KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE

nõukogu määruse (EÜ) nr 1/2005 (mis käsitleb loomade kaitset vedamise ajal) mõju kohta

SISSEJUHATUS

ELis kehtivad loomade heaolu reguleerivad eeskirjad alates 1977. aastast[1]. Eeskirjade eesmärk on kõrvaldada tehnilised kaubandustõkked elusloomadega kauplemisel ja võimaldada turgude tõrgeteta toimimine, tagades samas asjaomaste loomade rahuldaval tasemel kaitse.

ELi õigusakte ajakohastati viimati nõukogu määrusega (EÜ) nr 1/2005, mis käsitleb loomade kaitset vedamise ajal[2] (edaspidi „määrus”), mis võeti vastu 22. detsembril 2004. Määruse artiklis 32 on sätestatud: „komisjon [esitab] Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande käesoleva määruse mõju kohta transporditavate loomade heaolule ja elusloomade kaubavoogudele suurenenud ühenduses. Eelkõige võetakse aruandes arvesse teaduslikke tõendeid loomade heaolu kohta, (...) navigatsioonisüsteemi rakendamise aruannet ning samuti käesoleva määruse sotsiaal-majanduslikke mõjusid, sealhulgas piirkondlikke aspekte”. Käesolev aruanne on komisjoni vastus kõnealusele nõudele.

Käesoleva aruande eesmärk on anda ülevaade määruse mõjust loomade heaolule ning liidusisesele kaubandusele, samuti määruse sotsiaal-majanduslikest ja piirkondlikest mõjudest ning navigatsioonisüsteemi rakendamisest vastavalt määruse I lisa VI peatüki punktile 4.3. Lisaks sellele sisaldab aruanne teavet ELi õigusaktide jõustamise kohta.

Määrust kohaldatakse selgroogsete loomade vedamise suhtes, mis on seotud majandustegevusega. Kuna määruses käsitletakse üksikasjalikult peamiselt selliseid põllumajandusloomi nagu veised, sead ja hobused, keskendutakse käesolevas aruandes samuti nimetatud loomade vedamisele. Arvesse ei võeta teiste liikide, nagu koerte ja kasside, kodulindude, teaduslikel eesmärkidel peetavate loomade ning eksootiliste liikide vedamist.

Samuti tuleks käesoleva aruande kontekstis vaadelda kalade veoga seonduvaid eriprobleeme ja -meetmeid, mis on välja toodud Euroopa vesiviljeluse säästvat arengut käsitlevas komisjoni strateegias[3].

Tehniliste terminite sõnastik on esitatud aruande lõpus.

MÄÄRUSE MÕJU

Nõukogu määrus nr (EÜ) 1/2005 jõustus 2005. aasta jaanuaris ning seda kohaldatakse alates 5. jaanuarist 2007. Selleks, et teha kindlaks, kas ja mil määral on määruse vastuvõtmine mõjutanud 1. peatükis nimetatud tegureid (kaubavahetus, loomade heaolu jne), võrreldi omavahel määruse kohaldamise (2007) eelseid ja järgseid andmeid[4]. Lisaks komisjonisisestele andmetele toetuti käesoleva aruande koostamisel järgmistele peamistele allikatele:

- „Teaduslik arvamus loomade heaolu kohta vedamise ajal”, vastu võtnud Euroopa Toiduohutusamet (EFSA) 2010. aasta detsembris;[5]

- liikmesriikide ametlikud kontrollimisaruanded;[6]

- ELi sidusrühmade esitatud ametlik teave;

- komisjoni aruanne autovedudega seotud sotsiaalõigusnormide rikkumiste kohta;[7]

- ametlike kaebuste ja rikkumismenetluste põhjal saadud teave.

Komisjon tellis 2010. aastal määruse mõju hindamiseks välisuuringu[8] [9]. Uuringu lõpparuanne, sealhulgas aruande rakendusala ja piirangud, on avaldatud komisjoni veebisaidil[10].

Uuringu tulemusi ja eespool loetletud allikatest saadud teavet analüüsiti, et teha kindlaks, millised on üldised suundumused ja mõjud, mis on ilmnenud alates määruse kohaldamisest 2007. aastal[11]:

1. mõju liidusisesele elusloomade kaubandusele;

2. määruse piirkondlikud ja sotsiaal-majanduslikud mõjud;

3. loomade vedamisaegse heaolu taseme võrdlus enne ja pärast määruse kohaldamist;

4. määruse nõuete hindamine, võttes arvesse Euroopa Toiduohutusameti poolt 2010. aasta detsembris vastu võetud teaduslikku arvamust;

5. navigatsioonisüsteemi kasutamise analüüs;

6. järgimise ja rakendamise tase.

Loetletud teemasid käsitletakse põhjalikumalt järgnevates alapeatükkides 2.1–2.6.

Mõju liidusisesele elusloomade kaubandusele

Igal aastal veetakse nii liikmesriikide vahel kui ka kolmandatest riikidest ja kolmandatesse riikidesse arvukalt elusloomi[12]. Sellisel kaubandusel on mitmeid põhjuseid ja kaubandusmustrid ei ole pärast määruse kohaldamist ja 2007. aasta laienemist[13] muutunud. Liikmesriigid ei ole kohustatud teatama loomade liikumisest oma riigi piires ja seega puuduvad andmed ELi liikmesriikide piires veetavate loomade koguarvu kohta.

