[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 24.5.2006

KOM(2006) 246 lõplik

KOMISJONI TEATIS NÕUKOGULE JA EUROOPA PARLAMENDILE

Konsulteerimise parandamine ühenduse kalanduse juhtimisel

SISUKORD

1. Sissejuhatus 3

2. Kalapüügivõimaluste prognoosimine ja juhtimine 4

2.1. Nõustamismeetodid ja andmevajadused 4

2.2. Praegune kord 4

2.3. Sidusrühmade seisukohad 5

3. Soovitused süsteemi parandamiseks 6

3.1. Kalandusaasta muutmine 6

3.2. Varude teadusliku hindamise kalenderplaani muutmine 6

3.3. Kolmandate riikidega seotud aspektid 7

3.4. Õigeaegne konsulteerimine ELi sidusrühmadega kalanduse juhtimistkäsitlevate otsuste puhul 8

3.5. Õigusaktide ettepanekute esitamise ja otsustamise aja muutmine 9

3.6. Kvoodimääruste eraldamine teistest juhtimisvahenditest 10

4. Kokkuvõte: Kalanduse juhtimise läbirääkimiste uus ajakava 11

SISSEJUHATUS

Et tagada „sidusrühmade laialdane kaasamine poliitika kõigil etappidel kontseptsioonist rakendamiseni” (nõukogu määruse 2371/2002 artikli 2 lõige 2), tuleb muuta ühenduse kalanduse juhtimise iga-aastaste otsuste vastuvõtmise praegust korda.

Euroopa Ühenduse kalurite kalapüügivõimalused kehtestatakse tavaliselt iga aasta detsembri lõpus põllumajandus- ja kalandusnõukogu istungil. Vastuvõetud määrus jõustub järgmise aasta 1. jaanuaril ja hõlmab otsuseid, millega liikmesriikidele kehtestatakse lubatud kogupüük ja kvoodid, püügikoormuse lubatud tasemed püügivahendite liikide ja püügipiirkondade kaupa ning tehnilised meetmed aasta jooksul kasutatavate lubatud püügivahendite kohta.

Nõukogu otsus põhineb komisjoni ettepanekul, nagu on ette nähtud asutamislepingutes. Seni on komisjon esitanud ettepaneku võimalikult hilja, et võtta arvesse kõige värskemat teaduslikku ja tehnilist teavet. Selline ajastus tähendab aga, et konsultatsioonideks sidusrühmadega jääb väga vähe aega.

Paljude kalavarude väljakurnamine on toonud viimasel ajal kaasa vajaduse rakendada ulatuslikke kaitsemeetmeid. Lubatud kogupüügi vähendamine üksi pole olnud piisav ning on tekkinud vajadus meetmepaketi järele, mis hõlmaks püügikoormuse juhtimist, tehnilisi meetmeid ning kontrolli ja järelevalve sätteid. Kõnealuste meetmete määratlemine eespool kirjeldatud iga-aastase lühikese otsustamisprotsessi raames on osutunud keeruliseks.

2005. aastal pidas komisjon sidusrühmade ja liikmesriikidega mitteametlikke konsultatsioone, et arutada alternatiivseid töömeetodeid ühenduse kalanduse juhtimise otsuste ettevalmistamisel. Paljud liikmesriigid pooldasid muudatusi, kuid enamik ei soovinud muuta lubatud kogupüügi kehtimise perioodi. Komisjonil paluti uurida võimalust saada teaduslikke nõuandeid kalanduse juhtimise kohta varem, mitte aasta lõpus. Paljud liikmesriigid palusid, et komisjon alustaks kalapüügivõimaluste otsuste arutamist piirkondlike nõuandekomisjonidega varakult. Mõned liikmesriigid olid siiski seisukohal, et praeguse süsteemi ajapiirangud aitavad kaasa tõhusale otsuste tegemisele.

Komisjon on astunud samme, et vähendada kalanduse juhtimise otsuste kuhjumist aasta lõppu. 2005. aastal esitas komisjon tavalisest varem eraldi ettepaneku lubatud kogupüügi kohta Läänemeres. Püügikoormust, lubatud kogupüüki ja muid seonduvaid küsimusi käsitlevate otsuste ettevalmistamisel peeti liikmesriikidega tehnilisi arutelusid kogu aasta vältel. Süvamereliikide lubatud kogupüük kehtestatakse eraldi määrusega kaheks aastaks.

