Lisaks kutsus nõukogu 2015. aasta juulis eurorühma üles jälgima ja koordineerima euroala liikmesriikide eelarvepoliitikat ja euroala üldist eelarvepoliitilist hoiakut, et tagada majanduskasvu soodustav ja diferentseeritud eelarvepoliitika . Nõukogu soovitas, et ilma et see piiraks stabiilsuse ja kasvu pakti nõuete täitmist, on euroala liikmesriikidel vaja „koordineerida eelarvepoliitikat, et tagada kogu euroala eelarvepoliitika kooskõla jätkusuutlikkuse riskiga ja tsükliliste tingimustega“.

Austades liikmesriikide eelarvepädevust, antakse komisjoni arvamustes objektiivset poliitilist nõu eelkõige liikmesriikide valitsustele ja parlamentidele, et aidata neil paremini hinnata eelarveprojektide vastavust ELi eelarve-eeskirjadele. Teise majanduse juhtimise paketiga on ette nähtud mitmesugused vahendid majandus- ja eelarvepoliitika kui ühise huvi küsimuse kujundamiseks euroalal vastavalt aluslepingule.

Kooskõlas teise majanduse juhtimise paketi tegevusjuhistega esitasid Leedu ja Hispaania eelarvekavad, mis põhinevad eeldusel, et poliitikat ei muudeta, kuna kavade esitamise ajal oli nimetatud riikides vahevalitsus. Kui uus valitsus on ametisse asunud, eeldatakse, et ta esitab täieliku eelarvekava.

ELi õigusaktidega nähakse ette, et euroala liikmesriigid esitavad 15. oktoobriks komisjonile järgmise aasta eelarvekavad, et tõhustada majandus- ja rahaliidu riikide eelarvepoliitika koordineerimist.

Portugal ja Hispaania esitasid oktoobri keskpaigaks oma eelarvekavad ja aruanded meetmete kohta, mis on võetud vastusena aluslepingu artikli 126 lõike 9 kohaselt esitatud ja 8. augustil 2016 vastuvõetud nõukogu teadetele. Komisjon on andnud neile dokumentidele oma hinnangu ja alustanud Euroopa Parlamendiga struktureeritud dialoogi. Komisjon on jõudnud järeldusele, et mõlema liikmesriigi ülemäärase eelarvepuudujäägi menetlus tuleks peatada. Seega ei eksisteeri enam asjaolusid, millest ajendatuna tegi komisjon ettepaneku peatada Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondidest vahendite eraldamine, ning seetõttu sellist ettepanekut ei tehta.

– Portugali eelarvekava puhul leiti, et on oht, et stabiilsuse ja kasvu pakti kohaselt 2017. aastaks esitatud nõuded jäävad täitmata, kuigi prognoositud kõrvalekaldumine on märkimisväärse kõrvalekaldumise künnisväärtusest ainult väga vähe suurem. Kui võetakse vajalikud fiskaalmeetmed, näivad ohud olevat kontrolli all. Portugal, kelle suhtes praegu kohaldatakse pakti paranduslikku osa, peaks sel aastal prognoosi kohaselt kinni pidama aluslepingus sätestatud kontrollväärtusest (3 % SKPst). Portugali suhtes võidakse alates 2017. aastast hakata kohaldama pakti ennetuslikku osa, kui ülemäärane eelarvepuudujääk suudetakse õigeaegselt ja kestlikult kõrvaldada.

– Hispaania eelarvekava puhul leiti, et on oht, et stabiilsuse ja kasvu pakti kohaselt 2017. aastaks esitatud nõuded jäävad täitmata. Tunnistades, et nendes prognoosides on lähtutud poliitika samaks jäämisest, prognoosib komisjon, et 2017. aastal ei saavutata ei valitsemissektori nominaalse eelarvepuudujäägi vahe-eesmärki ega eelarve soovitatud kohandamist;

– Prantsusmaa puhul leiti, et eelarvekava on üldiselt kooskõlas stabiilsuse ja kasvu pakti kohaselt 2017. aastaks esitatud nõuetega: komisjoni 2016. aasta sügisprognoosi kohaselt peaks valitsemissektori nominaalne eelarvepuudujääk jääma 2017. aastal veidi allapoole aluslepingus sätestatud kontrollväärtust (3 % SKPst), kuigi eelarve kohandamine ei vasta kaugeltki soovitatud tasemele ja kui poliitikat ei muudeta, ei oleks korrigeerimine 2018. aastal püsiv;

