KOMISSION KERTOMUS - Nuoriso-ohjelman 2000-2006 väliarvioint (kausi 2000-2003) Sisällysluettelo 1. Johdanto 1.1. Arvioinnin perusteet 1.2 Kertomuksen tarkoitus 1.3. Menetelmät 1.3.1 Tietolähteet 1.3.2 Arvioinnin keskeiset kysymykset 2. Ohjelman puitteet ja yleinen viitekehys 2.1. Taustaa 2.2. Tavoitteet 2.3. Nuorisoalan kehitys vuodesta 2000 3. Nuoriso-ohjelman täytäntöönpano 3.1. Yleistä Nuoriso-ohjelmasta 3.1.1. Yleiset ja erityiset tavoitteet 3.1.2. Toiminnalliset tavoitteet 3.2 Ohjelman soveltuvuus yleiseen viitekehykseen 3.2.1. Tavoitteiden tarkoituksenmukaisuus työsarkaan nähden 3.2.2. Päätelmät 3.3. Nuoriso-ohjelman toiminnallinen puoli 3.3.1. Kuvailevat tiedot 3.3.2. Yhteenveto hyvistä kokemuksista ja ongelmista 3.3.3. Arviot toiminnallisesta puolesta 3.3.4. Päätelmät 3.4. Alaohjelma 1: Nuorten Eurooppa 3.4.1. Toiminnan rajaaminen 3.4.2. Alaohjelman täytäntöönpano 3.4.3. Toiminnan tehokkuuden ja tulosten arviointi 3.4.4. Alaohjelmaa 1 koskevat päätelmät 3.5. Alaohjelma 2: Nuorten eurooppalainen vapaaehtoispalvelu 3.5.1. Toiminnan rajaaminen 3.5.2. Alaohjelman täytäntöönpano 3.5.3. Toiminnan tehokkuuden ja tulosten arviointi 3.5.4. Alaohjelmaa 2 koskevat päätelmät 3.6. Alaohjelma 3: Nuorisoaloitteet 3.6.1. Toiminnan rajaaminen 3.6.2. Alaohjelman täytäntöönpano 3.6.3. Toiminnan tehokkuuden ja tulosten arviointi 3.6.4. Alaohjelmaa 3 koskevat päätelmät 3.7. Alaohjelma 4: Yhteistoimet 3.7.1. Toiminnan rajaaminen 3.7.2. Alaohjelman täytäntöönpano 3.7.3. Toiminnan tehokkuuden ja tulosten arviointi 3.7.4. Alaohjelmaa 4 koskevat päätelmät 3.8. Alaohjelma 5: Tukitoimet 3.8.1. Toiminnan rajaaminen 3.8.2. Alaohjelman täytäntöönpano 3.8.3. Toiminnan tehokkuuden ja tulosten arviointi 3.8.4. Alaohjelmaa 5 koskevat päätelmät 3.9. Toiminta yhteisön ulkopuolisten maiden kanssa 3.9.1. Toiminnan rajaaminen 3.9.2. Toiminnan täytäntöönpano 3.9.3. Toiminnan tehokkuuden ja tulosten arviointi 3.9.4. Päätelmät yhteisön ulkopuolisten maiden kanssa toteutetusta toiminnasta 4. Yleisarvio ohjelmasta 5. Suositukset 5.1. Suositukset alaohjelmittain 5.1.1 Monialaiset useita alaohjelmia koskevat suositukset 5.1.2 Alaohjelmaa 1 koskevat suositukset 5.1.3 Alaohjelmaa 2 koskevat suositukset 5.1.4 Alaohjelmaa 3 koskevat suositukset 5.1.5 Alaohjelmaa 4 koskevat suositukset 5.1.6 Alaohjelmaa 5 koskevat suositukset 5.1.7 Suositukset, jotka koskevat Euroopan neuvoston ja komission välistä kumppanuutta nuorisotyöntekijöiden eurooppalaisen koulutuksen alalla 5.1.8 Suositukset, jotka koskevat yhteisön ulkopuolisten maiden kanssa toteutettavia toimia 5.2. Yhteenveto suosituksista 6. Johtopäätös Liite 1 Liite 2 Liite 3 1. Johdanto 1.1. Arvioinnin perusteet Tämä kertomus on laadittu päätöksen N:o 1031/2000/EY [1] 13 artiklassa asetetun Nuoriso-ohjelman seurantaa ja arviointia koskevan vaatimuksen noudattamiseksi. Väliarviointia aikaistettiin jäsenvaltioiden suostumuksella yhdellä vuodella, jotta komissio voisi ottaa sen yhteydessä tehdyt johtopäätökset ja suositukset huomioon valmistautuessaan esittämään ehdotusta nuorisoalalla tulevaisuudessa toteutettavien ohjelmien oikeusperustaksi. [1] EYVL L 117, 18.5.2000, s. 1. Jotta ohjelman väliarviointi olisi mahdollisimman kattava, kertomuksessa on tehty yhteenveto jäsenvaltioiden ja ohjelmaan osallistuvien maiden esittämistä vaikutustutkimuksista sekä ulkopuolisista arvioinneista ja siihen on sisällytetty komission järjestämien seminaarien ja aihekohtaisten työryhmien tulokset. 1.2. Kertomuksen tarkoitus Kertomuksen tulosten perusteella voidaan tehdä mukautuksia nykyiseen Nuoriso-ohjelmaan ja ne voidaan ottaa huomioon laadittaessa tulevaa ohjelmaa nuorison hyväksi. 1.3. Menetelmät 1.3.1. Tietolähteet Tämä kertomus pohjautuu eri tietolähteisiin, jotka esitellään tässä lyhyesti. Komission yksiköiden työn lähtökohtana olivat kymmenen viime kuukauden aikana esitetyt kannanotot ja näkemykset. Kertomus on laadittu meta-arvioinnin periaatteiden mukaisesti. Jäsenvaltioiden ja ohjelmaan osallistuvien maiden esittämät vaikutustutkimukset (ks. liite 1) on laadittu komission esittämien ohjeiden mukaisesti (ks. liite 2). Ulkopuolisten asiantuntijoiden toteuttamat tutkimukset on laadittu kansallisten viranomaisten vastuulla ja kansallisten toimistojen avustuksella. Vaikutustutkimusten lisäksi joitakin yksittäisiä aiheita on käsitelty erikseen. Näin ohjelmasta on voitu tehdä mahdollisimman kattava arvio, jonka pohjalta esitetään käytännön suosituksia. Tietolähteitä ovat: - ensisijaisesti jäsenvaltioiden ja ohjelmaan osallistuvien maiden laatimat raportit Nuoriso-ohjelman alaohjelmien 1, 2, 3 ja 5 vaikutuksista - vuonna 2002 tehty arvio kansallisten toimistojen järjestelmästä Sokrates-, Leonardo- ja Nuoriso-ohjelmien kansallisia toimistoja koskevien jäsenvaltioiden ja komission vastuulla olevien säännösten täytäntöönpanosta tehty analyysi - maaliskuussa 2003 järjestetty Nuoriso-ohjelmassa käytettyjen menettelyjen arviointiseminaari Seminaarissa, johon osallistui joidenkin tuensaajajärjestöjen edustajia (46 edustajaa 21:stä ohjelmaan osallistuvasta maasta) ja ulkopuolisia asiantuntijoita, keskusteltiin nykyisistä menettelyistä ja ohjelmassa käytetyistä välineistä ja arvioitiin niitä. - helmikuussa 2003 pidetty asiantuntijakokous, jossa käsiteltiin alaohjelmaa 3 Kokouksessa, johon osallistui kansallisia asiantuntijoita ja kansallisia toimistoja, arvioitiin ohjelmaan kuuluvan uuden alaohjelman 3 (aloitteet) tehokkuutta. - heinäkuussa 2003 pidetty alaohjelmasta 4 vastaavan komiteoiden välisen ryhmän kokous Ryhmä arvioi kyseistä alaohjelmaa, jonka puitteissa on mahdollista toteuttaa yhteistoimia Sokrates- ja Leonardo-ohjelmien kanssa. - toukokuussa 