonikohtus arutatud põhiseaduslikkust käsitlevaid küsimusi. Asjaolu, et Veneetsia komisjoni arvamuses õigusemõistmist käsitlevate õigusaktide kohta leiti olulisi lahendamata probleeme, ning kahtlused, et kriminaalseadustikku ja kriminaalmenetluse seadustikku tehtud muudatused ei pruugi olla kooskõlas Rumeenia seaduslike kohustustega ELis ja rahvusvahelisel tasandil, on mõlemad tõestuseks kiirmenetlustega kaasnevatest ohtudest. Kõnealust protsessi ei saa pidada soovitusega kooskõlas olevaks. Soovitus 5: valitsus peaks võtma vastu tegevuskava, et lahendada kohtuotsuste täitmata jätmise ja avaliku halduse asutuste poolt kohtuotsuste kohaldamisega seotud küsimused, sealhulgas tuleb kehtestada kord, et pakkuda täpset statistikat edasise jälgimise võimaldamiseks. Samuti peaks valitsus töötama välja sisemise järelevalve süsteemi, kuhu kuuluvad kõrgem justiitsnõukogu ja riigikontroll, et tagada tegevuskava nõuetekohane rakendamine. Soovitus 6: strateegiline kohtute juhtkond (justiitsministeerium, kõrgem justiitsnõukogu, kõrgem kassatsioonikohus ja peaprokurör) peaks tagama vastuvõetud tegevuskava rakendamise ja kehtestama selle rakendamise kohta korrapärase ühiste avalike aruannete esitamise, sealhulgas pakkuma lahendusi sellistele küsimustele nagu kohtuametnike vähesus, liiga suur töökoormus ja viivitused otsuste põhjendamisel. Kohtuotsuste austamine Kohtuotsuste austamine ja täitmine on kohtusüsteemi tõhususe jaoks vältimatu, nagu on sätestatud esimeses eesmärgis . Pärast Euroopa Inimõiguste Kohtu hukkamõistu 2016. aastal esitas Rumeenia Euroopa Nõukogu ministrite komiteele tegevuskava, mille abil lahendada riigi vastu suunatud kohtuotsuste täitmata jätmise struktuursed probleemid. Kõnealune tegevuskava ja Euroopa Nõukogu ministrite komitee nõutavad täiendavad meetmed on otseselt seotud selle soovituse täitmisega. Tehakse jõupingutusi tegevuskava raames edusammude saavutamiseks ning septembris esitati valitsusele võetavate meetmete loetelu. Ettepanekud hõlmavad õigusraamistikku muudatuste tegemist, et tagada õigeaegne täitmine, ning mehhanismi, millega jälgida ja vältida selliste kohtuotsuste hilinenud täitmist, mille puhul on riik võlgnik. Justiitsministeerium ja kõrgem justiitsnõukogu teevad edusamme ka selliste kohtuotsuste IT-registri loomisel, mille puhul on riik võlgnik või võlausaldaja. Kohtusüsteemi struktuurireformid 2017. aasta novembri aruandes märgiti, et 2016. aastal vastu võetud kõikehõlmav tegevuskava , milles on esitatud 2020. aastani kohtusüsteemi arendamiseks teostatavad struktuurireformid, on rakendamisel, ning sellest peaks saama vahend, mis peaks tooma suurt kasu kohtusüsteemi kasutajatele ja suurendama avalikkuse usaldust süsteemi vastu. Kõnealust tegevuskava arendati ja kohandati 2018. aasta jooksul ning seda rahastatakse ELi struktuurifondideststrateegilise nõukogu koosolekutel antud suuniste alusel. Tegevuskava käsitles ka selliseid küsimusi nagu kolme riigivõimu haru esindajate vahel alalise dialoogimehhanismi loomine ning IT-süsteemide ajakohastamine andmekaitse seisukohast. Strateegiline nõukogu ei ole siiski arenenud foorumiks, mille raames oleks võimalik käsitleda kohtusüsteemi jaoks olulisi strateegilisi küsimusi. Näiteks tundub, et nõukogu ei osalenud õigusemõistmist käsitlevate õigusaktide ning tsiviil- ja kriminaalseadustiku muutmist