– kuue liikmesriigi (Belgia, Itaalia, Küpros, Leedu, Sloveenia, Soome) eelarvekavade puhul on oht, et stabiilsuse ja kasvu pakti nõuded 2017. aastaks jäävad täitmata. Kõnealuste liikmesriikide eelarvekavad võivad viia märkimisväärse kõrvalekaldumiseni kohandamiskavaga ettenähtud keskpika perioodi eelarve-eesmärkidest. Soome on esitanud taotluse struktuurireformi klausli ja investeerimisklausli kasutamiseks. Komisjon võtab arvesse SKP lõhe hinnangute ebakindlust, kui ta kaalub, kas Soome vastab klausli kohaldamise tingimustele. Kui seda tehakse, võib see omakorda mõjutada nõuetele vastavuse hindamist. Leedu eelarvekava, mis põhineb eeldusel, et poliitikat ei muudeta, sisaldab taotlust kasutada struktuurireformi klauslit. Täielik hinnang sellele, kas Soome ja Leedu vastavad paindlikkuse saamise tingimustele, antakse tavapärase Euroopa poolaasta tsükli käigus seoses 2017. aasta stabiilsusprogrammide hindamisega.

Ükski 2017. aasta eelarvekava ei ole olulises vastuolus stabiilsuse ja kasvu pakti nõuetega. Mitmel juhul leiab komisjon siiski, et eelarve kavandatud kohandamine on väiksem kui stabiilsuse ja kasvu paktis nõutud või esineb selline oht.

7.Euroala eelarvepoliitika otstarbekuse analüüs ei ole ainult eelarve tasakaalu ennustamise ja ulatuse küsimus, vaid see on tihedalt seotud ka selle aluseks oleva riigi rahanduse kvaliteedi ja komponentidega. Üldiselt ei ole kavas maksutulu struktuuri oluliselt muuta, sest ka kulude struktuur on muutunud natuke rohkem majanduskasvu soodustavaks ja kapitalikulud ei ole veel saavutanud endist taset SKPst. Liikmesriikide eelarvejuhtimise paranemine ja tulemuslik kulude läbivaatamise korraldamine võiksid toetada majanduskasvu soodustavaid valitsussektori kulutusi.

Euroala otstarbeka eelarvepoliitika kujundamine on liikmesriikide individuaalne ja kollektiivne kohustus. See lähenemisviis peegeldub ka kavandatud soovituses, mis käsitleb euroala majanduspoliitikat aastatel 2017–2018.

5.Koondtasandil osutatakse eelarvekavades ja komisjoni prognoosis neutraalse eelarvepoliitika jätkumisele euroalal ajavahemikul 2014–2017. Eelarve konsolideerimine on alates 2013. aastast peatunud. Täpsemalt muutus eelarvepoliitika üldiselt neutraalseks ajavahemikul 2014–2015 ja pisut ekspansiivsemaks 2016. aastal, kui majandus hakkas elavnema. 2017. aastal peaks eelarvepoliitika olema liikmesriikide eelarvekavade ja komisjoni prognooside kohaselt taas neutraalne. Seda tuleks hinnata kahe eesmärgi põhjal, milleks on lühiajaline makromajanduslik stabiliseerimine ja riigi rahanduse pikaajaline jätkusuutlikkus.

1.Liikmesriikide kavad hõlmavad euroala valitsemissektori nominaalse eelarvepuudujäägi jätkuvat vähendamist majanduse ebakindla elavnemise ja kehvade väljavaadete kontekstis. Eelarvepuudujääk vähenes käesoleval aastal 2015. aasta 2,0 %-lt SKPst 1,8 %-le SKPst, 2017. aastal peaks kogupuudujääk prognoosi kohaselt vähenema 1,5 %-le SKPst. Pärast seda, kui valitsemissektori võla suhe SKPsse jõudis 2014. aastal haripunkti, peaks see käesolevaks aastaks prognoositud natuke üle 90 %-lt 2017. aastal veidi vähenema (89 %-le SKPst). See vastab 2016. aastal struktuurse eelarvepositsiooni halvenemisele (0,2 % SKPst), jäädes 2017. aastal suuresti samaks.