Liidusisese elusloomade kaubanduse ning impordi ja ekspordi andmed näitavad, et 2005. ja 2009. aastal veetud elusloomade koguarv oli laias laastus sama. Nagu näha tabelist 1 , esineb liigiti siiski mõningaid erinevusi ning eelkõige vähenes märkimisväärselt kauem kui 24 tundi veetavate hobuste arv, samas kui veetavate sigade arv suurenes samal ajavahemikul 70 %. Käesoleva aruande raames ei analüüsitud selliste muutuste põhjusi ning seega ei ole võimalik teha kindlaid järeldusi.

Tabel 1. Veetavate elusloomade koguarv (liidusisene kaubandus ning import ELi ja eksport EList) liikide kaupa aastatel 2005 ja 2009.

Allikas: välisaruanne (kasutatud on TRACESi andmeid)

2005 | 2007 | 2009 | Muutus %-des 2005–2009 |

Veised | Kokku | 3 973 008 | 4 222 859 | 4 299 255 | + 8 % |

Sead | Kokku | 16 438 637 | 21 696 563 | 27 802 500 | + 70 % |

Lambad | Kokku | 4 209 196 | 9 112 233 | 4 335 078 | + 3 % |

Hobused | Kokku | 176 348 | 224 449 | 147 122 | - 17 % |

Hobused | > 24 h | 58 224 | 67 739 | 39 371 | - 33 % |

Välisaruandes esitatud tootmiskulude ja turuliikumiste andmete analüüs kinnitas, et üks sellise kaubanduse peamistest põhjustest on endiselt soov lõigata kasu liikmesriikidevahelistest hinnaerinevustest. Sööda hind on loomakasvatuses üks olulisemaid kulutegureid ning see erineb liikmesriigiti ja piirkonniti. Lisaks selle võib liidusisest elusloomade kaubandust soodustada mõne liikmesriigi piiratud tapa- ja töötlemisvõimsus ning asjaolu, et liha piirkondlik tootmine ELis ei vasta piirkondlikule tarbimisele. Tuleb siiski märkida, et suurem osa liidusisesest elusloomade veost toimub üksikute liikmesriikide vahel. 60 % veiste liidusisesest kaubandusest toimub seitsme liikmesriigi vahel[14] ning peaaegu 70 % sigadest veetakse Taanist ja Madalmaadest, samal ajal kui üle 50 % kõikidest veetavatest sigadest läheb Saksamaale.

Ajavahemikus 2005–2009 suurenes elusloomade kaubasaadetiste koguarv nii impordi/ekspordi kui ka liidusisese kaubanduse osas. Nimetatud ajavahemikus kasvas kaubasaadetiste arv nii lühikese kui ka pika teekonna puhul, samal ajal jäi väga pika teekonna puhul, kus on nõutav loomade mahalaadimine ja neile enne teekonna jätkamist 24-tunnise puhkuse andmine, kaubasaadetiste arv laias laastus samaks. Nagu on näha tabelist 2 , läbib ligikaudu 65–70 % loomade piiriülestest vedudest lühikese teekonna. 25–30 % kaubasaadetistest teevad läbi pika ja 5 % väga pika teekonna. 2005. ja 2009. aastat omavahel võrreldes võib öelda, et teekondade suhe on jäänud ligikaudu samaks. Tuleb märkida, et kuigi määruse kohaldamine ei ole mõjutanud liidusisest elusloomade kaubandust tervikuna, ei ole põhjalikult analüüsitud selle võimalikku mõju üksikutele liikmesriikidele.

Esitatud andmete põhjal tuleb samuti märkida, et paljude kaubasaadetiste puhul ei olnud sõiduaega märgitud ning 2005. ja 2009. aastat omavahel võrreldes oli selliste kaubasaadetiste arv suurenenud viis korda (kaubasaadetiste koguarvuga võrreldes).

Tabel 2. Elusloomade saadetiste arv[15] (liidusisene kaubandus ning import EL 27sse ja eksport EL 27st) sõiduaja alusel aastatel 2005 ja 2009.

Allikas: välisaruanne (kasutatud on TRACESi andmeid)

2005 | % saadetistest | 2009 | % saadetistest | Erinevus %-des 2005–2009 |

Kokku | 315 237 | 100 % | 399 988 | 100 % | + 27 % |

Sõiduaeg |

< 8 tundi | 214 831 | 68 % | 261 387 | 65,5 % | + 21 % |

8–19/24/29 tundi | 83 513 | 26,5 % | 114 820 | 28,5 % | + 37 % |

>19/24/29 tundi | 15 731 | 5 % | 16 619 | 4 % | + 5 % |

Sõiduaeg ei ole teada | 1 162 | < 0,5 % | 7 162 | < 2 % |

Nagu on näha tabelist 3 , suurenes hobuseid transportivate saadetiste arv 31 %, samal ajal kui veetavate hobuste üldarv vähenes, nagu näha tabelist 1 . See võib olla tingitud määrusega kehtestatud nõudest eraldada hobused vedudel muudest loomadest, mis oleks toonud kaasa loomade keskmise arvu vähenemise veoki kohta. Siiski ei ole piisavalt andmeid, mis seda järeldust kinnitaksid.

