P6_TA(2005)0035

Avaliku sektori rahandus majandus- ja rahaliidus (2004)

Euroopa Parlamendi resolutsioon, mis käsitleb avaliku sektori rahandust majandus- ja rahaliidus - 2004 (2004/2268(INI))

Euroopa Parlament,

- võttes arvesse komisjoni 24. juuni 2004 teatist nõukogule ja Euroopa Parlamendile, mis käsitleb riigi rahandust majandus- ja rahaliidus - 2004 (KOM(2004)0425);

- võttes arvesse komisjoni 3. septembri 2004 teatist nõukogule ja Euroopa Parlamendile, mis käsitleb majandusjuhtimise tugevdamist ning selgitusi stabiilsuse ja kasvu pakti rakendamise kohta (KOM(2004)0581);

- võttes arvesse komisjoni 27. novembri 2002 teatist nõukogule ja Euroopa Parlamendile, mis käsitleb eelarvepoliitika koordineerimise tõhustamist (KOM(2002)0668);

- võttes arvesse komisjoni 27. novembri 2002 teatist nõukogule ja Euroopa Parlamendile, mis käsitleb eelarvestatistika kvaliteedi parandamise vajadusi ja vahendeid (KOM(2002)0670);

- võttes arvesse Lissaboni 23. ja 24. märtsi 2000 ja Göteburgi 15. ja 16. juuni 2001 Euroopa Ülemkogu eesistujariigi lõppjäreldusi, eriti kokkulepitud strateegiat majanduskasvu, täieliku tööhõive, jätkusuutliku arengu ja sotsiaalse ühtekuuluvuse osas;

- võttes arvesse Amsterdami 16. ja 17. juuni 1997 Euroopa Ülemkogu eesistujariigi lõppjäreldusi stabiilsuse ja kasvu pakti kohta, nõukogu 7. juuli 1997 määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisu järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta [1], ning majandus- ja rahandusministrite nõukogu poolt 10. juulil 2001 vastu võetud stabiilsuse ja lähenemise programmide sisu ja formaati käsitlevat tegevusjuhendit;

- võttes arvesse majandus- ja rahandusministrite nõukogu 13. septembri 2004 avaldust stabiilsuse ja kasvu pakti kohta;

- võttes arvesse Euroopa Ühenduste Kohtu 13. juuli 2004 [2] otsust, mis käsitleb teatud majandus- ja rahandusministrite nõukogu 25. novembri 2003 meetmeid;

- võttes arvesse oma kodukorra artiklit 45;

- võttes arvesse majandus- ja rahanduskomisjoni raportit (A6-0025/2005);

A. arvestades, et eesistujariik Luksemburg on kaasanud oma töökavasse stabiilsuse ja kasvu pakti rakendamise tegevuseeskirjade läbivaatamise ja selgitamise, ning Euroopa Parlament peab 2005. aasta kevadel heaks kiitma selle rakendamist käsitlevate määruste ja tegevusjuhendi võimalikke muudatusi käsitleva resolutsiooni;

B. arvestades, et eelmisel kümnendil oli ELi majanduskasv oluliselt väiksem selle võimalikust tasemest, vähenedes mitte ainult erasektori vaid ka riiklike investeeringute osas, langedes 1970ndate alguse 4%lt SKTst 2,4%ni eurotsoonis; arvestades, et SKT kasvumäär jäi eurotsoonis taas kord prognoosidest madalamaks muuhulgas ka struktuurireformide läbiviimata jätmise ja tootlike investeeringute vähesuse tõttu paljudes liikmesriikides;

C. arvestades, et 2003. aastal kasvas eurotsooni eelarvepuudujääk 2,7 protsendini SKTst, võrrelduna 1,6 protsendiga 2001. ja 1,1 protsendiga 2000. aastal, ning lähenes 3 protsendi künnisele 2004. aastal, ulatudes 2,9 protsendini SKTst;

D. arvestades, et 2002. aasta lõpuks jõudsid ainult neli eurotsooni liikmesriiki - mis katsid koos ligi 18% eurotsooni SKTst - ja 2004. aastal viis eurotsooni liikmesriiki tasakaalulähedasse eelarveseisu; arvestades, et nende eurotsooni liikmesriikide arv, mille eelarve puudujääk oli suurem kui 3% SKTst kasvas seevastu kolmelt neljale; arvestades, et alates stabiilsuse ja kasvu pakti sõlmimisest on 12 liikmesriiki rikkunud selle või asutamislepingu reegleid, kaasa arvatud ka viis eurotsooni riiki -Saksamaa, Kreeka, Prantsusmaa, Holland ja Portugal -, samuti Suurbritannia, mille kohta ülemäärase eelarvepuudujäägi menetlus ei kohaldu, mis aga siiski on seotud artikli 116 lõikes 4 kindlaks määratud sätetega, mille kohaselt peavad liikmesriigid teisel etapil "püüdma vältida ülemäärast riigieelarve puudujääki"; arvestades, et ülemäärase eelarvepuudujäägi menetlus algatati ka kuue uue liikmesriigi suhtes, kes ületavad 3% künnise: Tšehhi Vabariik, Küpros, Ungari, Malta, Poola ja Slovakkia;

E. arvestades, et septembris 2004 esitles volinik Almunia seoses ilmse lahknevusega 1997. aasta stabiilsuse ja kasvu pakti eeskirjade ja praeguste majandusarengute vahel reformiettepanekut, mis on toodud komisjoni 24. juuni 2004. aasta teatises "Riigi rahandus majandus- ja rahaliidus - 2004";

1. märgib, et komisjoni seisukoha järgi võib majandustsüklit süüdistada üksnes osaliselt kõrgemate nominaalsete puudujääkide pärast, mis on tegelikult suurelt osalt mõnede liikmesriikide eelarvepoliitika suvalise lõdvendamise otsene tagajärg;