Käesolevas teatises võetakse kokku komisjoni hinnang 2017. aasta eelarvekavadele, mille esitasid kaheksateist euroala liikmesriiki, kelle suhtes ei kohaldata makromajanduslikku kohandamisprogrammi, sealhulgas need eelarvekavad, mis põhinevad eeldusel, et poliitikat ei muudeta, ja mille esitasid Leedu ja Hispaania, kuna kavade esitamise ajal oli nimetatud riikides vahevalitsus. Komisjon hindas vastavalt määrusele (EL) nr 473/2013 neid kavu ning euroala kui terviku üldist eelarveseisundit ja eelarvepoliitikat.

Kõnealune soovitus on ka komisjoni hinnangu alus. Euroopa poolaasta iga-aastase tsükli osana esitab komisjon lisaks käesolevale paketile uue soovituse, mis käsitleb euroala majanduspoliitikat aastatel 2017–2018.

Käesoleval teatisel on kaks eesmärki. Esiteks luuakse sellega eelarvekavade horisontaalsele hindamisele tuginedes eelarvepoliitikast euroala tasandi koondpilt. See vastab stabiilsusprogrammide kevadisele horisontaalsele hindamisele, kuid selle raames keskendutakse eelseisvale aastale, mitte keskpika perioodi eelarvekavadele. Teiseks antakse eelarvekavadest ülevaade liikmesriikide tasandil, selgitades komisjoni poolt nende hindamisel (eriti selle hindamisel, kas kavad vastavad stabiilsuse ja kasvu pakti nõuetele) kasutatud lähenemisviisi. Hinnang sõltub sellest, kas liikmesriigi suhtes kohaldatakse stabiilsuse ja kasvu pakti ennetuslikku või paranduslikku osa, samuti võetakse arvesse pakti nõudeid seoses valitsemissektori võla taseme ja suundumustega.



II. Peamised järeldused euroala kohta

Eelarvekavades ja komisjoni 2016. aasta sügisprognoosis esitatud majandusväljavaated

Valitsuste arvates on majandus- ja finantskriisist toibumine stabiilne, kuid selle tempo euroalal ei kiirene. Eelarvekavades esitatud makromajanduslike eelduste põhjal kasvab 18 euroala liikmesriigi SKP 2016. aastal 1,7 %, mis on veidi vähem kui stabiilsusprogrammide vastuvõtmise ajal 2016. aasta aprillis prognoositud 1,8 % (tabel 1). 2017. aasta kasvuväljavaated järgivad sama mudelit, SKP kasvuprognoos on 18 euroala liikmesriigis 1,6 % võrrelduna stabiilsusprogrammides kavandatud 1,7 %ga. Kui majanduse elavnemine jätkub, kuid ei kiirene, väheneb erinevus SKP tegeliku ja potentsiaalse kasvu vahel. Eelarvekavade kohaselt prognoositakse 18 euroala liikmesriigis SKP lõhe suuruseks 2016. aastal –0,8 % potentsiaalsest SKPst ja see peaks 2017. aastal vähenema –0,5 %ni (2014. aastal oli see näitaja koguni –2 %). See on ilmne suundumus enamikus liikmesriikides, kuigi riikide vahel on erinevusi. Inflatsiooniprognoos jääb tagasihoidlikuks, 2016. aastaks prognoositud THHI inflatsiooni tase langeb märkimisväärselt, kui võrrelda seda kevadel stabiilsusprogrammides esitatud prognoosidega. Eelarvekavade kohaselt on inflatsioonimäär 2016. aastal 0,4 %, kuid prognooside kohaselt tõuseb see 2017. aastal 1,2 %ni (jäädes natuke allapoole kui 2017. aastaks stabiilsusprogrammides prognoositud 1,4 %). 17 liikmesriiki täidab määruse (EL) nr 473/2013 nõuet, mille kohaselt peavad eelarvekava aluseks olema sõltumatult koostatud või kinnitatud makromajanduslikud prognoosid.