Tabel 3. Saadetiste koguarv (liidusisene kaubandus ning import ELi ja eksport EList) liikide kaupa aastatel 2005 ja 2009

Allikas: välisaruanne (kasutatud on TRACESi andmeid)

Liik | 2005 | 2009 | Erinevus %-des |

Veised | 118 142 | 127 685 | + 8 % |

Sead | 85 336 | 125 889 | + 47,5 % |

Hobused | 29 740 | 38 930 | + 31 % |

Määruse piirkondlikud ja sotsiaalmajanduslikud mõjud

Andmed lubavad oletada, et määrusel ei ole olnud konkreetset mõju loomakasvatusele Euroopa Liidu kaugetes piirkondades, sealhulgas äärepoolseimates piirkondades[16]. Enamikus kaugemates piirkondades on loomakasvatus jäänud määruse kehtestamise eelsele tasemele. Kui näiteks võrrelda lammaste arvu 2005. ja 2009. aastal ELi teatavates kaugemates piirkondades, nagu Šotimaa ja Sitsiilia, ei ole suuri erinevusi märgata.

Nagu nähtub peatükist 2.1, ei ole üle piiri veetavate loomade arv eriti muutunud ja seega võib eeldada, et mõju valdkonnale on olnud väike. Määrusel on olnud siiski majanduslik mõju, peamiselt veoettevõtjatele. Kulud on seotud haldusmeetmete ning investeeringutega, mida on vaja teha sõidukite kohandamiseks pikkade teekondade tarvis. (Meetmete ja seonduvate kulude üksikasjalik kirjeldus on esitatud alapeatükkides 2.2.1 ja 2.2.2.). Ilmneb, et veoettevõtjad ei ole suutnud kulusid muudele toidukäitlejatele edasi anda. Võib eeldada, et see on tingitud asjaolust, et loomade vedamisega tegelevas transpordisektoris on äärmiselt tihe konkurents. Ajavahemikul 2005–2009 on elusloomade veo turuhinnad püsinud samal tasemel või isegi langenud. Sellest tulenevalt on veoettevõtjate kasumimarginaalid vähenenud. Nagu peatükist 2.6.1 täiendavalt selgub, on liikmesriikidevahelised erinevused määruse tõlgendamises ja jõustamises põhjustanud mõningaid turumoonutusi. Kui vaadelda seda koos vähenenud kasumimarginaalidega, võib eeldada, et mõju loomade vedamisega tegelevatele ettevõtjatele on olnud negatiivne.

Tunnistades, et loomade vedamisega tegeleva sektori kulud on suurenenud, tuleb märkida, et peamised loomade vedamise kulusid mõjutavad tegurid, nagu sõidukite hankimine ning kulutused tööjõule ja kütusele, ei ole määrusega seotud. Loomade vedamisega otseselt seotud kulud tulenevad ka loomatervishoiualaste õigusaktide nõuetest, näiteks sõidukite puhastamise ja desinfitseerimise kulud ning haldusmeetmetega seotud kulud, mida kirjeldatakse alapeatükis 2.2.1.

Halduskoormust käsitleva sõltumatute huvirühmade kõrgetasemelise töörühma (edaspidi „kõrgetasemeline töörühm”)[17] arvamuse kohaselt on määrus tekitanud märkimisväärseid halduskulusid[18]. Vastavalt välisaruandele on määrusest tingitud kulude suurenemine siiski enamiku liikide puhul hinnanguliselt alla 1 % loomade vedamisega seotud kogukuludest. Hobuste vedamise puhul, kus kulud suurenesid kõige rohkem, hindas välisaruande koostanud tööettevõtja (edaspidi „tööettevõtja”) kulude kasvuks mitte üle 3 % kulude kogukasvust.

Haldusnormidest tulenevad kulud

Nagu selgub välisaruandest ja on näha tabelist 4 , on määruse rakendamisest tulenevad halduskulud liikmesriigiti väga erinevad. Üheks näiteks on hinnangulised kulud, mida kantakse seoses vedajatele lubade hankimisega[19]. Määrusest tingitud hinnanguliste halduskuludega seotud lahknevust võib osaliselt seletada asjaoluga, et kõrgetasemelise töörühma arvestatud kulud hõlmavad muid kulusid, mis ei ole seotud määrusega (EÜ) nr 1/2005, mis käsitleb loomade kaitset vedamise ajal[20], samal ajal kui tööettevõtja arvutatud kulud hõlmavad ainult määrusega seotud kulusid.

Tabel 4. Halduskulud keskmiselt. Allikas: välisaruanne[21]

Kuluartikkel | Halduskulud (ELi keskmine) |

Kulud, mis tekivad ligikaudu iga viie aasta järel[22] |

Sõiduki vastavustunnistus | 26 eurot (vahemik 1,65–30 eurot) |

Vedajatele lubade hankimine | 515 eurot (vahemik 33–605 eurot) |

Kulu koorma kohta |

Kulud, nagu teekonnalehtede koostamine ja esitamine pädevale asutusele | 22 eurot (vahemik 1,37–25,21 eurot) |

Halduskulude vähendamiseks soovitab kõrgetasemeline töörühm „võtta kasutusele elektrooniline tehnoloogia, et liikmesriigid saaksid muuta ettevõtjate elu kergemaks, hõlbustades haldusasutuste poolt nõutavate andmete säilitamist ja edastamist”[23]. Üks põhjusi, miks määrusega kehtestati nõuded navigatsioonisüsteemidele, oli soov vähendada transpordisektori ja pädevate asutuste halduskoormust teekonnalehtede kasutamisel. Praktikas ei ole siiski ei transpordisektor ega ametiasutused halduskoormuse vähendamise võimalusi täielikult ära kasutanud ja seda käsitletakse põhjalikumalt peatükis 2.5. Nagu juba mainitud, tekivad halduskulud ka seoses loomatervishoidu käsitlevate õigusaktide täitmisega. Need hõlmavad kulutusi loomade tervisekontrollidele ja sertifitseerimisele ning jälgitavuse eesmärgil loomade liikumisest teavitamisele[24].