2003 pidetty työryhmän kokous, jossa käsiteltiin alaohjelmaa 5 Alaohjelma 5, joka kattaa tukitoimet, oli monitahoisuutensa vuoksi erityisen tarkastelun kohteena. Alaohjelman 5 arviointityöpajaan kokoontui 20 ulkopuolista asiantuntijaa (nuorisotyöntekijöitä, kansalaisjärjestöjen edustajia ja laajoja hankkeita edustavia tuensaajia), jotka arvioivat yhdessä komission, kansallisten toimistojen, SALTO-resurssikeskuksen ja teknisen avun toimiston edustajien kanssa nykyistä alaohjelmaa 5, laativat ehdotuksia sen kehittämiseksi lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä ja pohtivat sen asemaa tulevassa Nuoriso-ohjelmassa. - yhteisön ulkopuolisten maiden kanssa toteutettavan toiminnan arviointi Nuorisoa koskevan Euro-Välimeri-ohjelman ulkoinen arviointi toteutettiin kesäkuun ja syyskuun 2001 välisenä aikana. Yhteisön ulkopuolisten maiden kanssa (muiden kuin Euro-Välimeri-ohjelmaan osallistuvien maiden) tehtävästä yhteistyöstä tehtiin ulkoinen arviointi maaliskuun ja syyskuun 2003 välisenä aikana, ja helmikuussa 2003 järjestettiin arviointiseminaari, johon osallistuivat tuensaajat ja kansalliset toimistot. - ulkoinen arvio Euroopan neuvoston ja komission välisestä kumppanuudesta nuorisotyöntekijöiden eurooppalaisen koulutuksen alalla. 1.3.2. Arvioinnin keskeiset kysymykset Ohjelman arvioinnissa keskityttiin ensisijaisesti seuraaviin asioihin: - ohjelman sisäinen ja ulkoinen tarkoituksenmukaisuus - ohjelman vaikutukset suoriin tuensaajiin - vaikutukset järjestelmiin (kansalliseen hallintoon, lainsäädäntöön ja politiikkaan) - toimintamekanismit - kunkin alaohjelman toteutus. 2. Ohjelman puitteet ja yleinen viitekehys 2.1. Taustaa Yhteisön Nuoriso-toimintaohjelma perustettiin Euroopan parlamentin ja neuvoston 13 päivänä huhtikuuta 2000 tekemällä päätöksellä N:o 1031/2000/EY. Ohjelmassa jatketaan toimintaa, jota on kehitetty vuodesta 1988 lähtien kolmen "Nuorten Eurooppa" -ohjelmasukupolven ja vuonna 1998 perustetun "Nuorten eurooppalainen vapaaehtoistyö" -ohjelman puitteissa. Ensimmäisissä 1980-luvun lopussa kehitetyissä yhteisön tason nuorisotoimissa keskityttiin "nuorisovaihtoon", jonka tarkoituksena oli tutustuttaa nuoret erilaisiin eurooppalaisiin viitekehyksiin virallisen järjestelmän ulkopuolisen oppimisen avulla. Kun Nuorten Eurooppa -ohjelma käynnistettiin vuonna 1988, sen tarjoama lisäarvo oli muun muassa se, että se edisti henkilöiden vapaata liikkumista rajoittavien esteiden poistamiseen tähtäävän politiikan toteutumista ja kansalaisten Euroopan syntyä. Nämä aloitteet tehtiin myötäillen yhtenäisasiakirjan hyväksymisen aikaansaamaa Euroopan yhdentymisen uutta nousua, yhtenäismarkkinoiden perustamista ja halua luoda todellinen eurooppalainen tietoisuus. Ohjelmaan tehtiin laadullinen muutos 1990-luvun puolivälissä, kun otettiin käyttöön vapaaehtoispalvelujaksot, joista muodostettiin vuonna 1998 eurooppalainen vapaaehtoistyö. Nuoret saattoivat tämän uuden toiminnan puitteissa hankkia virallisen järjestelmän ulkopuolisen oppimiskokemuksen Euroopan tasolla ja osallistua suoraan yhteiskunnalliseen toimintaan. Eurooppalaisen vapaaehtoispalvelun aloittaminen vaikutti suoraan myös nuorisotoimen tukijärjestelmiin. Se edisti nuoria vapaaehtoisia vastaanottavien kansalaisjärjestöjen verkottumista Euroopan tasolla ja velvoitti jäsenvaltiot mukautumaan uuden toiminnan aloittamiseen. Uusi aloite tehtiin samaan aikaan kun Eurooppa käynnisti työttömyyteen reagoidakseen työllisyysstrategiansa, jossa elinikäinen oppiminen on keskeisessä asemassa. Tuolloin monissa jäsenvaltioissa alettiin keskustella myös vapaaehtoispalvelusta, kun yleinen asevelvollisuus alkoi asteittain väistyä ammattiarmeijoiden tieltä. Toinen 1990-luvulla tapahtunut merkittävä muutos oli ohjelman asteittainen avautuminen EU:n ulkopuolisille maille eli etenkin ehdokasmaille ja EFTA-maille, mutta myös Välimeren alueen maille. Jälleen ohjelma kehittyi samansuuntaisesti kansainvälisessä politiikassa tapahtuneiden suurten muutosten kanssa. Yhteisön ulkopuolisten maiden kanssa Nuoriso-ohjelman ja Euro-Välimeri-nuoriso-ohjelman puitteissa tehtävä yhteistyö oli luonnollista jatkoa vuodesta 1992 lähtien toteutetuille aiemmille yhteisötoimille ja -ohjelmille. Yhteistyö rajattiin aluksi Keski- ja Itä-Euroopan maihin, itsenäisten valtioiden liittoon, Pohjois-Afrikan maihin ja Latinalaiseen Amerikkaan, mutta se laajennettiin vuonna 1995 koskemaan myös 12:ta Välimeren eteläpuolista yhteistyömaata, eräitä Kaakkois-Euroopan maita ja kokeellisesti Afrikkaa. Vuonna 1999 käynnistettiin erityisesti Välimeren alueen yhteistyömaihin suuntautunut ohjelma, jolle myönnettiin huomattavat määrärahat MEDA-budjettikohdasta. Nuorisoa koskevat yhteisöaloitteet ovat siis vuodesta 1988 lähtien seuranneet Euroopan yhdentymisen kehittymistä. 2.2. Tavoitteet Päätöksen N:o 1031/2000/EY mukaisesti toteutettavassa Nuoriso-ohjelmassa pyritään samoihin tavoitteisiin kuin edeltävissä "Nuorten Eurooppa"- ja "Nuorten eurooppalainen vapaaehtoistyö" -ohjelmissa ja varmistetaan niiden jatkuvuus. Siinä määritellään neljä tavoitetta, jotka epäviralliseen oppimiseen suunnatulle tuelle on asetettu. Jotta nämä tavoitteet voitaisiin saavuttaa, ohjelmalle myönnettiin kautta 2000-2006 varten 520 miljoonan euron määrärahat. Ohjelmaan saavat osallistua myös ehdokasmaat ja Euroopan talousalueeseen kuuluvat Euroopan vapaakauppaliiton (EFTA) maat. 2.3. Nuorisoalan kehitys vuodesta 2000 Nuorisoalan yhteistyö lähti todelliseen nousuun komission vuonna 2001 julkaiseman valkoisen kirjan "EU:n nuorisopolitiikan uudet tuulet" myötä. Valkoinen kirja perustuu laajaan Euroopan tasolla ja kansallisella tasolla toteutettuun