käsitlenud aruteludes. Need muudatused hakkavad tulevikus kohtusüsteemi toimimist ja struktuuri oluliselt mõjutama. Nagu eespool märgitud, jätkati õigusemõistmist käsitlevate õigusaktide rakendamist pigem ühepoolsete erakorraliste määruste kui kohtute strateegilise juhtkonna konsensuslike otsuste kaudu . Soovitus 7: uus kõrgem justiitsnõukogu peaks oma ametiajaks koostama ühise programmi, mis sisaldab läbipaistvuse suurendamise ja vastutuse edendamise meetmeid. See peaks sisaldama teavitusstrateegiat, millega nähakse ette korrapärased avalikud kohtumised kohtunike ja prokuröride kogudega kõikidel tasanditel, samuti kodanikuühiskonna ja kutseorganisatsioonidega, ning tuleks näha ette aastaaruanded, mida arutatakse kohtute ja prokuröride üldkogudel.

Läbipaistvus ja kõrgema justiitsnõukogu vastutus 2017. aasta novembri aruandes märgiti, et kõrgem justiitsnõukogu määras kindlaks oma ametiaja (2017-2022) prioriteedid, kehtestades esmase aluse, millelt edendada institutsiooni usaldusväärsust. Aruandes märgiti ka, et vaatamata keerulistele asjaoludele oli nõukogu suutnud teha raskeid otsuseid, lükates näiteks tagasi õigusemõistmist käsitlevate õigusaktide kavandatavad muudatused. Aruandes järeldati, et „nõukogu peaks ka edaspidi tõhustama tööd, et kaitsta järjekindlalt ja tõhusalt kohtunike reputatsiooni ning aitama kaasa konstruktiivsele ja läbipaistvale dialoogile valitsuse ja parlamendiga.“ Aruande avaldamise järel on nõukogul olnud üha keerulisem jätkata prioriteetides kindlaks määratud lähenemisviisi teostamist, kuna valitsus on mitu arvamust tagasi lükanud.Nõukogu ei leidnud üksmeelt, kuidas reageerida Veneetsia komisjoni ja GRECO soovitustele õigusemõistmist käsitlevate õigusaktide kohta isegi rohkem juhtimisega seotud valdkondades nagu muudatuste mõju hindamine seoses ennetähtaegselt pensionile jäämise kava ja hilisema kutsealale asumisega. Nõukogul paluti kriminaalseadustikku tehtud muudatuste kohta oma seisukoht avaldada.Kõrgem justiitsnõukogu konsulteeris kõigi kohtute ja prokuratuuridega ning esitas parlamendikomisjonile selle kohta kokkuvõtte. Kõrgema justiitsnõukogu liikmed osalesid parlamendis korraldatud aruteludes, esitades muudatusettepanekuid ning märkusi. Pärast õigusaktide parlamendis vastuvõtmist ei esitanud nõukogu aga muudatuste kohta arvamust ega analüüsinud kõnealuste muudatuste mõju kohtusüsteemile. 2017. aasta jaanuari aruandes rõhutati eelkõige seda, et kohtute sõltumatuse ning kohtunike maine, sõltumatuse ja erapooletuse kaitseks võetud nõukogu meetmete avalikustamine on väga oluline. Nõukogu polnud vaatamata kohtunike ja kohtuasutuste avaliku kritiseerimisega seotud üldisele olukorrale siiski suuteline kõnealuses valdkonnas oma seisukohti jõuliselt kaitsma. 2017. aasta jaanuari aruandes teatas komisjon esimese eesmärgi raames tehtud „olulistest edusammudest“. Praegune olukord on selline, et kuigi viienda soovituse (kohtuotsuste täitmine) puhul on edusamme tehtud, on Rumeenia teised meetmed seni saavutatud edusammud tagasi pööranud või need kahtluse alla seadnud. Soovitusi 1, 3 ja 4 ei ole järgitud. Soovituste 2, 6 ja 7 puhul ei ole sisuliste tulemuste osas edusamme tehtud. Laiemalt tähendavad kohtunike sõltumatust kahjustavad ja võimu siseministri kätte koondavad seadusandlikud muudatused ning mitmed olulisi kohtuasutusi survestavad meetmed olukorra ümberhindamist Rumeenia ametiasutuste poolt võrreldes 2017. aasta jaanuari hindamise ajal kehtinud olukorraga. Kriminaalseadustiku ja kriminaalmenetluse seadustiku käimasolev muutmine toob kaasa ka tõsise ümberhindamise ohu. Seetõttu on komisjon seisukohal, et esimest eesmärki ei saa täidetuks pidada ning selle saavutamiseks on vaja täiendavaid soovitusi nagu esitatakse käesoleva aruande järeldustes. 