Loomatervishoidu ja loomade heaolu käsitlevatest õigusaktidest tulenevate halduskohustuste edasise integreerimise võimalust arutatakse põhjalikumalt ka ELi loomatervishoidu käsitlevate õigusaktide käimasoleva läbivaatamise käigus[25].

Sõidukite uuendamise kulud

Lisaks halduskuludele on määruses sätestatud sõidukite uuendamise kulud. Sõidukite uuendamisega seotud suuremate kulude kokkuvõte on esitatud tabelis 5 . Erinevatest teguritest tingitult on need kulud erinevad. Välisaruande kohaselt võib satelliitnavigatsioonisüsteemi paigaldamine maksta vahemikus 250–6000 eurot. Erinevuste põhjuseid käesoleva aruande raames põhjalikult ei analüüsitud. Üheks põhjuseks võib siiski olla asjaolu, et mõnel juhul paigaldati määrusega nõutust tehniliselt keerukam navigatsioonisüsteem.

Tabel 5. Haagisega veoauto uuendamise kulud. Allikas: välisaruanne[26]

Määruse nõue | Hinnanguline kulu (ELi keskmine) |

Isoleeritud katus ja mahutitega jooturid | 5 000 eurot |

Satelliitnavigatsioonisüsteem, sh temperatuuri kontrollimise ja salvestamise süsteem | 3 800 eurot |

Ventilatsioonisüsteem | 2 300 eurot |

Sõiduki uuendamise kulud kokku | 11 900 eurot |

Loomade vedamisaegse heaolu taseme võrdlus enne ja pärast määruse kohaldamist

Kuigi kindlaid järeldusi ei ole võimalik teha, viitavad olemasolevad andmed sellele, et 2005. aastast alates on loomade vedamise üldine kvaliteet pikkadel teekondadel paranenud, eelkõige tänu parematele sõidukitele ja loomade paremale kohtlemisele. Viimane tuleneb ilmselt sellest, et nõuetekohaselt on rakendatud määrusega kehtestatud kohustus, millega nähakse ette loomi hooldava personali rangem koolitamine[27].

Neid järeldusi kinnitavad andmed[28] näitavad, et ajavahemikul 2006[29]–2009 veetud lonkavate, vigastatud, veetustunud ja kurnatud loomade protsent vähenes või jäi samaks.

Surnult sihtpunkti jõudnud loomade arv vähenes ajavahemikul 2005–2009 märkimisväärselt. Erinevus oli pika teekonna puhul suurem kui lühikese teekonna puhul. Märkimisväärselt vähenes ka selliste loomade arv, keda peeti sihtpunkti jõudmisel reisiks kõlbmatuks.

Kuigi loomade heaolu on määruse kehtestamise järel üldiselt paranenud, näitavad olemasolevad andmed, et vedamisel esineb endiselt tõsiseid probleeme. Enamik probleeme on tingitud määruse mõnede nõuete mittejärgimisest. Neid probleeme käsitletakse põhjalikumalt peatükis 2.6.

Määruse nõuete hindamine, võttes arvesse Euroopa Toiduohutusameti poolt 2010. aasta detsembris vastu võetud teaduslikku arvamust

Üldjoontes on määruse aluseks teaduslik arvamus loomade heaolu kohta vedamise ajal, mille loomade tervishoiu ja heaolu teaduskomitee võttis vastu 11. märtsil 2002. Määruse sätted, mida kohaldatakse veoaja, puhkeaja ja veoruumi mõõtmete suhtes, olid võetud eelmisest direktiivist[30]. Uusimate teaduslike tõendite saamiseks ja käesoleva aruande koostamiseks palus komisjon 2010. aastal Euroopa Toiduohutusametil (EFSA) esitada teaduslik arvamus loomade heaolu kohta vedamise ajal.

EFSA arvamus võeti vastu 2. detsembril 2010[31]. Arvamuse kokkuvõttes tõdesid teadlased, et kehtiva määruse mõned osad ei ole kooskõlas olemasolevate teaduslike andmetega, ning tõid esile konkreetsed valdkonnad, kus oleks soovitav läbi viia edasisi uuringuid.

Eelkõige soovitasid teadlased, et tapale viidavate hobuste veoaeg oleks määruses sätestatust lühem. Teiste liikide, eelkõige lammaste puhul leidsid teadlased, et väga heade veotingimuste korral, mis on seotud loomkoormuse ning õlgede, sööda, vee ja ventilatsiooniga, sõltub loomade heaolu rohkem sõitmise kvaliteedist kui veoajast.

Arvamuse kokkuvõttes soovitati arvutada määruses sätestatud veoruumi mõõtmed uuesti, kasutades valemit, millega võetakse arvesse loomade suurust võrreldes nende kaaluga. Lisaks sellele oleks arvamuse kohaselt asjakohane määrata õigusaktide teatavatele elementidele konkreetsed nõuded, nagu veoruumi kõrgus maanteesõidukites.

Navigatsioonisüsteemi kasutamise analüüs

Määrusega kehtestati nõue varustada pikkadeks teekondadeks ettenähtud sõidukid navigatsioonisüsteemiga. Seda konkreetset nõuet vastu võttes volitas nõukogu komisjoni analüüsima üksikasjalikult sellise uue tehnoloogia rakendamist. Eesmärk oli tõhustada sõidu- ja puhkeaja kontrolli, vähendades samal ajal halduskoormust. Õigusaktis nõutakse, et süsteem salvestaks järgmise teabe: vedaja nimi ja loa number, laadimisluugi avamine/sulgemine, väljumiskoht ja -aeg ning sihtkoht. Salvestatud andmed tehakse pädevale asutusele kättesaadavaks viimase nõudmisel.