kuulemiseen, johon osallistuivat hallitukset, viranomaiset, tutkijat, nuorisoalan toimijat ja nuoret itse. Sen avulla luotiin rakenne nuorisoalan yhteistyötä varten. Prosessi johti siihen, että neuvosto hyväksyi toukokuussa 2002 nuorisoalan eurooppalaiset yhteistyöpuitteet, joissa määritellään muun muassa aihekohtaiset prioriteetit (osallistuminen, tiedotus, vapaaehtoistoiminta, nuorten parempi tuntemus), joihin jäsenvaltiot ovat päättäneet soveltaa avointa koordinointimenetelmää. Nuorisoalan eurooppalaisen yhteistyön edistämiseksi toteutettujen toimien tulosten avulla jäsennetään alan toimintaa ja sitä kautta vaikutetaan yhä suoremmin rahoitusvälineeseen. Avoimen koordinointimenetelmän täytäntöönpanon seurauksena neuvosto hyväksyi marraskuussa 2003 osallistumiselle ja tiedottamiselle asetettavat yhteiset tavoitteet [2], jotka ovat: [2] EUVL C 295, 5.12.2003, s. 6. Osallistumiselle asetettavat yhteiset tavoitteet - Edistetään nuorten osallistumista yhteisönsä toimintaan. - Vahvistetaan nuorten osallistumista edustuksellisen demokratian järjestelmään. - Tuetaan osallistumisen oppimista sen eri muodoissa. Tiedottamiselle asetettavat yhteiset tavoitteet - Tarjotaan nuorille mahdollisuuksia käyttää tietopalveluita. - Tarjotaan laadukasta tietoa. - Edistetään nuorten osallistumista tiedon muokkaamiseen ja levitykseen. 3. Nuoriso-ohjelman täytäntöönpano 3.1. Yleistä Nuoriso-ohjelmasta 3.1.1. Yleiset ja erityiset tavoitteet Ohjelman yleiset tavoitteet pohjautuvat ohjelman oikeusperustaan eli koulutusta, ammatillista koulutusta ja nuorisoa koskevaan EY:n perustamissopimuksen 149 artiklaan ja erityisesti sen 2 kohtaan, jonka mukaan yhteisön toiminnalla pyritään muun muassa "edistämään nuorisovaihdon sekä sosiaalipedagogiikan alan ohjaajien vaihdon kehittämistä". Ohjelman erityiset tavoitteet on määritelty päätöksessä N:o 1031/2000/EY. Tavoitteita on neljä: a) Tuetaan nuorten aktiivista osallistumista Euroopan rakentamiseen siten, että he osallistuvat valtioiden rajat ylittävään vaihtoon Euroopan yhteisössä tai yhteisön ulkopuolisten maiden kanssa, ja siten kehitetään Euroopan kulttuurin monimuotoisuuden ja yhteisten perusarvojen ymmärtämistä, mikä tukee osaltaan ihmisoikeuksien kunnioittamisen edistämistä sekä rasismin, antisemitismin ja muukalaisvihan vastaista toimintaa. b) Vahvistetaan nuorten yhteisvastuullisuutta laajamittaisemmalla osallistumisella valtioiden rajat ylittävään yhdyskuntapalveluun Euroopan yhteisössä tai yhteisön ulkopuolisten maiden kanssa ja erityisesti niiden maiden kanssa, joiden kanssa yhteisö on tehnyt yhteistyösopimuksia. c) Edistetään nuorten aloitteellisuutta, yrittäjyyttä ja luovuutta, jotta he voivat osallistua aktiivisesti yhteiskunnan toimintaan, ja korostetaan Euroopassa koulun ulkopuolisen oppimiskokemuksen arvoa. d) Lujitetaan nuorisoalan yhteistyötä edistämällä hyvien toimintatapojen vaihtoa, nuorisotyöntekijöiden ja johtajien kouluttamista ja innovatiivisten toimien kehittämistä yhteisössä. 3.1.2. Toiminnalliset tavoitteet Ohjelma on jaettu erityisten tavoitteiden toteuttamista varten viiteen alaohjelmaan: - Alaohjelma 1 - Nuorten Eurooppa, - 1.1 - yhteisön sisäinen nuorisovaihto - 1.2 - nuorisovaihto yhteisön ulkopuolisten maiden kanssa - Alaohjelma 2 - Nuorten eurooppalainen vapaaehtoispalvelu, - 2.1 - yhteisön sisäinen eurooppalainen vapaaehtoispalvelu - 2.2 - eurooppalainen vapaaehtoispalvelu kolmansien maiden kanssa - Alaohjelma 3 - Nuorisoaloitteet, - Alaohjelma 4 - Yhteistoimet, - Alaohjelma 5 - Tukitoimet, - 5.1 - nuorisotoimen työntekijöiden koulutus ja yhteistyö - 5.2 - nuorisotiedotus ja -selvitykset - 5.3 - toimista tiedottaminen ja niiden näkyvyys - 5.4 - tukitoimenpiteet. Ohjelman toiminnallisia tavoitteita on täsmennetty kuvaamalla toimenpiteitä, joiden avulla erityiset tavoitteet voidaan saavuttaa. Ne on määritelty päätöksessä N:o 1031/2000/EY seuraavasti: - valtioiden rajat ylittävän nuorten liikkuvuuden tukeminen, - tieto- ja viestintätekniikan käytön edistäminen nuorisoalalla, - sellaisten Euroopan laajuisten yhteistyöverkkojen kehittäminen, joiden avulla voidaan vaihtaa kokemuksia ja hyviä toimintatapoja vastavuoroisesti, - unionin kansalaisuutta ja nuorten sitoutumista unionin kehitykseen edistävien kansainvälisten hankkeiden tukeminen, - kielitaidon ja erilaisten kulttuurien tuntemuksen edistäminen, - sellaisten mallihankkeiden tukeminen, jotka perustuvat valtioiden rajat ylittäviin kumppanuuksiin ja joilla pyritään edistämään innovaatioita ja laatua nuorisoalalla, - nuorisoalan politiikkojen ja niiden kehityksen tutkimus- ja seurantamenetelmien (esim. tietokannat, keskeiset numerotiedot, järjestelmien keskinäinen tuntemus) sekä alan hyvien toimintatapojen levitysmenetelmien kehittäminen Euroopan tasolla. 3.2. Ohjelman soveltuvuus yleiseen viitekehykseen 3.2.1. Tavoitteiden tarkoituksenmukaisuus työsarkaan nähden Ohjelma on sisäisesti johdonmukainen sikäli, että yleisten, erityisten ja toiminnallisten tavoitteiden tasot muodostavat tasapainoisen rakenteen lukuun ottamatta kahta toiminnallista tavoitetta, jotka ovat "tieto- ja viestintätekniikan käytön edistäminen nuorisoalalla" ja "kielitaidon ja erilaisten kulttuurien tuntemuksen edistäminen". Ne ovat pikemminkin ohjelman erityisiä tavoitteita kuin toiminnallisia tavoitteita. Tilanne nuorisoalan eurooppalaisten yhteistyöpuitteiden määrittelemisen jälkeen on se, että ohjelma soveltuu osittain myös yleiseen tämänhetkiseen viitekehykseen. Nuoriso-ohjelmaa on kehitetty ensimmäisen ohjelmasukupolven jälkeen asteittain vastaamaan kunkin ajankohdan tarpeita. Nuorisoalan eurooppalaisten yhteistyöpuitteiden hyväksymisen myötä nuorisoalasta on tullut jäsennelty ja itsenäinen osa-alue. Ohjelmassa olisikin noudatettava uusien puitteiden mukaisia yleisiä tavoitteita ja otettava huomioon etenkin osallistumisen, tiedotuksen ja nuorten paremman tuntemuksen kaltaiset uudet painopisteet, mutta myös kaikki vapaaehtoistoimintaan liittyvät uudet näkökohdat, jotka ovat nousseet esille perustuslaista tehtävää sopimusta koskevan ehdotuksen laatimisen myötä. Yleisesti ottaen ohjelman sisäinen johdonmukaisuus on hyvä. Se ei kuitenkaan ole enää täysin yhteensopiva yleisten tämänhetkisten olosuhteiden kanssa. Ohjelma ei ole varsinaisesti ristiriidassa taustatilanteensa kanssa, mutta siinä ei oteta huomioon nuorisoalan yhteistyön kautta esiin nousseita uusia osatekijöitä. 