3.2. Teine eesmärk: eetikaraamistik ja riiklik eetikaagentuur Soovitus 8: tagada süsteemi PREVENT kasutuselevõtmine. Riiklik eetikaagentuur ja riiklik riigihangete amet peaksid koostama aruandeid riigihankemenetluste eelkontrollide ja nende järelmeetmete kohta, sealhulgas järelkontrollide kohta, samuti tuvastatud huvide konfliktide või korruptsiooni kohta, ning korraldama avalikke arutelusid, et kutsuda valitsust, kohalikke asutusi, kohtuid ja kodanikuühiskonna esindajaid esitama oma seisukohti. Soovitus 9: parlamendi otsustusprotsess peaks olema läbipaistev, kui on tegemist parlamendiliikme kohta tehtud ametikohtade kokkusobimatust, huvide konflikte või alusetut rikastumist käsitleva edasikaebamisele mittekuuluva lõpliku otsuse järelmeetmetega. Süsteem PREVENT Süsteemi PREVENT eesmärk on vältida huvide konflikte riigihankemenetlustes, nähes selleks ette eelkontrollimehhanismi ja võimaldades avaliku sektori hankijatel võimalikud probleemid enne lepingu sõlmimist kõrvaldada. Süsteem on nüüd täielikult toimiv ning riiklik eetikaagentuur annab teada positiivsetest tulemustest.Lisaks hoiatustele on PREVENT aidanud avaliku sektori hankijate hulgas ka teadlikkust suurendada. Üldiselt tundub, et ennetava lähenemisviisi mõju kasvab ning üha enam näitab oma väärtust avaliku sektori hankijate valdava enamuse tahe kõrvaldada võimalikud huvide konfliktid enne lepingute sõlmimist. Kasutusele on võetud seadusandlik muudatus, millega kehtestatakse võimalus määrata süsteemi PREVENT hoiatusi eiravate avaliku sektori hankijate suhtes trahv, kuid selle lisaväärtus on ebaselge. Üldisemalt jäi agentuuri korraldatud, kokkusobimatuse ja halduslike huvide konfliktidega seotud uurimiste arv stabiilseks.Eetikat käsitleva õigusraamistiku stabiilsus on jätkuvalt heitlik. Parlament võttis vaatamata riikliku eetikaagentuuri negatiivsele arvamusele juulis vastu kaks seadusandlikku ettepanekut. Esimesega kehtestatakse kolmeaastane aegumistähtaeg kuritegudele, millega määratakse kindlaks huvide konflikti või kokkusobimatuse olemasolu. Teise ettepanekuga muudetakse kohalike valitud ametnike puhul huvide konflikti käsitlevat karistusrežiimi. Konstitutsioonikohus on mõlemad ettepanekud vaidlustanud.Parlamendis on arutamisel veel teisi ettepanekuid. Teine probleem on seotud riikliku eetikaagentuuri rahaliste vahenditega. 2017. aastal järsult vähendatud eelarve tõttu võib riiklik eetikaagentuur täiendavate kärbete korral sattuda palkade maksmisel ja teenuste eest tasumisel rahalistesse raskustesse. On oluline, et agentuuril oleksid vajalikud vahendid, et jätkata ülesannete täitmist vastavalt teisele eesmärgile. Parlamendiliikmeid käsitlevate kohtuotsuste järelmeetmed Varasemates koostöö- ja jälgimiskorra aruannetes on viidatud viivitustele ja ilmsele ebajärjekindlusele parlamendiliikmete suhtes karistuste määramisel juhtudel, kui riikliku eetikaagentuuri kaebuse põhjal on tehtud lõplik kohtuotsus