18 eelarvekava põhjal kujunenud pilt leiab komisjoni sügisprognoosis üldiselt kinnitust. See osutab samuti jätkuvale, kuigi aeglasele majanduse elavnemisele keerulises üleilmses olukorras. Komisjon prognoosib, et SKP reaalkasv väheneb natuke (2016. aastal 1,7 %-lt 2017. aastal 1,5 %-le). Sisenõudlust toetavad praegu madalad naftahinnad, endiselt üsna madala euro vahetuskursi mõju ja leebe rahapoliitika. Samal ajal on sisenõudluse dünaamika endiselt aeglane. Üleilmsed majandustingimused muutuvad üha ebakindlamaks, eelkõige pärast Ühendkuningriigis ELi liikmesuse küsimuses korraldatud rahvahääletust ja muid geopoliitilisi muudatusi. Samuti on vähenenud maailmakaubandus. See kõik osutab vajadusele tugevdada euroalasiseseid majanduskasvu allikaid. Lisaks võivad mitmed suundumused, nagu maailmakaubanduse jätkuv nõrgenemine, tuua kaasa komisjoni prognoositust väiksema majanduskasvu. Majanduse tagasihoidlikku, kuid püsivat elavnemist peegeldab ka järjest vähenev erinevus SKP tegeliku ja potentsiaalse kasvu vahel komisjoni prognoosis. Negatiivne SKP lõhe, mis oli 2014. aastal 2,2 % potentsiaalsest SKPst, peaks käesoleval aastal vähenema 0,8 %ni ja 2017. aastal 0,5 %ni. Arvestades mõnes liikmesriigis püsivat ebakindlust SKP lõhe mõõtmise suhtes, on komisjon uurinud meetodite täiustamise ja nende kohaldamise parandamise võimalikke vahendeid, tagades samas kooskõla liikmesriikidele kehtestatavate eelarvenõuete põhimõtetega (vt tekstikast nr 1).

Püsiv, kuid aeglane kasv ei peegeldu hindade muutumises, kuna inflatsiooniprognoos jääb koondtasandil tagasihoidlikuks. Komisjoni prognoosi kohaselt on THHI inflatsioon käesoleval aastal üksnes 0,3 % ja peaks eelduste kohaselt kasvama 2017. aastal 1,4 %ni, mis osutab vähenevale SKP lõhele ja väga toetavale eelarvepoliitilisele hoiakule. Vaatamata liikmesriikide erinevustele püsivad intressimäärad 2017. aastal eelduste kohaselt rekordiliselt madalad. Samal ajal prognoositakse, et 2017. aastal jätkub tugev suundumus raha pigem säästa kui investeerida, ning et euroala välistasakaalu ülejääk on 3,5 % SKPst, mis on üksnes veidi vähem kui 2016. aastal (3,7 % SKPst).

Eelarvekavades ja komisjoni 2016. aasta sügisprognoosis esitatud eelarveväljavaated

Valitsemissektori üldine nominaalne eelarvepuudujääk väheneb eelarvekavade kohaselt ka käesoleval ja järgmisel aastal. Euroala 18 riigis on puudujääk prognooside kohaselt 2016. aastal 1,8 % SKPst, mis on vähem kui eelmise aasta 2,0 %. 2017. aastal väheneb üldine nominaalne eelarvepuudujääk prognooside kohaselt 1,5 %ni SKPst. See kohandus on väiksem kui stabiilsusprogrammides 2017. aastaks kavandatud 0,5 protsendipunkti suurune vähenemine, kuigi eelarvepuudujääk oli 2016. aastal veidi väiksem kui kevadel prognoositud. Võttes arvesse pisut ajakohastatud makromajanduslikku väljavaadet, võib eelarvepuudujäägi väiksem vähendamine olla tingitud eelarve tagasihoidlikumast kohandamisest (vt allpool). Mõnes liikmesriigis peaks kulude muutusi põhjustama pagulaskriisi ja julgeolekumeetmetega seotud kulude kasv.

Tabel 1: ülevaade euroala 18 liikmesriigi 2016.–2017. aasta majanduslikest ja eelarvelistest koondnäitajatest

2016 2017 2016. aasta stabiilsusprogrammid (aprill) Eelarvekavad (oktoober) Komisjoni 2016. a. sügisprognoos (november) 2016. aasta stabiilsusprogrammid (aprill) Eelarvekavad (oktoober) Komisjoni 2016. a. sügisprognoos (november) SKP reaalkasv (muutuse %) 1,8 1,7 1,7 1,7 1,6 1,5 THHI inflatsioon (muutuse %) 1,2 0,4 0,3 1,4 1,2 1,4 Valitsemissektori nominaalne eelarvepuudujääk (% SKPst) –1,9 –1,8 –1,8 –1,4 –1,5 –1,5 Struktuurse eelarvepositsiooni muutus