3.2.2. Päätelmät Lainsäätäjä on määritellyt ohjelman tavoitteet päätöksessä. Jotta ohjelmassa voidaan ottaa huomioon tilanteessa tapahtuneet muutokset, joustonvaraa on etsittävä päätöksen tarjoamista puitteista. Tulevassa ohjelmassa nuorisoalan yhteistyöpuitteet voidaan ottaa paremmin huomioon. Uuden oikeusperustan olisi myös oltava riittävän joustava, jotta ohjelmaa voidaan mukauttaa asteittain nuorisoalalla tehtävän yhteistyön tulevaan kehitykseen. 3.3. Nuoriso-ohjelman toiminnallinen puoli 3.3.1. Kuvailevat tiedot Nuoriso-ohjelman hallintoon, joka on suurelta osin kansallisten toimistojen vastuulla, sovelletaan yhdenmukaisia hallinnollisia menettelyjä, joita noudattavat periaatteessa kaikkien osallistujamaiden kansalliset toimistot. Ohjelman väliarvioinnin yhteydessä kaikille tuensaajajärjestöille lähetettiin kansallisten toimistojen välityksellä kyselykaavake. Tarkoituksena oli pyytää tuensaajia arvioimaan ohjelman yleisessä hallinnossa tällä hetkellä käytettävien menettelyjen ja välineiden avoimuutta ja määrittämään, kuinka tehokkaasti ne tukevat ohjelmaan osallistumista. Kysymyksissä käsiteltiin ennen kaikkea ohjelmaan osallistumista, hakumenettelyä, päätöksentekomenettelyä ja raporttien esittämistä sekä rahoituksen myöntämistä koskevia sääntöjä. 3.3.2. Yhteenveto hyvistä kokemuksista ja ongelmista Kuulemisprosessissa tuotiin esille seuraavia asioita: Käsitys ohjelmasta (tiedotus ja mainonta): Nuoriso-ohjelmaa koskevan tiedon laatu on parantunut selvästi asiakirja-aineiston, valtakunnallisten ja alueellisten kampanjoiden ja Internetin ansiosta. Tietoa on viime vuosista lähtien jaettu nuorille paremmin soveltuvassa muodossa. Käyttöopas voisi kuitenkin olla selkeämpi, ja se olisi laadittava uudelleen tyyliltään ja muodoltaan helppokäyttöisemmäksi sen sijaan, että siihen tehdään muutoksia joka vuosi. Näkyvyyden on havaittu olevan vähäinen ennen kaikkea poliittisella tasolla. Osallistuminen ohjelmaan: Suurin osa organisaatioista katsoo, että kansallinen toimisto on helposti lähestyttävä. Kansallisten toimistojen maantieteellinen etäisyys heikentää kuitenkin pienten, erityisesti maaseudulla tai syrjäisissä kaupunkikeskuksissa toimivien paikallisten järjestöjen mahdollisuuksia osallistua ohjelmaan. Kansalliset toimistot, joilla on paikallisia ja/tai alueellisia tiedotuspisteitä, ovat kuitenkin helpommin lähestyttävissä ja tukevat siis kyseisten järjestöjen toimintaa paremmin. Ohjelman täytäntöönpanon johdonmukaisuus: Kansalliset toimistot käsittelevät hakemuksia tasapuolisesti, ja hyväksyttyjen hankkeiden osuutta pidetään tyydyttävänä. Kansallisten toimistojen eriävät päätökset aiheuttavat kuitenkin kiistatta ongelmia hakemuksen esittäneille kumppaniorganisaatioille. Ongelmaan törmätään etenkin sellaisten hankkeiden yhteydessä, jotka saavat rahoitusta monista eri lähteistä ja joiden eri osiot arvioidaan eri kansallisissa toimistoissa ilman että toimistot kuulisivat etukäteen toisiaan. Valinta- ja päätöksentekojärjestelmästä olisi siis tehtävä avoimempi, johdonmukaisempi ja yhtenäisempi kaikissa ohjelmaan osallistuvissa maissa. Hakeminen: Nykyinen aikataulu, jonka mukaan menettely on viisivaiheinen (kolmivaiheinen yhteisön ulkopuolisten maiden kanssa toteutettavien yhteistyöhankkeiden osalta) vastaa useimpien tuensaajien tarpeita. Hakulomakkeet on tarkoitettu kokeneiden nuorisotyöntekijöiden täytettäviksi, eivätkä ne sovellu kaikille nuorisoryhmille. Osa kysymyksistä on liian yksityiskohtaisia sellaisten hankkeiden kannalta, jotka ovat vasta valmisteluvaiheessa. Tässä yhteydessä herättivät keskustelua mikrohankkeisiin (kahdenväliset/kolmenväliset hankkeet = rahoitus monesta lähteestä) ja makrohankkeisiin (monenväliset hankkeet, joihin osallistuu vähintään neljä yhteistyöorganisaatiota = yksi ainoa hakemus yleensä sen maan kansalliselle toimistolle, jossa hanke toteutetaan) sovellettavat hakumenettelyt. Kullakin oli kannattajansa: pienet organisaatiot kannattivat mikrohankkeita, suuret makrohankkeita. Euroopan laajuiset nuorisoalalla työskentelevät kansalaisjärjestöt vaativat hakumenettelyn yksinkertaistamista myös siten, että otetaan käyttöön monia hankkeita kattava useaa alaohjelmaa koskeva hakujärjestelmä sen sijaan, että rahoitusta haetaan yksittäisille lyhytkestoisille hankkeille. Kielteisessä päätöksessä olisi esitettävä yksityiskohtaiset syyt hankkeen hylkäämiseen, jotta uuden hakemuksen esittäminen olisi helpompaa ja kannustavampaa. Rahoitukseen liittyvät säännöt: Kertatukien ja vakiosummien järjestelmä on oikeudenmukainen ja helppokäyttöisempi kuin aiempi prosenttiosuuksiin perustunut järjestelmä. Se ei kuitenkaan ole kovin joustava, mikä aiheuttaa hankaluuksia muita heikommassa asemassa oleville ryhmille, kuten syrjäytyneille nuorille, sillä heidän on vaikea löytää muita rahoittajia. Tuen maksaminen: Valituista hankkeista ilmoitetaan ja tuen ennakkomaksu (75 prosenttia) maksetaan tuensaajille yleensä