ametikohtade kokkusobimatuse või huvide konflikti kohta. Komisjon soovitas seetõttu suurendada otsustusprotsessi läbipaistvust, ning andis 2017. aasta novembri aruandes mõned konkreetsed soovitused, kuid seda saavutada. Alates 2016. aasta oktoobrist on parlamendiliikmete suhtes tehtud viis lõplikku ja tagasivõtmatut kohtuotsust. Kahe juhtumi puhul, ning kahe muu, 2016. aasta detsembri valimisi käsitleva juhtumi puhul kirjutas parlament riiklikule eetikaagentuurile, märkides, et distsiplinaarkaristusi ei kohaldata. Teiste juhtumite puhul ei ole parlament veel arvamust avaldanud. Kuigi sellised kirjad on läbipaistvuse saavutamisel samm edasi, võivad parlamendi põhjendused tekitada karistuste hoiatava mõjuga seoses ohtliku lünga. Väideti, et meetmeid ei võetud, kuna kõnealune eetikaga seotud intsident leidis aset eelmisel ametiajal või ametikohal. Seda tõlgendust ei ole kohtud ega avaliku sektori asutused siiani veel kohaldanud. See vihjab vajadusele selgitada ametikohtade kokkusobimatust ja huvide konflikte käsitlevaid eeskirju viisil, mis täidaks koostöö- ja jälgimiskorra eesmärgi tagada „siduvate otsuste tegemine, mis on aluseks võimalikele hoiatavatele sanktsioonidele“. Komisjon on seisukohal, et 2017. aasta novembris teise eesmärgi raames saavutatud märkimisväärsed edusammud on takerdunud. Soovitus 8 on täidetud tingimusel, et süsteemi PREVENT konsolideeritakse tõhusa ennetava vahendina. Soovituse 9 raames edusammude tegemiseks tuleb selgitada praegu ebaselgeks jäävaid eeskirju. 3.3 Kolmas eesmärk: võitlemine suurkorruptsiooni vastu Riikliku korruptsioonivastase direktoraadi jätkusuutlikkus ja korruptsioonivastase võitluse pöördumatus 2017. aasta jaanuari aruandes tunnistati suurkorruptsiooni vastases võitluses tehtud olulisi edusamme. Samuti rõhutati aruandes, et muudatused, mis kitsendavad või piiravad korruptsiooni kui õigusrikkumise mõistet, või mis kujutavad endast olulist väljakutset korruptsioonijuhtumeid käsitleva prokuratuuri sõltumatusele või tõhususele, tähendaksid tehtud edusammude ümberhindamist. 2017. aasta novembri koostöö- ja jälgimiskorra aruande avaldamise järel aset leidnud sündmuste tõttu pidi komisjon oma hinnangu uuesti üle vaatama. Peamistele korruptsioonivastastele asutustele avalduv surve tekitab ühe enam muret, kas nad suudavad jätkuvalt tulemusi saavutada, ning seega, kas korruptsioonivastase võitluse pöördumatus on tagatud. Riiklikule korruptsioonivastase võitluse direktoraadile on avaldatud survet, mis tõenaoliselt kahjustab selle sõltumatust. Lisaks ulatuslikule avalikule ja ajakirjanduse kriitikale juhtivate poliitikute poolt tekitas menetluse (vt eespool) kohta suuri kahtlusi asjaolu, et nii riikliku korruptsioonivastase võitluse direktoraadi ametisoleva peaprokuröri ametist vabastamisel kui ka uue peaprokuröri ametisse nimetamisel ei võetud arvesse kõrgema justiitsnõukogu negatiivset arvamust. Justiitsminister on algatanud ka uute asetäitjate ja sektorijuhatajate ametisse nimetamise menetluse vastavalt samale menetlusele. Õigusemõistmist käsitlevad muudetud õigusaktid tekitavad potentsiaalseid probleeme ka töötajatele, kes soovivad korruptsioonivastasest direktoraadist lahkuda. Oktoobris võttis valitsus vastu erakorralise määruse, millega muudetakse korruptsioonivastase direktoraadi prokuröride tööstaažile seatud nõudeid, millel võib olla täiendav negatiivne mõju korruptsioonivastase direktoraadi tegutsemisvõimele.