Edasised muudatused on vajalikud eelkõige selleks, et sidusrühmadega saaks pidada asjalikke konsultatsioone. Käesoleva dokumendiga tehakse ettepanek rakendada uus töömeetod nõukogu selliste otsuste ettevalmistamiseks, mis käsitlevad kalapüügivõimalusi ja sellega seotud tingimusi ühenduses. Eesmärk on tõhustada sidusrühmadega peetavaid konsultatsioone ja kooskõlastada paremini komisjoni, liikmesriikide ja teadusnõustajate tegevust kalanduse juhtimise pikaajaliste eesmärkide ja nende saavutamise küsimuses, enne kui komisjon esitab oma iga-aastase ettepaneku kalanduse juhtimise kohta. Samuti muudetakse, vähemalt osaliselt, komisjoni ettepaneku esitamise aega.

Tõhustatud konsultatsioonid sidusrühmadega ei piira komisjoni algatusõigust. Konsulteerimise eesmärk on parandada komisjoni ettepaneku tegemiseks vajalikku teabebaasi ja küsida nõu sidusrühmadelt.

Kalapüügivõimaluste prognoosimine ja juhtimine

Nõustamismeetodid ja andmevajadused

Ühenduses üldiselt kasutatav kalanduse nõuande- ja juhtimissüsteem töötati välja ühise kalanduspoliitika algusaastatel 1980. aastate alguses. Sel ajal ei peetud kalavarusid ohustatuiks ning peaeesmärk ei olnud mitte kalanduse säästva arengu tagamine, vaid iga kalaliigi väljapüügi prognoosimine lähemaks ajaks, et kehtestada riikidele kvoodid ja tagada suhteline stabiilsus.

Teadusasutuste, nagu Rahvusvahelise Mereuurimise Nõukogu, nõuanded lähiajaks „soovitatavate püügikoguste“ näol peegeldasid tollaseid seisukohti ja olid formuleeritud eeldusel, et need püütakse muutumatu kalapüügimäära juures, mida võib kasutada, kuni kalavarud ei lange allapoole ohutut bioloogilist taset.

Seoses ettevaatuspõhimõtte rakendamisega kalavarude majandamises pärast ÜRO piirialade kalavarusid käsitleva kokkuleppe sõlmimist 1995. aastal püüti saada nõu, kui palju võib kala välja püüda, ilma et see ohustaks kudevate kalade biomassi lähiajal või tekitaks kalastussuremust, mis liigselt ohustaks kudeva kala varusid kaugemas tulevikus. 2002. aastal võttis ühendus ühise kalanduspoliitika raammäärusega kalanduse juhtimises kasutusele ettevaatuspõhimõtte ja ökosüsteemil põhineva lähenemisviisi. Lisaks kohustusid ühendus ja selle liikmesriigid 2002. aastal hoidma kalavarusid sellisel tasemel või taastama need sellise tasemeni, mis tagaks suurima jätkusuutliku saagi, nagu on määratletud 2002. aastal Johannesburgis säästva arengu tippkohtumisel vastuvõetud rakenduskavas.

Praegune kord

Ühenduse tava juhtida kalandust lähiajaprognoosi meetodil on ettekavatsematult muutnud otsustamise keerulisemaks.

Esiteks, kuna otsustajad on keskendunud pigem lähiajale kui kaugemale tulevikule, on see takistanud pikaajalise majandamise alast arutelu. See tuli ilmsiks, kui reformiti ühist kalanduspoliitikat, mille tulemusel loodi õiguslik alus pikaajaliseks majandamiseks.[1]

Teiseks on see tekitanud vajaduse võimalikult täpsete lähiajaprognooside järele. See tähendab aga, et teaduslikud hinnangud tuleks anda aasta lõpu poole, kuna nii on prognoosimisel võimalik kasutada viimaseid uurimistulemusi.

Kolmandaks, üldiselt kõrged kalastusmäärad on viinud olukorrani, eelkõige põhjalähedaste kalade varude puhul, kus suure osa aastasaagist moodustavad noored kalad, keda eelnenud aastal ei saanud veel püüda. See on teravdanud vajadust kasutada n-ö viimase minuti uuringutulemusi, et püüki paremini prognoosida.