vähintään kuukausi ennen hankkeen alkamista. Eräät ohjelmaan osallistuvat maat saivat kuitenkin tietää valituista hankkeista vasta myöhemmin, eikä komissio maksanut kaikille keskitetysti valituille ja arvioiduille hankkeille rahoitusta ajallaan. Joissakin tapauksissa hanke peruutettiin tai sitä lykättiin taikka sen kumppanit tai osanottajat vaihtuivat näiden viivästysten vuoksi, mikä asetti järjestäjät ja heidän kumppaninsa erittäin hankalaan tilanteeseen. Arviointimenettely: Tuensaajien on toimitettava loppuraporttinsa kahden kuukauden kuluessa hankkeen päättymisestä. Kansalliset toimistot ja komissio (keskitetysti hallinnoitujen hankkeiden osalta) arvioivat sisällön ja toteutuksen ja tutkivat rahoitusselvitykset ennen jäljellä olevan tukiosuuden maksamista. Tuensaajat eivät kuitenkaan yleensä saa raporteistaan palautetta tai huomioita. Seuranta- ja arviointikokousten järjestäminen ja hyvien toimintatapojen levitys ovat olennaisen tärkeitä tekijöitä nuorisotyön ja nuorisotyön organisaatioiden kehittämisen kannalta. Kansallisia toimistoja koskevat säännökset: Kansallisia toimistoja koskevien säännösten täytäntöönpanon arviointi, joka toteutettiin vuonna 2002 ja jonka tulokset ohjelmakomitea on hyväksynyt, osoittaa, että säännöksissä määritellyt toimintamekanismit ja vastuualueet ovat toimineet erittäin tyydyttävällä tavalla. Vaikka niiden käytännön soveltaminen on ollut tietyissä, varsin rajallisissa tapauksissa hankalaa, kokemus on kiistatta osoittanut, että niiden täytäntöönpanoa voidaan yleisesti ottaen pitää onnistuneena. Näin ollen tekstin tämänhetkistä versiota sovelletaan koko ohjelman oikeusperustan voimassaoloajan. 3.3.3. Arviot toiminnallisesta puolesta Menettelyjä käsitelleen seminaarin tuloksista voidaan tehdä seuraava arvio: Käsitys ohjelmasta: Käyttöoppaassa kuvataan pääpiirteittäin Nuoriso-ohjelman tavoitteet, tukikelpoisuusperusteet ja hakumenettely tärkeimmillä osallistujamaiden kielillä. Useimmat kansalliset toimistot julkaisevat värikkäitä ja helppotajuisia tiedotteita (yleensä yksi esite kustakin alaohjelmasta), jotka on tarkoitettu nuorille ja joissa esitetään siten tärkeät tiedot yksinkertaisella ja ymmärrettävällä tavalla. Myös jotkut verkkosivut ovat vuorovaikutteisia ja nuorille soveltuvia. Kaikkia kansallisia toimistoja olisi kannustettava tuottamaan sellaisia esitteitä ja tiedotteita, jotka kiinnittävät nuorten huomiota ja kiinnostavat ja motivoivat heitä. Ohjelman tavoitteista ei kuitenkaan aina ole kerrottu asianomaisille viranomaisille etenkään alue- ja paikallistasolla. Tällainen tiedonpuute vaikeuttaa yhteisrahoituksen ja paikallisviranomaisten tuen saamista tai tekee sen jopa usein mahdottomaksi. Kansallisilla viranomaisilla, kansallisilla toimistoilla ja komissiolla on tärkeä rooli ohjelmasta saadun käsityksen parantamisessa poliittisella tasolla. Niiden tehtävää voitaisiin helpottaa kannustamalla perustamaan paikallisviranomaisten sisäisiä tai niiden välisiä yhteistyökumppanuuksia. Euroopan nuorisoviikkojen kaltaisilla kampanjoilla on myös tärkeä osuus tiedotettaessa asiasta valtakunnallisesti ja paikallisesti. Osallistuminen ohjelmaan: Mahdollisuudet osallistua ohjelmaan ja tuensaajien maantieteellinen läheisyys ovat tärkeitä ohjelmaan liittyviä asioita valtakunnallisella, alueellisella ja paikallisella tasolla. Tietyt maat voisivat seurata niiden maiden esimerkkiä, jotka ovat antaneet alueellisia, joko lopullisia tai kokeellisia säännöksiä, jotta ohjelmaan olisi helpompi osallistua ja jotta se olisi nuorten kannalta helpommin lähestyttävä. Ohjelman täytäntöönpanon johdonmukaisuus: Vaikka menettelyt on yhdenmukaistettu, tiettyjen kansallisten toimistojen on mukautettava niitä kansallisten tarpeiden ja/tai käytettävissä olevien resurssien huomioon ottamiseksi. Varsinkaan tuen myöntämistä koskevien päätösten tekoprosessi ei ole niin avoin kuin sen pitäisi olla, kun eurooppalaisiin painopisteisiin on yhdistetty kansallisia painopisteitä tai eurooppalaiset painopisteet on korvattu kansallisilla painopisteillä. Kansallisten toimistojen olisikin joustavuuden säilyttämiseksi varmistettava, että eurooppalaiset ja kansalliset painopisteet ovat johdonmukaisia ja tasapainoisia ja että kansalliset toimistot käyvät jatkuvaa vuoropuhelua ja kuulevat toisiaan. Jotkut kansalliset toimistot kannattavat monilähteisen rahoituksen säilyttämistä, sillä niiden on kyseisen järjestelmän ansiosta helpompi arvioida toimintojen laajuutta saatujen hakemusten perusteella, kun monenvälisissä hankkeissa ne eivät aina tiedä muissa maissa toteutettaviin hankkeisiin osallistuvien kumppaniorganisaatioiden lukumäärää. Toimistojen välisen kuulemisen olisi kuitenkin oltava pakollista, kun kyseessä on hanke, joka saa rahoitusta monesta eri lähteestä. Hankkeiden rahoittaminen: Pitkäkestoisia useaan alaohjelmaan kuuluvia hankkeita koskevia hakumenettelyjä voitaisiin yksinkertaistaa, jolloin myös maksuviivästykset vähenisivät. Tällaisessa hakujärjestelmässä nuorisojärjestöt voisivat jättää yhteisen hakemuksen kaikkia alaohjelmia varten hankekohtaisten hakemusten sijaan. Pitkäkestoisemmat hankkeet voisivat herättää laajan yleisön kiinnostuksen ohjelmaan ja kannustaa toimintaan paikallistasolla sekä houkutella sitä kautta lisärahoitusta. Pienten organisaatioiden ja muita heikommassa asemassa olevien ryhmien valmiuksien rajoja ei kuitenkaan saa unohtaa, sillä niiden kannalta mikrohankkeet ovat olennaisen tärkeitä. Arviointiprosessi: On tärkeää, että tuensaajat saavat arvion hankkeestaan paitsi hakemuksen esittämisen yhteydessä, myös sitten, kun hanke on päättynyt. Kansallisten toimistojen ja komission olisi edistettävä kokemusten ja hyvien toimintatapojen vaihtoa. Hankkeiden tulosten on voitava vaikuttaa ohjelmaan sekä nuorisoalan rakenteisiin ja nuorisopolitiikkaan. Voimavaroja on osoitettava valtakunnallisten ja Euroopan tasolla pidettävien arviointiseminaarien järjestämisen tukemiseen. 