(protsendipunkti SKPst) –0,3 –0,2 –0,2 0,2 0,1 0,0 Võlg (% SKPst) 90,3 90,1 90,1 89,0 89,0 89,1 Tsükliliselt kohandatud kulude suhe (% potentsiaalsest SKPst) 47,3 47,4 47,5 46,9 47,2 47,3 Tsükliliselt kohandatud tulude suhe (% potentsiaalsest SKPst) 46,0 46,1 46,2 45,9 46,0 46,1

Üldise struktuurse eelarvepositsiooni muutusena mõõdetud eelarvepositsioon jääb eelarvekavade kohaselt 2016.–2017. aastal laias laastus stabiilseks. Struktuurne eelarvepositsioon peaks kava kohaselt 2016. aastal natuke halvenema (0,2 % SKPst), kuid sellele järgneb paranemine 0,1 % SKPst järgmisel aastal. Struktuurse eelarvepositsiooni suundumust koondtasandil kinnitab üldjoontes eelarve vabatahtliku konsolideerimise alternatiivne mõõtmine, millest nähtub, et eelarvekavade kohaselt on kohandamine negatiivne nii 2016. aastal (0,4 %) kui ka 2017. aastal (0,2 %). (4. lisa joonis A4.1) . Arvestades SKP lõhe hinnangute erinevust, ei tohiks 2016. aasta muudatusi üle hinnata. Need muudatused on üldjoontes kooskõlas kevadistes stabiilsusprogrammides 2016.–2017. aastaks esitatud prognoosidega. Eelarve konsolideerimine on peatunud järk-järgult paranevate, kuid ikka veel habraste majanduslike väljavaadete ja SKP lõhe vähenemise tingimustes. Kuna üksnes viis liikmesriiki (ja ainult üks suurematest majandusjõududest) kavatseb 2017. aasta lõpuks oma keskpika perioodi eelarve-eesmärgid täita või need ületada, näib 2017. aastaks kavandatud puudulik struktuurne kohandamine osutavat, et stabiilsuse ja kasvu pakti nõudeid ei täideta. Siiski tuleks struktuurse kohanduse koondnäitajat selles kontekstis käsitada üksnes illustreerivana, kuna see ei kajasta komisjoni riigipõhistes hinnangutes käsitletud liikmesriikidevahelisi suuri erinevusi stabiilsuse ja kasvu pakti nõuete täitmisel.

Komisjoni 2016. aasta sügisprognoosi kohaselt peaks valitsemissektori nominaalne eelarvepuudujääk vähenema 2017. aastal 2016. aasta 1,8 %-lt SKPst 1,5 %-le SKPst, struktuurne eelarvepositsioon peaks kaheaastasel ajavahemikul jääma üldiselt stabiilseks. Aastateks 2016–2017 komisjoni prognoositud struktuurse eelarvepositsiooni stabiilsus hõlmab intressikulude vähenemist 0,2 % SKPst 2016. aastal ja 0,1 % SKPst 2017. aastal. Koondtasandil peaks struktuurne esmane eelarvepositsioon seega 2016. aastal komisjoni prognoosi kohaselt nõrgenema 0,4 % SKPst ja 2017. aastal 0,2 % SKPst. Seda kinnitab eelarve vabatahtlik konsolideerimine, mille kohaselt kohandamine on negatiivne nii 2016. aastal (0,5 %) kui ka 2017. aastal (0,3 %). Valitsemissektori võla enneolematult madalatest intressimääradest saadavat tulu ei kasutata seetõttu enamasti puudujäägi vähendamiseks. Eurorühm on andnud nõu kasutada seda tulu, et konsolideerida riigi rahandust ja sõltuvalt liikmesriigi olukorrast investeerida kas taristusse või struktuurireformidesse.

Euroala eelarvepuudujäägi koondpilt langeb eelarvekavades ja komisjoni prognoosis üldiselt kokku. Liikmesriikide tasandil võivad erinevused individuaalsetes eelarvekavades ja komisjoni prognoosides esitatud valitsemissektori nominaalse eelarvepuudujäägi näitajate vahel olla suhteliselt suured, kusjuures selle põhjused on liikmesriigiti erinevad. Enamikus riikides prognoosib komisjon vastavates eelarvekavades esitatust suuremat puudujääki. Suurimad erinevused on Sloveenias, Portugalis, Belgias ja Leedus (4. lisa tabel A4.1 ja joonis A4.4). Ülejäänud soodsad prognoosid erinevad kõik 0,3 protsendipunkti vahemikus, samas kui komisjon prognoosib väiksemat puudujäägi näitajat Saksamaale, Küprosele, Eestile, Lätile, Madalmaadele ja Soomele.