Neljandaks, rea tähtsate kalavarude puhul (nt Põhjamere, Kattegati, Iiri mere ja Läänemere tursa, Skagerraki ja Kattegati merilesta, Põhjamere kilttursa ja Biskaia lahe anšoovise varud) elab järgmise aastani ainult väike osa kaladest. See võib põhjustada kalapüügivõimaluste ebastabiilsust, kuna varude uuenemine võib aastate lõikes oluliselt muutuda. Näiteks aastatel 1988–2005 muudeti Põhjamere kilttursa lubatud kogupüüki iga aasta keskmiselt 32%. Kalapüügivõimaluste suuri muutusi on keeruline hallata, nii kala turustamise kui kalurite tööhõive seisukohalt.

Nende raskuste tõttu on enamuse põhjalähedaste kalade varude puhul teaduslike analüüside ja majandamisotsuste tegemise ajakava kokku surutud:

- septembris viiakse lõpule viimased uuringud ning andmeid analüüsitakse uurimislaevadel,

- oktoobri alguses valmivad teaduslikud hinnangud ja tulemused esitatakse Rahvusvahelise Mereuurimise Nõukogu (ICES) kalanduse juhtimise nõuandekomiteele,

- oktoobri lõpus edastab ICES nõuanded oma tellijatele, Euroopa Ühendusele, Norrale, Islandile, Kirde-Atlandi Kalanduskomisjonile ja teistele;

- novembris analüüsib komisjon teaduslikke nõuandeid, konsulteerib kalanduse teadus-, tehnika- ja majanduskomitee ning sidusrühmadega ja peab läbirääkimisi ühiselt majandatavate kalavarude üle Norra ja teiste rannikuriikidega,

- detsembri alguses võtab komisjon vastu kalapüügivõimaluste määruse ettepaneku ning liikmesriigid, piirkondlikud nõuandekomiteed ja sidusrühmad arutavad seda,

- detsembri keskel võtab määruse vastu nõukogu.

2004. ja 2005. a alustas komisjon liikmesriikide ja sidusrühmadega varajasi arutelusid (aasta algusest) kalapüügivõimalusi käsitleva määruse mitme tehnilise küsimuse üle. Nendel „ettepoole toomise“ kohtumistel käsitleti üksikasjalikult selliseid teemasid, nagu tehnilised meetmed, püügikoormuse reguleerimine ja suletud piirkonnad. See hõlbustas 2005. aastal otsuste tegemist tehnilistes küsimustes, eelkõige püügikoormuse reguleerimise puhul.

Sidusrühmade seisukohad

Iga-aastase otsuste tegemise kalendri muutmise kohta küsiti nõu Põhjamere piirkondlikult nõuandekomiteelt. Komitee on eelkõige huvitatud sellest, et tal oleks rohkem aega kaaluda tingimusi, mille alusel saavutatakse lubatud kogupüügid, eelkõige tehnilisi üleminekumeetmeid ja püügikoormuse reguleerimise süsteeme.

Kalanduse ja vesiviljeluse nõuandekomitee teatas, et on nõus kaaluma kalapüügivõimaluste määruse ajastuse muutmist, kui muudatused viiakse sisse järg-järgult. See nõuandekomitee pooldas keskpika ajavahemiku strateegia rakendamist (eelkõige 15% piiri lubatud kogupüügi muutmisel) ja sidusrühmade suuremat kaasamist, samuti nõustusid nad sellega, et mõne kalavaru kohta palutakse teaduslikke nõuandeid harvemini ja et lubatud kogupüügid kehtestatakse pikemaks ajaks (nii tehakse juba norra salehomaari ja süvamereliikide puhul). Kalanduse ja vesiviljeluse nõuandekomitee, nagu ka Põhjamere piirkondlik nõuandekomitee, oli huvitatud sellest, et oleks rohkem aega lubatud kogupüügi saavutamise tingimuste, nagu tehnilised meetmed ja püügikoormuse reguleerimise üksikasjad, läbivaatamiseks. Kalanduse ja vesiviljeluse nõuandekomitee ei pooldanud lubatud kogupüükide ja kvootide paketi jagamist osadeks ja pidas aastalõpupaketti vältimatuks.

Kalanduse ja vesiviljeluse nõuandekomitee oli valmis kaaluma võimalust muuta kalandusaastat nii, et see algaks näiteks 1. aprillist, mitte 1. jaanuarist, kuid toetas komisjoni seisukohta, et see on võimalik vaid siis, kui teised rannikuriigid sellega nõustuvad.