Surve on laienenud kõrgemale kassatsioonikohtule, eelkõige selle kriminaalkolleegiumi kohtunikele. Nagu eespool öeldud, kaevas valitsus kõrgema kassatsioonikohtu konstitutsioonikohtusse. Sellele lisandub kohtusüsteemisisene surve, näiteks ei uuendanud kõrgem justiitsnõukogu vastuoluliselt mitmete suurkorruptsioonijuhtumitega tegeleva kõrgema kassatsioonikohtu kriminaalkolleegiumi presidendi volitusi, ning kui kohtuinspektsiooni poole pöörduti seoses kõrgema kassatsioonikohtu presidenti käsitlevate hagidega (vt eespool). Valitsuse võetud meetmed võivad kajastuda ka korruptsioonivastase direktoraadiga tehtava koostöö ilmses vähenemises, kuna mitmed avaliku sektori asutused nagu ministeeriumid, kontrollikoda ja muud kontrolliasutused ei soovi väidetavalt võimalikest pettuse- ja korruptsioonijuhtumitest teavitada. Õigusemõistmist käsitlevates õigusaktides kohtunike poolt toime pandud kuritegusid käsitleva uue jaotise koostamine tekitab seoses korruptsioonivastase võitlusega konkreetse probleemi, kuna uus struktuur võib sõltumatusega seoses olla haavatavam kui siiani on olnud korruptsioonivastase direktoraadi puhul, sest seda on võimalik kasutada täiendava vahendina, millega mõjutada ja survestada kohtunikke. Lisaks sellele, olles üldosakond, mis tegeleb kohtunike poolt toime pandud igat liiki kuritegudega, puuduvad tal eksperditeadmised uurimaks konkreetseid korruptsioonijuhtumeid, ning selle mõju oleks tugevam, kui korruptsioonivastaselt direktoraadilt võetakse kohtunikku käsitleva juhtumiga seotud isikute uurimise volitused ära. Õigusraamistiku osas võivad ka parlamendi poolt enne suve heaks kiidetud kriminaalseadustiku ja kriminaalmenetluse seadustiku muudatused korruptsioonivastast võitlust kahjustada (vt eespool). Muudatuste suhtes avaldatud ulatusliku kriitika raames rõhutatakse nende mõju korruptsioonile. Lisaks sellele, et tõsiselt on takistatud uurimine, süüdistuste esitamine ja kohtuotsuste langetamine, on vähendatud ka mitme korruptsioonikuriteo ulatust kuriteona. See oli oluliseks elemendiks ka Veneetsia komisjoni arvamuses seadustike kohtaning võib tõstatada küsimusi nende vastavuse kohta Rumeenia poolt ratifitseeritud rahvusvahelistele konventsioonidele. Veneetsia komisjon rõhutab, et „eraldi võttes, kuid eelkõige nende kumulatiivset mõju arvestades kahjustavad mitmed muudatused tõsiselt Rumeenia kriminaalkohtusüsteemi tõhusust võitluses erinevate kuriteo vormidega, sealhulgas korruptsiooniga seotud kuriteod, vägivallakuriteod ja organiseeritud kuritegevus. Puuduvad tõendid, et vastavust rahvusvahelistele kohustustele oleks valitsuses või parlamendis arutatud. Mõned nendest muudatustest on kuulutatud põhiseadusevastaseks. Soovitus 10: võtta vastu objektiivsed kriteeriumid, mis käsitlevad parlamendiliikmetelt saadikupuutumatuse võtmisest keeldumist ja põhjendavad seda, eesmärgiga aidata tagada, et saadikupuutumatust ei kasutata uurimisest ja korruptsioonikuritegude eest süüdistuse esitamisest kõrvalehoidumiseks. Valitsus võiks kaaluda seaduse muutmist, et ministrite immuniteet piirduks nende ametiajaga. Nende meetmete elluviimisel võivad olla abiks Veneetsia komisjon ja GRECO . Parlament peaks kehtestama süsteemi, et korrapäraselt aru anda oma kodade tehtud