Olemasolevad andmed[32] näitavad, et hoolimata sellest, et määrust on kohaldatud üle nelja aasta, esineb navigatsioonisüsteemidele esitatavate nõuete rakendamise puhul liikmesriigiti suuri erinevusi. Enamikul liikmesriikidel ei ole veel terviklikku lähenemisviisi, millega kontrollida, kas paigaldatud süsteemid vastavad määrusele, ning vähesed kontrolliasutused kasutavad navigatsioonisüsteemide abil kogutud andmeid määrusest tulenevate kontrollide läbiviimiseks. Paljudel juhtudel kasutatakse kogutud andmeid üksnes siis, kui pädev asutus on enne või pärast vedu või sihtkohas teostatud kontrolli käigus avastanud rikkumise. Seepärast jõuti järeldusele, et üldiselt ei kasutata navigatsioonisüsteeme kontrollide tõhustamiseks.

Järgimise ja rakendamise tase

Liikmesriigid vastutavad määruse rakendamise eest. Iirimaal Grange’is asuv tervise- ja tarbijaküsimuste peadirektoraadi alla kuuluv komisjoni järelevalvetalitus (Toidu- ja Veterinaaramet, FVO) auditeerib liikmesriikide pädevate asutuste tööd. Komisjon hindab määruse jõustamist kõikjal ELis peamiselt nende auditite tulemusel koostatud aruannete[33] põhjal.

Lisaks sellele esitavad liikmesriigid määruse artikli 27 kohaselt igal aastal kontrollide aastaaruande koos peamiste tuvastatud puuduste analüüsi ja tegevuskavaga nende kõrvaldamiseks. Iga liikmesriigiga eraldi sõlmitud kokkuleppe kohaselt avaldatakse need aruanded komisjoni veebisaidil[34].

FVO ja liikmesriikide aruannetest ilmneb, et määruse täitmise tagamise tase erineb liikmesriigiti märkimisväärselt. See langeb kokku mitmete valitsusväliste loomakaitseorganisatsioonide[35] kogutud ja ametlike aruannete kaudu komisjonile esitatud teabega. Aruannetes esile toodud peamisi puudusi ja probleeme käsitletakse järgnevates peatükkides.

Turumoonutused ja ettevõtjate muud probleemid, mis tulenevad erinevustest tõlgendamisel ja jõustamisel

Olemasolevad andmed kinnitavad, et liikmesriigid tõlgendavad määruse mõningaid sätteid väga erinevalt. Komisjon sekkub sageli, selgitades määruse teatavaid sätteid ja andes suuniseid. Kuigi määrust kohaldatakse kõikide selgroogsete elusloomade vedamise suhtes, hõlmab enamik üksikasjalikke eeskirju kariloomi. Seetõttu on seoses teistesse kategooriatesse kuuluvate loomade, eelkõige kasvatatud kala vedamisega, mida on käsitletud komisjoni Euroopa vesiviljeluse säästva arengu strateegias,[36] tekkinud määruse rakendamisel mõningaid raskusi.

Eeskirjade erinev tõlgendamine võib kaasa tuua turumoonutusi, mis koos kasumimarginaali vähenemise ja halduskulude erinevustega võivad panna veoettevõtjad raskesse olukorda. Lisaks sellele võib puudulik täitmise tagamine panna nõudeid täitvad vedajad ebasoodsasse olukorda. Seepärast on oluline tagada kõikidele ettevõtjatele võrdsed võimalused.

Mittevastavus ja sobimatu täitmise tagamine halvendab loomade heaolu

Kuigi võrdsete võimaluste tagamine kõikidele ettevõtjatele on oluline, seisneb mittevastavuse ja sobimatu täitmise peamine oht selles, et loomade heaoluga seotud vajadusi ei rahuldata.

Puudulik täitmise tagamine ja õigusnõuetest mitte kinnipidamine võivad mõjuda negatiivselt loomade heaolule ja olemasoleva teabe põhjal võib tuua näiteid, kus mittevastavus on pidevaks probleemiks, näiteks:

7. vedamiseks kõlbmatud loomad;

8. sõidukite liigne täislaadimine;

9. loomade vedu sõidukites, mille veoruumi sisemine kõrgus ei ole piisav;

10. loomad ei saa veo ajal piisavalt vett; ning

11. loomi veetakse maksimaalsest lubatud sõiduajast kauem.

Sageli on mittevastavus seotud nõuetele mitte vastava täitmisega. Näiteks peavad pädevad asutused vastavalt määrusele kontrollima enne pikka teekonda teekonnalehti, et need oleksid realistlikud ja näitaksid vastavust määruse nõuetele, ning need heaks kiitma. Siiski on mitmel korral heaks kiidetud ebarealistlikke teekonnalehti. Mõnede selliste teekonnalehtede kohaselt peaks nendel viidatud sihtkohtadesse jõudmiseks sõitma keskmiselt 100 km/h. Seega võib teekond tegelikult kesta mitu tundi kauem kui määruses sätestatud. Kui loomadel ei ole samaaegselt ka piisavalt ruumi ega vett, kahjustab see loomade heaolu.

Kui määruse täitmine oleks teekonna kavandamise ja sõiduajale esitatavate nõuete range kohaldamise kaudu nõuetekohaselt tagatud, oleks selle mõju loomade heaolule olnud suurem kui peatükis 2.3 osutatud.