Soovitused süsteemi parandamiseks

Kalandusaasta muutmine

Lubatud kogupüügid kehtestatakse praegu nii ELis kui ka kolmandates naaberriikides 1. jaanuaril algavaks kalendriaastaks. Seda püügiperioodi on võimalik muuta nii, et kaheteistkuuline periood algaks mõnest teisest kuupäevast. See võib olla kasulik teatud liikide puhul, mille püügihooajal pole kalendriaasta lõpus loomulikku vahet. Eri kalaliikide püügihooajad on siiski nii erinevad, et kui mõnel puhul võib see ajastusraskusi lahendada, siis teiste puhul võib see hoopis tekitada uusi. Tegeliku kasu saamiseks tuleks kaaluda eri kalavarude jaoks erineva kalandusaasta kehtestamist. See tooks kaasa olulisi halduskulusid. Komisjon on üldiselt seisukohal, et kui muud lahendused annavad samaväärse tulemuse, tuleks kõnealust võimalust lähiajal vältida.

Varude teadusliku hindamise kalenderplaani muutmine

Komisjon saab praegu teaduslikke nõuandeid kalanduse teadus-, tehnika- ja majanduskomiteelt, need põhinevad Rahvusvahelise Mereuurimise Nõukogu hinnangutel ja nõuannetel. Nõuanded esitatakse kaks korda aastas:

- süvamereliikide, Läänemere kalavarude ning mõnede heeringa ja kilu varude kohta juunis,

- makrelli, norra salehomaari ja enamiku põhjalähedaste lestaliste ja tursklaste kohta oktoobris.

Komisjon on hakanud ICESi ja kalanduse teadus-, tehnika- ja majanduskomiteega arutama võimalusi saada suurema hulga kalavarude kohta nõuanded juunis, mitte oktoobris. On vaja tagada, et nõuanded ühistes kalapüügikohtades koos püütavate kalade kohta saadaks järjepidevuse tagamiseks samaaegselt. Samas tunnistatakse, et varasemate nõuannete puhul on prognoosid mõnikord ebatäpsemad, kuid sellega võib ehk leppida. Komisjon on uurinud ka, kas alates 2007. aastast oleks võimalik esitada nõuanded veidi varem.

ICES koostab üksikasjaliku hinnangu, kas komisjoni vajaduste rahuldamiseks saab muuta hinnangute ja nõuannete esitamise tähtaega. Kõnealuses hinnangus vaadeldakse järgmisi küsimusi: kuidas mõjutab eri kalavarude mitmeaastaste hinnangute ja majandamise kohta antava nõuande kvaliteeti prognoosi täpsuse vähenemine nõuande varasema esitamise tõttu; strateegilisemat laadi nõuanded; kui uus teave nõuab hinnangu ja/või nõuande plaanivälist ajakohastamist, siis sellise ajakohastamise kord; hindamis- ja nõuandemenetluse kiirendamiseks vajalike teadustöötajate kättesaadavus. Kõnealuse hinnangu alusel sõlmib komisjon ICESiga kokkuleppe nõuandemenetluse muutmise kohta alates 2007. aastast.

2006. aastal antavate nõuannete puhul rakendab ICES võib-olla ajutist nõuandmismenetlust, mis põhineb kõige värskematel hinnangutel ja kalanduse juhtimise nõuandekomitee nõuannetel ning võimaldab teha muudatusi, kui uus teave on piisavalt tähtis nõuande sisuliseks muutmiseks. 2006. aastal on oluliseks piiranguks asjaolu, et kalanduse uurimisinstituudid, kes eri riikidest edastavad ICESile andmeid ja ekspertteadmisi, on kavandanud ressursside kasutamise juba pikaks ajaks ette ning andmete varasem esitamine ja kohtumiste kalenderplaani ümbertegemine on seetõttu keeruline.