otsustest, mis käsitlevad saadikupuutumatuse võtmise taotlusi, ning võiksid korraldada avaliku arutelu, et kõrgem justiitsnõukogu ja kodanikuühiskond saaksid esitada oma seisukoha. Soovitus 10 käsitleb parlamendi vastutust oma otsustes, mis käsitlevad prokuratuuri taotlusi ennetavate meetmete võtmiseks, näiteks läbiotsimised või vahistamine, ja parlamendiliikmete uurimiseks, kui nad täidavad või on varem täitnud ministri ülesandeid. See on põhiseadusest tulenev õigus, mis kajastub mitmetes parlamentaarsetes süsteemides, kus on kehtestatud puutumatus, et kaitsta parlamendisaadikuid nende valimismandaadi täitmisel. Soovitus ei käsitle asjaolu, et see õigus on olemas, vaid viisi, kuidas seda kasutatakse. Eelmistes koostöö- ja jälgimiskorra aruannetes rõhutati läbipaistvuse kriteeriumi tähtsust, et võimaldada parlamendil näidata, et ta kasutab seda õigust objektiivselt. See aitaks näidata seost prokuratuuri esitatud taotluste tagasilükkamise ja parlamendiliikmete kaitsmise vahel oma mandaadi täitmisel, ning mitte piirata või vältida korruptsioonikuritegude uurimist ja nendes süüdistuste esitamist. 2017. aasta novembri aruandes tunti heameelt, et kaaluti vajadust suurendada prokuratuuri taotluste põhjal tehtava järelkontrolli läbipaistvust. Siiski leiti aruandes, et kümnenda soovituse täitmiseks tuleb rohkem ära teha ning korrati nõuannet paluda abi Veneetsia komisjonilt ja GRECO-lt. Saadikutekoja õiguskomisjon väljendas valmisolekut osutada Veneetsia komisjoni kehtestatud kriteeriumidele, kuid seda ei ole siiani tehtudning seda ei ole ka saadikutekoja kodukorras kinnitatud. 2018. aastal ei võetud järelmeetmeid seoses valitsuse üleskutsega kaaluda seadusemuudatust, selgitamaks, et ministrite puutumatus on seotud ainult ministrite tegevusega nende ametiaja jooksul. 2018. aasta augustis kiitis Rumeenia president heaks kaks taotlust algatada kriminaalmenetlus endiste ministrite suhtes, kes ei ole parlamendiliikmed. Soovituses juhiti tähelepanu ka otsuste kohta teavitamisele ja avaliku arutelu pidamisele. Esimese sammuna selles suunas tehakse parlamendikomisjonide ja täiskogu aruteludest otseülekandeid ning hiljem saab hakata neid ka veebis vaatama. Kolmanda eesmärgi analüüsi alusel võib komisjon kinnitada oma 2017. aasta novembris tehtud järeldust, et kümnenda soovituse täitmiseks on vaja teha täiendavaid jõupingutusi. Lisaks sellele seadis Rumeenia 2017. aasta jaanuaris uuesti kahtluse alla kolmanda eesmärgi osas saavutatud positiivse hinnangu aluseks olevad põhjendused. Seetõttu ei saa kümnendat soovitust pidada enam eesmärgi täitmiseks piisavaks ning seepärast on käesoleva aruande järeldustesse lisatud täiendavaid soovitusi. 3.4 Neljas eesmärk: korruptsiooniga võitlemine kõikidel tasanditel Soovitus 11: jätkata riikliku korruptsioonivastase strateegia rakendamist, pidades kinni tähtaegadest, mille valitsus määras 2016. aasta augustis. Justiitsminister peaks kehtestama aruandlussüsteemi riikliku korruptsioonivastase strateegia tulemusliku rakendamise kohta (sisaldab statistikat eetikanõuete rikkumise juhtumite kohta avaliku halduse asutustes, distsiplinaarmenetluste üksikasju ja karistusi ning teavet haavatavates valdkondades kohaldatud struktuurimeetmete kohta). Soovitus 12: tagada, et arestitud vara haldamise riiklik agentuur toimib täies ulatuses ja on tulemuslik, et ta saaks esitada esimese aastaaruande, mis sisaldab usaldusväärset statistikat kuritegeliku vara konfiskeerimise kohta. Agentuur peaks kehtestama süsteemi, et anda korrapäraselt aru haldussuutlikkuse arengust ning kuritegelikul teel saadud vara konfiskeerimise ja haldamise tulemustest. Riiklik korruptsioonivastane strateegia Viimase aasta jooksul on riikliku korruptsioonivastase strateegia raames tehtud jätkuvaid edusamme. 