3.3.4. Päätelmät Seuraavassa tehdään yhteenveto suosituksista, jotka perustuvat ohjelman nykyisiä menettelyjä koskevaan arvioon: - Ohjelman poliittista näkyvyyttä on parannettava. - Alueellisia tiedotus- tai yhteyspisteitä on perustettava lähemmäs tuensaajia. Ohjelman eri vaiheissa (tiedotus, hakeminen, arviointi) on tuettava osallistujia ja erityisesti syrjäytyneitä nuoria. - Hakumenettelyn hallinnollista puolta on yksinkertaistettava ja kevennettävä. Useaan alaohjelmaan kuuluvia hankkeita on edistettävä ja tuettava unohtamatta kuitenkaan pieniäkään hankkeita. - Päätöksentekoprosessista ja valintaperusteista on tehtävä avoimemmat ja kansallisista ja eurooppalaisista painopisteistä johdonmukaisemmat ja tasapainoisemmat kaikissa ohjelmaan osallistuvissa maissa. - Muita heikommassa asemassa olevien ryhmien ja yhteisön ulkopuolisissa maissa asuvien nuorten mahdollisuuksia osallistua ohjelmaan on lisättävä soveltamalla rahoituksen myöntämiseen joustavampaa mekanismia. - Arviointikokouksia, jotka on suunnattu kansallisille ja eurooppalaisille tuensaajille sekä maaryhmille, on järjestettävä vuosittain. 3.4. Alaohjelma 1: Nuorten Eurooppa 3.4.1. Toiminnan rajaaminen Alaohjelman 1 erityiset tavoitteet on määritelty Nuoriso-ohjelmasta tehdyn päätöksen N:o 1031/2000/EY liitteessä seuraavasti: "Yhteisö tukee vähintään viikon pituisia nuorten ryhmätapaamisia, jotka toteutetaan yhteisön sisäisinä yhteishankkeina (yhteisön sisäinen vaihto) ja joihin voivat osallistua periaatteessa 15-25-vuotiaat nuoret, jotka asuvat laillisesti jossakin jäsenvaltiossa tai kolmannessa maassa (vaihdossa yhteisön ulkopuolisten maiden kanssa on oltava mukana vähintään kaksi jäsenvaltiota)." Toiminta perustuu eri maiden nuorisoryhmien välisiin kumppanuusjärjestelyihin ja nuorten aktiiviseen osallistumiseen. Toiminta on suunniteltu siten, että nuoret saavat mahdollisuuden tutustua ja perehtyä erilaisiin yhteiskunnallisiin ja kulttuurisiin realiteetteihin ja että nuoria kannustetaan osallistumaan muuhun Euroopan laajuiseen toimintaan tai käynnistämään itse tällaista toimintaa. Erityisesti painotetaan sellaisten nuorten osallistumista, jotka eivät ole ennen olleet mukana Euroopan laajuisessa toiminnassa tai jotka ovat muita heikommassa asemassa sekä sellaisten pienten ja paikallisten ryhmien osallistumista, joilla ei ole yhteisötason kokemusta. Kahdenvälisiin ryhmätapaamisiin myönnetään rahoitusta, jos se on perusteltua kohderyhmien tai erityisen pedagogisen lähestymistavan kannalta ja edellyttäen, että kyseessä on ohjelmaan osallistuvien maiden välinen vaihto. Alaohjelmassa voidaan tukea toimintaa, jolla edistetään nuorten aktiivista osallistumista ryhmätapaamisiin. Se voi olla esimerkiksi nuorten kielellistä valmennusta ja kansainvälisyyteen valmistavaa toimintaa ennen lähtöä. 3.4.2. Alaohjelman täytäntöönpano a) Yleistä tietoa alaohjelmasta Alaohjelma 1 edistää nuorten oppimisprosessia etenkin vaihdon avulla ja auttaa heitä tiedostamaan kulttuurien erilaisuuden ja tutustumaan tasa-arvoisiin mahdollisuuksiin sekä syrjinnän, rasismin ja muukalaisvihan torjuntaan liittyviin kysymyksiin. Alaohjelmassa 1 tuetaan kaikentasoisten aktiivisempien yhteistyökumppanuuksien luomista komission ja jäsenvaltioiden välillä, täytäntöönpanosta vastaavien kansallisten toimistojen tasolla ja hankkeita valmistelevien ja niihin osallistuvien nuorten tasolla. Alaohjelmassa 1 tuetaan nuorten epävirallista oppimisprosessia, jossa he oppivat tiedostamaan, että he ovat Euroopan rakentamiseen osallistuvia toimijoita. Nuoret ymmärtävät sen avulla paremmin Euroopan monimuotoisuutta. b) Toimintamekanismit Kahdenvälinen vaihto on sopiva väline nuorisojärjestöille, jotka eivät ennen ole olleet mukana Euroopan laajuisessa toiminnassa, tai muita heikommassa asemassa oleville nuorille. Viimeksi mainittujen osalta olisi aiheellista lyhentää hankkeiden kestoa ja keventää niiden sisältöä heidän erityistarpeidensa huomioon ottamiseksi. Monenvälinen vaihto tarjoaa todellisen kulttuurienvälisen eurooppalaisen ulottuvuuden. Vaihtokumppaneiden löytäminen on kuitenkin edelleen vaikea tehtävä. Kumppanuus on keskeinen osa hanketta, mutta eri kumppaneiden roolit ja etenkin taloudellisen vastuun ja organisaatiotehtävien jako eivät aina ole selvillä. Nuorten tehokas ohjaaminen on tärkeää, ja heidän on voitava osallistua toimintaan aktiivisesti koko hankkeen ajan. Jäsenvaltiot ovat pohtineet tässä yhteydessä mahdollisuutta laskea tuensaajien alaikärajaa 13:een tai jopa 12 vuoteen ottaen huomioon senikäisten nuorten valmiudet osallistua toimintaan, jos se on ohjelman puitteissa mahdollista. Yleisesti ottaen ryhmätapaamisiin osallistuminen motivoi nuoria osallistumaan muihinkin ohjelmassa tai muissa eurooppalaisissa ohjelmissa, kuten Sokrates- tai Leonardo-ohjelmassa tarjolla oleviin toimintoihin. Ohjelmien välisiä yhteyssiltoja kaivataan. Vaikutustutkimus osoittaa, että toiminnan arvo olisi tunnustettava jollain tavalla ja että nuorten olisi saatava todistus, jossa todistetaan heidän osallistumisestaan ryhmätapaamiseen. Jäsenvaltiot totesivat, että vaihtohankkeiden täytäntöönpanon kestoon olisi syytä laskea mukaan valmisteluaika sekä hankkeen toteutuksen arviointiin käytettävä aika. 3.4.3. Toiminnan tehokkuuden ja tulosten arviointi Nuoriso-ohjelman talousarviosta myönnettiin alaohjelman 1 mukaisia ryhmätapaamisia varten 79,1 miljoonaa euroa kaudelle 