Kolmandate riikidega seotud aspektid

Norraga ühiselt majandatavate kalavarude (Põhjamere tursk, merilest, süsikas, heeringas ja merlang) ning tavaliselt teiste rannikuriikidega koos majandatavate kalavarude (põhjaputassuu, atlandi-skandinaavia heeringas, makrell) haldamise kord ning Kirde-Atlandi Kalanduskomisjoni meetmed (süvamereliikide, makrelli ja meriahvena kohta) otsustatakse praegu novembris. Tavakohaselt töötatakse välja meetmete pakett, mis hõlmab haldamiskorda, nagu lubatud kogupüügid, tehnilised meetmed, kontrollimeetmed ja üleandmised, et tagada nii bioloogilist järjepidevust kui ka poliitilist tasakaalu.

Komisjon alustab teiste rannikuriikidega läbirääkimisi, et tuua mõne otsuse tegemine varasemale ajale. Kuigi mõni ühine otsus nõuab kõige värskemaid teaduslikke andmeid, pole teised neist nii tugevasti sõltuvad ja seal saab teha muudatusi.

Õigeaegne konsulteerimine ELi sidusrühmadega kalanduse juhtimist käsitlevate otsuste puhul

Juhtimisotsuseid saab paremini ette valmistada ja konsulteerida saab laiemat ringkonda, kui on tavaks praegu. Kuigi varude uuenemise hinnang valmib aasta lõpus, on rida kalanduse üldnäitajaid, nagu kalastussuremus ja püügikoormus, võrreldes ettevaatuspõhimõtte alusel määratud piirväärtustega, turunõudlus sektoris ning liikide vastastikune mõju püügipiirkonnas, ette teada. Juhtimisotsuste ettevalmistamist saab parandada komisjoni ettepanekuga nn saagikoristuseeskirjade kohta, millega määratakse kindlaks lubatud kogupüüki käsitlevad otsused. Saagikoristuseeskirjad, mida nõukogu on üksikute varude puhul juba taastamise ja kaitse korraldamise kavade raames vastu võtnud, võiksid hõlmata näiteks järgmist:

- eeskirjad lubatud kogupüügi aastast aastasse muutumise kohta,

- eeskirjad kalastussuremuse vähendamiseks tasemeni, mis tagab kalavaru uuenemise;

- püügikoormuse (merel viibimise aja) reguleerimine vastavalt kalastussuremusele (merest aasta jooksul püütava kala koguse suhe meres oleva varu üldsuurusesse).

Põhimõtteliselt võib saagikoristuseeskirjadel põhineva majandamisviisi laiendada kõikidele ühenduse majandatavatele kalavarudele. Eelis on see, et nii on rohkem aega eesmärkide ja nende saavutamise vahendite arutamiseks. Sel ajal kui ICESis ja kalanduse juhtimise nõuandekomitees töötatakse kala täpsete koguste kohta välja teaduslikke hinnanguid, võib asjaomaste pooltega korraldada arutelusid majandamise põhimõtete üle.

Ideaaljuhul võetakse saagikoristuseeskirjad vastu peamisi püügipiirkondi ja kalavarusid käsitlevate nõukogu määruste osana ja neid ajakohastatakse suhteliselt harva. Ühendusel on siiski vaja arutada lubatud kogupüügi kindlaksmääramise korda lähiajaks kalavarude puhul, mille jaoks pole pikaajalist kava.

Seda saab teha nii:

Esimese sammuna võiks komisjon esitada aprillis poliitikat käsitleva avalduse lubatud kogupüügi kindlaksmääramise kohta järgnevaks aastaks. Avalduses esitatakse komisjoni strateegia ja eeldused, mis põhinevad värskemate (see on eelneva aasta) teaduslike nõuannete põhisuundumustel. Selles esitatakse üldise lähenemisviisi põhiseisukohad, näiteks:

a) kohustus viia kalavarud järk-järgult tasemeni, mis tagab nende säästva kasutamise, tagades samal ajal suure saagi;

b) kehtestada järgnevaks aastaks lubatud kogupüük ja püügikoormus taastamiskavade või pikaajaliste majandamiskavade, kui need on olemas, eeskirjade alusel või põhimõttel, et kalastussuremust ei tohi suurendada kalavarude puhul, kus see juba ületab taseme, mis annaks suuri saake pikemas perspektiivis;

c) sarnase kasutus- või kurnatustasemega kalavarusid tuleb kohelda sarnaselt;

d) eeskirjad lubatud kogupüügi aastast aastasse muutumise kohta, kui tuleb arvestada eritingimusi ja kui teatud kalavaru puhul võib tekkida vajadus teha suuri muudatusi.