Eespool esitatud analüüsist selguvad konkreetsed ja erinevad kontrollivajadused ja kohustused liikmesriikides, kust loomi saadetakse, samuti isikud, kes kontrollide eest transiidil või sihtkohas peamiselt vastutavad.

Karistused ja sanktsioonid

Ainult liikmesriigid on pädevad määrama eraisikutele karistusi. Vastavalt määruse artiklile 25 sätestavad liikmesriigid karistused, mis on tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad ning teavitavad nendest karistustest komisjoni.

Liikmesriikide esitatavas teabes viidatakse sageli riiklikele karistusseadustikele. Liikmesriikides kohaldatavate karistuste põhjalikul võrdlemisel oleks mõte ainult juhul, kui see oleks seotud konkreetse rikkumise või süüteoga ning kui seda võrreldaks rikkumise või süüteo raskusastmega. Komisjon ei ole sellist võrdlust teinud. Olemasoleval teabel põhinevast hinnangust ilmneb siiski, et määruse rikkumise eest ette nähtud karistused on ELis väga erinevad.

Sellega seoses tuleb märkida, et karistuste erinemise probleem ei piirdu üksnes loomade vedamise valdkonnaga, vaid on seotud komisjoni aruande järeldustega autovedudega seotud sotsiaalõigusnormide tõsiste rikkumiste kohta[37]. Komisjon analüüsib aruandes karistusi, mida kohaldatakse maksimaalset sõiduaega ning sõidumeerikuid käsitlevate ELi õigusaktide rikkumiste puhul. Komisjon leidis, et olukord ei ole rahuldav, ning kutsus liikmesriike üles astuma samme õigusaktide ühtlustatumaks kohaldamiseks, „tegutsedes liikmesriikide ja nende seadusandjate kindlaksmääratud pädevuse piires.”

KOKKUVÕTE

Aruandes esitatud teabe alusel võib 2. peatükis kirjeldatud ja analüüsitud teemade kohta teha järgmised järeldused:

12. määrus on mõjunud kasulikult loomade heaolule vedamise ajal;

13. määrusega kehtestati nõue varustada pikkadeks teekondadeks mõeldud sõidukid navigatsioonisüsteemiga. Näib siiski, et navigatsioonisüsteemide potentsiaali halduskoormuse vähendamisel ja kontrollide tõhustamisel ei ole täielikult ära kasutatud;

14. olemasolevate andmete põhjal võib öelda, et määrus ei ole liidusisest elusloomade kaubandust üldse mõjutanud;

15. määrusel ei ole olnud mingit mõju loomakasvatusele kaugetes piirkondades. Määruse kohaldamisega on kasvanud veokulud, kuid kasv ei ole ilmselt transpordisektorisisese konkurentsi tõttu toidutarneahela piires ühtlaselt jaotunud ning lisakulusid kannavad peamiselt veoettevõtjad;

16. EFSA arvamuse kohaselt[38] ei ole määruse mõned osad kooskõlas olemasolevate teaduslike andmetega;

17. määruse jõustamine on jätkuvalt keeruline ülesanne osalt nõuete erineva tõlgendamise ning liikmesriikidepoolse kontrolli puudumise tõttu. Lisaks sellele ei ole liikmesriikidelt komisjonile laekunud andmete kontrollimise kvaliteet sageli olukorra analüüsimiseks ja konkreetsete ELi tasandi parandusmeetmete kavandamiseks piisav.

Nagu eespool mainitud, on määrus mõjunud kasulikult loomade heaolule vedamise ajal. Näib siiski, et olukorda annaks parandada. Seda saaks teha erinevate meetmete kaudu, kuid tuleb märkida, et valdava enamiku loomade puhul, kes kuuluvad määruse kohaldamisalasse, ei ole komisjoni arvates määruse muutmine tuvastatud probleemide lahendamiseks parim lähenemisviis. Kindel õiguslik olukord võimaldab liikmesriikidel ja sidusrühmadel keskenduda jõustamisele stabiilses õigusraamistikus. Mis puudutab lõhet õigusaktide nõuete ja olemasolevate teaduslike tõendite vahel, siis on komisjon seisukohal, et praegu on parimaks lahenduseks hea tava juhendite vastuvõtmine.

Eluskalade asjus algatab komisjon uurimuse kalade heaolu kohta vedamise ajal, et teha kindlaks, kas määruse sätete muutmine oleks sobiv viis muuta eluskalade veo õigusraamistik vesiviljelusettevõtjate jaoks selgemaks, lähtudes komisjoni vesiviljelusstrateegiast.

Tuvastatud probleemide lahendamisel peab prioriteediks jääma olemasolevate eeskirjade nõuetekohane jõustamine. Selleks kavatseb komisjon võtta lähitulevikus järgmisi meetmeid:

18. Võtta vastu määruse artikli 6 lõikes 9 sätestatud navigatsioonisüsteeme käsitlevad rakendusmeetmed ning vastavalt määruse II lisa punktile 8 võtta kasutusele teekonnalehe lihtsustatud variant. Lisaks sellele tuleb tagada koostöös Euroopa GNSSi Järelevalveametiga (GSA)[39], et juhid oleksid teadlikud, kuidas seadet kõige paremini ära kasutada.

Eesmärk: määruse rakendamise parem ühtlustamine ja loomade parem kaitse tänu parematele võimalustele kontrollida loomade vedamise sõiduaega, veoruumile esitatavate nõuete täitmist jne. Meede peaks vähendama veoettevõtjate halduskoormust, kuid võib suurendada liikmesriikide ametiasutuste halduskoormust. Meede peaks siiski parandama loomade vedamist käsitlevate õigusaktide täitmise tagamist.