2000-2002. Komission rahoittamiin 8 467 hankkeeseen osallistui yhteensä 167 298 nuorta. Monenvälisten hankkeiden osuus oli vuonna 2000 30 prosenttia ja vuoden 2002 lopussa 40 prosenttia, kuten komissio oli tavoitellutkin. Vaikutukset nuoriin Vaikutustutkimuksessa kävi ilmi, että alaohjelma 1 tarjoaa ehdokasmaiden nuorille sellaisen mahdollisuuden valtioiden rajat ylittävään Euroopan unionin jäsenvaltioihin suuntautuvaan liikkumiseen, jollaista heillä ei ennen ole ollut. Kahdenvälisten vaihtojen osalta vaikutustutkimuksessa korostui se, että ne ovat erityisen hyödyllisiä muita heikommassa asemassa oleville nuorille, esimerkiksi romanivähemmistöihin kuuluville tai maantieteellisesti vaikeapääsyisillä alueilla asuville nuorille, sekä nuorisojärjestöille, jotka eivät ole aiemmin osallistuneet Euroopan laajuiseen toimintaan. Muille nuorille ohjelmassa tarjotaan monenvälisiä ryhmätapaamisia. Kansainväliseen toimintaan osallistuminen on kasvattava kokemus, joka edellyttää kuitenkin vankkaa ohjausta. Ryhmätapaamiset tarjoavat myös tilaisuuksia käyttää vieraita kieliä ja saada kansainvälisyyskasvatusta. Ne ovat myös keino edistää suvaitsevaisuutta ja vastavuoroista kunnioittamista sekä lisätä avarakatseisuutta ja vuoropuhelua. Nuoret ovat myös saaneet liikkumisen ansiosta paremman käsityksen roolistaan Euroopan kansalaisina. Kiinnostus Eurooppaan on lisäarvo, josta voi olla nuorille hyötyä työmarkkinoilla. On kuitenkin syytä muistaa, että joskaan tällainen epävirallinen oppiminen ei tuota ongelmia korkeasti koulutettujen ja/tai yliopistotutkinnon suorittaneiden vanhempien lapsille, heikommassa asemassa olevat nuoret tarvitsevat perusteellisen valmennuksen ennen ryhmätapaamiseen osallistumista. Kansainvälisyyskasvatuksen ja yksilönkehityksen näkökulmasta voidaan havaita sellainen vaihdosta seuraava kerrannaisvaikutus, että ryhmätapaamiseen osallistuneet nuoret ovat usein halukkaita järjestämään vuorostaan vaihtohankkeita tai toteuttamaan seuraavassa vaiheessa yksilökohtaisempia, luovia hankkeita. Useimmat osallistuvat lisäksi erittäin aktiivisesti paikallisyhteisön toimintaan. Heikommasta taustasta tulevien nuorten osallistuminen ohjelmaan on erityisen myönteistä, sillä kahdenvälinen ryhmätapaaminen on heidän ensimmäinen kokemuksensa Euroopan laajuisesta toiminnasta. Lisäksi on mainittava myönteinen vaikutus, joka ohjelmalla ja nimenomaan ryhmätapaamisilla on fyysisesti ja psyykkisesti vammaisiin nuoriin. Vaikutukset nuorisotyöntekijöihin, järjestöihin ja paikallisyhteisöihin Alaohjelma 1 on vaikuttanut sosiaalityöntekijöihin tuomalla esiin heidän työnsä laadun merkityksen, tarpeen tarjota erityiskoulutusta kansainvälisen kulttuurivaihdon alalla, tarpeen verkottaa nuoriso-alalla toimivia organisaatioita ja vaihtaa hyviä toimintatapoja sekä kielitaidon tärkeyden. Nuorisojärjestöt puolestaan ovat yleisesti ottaen noudattaneet komission ja kansallisten toimistojen vahvistamia vuotuisia painopisteitä, mutta erityisiä ponnisteluja on toteutettu hankkeiden laadun parantamiseksi ja alueellisten erityispiirteiden huomioon ottamiseksi. Monenväliseen vaihtoon osallistuneiden nuorisotyöntekijöiden kokemuksista saadut opetukset ovat tuoneet esille tarpeen levittää hyviä toimintatapoja tehokkaammin. Nuorisojärjestöt ovat puolestaan törmänneet töiden kuormittumiseen ja toiminnan keskittymiseen erityisesti kouluvuoden loma-aikoihin. Joissakin jäsenvaltioissa kunnat hyödyntävät ystävyyskaupunkiverkostoaan vaihtotoiminnan kehittämisessä. Tämän alaohjelman laatua parantavat yhteistyökumppanien etsimisen järjestelmällisyys, nuorisojärjestöjen verkottuminen ja sellaisten rakenteiden hajauttaminen, joissa nuorille tarjotaan mahdollisuuksia osallistua vaihtohankkeisiin. Alaohjelmassa 1 (Nuorten Eurooppa) suositellaan etusijan antamista monenvälisille hankkeille (joihin osallistuu vähintään neljä maata), kun järjestäjänä on kansainvälistä kokemusta omaava organisaatio. Tästä seuraa, että kahdenvälisten vaihtohankkeiden rajaaminen vain ensikertalaisille tai vähemmän kokemusta omaaville nuorille taikka muita heikommassa asemassa oleville nuorille ei motivoi paikallisia ryhmiä tai paikallisia nuorisojärjestöjä, joiden jäsenet kuitenkin vaihtuvat jatkuvasti. Vaikka toiminta ei olisi organisaatiolle uutta, se on uutta osallistujille. Muita heikommassa asemassa olevien ryhmien parissa työskentelevien pienten organisaatioiden mielestä monenvälisistä yhteistyökumppanuuksista aiheutuvat hallinnolliset tehtävät sekä hankkeiden organisointi ja hallinnointi vaikuttavat liian vaativilta. Vaihtohankkeiden kerrannaisvaikutuksia on havaittu ennen kaikkea paikallis- ja alueyhteisöissä, ja ne lisäsivät kiinnostusta Eurooppaan ja antoivat aiheen perustaa uusia nuorisojärjestöjä. Vaikutukset politiikkaan, lainsäädäntöön ja instituutioihin Nuoriso-ohjelma innoittaa jäsenvaltioita, jotka tukevat usein vastaavia ohjelman ulkopuolisia hankkeita. Ohjelman hallinnoinnin hajauttamisesta, joka on yhä yleisempää kansallisten toimistojen keskuudessa, seuraa kerrannaisvaikutuksia, ja se tuo ohjelman lähemmäs kaikkia nuoria ketään syrjimättä. Ehdokasmaissa kokemukset ryhmätapaamisista ovat suhteellisen uusia, sillä niillä ei ole varsinaisesti ollut aiemmin mahdollisuutta osallistua kansainväliseen vaihtoon. Komission vuotuisia painopisteitä noudatetaan, ja ne vastaavat usein kansallisia painopisteitä. Painopisteiden määrää ei kuitenkaan saisi kasvattaa, eikä sellaisia kansallisia painopisteitä saisi määritellä, jotka ovat keskenään ristiriitaisia tai yhteensopimattomia eurooppalaisten painopisteiden kanssa. 