Komisjon illustreerib oma lähenemisviisi praktiliste näidetega kõige tähtsamate kaubanduslike kalavarude majandamisest, näidates, kuidas arvutada lubatud kogupüüki või püügikoormust eeldusel, et teaduslikud nõuanded järgnevaks aastaks on samad, mis käesolevaks aastaks. (Tekstis peaks olema hoiatus, et mõnda näidet tuleb võib-olla veel kõvasti muuta, kui saadakse uued teaduslikud andmed näiteks kalavaru uuenemise kohta.)

Taastamis- või majandamiskavaga hõlmatud kalavarude puhul rakendatakse lubatud kogupüügi hindamisel muidugi nende pikaajaliste kavade sätteid.

Poliitikat käsitlevas avalduses ei esitata komisjoni läbirääkimisseisukohti ühenduse läbirääkimisteks piirkondlikes kalandusorganisatsioonides osalemise üle.

Suvel võiksid poliitikat käsitleva avalduse alusel toimuda konsultatsioonid piirkondlike nõuandekomiteede ja liikmesriikidega. See edendaks ja tugevdaks ettepoole toomise protsessi ja annaks sidusrühmadele võimaluse võtta osa kalanduse strateegia aruteludest. Ka nõukogus võiks kalanduspoliitika arutelu toimuda oktoobris; selle arutelu käigus teeks nõukogu oma märkused komisjoni kavandatava strateegia kohta, võttes arvesse piirkondlike nõuandekomiteede arvamust.

Õigusaktide ettepanekute esitamise ja otsustamise aja muutmine

Komisjoni iga-aastased ettepanekud kalanduse juhtimise kohta ei pea olema kõiki varusid hõlmavas ühises paketis.

Selliste kalade varusid, mille prognoosimine tugevasti sõltub uusimatest teaduslikest hinnangutest, ja nendega koos püütavate teiste kalade varusid tuleb edaspidigi käsitleda aasta lõpus. Teiste, pikaealisemate varude puhul võib otsustusprotsessi nihutada varasemale ajale. Kui kalavarusid pole välja kurnatud ja eelmise aasta varudest on suur osa alles ka järgmisel aastal, annab viimane uuring järgmise aasta püügivõimaluste kohta suhteliselt vähe teavet. Väiksema kalastussuremusega kalavarude kohta võib ettepanekuid teha ja otsuseid vastu võtta varem.

Seetõttu teeb komisjon ettepaneku kasutada iga-aastaste kalanduse juhtimise otsuste puhul järgmist kaheetapilist lähenemisviisi:

1. etapp (juuni–oktoober)

i) Kalavarude puhul, mida ühendus majandab üksi ja mille kohta ICES saab teaduslikud nõuanded esitada juuniks, palub komisjon lubatud kogupüügi kohta asjaomaste piirkondlike nõuandekomisjonide nõuandeid juunis ja juulis. Seejärel valmistab komisjon septembriks ette määruse ettepaneku. Nõukogu saab võtta otsuse lubatud kogupüügi kohta vastu oktoobris. Praegu esitatakse eraldi õigusakti ettepanek Läänemere kalavarude ja süvamereliikide kohta. Tulevikus võib sellist lähenemisviisi rakendada ka avamerevarude puhul, mida ühendus majandab üksinda, ning põhjaputassuu, makrelli ja ühiste heeringavarude puhul (kui teiste rannikuriikidega jõutakse varem kokkuleppele).

2. etapp (oktoober–detsember)

ii) Varude uuenemisest sõltuvate varude puhul, kus iga aasta püügikõlblikud kalavarud koosnevad peamiselt noortest, äsja juurdetulnud kaladest, tuleb endiselt määrata lubatud kogupüük siis, kui saabuva aasta varude suurust saab hinnata. See tähendab, et komisjoni ettepaneku esitamine lükkub edasi sügiseni, mil valmivad ICESi nõuanded (praegu oktoobris, kuid on võimalik, et tulevikus saab seda tähtaega veidi ettepoole tuua). Seega muutub komisjoni ettepaneku esitamise aeg väga vähe (praegu novembri lõpus). Sellest hoolimata hõlbustaksid komisjoni poliitikat käsitleva avalduse alusel sidusrühmade ja nõukoguga peetavad eelnevad arutelud sidusrühmadega nõupidamist värskeimate aruannete põhjal. Komisjoni lõplik ettepanek ei sisaldaks siis asjaomastele pooltele üllatusi. Teine etapp hõlmab ka lubatud kogupüükide ja tehniliste meetmete ajutist kohaldamist piirkondlike kalandusorganisatsioonide, nagu NAFO, ICCAT, CCAMLR ja NEAFC, aastakoosolekute põhjal.