19. Võtta vastu rakendusmeetmed liikmesriikide pädevate asutuste tehtavate kontrollide kohta, nagu on sätestatud määruse artikli 27 lõikes 1. Samal ajal tuleks jätkata aruandlussüsteemi ülesehituse ühtlustamist.

Eesmärk: kontrollide arvu suurendamine, kui see osutub vajalikuks, peaks parandama täitmise tagamist. Kui liikmesriikide aruannete ülesehitus on ühesugune, annab nendest saadav teave paremaid ja võrreldavamaid tulemusi ning need pakuvad FVO-le liikmesriikide auditeerimisel kasulikumat teavet.

20. Komisjon algatab uurimuse kalade heaolu kohta vedamise ajal. Praegu käimas olev töö uuringute algatamiseks kalade heaolu kohta nende uimastamisel jätkub.

Eesmärk: saada ülevaade praegusest olukorrast kalade heaolu kohta nende veo ajal, et leida ja kõrvaldada võimalikud puudused ELi selleteemalises õigusraamistikus, lähtudes komisjoni vesiviljelusstrateegia alusel võetud kohustustest.

21. Koostöö ja suhtluse parandamine liikmesriikide pädevate asutuste ja sidusrühmadega, sealhulgas valitsusväliste loomakaitseorganisatsioonidega. Selleks võib kasutada määruses ettenähtud kontaktpunkte[40] ning olemasolevaid töörühmi, näiteks toiduahela ning looma- ja taimetervise alal loodud nõuanderühma[41].

Eesmärk: teabe kogumine määruse rakendamisega seotud probleemide kohta, selle analüüsimine ning kogemuste vahetamine võimalike lahenduste kohta.

22. Määruse tõlgendamist käsitlevate komisjoni suuniste levitamine ning heade tavade suuniste väljatöötamine vastavalt määruse artiklile 29. Suunistes tuleks keskenduda erinevatele igapäevase halduse aspektidele, mis võivad olla problemaatilised ja soodustavad teaduse uusimaid andmeid arvesse võtvate heade tavade väljatöötamist.

Eesmärk: mõnede ebatäpsuste ja vajakajäämiste kõrvaldamine kehtivates loomade heaolu käsitlevates õigusaktides ning eeskirjade rakendamise ühtlustamise parandamine. Samal ajal innustab see sektorit ja teisi ajaomaseid osalisi ületama loomade heaolu miinimumnõudeid vedamise ajal.

Eespool nimetatud asjaoludele tuginedes kutsub komisjon Euroopa Parlamenti ja nõukogu arutama käesolevas aruandes esile toodud probleeme.

KÄESOLEVAS ARUANDES KASUTATUD TEHNILISTE TERMINITE SÕNASTIK

Saadetis – ühte ja sama liiki loomad, mis on hõlmatud ühe ja sama veterinaarsertifikaadiga ja mida veetakse ühe ja sama transpordivahendiga ühest ja samast lähtekohast ühte ja samasse sihtkohta.

Teekond – kogu veotoiming lähtekohast sihtkohani, kaasa arvatud mahalaadimine, majutamine ja pealelaadimine teekonna vahepeatustes.

Lühike teekond – teekond, mis kestab vähem kui kaheksa tundi.

Pikk teekond – teekond, mis kestab kauem kui kaheksa tundi, kuid on lühem kui väga pikk teekond.

Väga pikk teekond – teekond, mis noorloomade puhul kestab kauem kui 19 tundi, hobuste ja sigade puhul kauem kui 24 tundi ja veiste puhul kauem kui 29 tundi (tekstis väljendatud kui „19/24/29”).

Liidusisene kaubandus – ELi liikmesriikide vaheline kaubandus.

[1] Nõukogu direktiiv 77/489/EMÜ, 18. juuli 1977, loomade kaitse eeskirjade kohta rahvusvaheliste vedude ajal; EÜT L 200, 8.8.1977, lk 10–16.

[2] Nõukogu määrus (EÜ) nr 1/2005, 22. detsember 2004, mis käsitleb loomade kaitset vedamise ja sellega seonduvate toimingute ajal ning millega muudetakse direktiive 64/432/EMÜ ja 93/119/EÜ ning määrust (EÜ) nr 1255/97; ELT L 3, 5.1.2005, lk 1.

[3] KOM(2009) 162 (lõplik).

[4] Bulgaaria ja Rumeenia ühinesid ELiga 2007. aastal. Eurostati andmetel moodustab nende liikmesriikide lihatoodang ELi kogutoodangust ligikaudu 2,5 % ning laienemise mõju liidusisesele muude elusloomade kui hobused vedamisele peetakse käesolevas aruandes väikeseks.

[5] EFSA Journal 2011; 9(1):1966 [125 lk].

[6] Vastavalt määruse artiklile 27 esitavad liikmesriigid igal aastal määrusega seotud kontrollide aruande.

[7] KOM (2009) 225 (lõplik), „Komisjoni aruanne, milles analüüsitakse autovedudega seotud sotsiaalõigusnormide tõsiste rikkumiste eest liikmesriikide õigusaktides kehtestatud karistusi”.

[8] Uuring määruse (EÜ) nr 1/2005 (mis käsitleb loomade kaitset vedamise ajal) mõju kohta, SANCO/2010/D5/116733.