2018. aasta märtsis avaldas justiitsministeeriumi tehniline sekretariaat oma esimese järelevalvearuande . Tehniline sekretariaat on jätkanud avaliku sektori asutuste temaatilisi hindamisi, mille eesmärk on kontrollida, kuidas need asutused määratlevad korruptsiooniohtu olulistes valdkondades ning meetmeid, millega ennetada intsidente. Vastastikusi hindamisi toetatakse ELi vahenditest. Tundub, et strateegia rakendamisel mõnedes olulistes haavatavates sektorites nagu haridus, siseministeerium ja kohalik tasand, on edusamme tehtud, kuid vähem on seda märgata tervishoiusektoris. Strateegia üheks eesmärgiks on parandada korruptsioonivastase võitluse taset, kohaldades selleks kriminaal- ja halduskaristusi. Viimase aasta jooksul on riiklik eetikaagentuur ja riiklik korruptsioonivastase võitluse direktoraat jätkanud oma tööd ning peaprokuratuur on jätkanud nende korruptsioonikuritegude uurimist, mis ei kuulu korruptsioonivastase direktoraadi pädevusse.Kahjuks nagu juba eespool märgitud, on nende oluliste institutsioonide tegevuse tulemuslikkus piiratud, ning mitmed käimasolevad seadusandlikud algatused tekitavad küsimusi seoses nende võimaliku mõjuga strateegia rakendamise suhtes ning saadavad vastuolulise signaali poliitilise toetuse jätkumise kohta korruptsiooni ennetamisel ja karistamisel. See hõlmab kriminaalseadustiku ja kriminaalmenetluse seadustiku ning eetikaraamistiku muutmist, millel võib olla mõju kõigi tasandite avalikule haldusele. Arestitud vara haldamise riiklik agentuur Arestitud vara haldamise riikliku agentuuri (ANABI) tegevus on nüüd täielikult käivitunud ning jätkub tegevuse laiendamine, mis on selgelt sätestanud agentuuri aastaaruannetes. Agentuur on ka teinud edusamme riikliku integreeritud süsteemi arendamisel, mille raames jälgitakse ametiasutuste poolt võetud meetmeid kogu vara sissenõudmise menetluse vältel. Siiski on ANABI-l potentsiaali oma tegevust veelgi tõhustada. Oluliseks elemendiks oleks arendada arestitud vara sotsiaalse või avaliku taaskasutamisega seotud tegevusi, mille puhul lubavad õigusaktid toetada kodanikuühiskonna projekte nagu õigusharidus, kuritegevuse ennetamine, ohvrite abistamine ja muud avalikku huvi pakkuvad projektid. Ebapiisava haldussuutlikkuse tõttu ei ole agentuur suutnud siiani kõiki kõnealuse valdkonna projektikonkursse algatada. 2018. aasta oktoobris töötas agentuuris 35 kavandatud töötaja asemel 20 inimest, mistõttu piirdub agentuuri töö rangelt tuumiktegevusega. Neljanda eesmärgi analüüsi alusel võib komisjon kinnitada oma 2017. aasta novembris tehtud järeldust, et eesmärgi täitmiseks on vaja teha täiendavaid jõupingutusi. Korruptsiooni ennetamist pidurdavad poliitilised arengud, mis kahjustavad edusammude võimalikkuse usutavust (soovitus 11). Soovitusega 12 seoses võib komisjon järeldada, et kõnealune soovitus on täidetud, kuid oluline on tagada ANABI jaoks piisavad inimressursid. 4. JÄRELDUS