Üldise struktuurse eelarvepositsiooni muutus liikmesriikides ei peegelda seda, kuidas liikmesriigid on täitnud stabiilsuse ja kasvu pakti nõudeid ja kas neil on eelarvepoliitilist manööverdamisruumi. Prognoositakse, et mõned liikmesriigid, nagu Hispaania, Prantsusmaa ja Itaalia, kes jäävad keskpika perioodi eelarve-eesmärkide täitmisest suhteliselt kaugele, jätkavad ekspansiivse eelarvepoliitika rakendamist või kohandavad eelarvet üksnes väga vähesel määral. Samas eeldatakse, et mõned liikmesriigid, eelkõige Saksamaa, kes on oma keskpika perioodi eelarve-eesmärgid juba varuga täitnud, kasutavad oma eelarvepoliitilist manööverdamisruumi vähe.

Pärast tipptaseme (93 % SKPst) saavutamist 2014. aastal peaks üldine võlasuhe eelarvekavade kohaselt nii 2016. kui ka 2017. aastal jätkuvalt vähenema, mis on üldjoontes kooskõlas stabiilsusprogrammide aluseks olevate eeldustega. See on tingitud positiivsest esmasest eelarvepositsioonist ja soodsast võlakoormuse muutusest. Üldine võlasuhe (89 % SKPst 2017. aastal) varjab suuri erinevusi liikmesriikide näitajate vahel. Võla suhe eri liikmesriikides varieerub alates 133 %st SKPst Itaalias kuni pisut alla 10 %ni SKPst Eestis. Arvesse ei ole võetud andmeid Kreeka kohta, kus võlakoormus on eriti kõrge.

Komisjoni ja liikmesriikide koguvõlaprognoosid langevad kokku. Kuigi üldine võlasuhe püsib väga kõrgel tasemel, eeldab komisjon selle vähenemist nii käesoleval kui ka järgmisel aastal ning selle jõudmist 89,1 %ni SKPst 2017. aastal. Selle taga on samad tegurid kui valitsuse kavades (võlaintresside vähenemine ja nn lumepalliefekti äralangemine, mis varem suurendas koguvõlga). Siiski tuleb tunnistada, et Saksamaal on euroala võla vähendamisel väga oluline roll. Kui jätta Saksamaa arvestusest välja, siis väheneb komisjoni prognoosi kohaselt üldine võlasuhe 2016. ja 2017. aastal üksnes 0,2 protsentipunkti; Saksamaa kaasamise korral oleks vähenemine mõlemal aastal aga 1 protsendipunkt. Ka üldine võlatase on Saksamaa arvestusest välja jätmise korral märkimisväärselt suurem, st 99 % SKPst. Ka siin võivad erinevused eelarvekavades ja komisjoni prognoosis esitatud näitajate vahel olla liikmesriikide tasandil suuremad, kusjuures selle põhjused on liikmesriigiti erinevad. Positiivsed erinevused on seotud Portugali ja Prantsusmaaga, kuid esineb ka negatiivseid erinevusi, kus komisjoni võlaprognoosid jäävad liikmesriikide omadest allapoole (4. lisa tabel A4.3 ja joonis A4.5). Koondtasandil prognoosivad liikmeriigid 2017. aastaks koguvõla suuremat muutust kui komisjon, mis peegeldab peamiselt võlakoormuse muutust.

Euroala valitsemissektori võla suhet SKPsse ei saa hinnata selle järgi, kas see vastab stabiilsuse ja kasvu pakti võlanõuetele, kuna euroala liikmesriikidel on kõnealuses paktis eri staatus. Eelarvekava esitanud kümne euroala liikmesriigi suhtes kohaldatakse siiski riigivõla vähendamise sihttaset. Komisjoni prognoosi kohaselt eeldatakse, et kümnest liikmesriigist seitse suudab nimetatud sihttasemest (või vajaduse korral võlareegliga seotud üleminekukorrast) kinni pidada.