[9] http://www.ibf.be/animalstransport/

[10] http://ec.europa.eu/food/animal/welfare/index_en.htm

[11] Määrust kohaldatakse 5. jaanuarist 2007, välja arvatud artikli 6 lõiget 5, vt määruse artikkel 37.

[12] Vastavalt välisaruandele veeti 2009. aastal liikmesriikide sees ning kolmandatesse riikidesse ja kolmandatest riikidest ligikaudu 37 miljonit veist, siga, lammast, kitse ja hobust. Lisaks sellele veeti samal aastal üle ühe miljardi kodulinnu.

[13] Bulgaaria ja Rumeenia ühinesid ELiga 2007. aastal.

[14] Belgia, Prantsusmaa, Saksamaa, Poola, Itaalia, Madalmaad ja Hispaania.

[15] Veised, sead, lambad, kitsed, kodulinnud ja hobused.

[16] Loetletud ELi toimimise lepingu artiklis 349 (st Guadeloupe, Prantsuse Guajaana, Martinique, Reunion, Saint-Barthélemy ja Saint-Martin, Assoorid, Madeira ja Kanaari saared).

[17] Vt komisjoni otsus K(2007) 4063, 31. august 2007, millega luuakse halduskoormust käsitlev sõltumatute huvirühmade kõrgetasemeline töörühm.

[18] „Ainuüksi kaks teabekohustust – „Olemasoleva transpordi- ja kavandamisteabe kogumine ja säilitamine” ning „Desinfitseerimisregistri koostamine” – tekitavad 1,6 miljardit eurot halduskulusid, mis moodustab ELi teabekohustustega seotud kogu halduskuludest 30 %. Mõlemad tulenevad määrusest (EÜ) nr 1/2005, mis käsitleb loomade kaitset vedamise ja sellega seonduvate toimingute ajal”, vt halduskoormuse vähendamise kõrgetasemelise töörühma arvamus toiduohutuse prioriteetse valdkonna kohta, 4. märts 2009, lk 3.

[19] Ühe ja sama loa eest maksab vedaja Prantsusmaal 605 eurot, Bulgaarias 33 eurot (18 korda vähem).

[20] Üks näide on see, et määrus 1/2005 ei sisalda desinfitseerimisregistri loomise nõuet.

[21] Haldusmõjude hindamisel kasutas konsultatsioonifirma IBF teabeallikatena Eurostati andmeid ja IBFi uuringut.

[22] Vt määruse artiklid 6 ja 7.

[23] Halduskoormuse vähendamise kõrgetasemelise töörühma arvamus toiduohutuse prioriteetse valdkonna kohta, 4. märts 2009, lk 3.

[24] TRACES – (kaubanduse kontrolli- ja ekspertsüsteem) loomatervishoiu üleeuroopaline võrgustik, mis teavitab, sertifitseerib ning kontrollib loomade ja loomsete saaduste importi, eksporti ja liidusisest loomade ja loomsete saadustega kauplemist.

[25] Loomatervishoidu käsitlevaid õigusnorme vaadatakse praegu läbi ja teatavad nendega seotud kontrolli- ja halduskulud võidakse samuti läbi vaadata.

[26] Nimetatud kuludega seoses kasutas tööettevõtja järgmisi teabeallikaid: kirjandus, juhtumiuuringud, IBFi uuring, Euroopa karilooma- ja lihakaubanduse liit (UECBV), Eurostat.

[27] Vastavalt määruse artikli 6 lõikele 4.

[28] Põhinevad tööettevõtja koostatud küsimustikul. Küsimustikule vastasid põllumajandustootjad, tapamajad, kaubandus- ja veoettevõtjad, kontrollpunktide omanikud, riiklikud pädevad asutused, loomade heaolu eest seisvad rühmitused ja elusloomade vedamise valdkonna teadlased.

[29] Tööettevõtja kogutud teave ei hõlma 2005. aastat.

[30] Nõukogu direktiiv 91/628/EMÜ, 19. november 1991, mis käsitleb loomade kaitset vedamise ajal ja millega muudetakse direktiive 90/425/EMÜ ja 91/496/EMÜ; EÜT L 340, 11.12.1991, lk 17.

[31] „Teaduslik arvamus loomade heaolu kohta vedamise ajal”, vastu võtnud Euroopa Toiduohutusamet (EFSA) detsembris 2010, EFSA Journal 2011; 9(1):1966 [125 lk].

[32] Põhineb peamiselt komisjoni poolt 2011. aasta esimesel poolel liikmesriikides korraldatud uuringul; SANCO D5 AN/oj (2011)441562.

[33] FVO auditite aruanded on avaldatud aadressil http://ec.europa.eu/food/fvo/ir_search_en.cfm

[34] http://ec.europa.eu/food/animal/welfare/transport/inspections_reports_reg_1_2005_en.htm.

[35] Näiteks Eurogroup For Animals; Animal Angels; Compassion in World Farming; Eyes on Animals.

[36] KOM(2009) 162 (lõplik)

[37] KOM (2009) 225 (lõplik); komisjoni aruanne, milles analüüsitakse autovedudega seotud sotsiaalõigusnormide tõsiste rikkumiste eest liikmesriikide õigusaktides kehtestatud karistusi.

[38] EFSA Journal 2011; 9(1):1966 [125 lk].

[39] http://www.gsa.europa.eu/

[40] Määruses ettenähtud kontaktpunktide andmed on komisjonile teatatud vastavalt määruse artikli 24 punktile 2.

[41] Teave toiduahela ning looma- ja taimetervise alal loodud nõuanderühma kohta on esitatud aadressil http://ec.europa.eu/food/committees/advisory/index_en.htm