2. märgib, et mõned liikmesriigid ei ole nendevastase ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse algatamisele reageerinud piisavate puudujäägivastaste meetmetega, ja et on piisavalt põhjust tunda muret väljavaate pärast vähendada lähiajal puudujääki alla 3% SKTst;

3. rõhutab struktuurireformi pakettide sisseviimise ja investeerimismeetmete võtmise tähtsust, mis on keskmises ja pikemas perspektiivis otsustava tähtsusega rahaliste vahendite jätkusuutlikkusele, Euroopa majanduse konkurentsivõimele ja kasvule;

4. märgib, et majanduslike muudatustega toimetulek Kesk- ja Ida-Euroopa riikides avaldas mõnedes uutes liikmeriikides tugevat mõju eelarvepuudujäägile ja riigivõla tasemele; leiab, et auahnemad maksureformid koos struktuurireformidega on vajalikud selleks, et luua rohkem stiimuleid tööhõive suurendamiseks ja investeeringuteks suuremasse tootlikkusse;

5. rõhutab asjaolu, et stabiilsuse ja kasvu pakti eeskirjade ja meetmete osas puuduvad erandid, ent kutsub kõiki ELi institutsioone üles arvestama oma vastutusega stabiilsuse ja kasvu pakti elluviimisel, kontrollimisel ja järgimisel; usub, et selle saavutamiseks tuleb suurendada Euroopa Komisjoni rolli, iseäranis ülemäärase puudujäägi alase menetluse rakendamisel; kutsub kõiki liikmesriike edukalt lõpetama stabiilsuse ja kasvu pakti läbivaatamist Luxembourgi eesistumisaja jooksul ja võtma peatükkide iga rubriigi alusel enda jaoks vastu kindlaid, ausaid ja teostatavaid lahendusi, nii nagu määras kindlaks majandus- ja rahandusministrite nõukogu ECOFIN 13. septembril 2004, tugevdades ennetavat aspekti, pöörates suuremat tähelepanu majandusliku olukorra erinevustele, parandades ülemäärase puudujäägi alase menetluse rakendamist (pakti parandav osa) ja majandusjuhtimist;

6. kutsub kõiki liikmesriike, mis seda veel teinud pole, tungivalt üles langetama eelarvepuudujäägi taset oluliselt madalamale kui 3% SKTst, et kindlustada laienenud liidus eelarve- ja hinnastabiilsus ja luua headel aegadel piisav finantsvaru, et rasketel aegadel oleks võimalik võtta majandusmeetmeid, ilma et tekiks oht rikkuda stabiilsuse ja kasvu pakti eeskirju;

7. rõhutab täpsemate ja ühtsustatumate määratluste, arvestusmeetodite ja menetluskordade (mis tuleb avaldada metodoloogiliste suuniste käsiraamatus) osas parandatud eelarvestatistika tähtsust ja tervitab Euroopa Komisjoni algatust esitada ettepanekud riiklike statistikaasutuste sõltumatuse, ühtsuse ja kvaliteedi miinimumstandardite kohta ning Eurostati pädevuse suurendamise kohta liikmesriikide edastatud andmete kooskõlastamisel, jälgimisel ja kohapealse kontrolli läbiviimisel;

8. kutsub uusi liikmesriike tungivalt üles kiirendama riigi rahanduse reformi vahendite ümberjagamisega, et astuda nii järgmine samm nende majanduse pideva vastastikuse lähenemise kindlustamise suunas, ja keskenduda tõhusa tööhõivepoliitika toetamiseks iseäranis pensioni- ning sotsiaaltoetuste süsteemi moderniseerimisele;

9. rõhutab maksuhalduse jätkuva parandamise ja tõhusa maksukogumise süsteemi loomise vajadust, et luua soodsad tingimused ettevõtete tegevusele ühtsel turul, edendada ettevõtluskultuuri ja soodustada ettevõtete asutamist;

10. tuletab liikmesriikidele meelde stabiilsuse ja kasvu paktiga võetud kohustust viia oma eelarved "tasakaalulähedasse või ülejäägilisse" seisu; avaldab arvamust, et tuleks vältida ülemäärast eelarvepuudujääki, soodustades hinnastabiilsust ja tagades riigi rahanduse jätkusuutlikkust; soovitab panna stabiilsuse ja kasvu paktis suuremat rõhku majandusarengule ja keskenduda rohkem riigi rahanduse jätkusuutlikkuse tagamisele; hoiatab, et ülemäärased valitsemiskulud seavad ohtu hinnastabiilsuse, madalad intressimäärad ja riigi investeeringute taseme ning vähendavad lisaks Euroopa Liidus demograafiliste muutuste ja elanikkonna vananemise probleemidega tegelemise suutlikkust;

11. kordab nõudmist selge meetodi loomiseks, mis hõlmab "kõrgekvaliteediliste riigi kulutuste" definitsiooni, et määrata kindlaks riigi eelarveseis ja selle panus kasvu ja investeerimisse, andes nii positiivse panuse Lissaboni eesmärkide saavutamisse; nõuab täiendavalt riigi kulutuste sellist ümberjaotamist, et Euroopa ja siseriiklikul tasandil oleks tagatud erinevate eelarverubriikide vastamine 2010. aasta peamistele poliitilistele prioriteetidele;

12. teeb oma presidendile ülesandeks edastada käesolev resolutsioon nõukogule, komisjonile, Euroopa majandus- ja sotsiaalkomiteele, regioonide komiteele ning liikmesriikide valitsustele ja parlamentidele.

[1] EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

[2] Kohtuasi C-27/04, komisjon/nõukogu.

--------------------------------------------------