Kvoodimääruste eraldamine teistest juhtimisvahenditest

Sidusrühmad ja liikmesriigid on öelnud, et püügikoormuse piiramist käsitlevate eeskirjade lisamine kalanduse juhtimise paketti muudab läbirääkimiste protsessi keeruliseks ja et kõnealuseid eeskirju tuleks käsitleda eraldi määruses.

Komisjon on nõus, et püügikoormuse mõõtmise, üleandmise ja kontrolli üksikasjalikud eeskirjad võiksid olla kehtestatud eraldi määrusena. Püügikoormuse piirangute kindlaksmääramine peaks aga siiski jääma iga-aastase otsustusprotsessi osaks.

Kuna praegusi ühenduse eeskirju püügikoormuse piiramise kohta kavatsetakse sel aastal tursavarude taastamiskava planeeritud läbivaatamise raames samuti läbi vaadata, leiab komisjon, et ühenduse uue eraldi määrusega püügikoormuse reguleerimise kohta võiks oodata 2007. aastani.

Kokkuvõte: Kalanduse juhtimise läbirääkimiste uus ajakava

Et ühenduse kalanduse juhtimist saaks paremini arutada, võiks kinni pidada järgmisest ajakavast:

Kuupäev | Meede |

Aprill | Komisjon teeb nn poliitilise avalduse järgmise aasta kalapüügivõimaluste kohta. Asjaomase sektoriga alustatakse dialoogi poliitika üldiste küsimuste üle, mis kestab aasta lõpuni. See hõlmab ka lubatud kogupüüki ja püügikoormust käsitlevate saagikoristuseeskirjade ning muude tehniliste küsimuste, nagu püügikoormuse reguleerimine, arutelu. |

Juuni algus | ICES ning kalanduse teadus-, tehnika- ja majanduskomitee esitavad teaduslikud nõuanded teatud kalavarude kohta (eriti Läänemere, avamere- ja (igal teisel aastal) süvamereliikide kohta). |

Juuni–juuli | Komisjon konsulteerib piirkondlike nõuandekomiteedega, kuidas rakendada ühenduse kalanduspoliitikat kalavarude suhtes, mille kohta esitatakse nõuanded juunis. Peetakse läbirääkimisi kolmandate riikidega ühiselt majandatavate avamerekalavarude üle, kui kolmandad riigid on valmis pidama selliseid läbirääkimisi. |

Septembri algus | Komisjon esitab määruse ettepaneku kalavarude, mille kohta esitatakse nõuanded juunis, kalapüügivõimaluste kohta. |

Oktoober | Nõukogu võtab vastu määruse kalavarude, mille kohta esitatakse nõuanded juunis, lubatud kogupüügi kohta. ICES ning kalanduse teadus-, tehnika- ja majanduskomitee esitavad teaduslikud nõuanded ülejäänud kalavarude kohta. Jätkuvad arutelud sidusrühmadega kalanduspoliitika võimaluste ning värskemate teaduslike nõuannete üle kalavarude suhtes, mille kohta esitatakse nõuanded oktoobris. |

November | Läbirääkimised Norra ja teiste rannikuriikidega kalavarude üle, mille kohta esitatakse nõuanded oktoobris. Komisjon võtab novembri lõpus esitatava teise kalapüügivõimalusi käsitleva ettepaneku ettevalmistamisel arvesse piirkondlike nõuandekomiteedega peetud arutelusid. |

Detsember | Nõukogu võtab vastu määruse kalavarude, mille kohta esitatakse nõuanded oktoobris, püügivõimaluste kohta. |

Jaanuar | Jõustuvad kalapüügivõimaluste määrused antud kalendriaastaks. |

[1] 20. detsembri 2002. aasta määruse (EÜ) 2371/2002 (ühisele kalanduspoliitikale vastava kalavarude kaitse ja säästva kasutamise kohta) artiklid 5 ja 6, EÜT L 388, 31.12.2002, lk 59.