3.4.4. Alaohjelmaa 1 koskevat päätelmät Ryhmätapaamiset tarjoavat eri kansalaisuuksia edustaville nuorille tilaisuuden tavata luontevasti tilanteessa, jossa he voivat perehtyä yhteisiin teemoihin ja tutustua erilaisiin kulttuureihin. Toiminnan hallinnoinnin hajauttaminen lähes kokonaan kansallisiin toimistoihin on tehnyt ohjelmasta helpommin lähestyttävän ja tunnetumman siihen osallistuvien nuorten keskuudessa. Hankkeiden laatu paranee jatkuvasti, kun organisaatiot ja muut kumppanit eli hankkeiden vetäjät tekevät yhä perusteellisempaa työtä. Kansalliset toimistot osallistuvat tähän järjestämällä hankkeiden vetäjille suunnattuja tiedotus- ja koulutusseminaareja. Parantamisen varaa on kuitenkin vielä esimerkiksi seuraavissa asioissa: - Laadukkaiden yhteistyökumppanuuksien perustamista olisi tuettava varsinkin monenvälisissä hankkeissa. Kansallisten toimistojen olisi osallistuttava siihen aktiivisemmin. - Kansallisten toimistojen on lisättävä keskinäistä yhteydenpitoaan, jotta yhteistyökumppanit saavat parempaa palvelua. Tämä on erityisen tärkeää kahdenvälisissä hankkeissa, joiden rahoitus riippuu useista kansallisista toimistoista. - Muita heikommassa asemassa oleville nuorille tarkoitettujen hankkeiden kestoa olisi voitava lyhentää. - Vaihtoon osallistumisen alaikäraja voitaisiin tietyissä tapauksissa laskea 12-13 vuoteen. - Vaihtohankkeeseen osallistuneiden nuorten tulisi saada todistus osallistumisesta eurooppalaiseen toimintaan. - Vaihtohankkeen keston tulisi olla nuorten kannalta pidempi siten, että siihen sisältyy hankkeen valmistelu, varsinaisen hankkeen toteutus ja nuorten saamien kokemusten arviointi tapahtuman jälkeen. - Alaohjelmien välille olisi luotava siltoja pidempikestoisten "yhteyshankkeiden" avulla. 3.5. Alaohjelma 2: Nuorten eurooppalainen vapaaehtoispalvelu 3.5.1. Toiminnan rajaaminen Nuoriso-ohjelmasta tehdyn päätöksen N:o 1031/2000/EY liitteessä asetetaan nuorten eurooppalaista vapaaehtoispalvelua koskevat erityiset tavoitteet ja määritellään muun muassa, että "nuorella vapaaehtoisella" tarkoitetaan yleensä 18-25-vuotiasta henkilöä. Nuori vapaaehtoinen sitoutuu tekemään yhteisvastuullista työtä tarkoituksenaan kehittää sosiaalisia ja henkilökohtaisia taitojaan ja kykyjään osallistumalla samalla yhteiskunnan toimintaan. Tämä sitoutuminen tarkoittaa, että nuori vapaaehtoinen osallistuu muussa jäsenvaltiossa kuin siinä, jossa hän asuu, tai kolmannessa maassa yleishyödylliseen ja palkattomaan, kyseiselle yhteisölle merkitykselliseen toimintaan määrätyn ajan (enintään 12 kuukautta). Nuorten eurooppalainen vapaaehtoispalvelu perustuu nuoren vapaaehtoisen, lähettävän järjestön ja vastaanottavan järjestön keskinäiseen kumppanuuteen ja niiden yhteiseen vastuuseen. Komissio laatii todistuksen nuorten osallistumisesta eurooppalaiseen vapaaehtoispalveluun. Kyseisessä oikeusperustan liitteessä säädetään alaohjelman 2.1 (yhteisön sisäinen eurooppalainen vapaaehtoispalvelu) osalta muun muassa seuraavaa: "Yhteisö tukee valtioiden välisiä hankkeita (jotka ovat määräaikaisia, kesto periaatteessa kolmesta viikosta vuoteen), joissa nuoret voivat osallistua aktiivisesti ja yksilöllisesti yhteiskunnan kannalta tarpeelliseen toimintaan lukuisilla aloilla (muun muassa sosiaaliala, sosiokulttuurinen ala, ympäristö, kulttuuri jne.) ja jotka muodostavat samalla koulun ulkopuolisen oppimiskokemuksen sosiaalisten ja kulttuuristen taitojen hankkimiseksi. Hankkeissa pyritään tutustuttamaan nuoret muihin kieliin ja kulttuureihin sekä uusiin ajatuksiin ja hankkeisiin monikulttuurisessa kansalaisyhteiskunnassa." Valittuja painopisteitä on useita: lyhytkestoisia hankkeita sisältävän osion kehittäminen heikommassa asemassa olevien nuorien osallistumismahdollisuuksien lisäämiseksi ja yksilöllisen tuen tarjoamiseksi, vapaaehtoistoiminnan liittäminen uutena osana nykyisiin ja/tai tuleviin yhteistyökumppanuuksiin, sellaisten järjestöjen ottaminen mukaan, jotka eivät ole ennen osallistuneet vapaaehtoispalveluun, uusien alojen ja innovaatioiden saaminen mukaan sekä paikallistason kehityksen tukeminen. 3.5.2. Alaohjelman täytäntöönpano a) Yleistä tietoa alaohjelmasta Nuorten eurooppalainen vapaaehtoispalvelu käynnistettiin vuonna 1996 pilottihankkeena. Se kuuluu tätä nykyä Nuoriso-ohjelmaan (2000-2006) ja sen määrärahat ovat noin 25 miljoonaa euroa vuodessa. Se on siten yksi Nuoriso-ohjelman tärkeimmistä alaohjelmista. Alaohjelmassa tarjotaan joka vuosi noin 3 500:lle ohjelmaan osallistuvissa maissa asuvalle nuorelle mahdollisuus viettää 6-12 kuukautta ulkomailla. Erityinen lyhytkestoisten hankkeiden osio on perustettu muita heikommassa asemassa olevia nuoria varten. Alaohjelmassa rahoitetaan kuitenkin myös laajempia hankkeita, joihin voi osallistua jopa 60 eri vastaanottavissa organisaatioissa työskentelevää vapaaehtoista. Vuonna 2002 otettiin käyttöön kollektiivinen vapaaehtoispalvelu, joka mahdollistaa vielä suuremman vapaaehtoisjoukon työskentelyn erityisten tapahtumien, kuten urheilutapahtumien, yhteydessä. b) Toimintamekanismit Useimpia vapaaehtoispalveluhankkeita hallinnoivat kansalliset toimistot. Hankkeet ovat pääasiassa yksilökohtaisia pitkäkestoisia vapaaehtoishankkeita (kahdenväliset hankkeet, joissa hyödynnetään vapaaehtoistoimintaa), mutta ne voivat olla myös lyhytkestoisia (kolmesta viikosta kuuteen kuukauteen) yksilökohtaisia hankkeita tai ryhmähankkeita, jotka on tarkoitettu muita heikommassa asemassa oleville nuorille vapaaehtoisille. Keskitetysti hallinnoituja hankkeita on kahdenlaisia: ensinnäkin Euroopan laajuiset hankkeet, joihin osallistuu monia yhteistyöorganisaatioita ja lukuisia vapaaehtoisia, jotka lähetetään erilaisiin vastaanottaviin organisaatioihin, ja toiseksi hankkeet, joissa eurooppalaisten yleishyödyllisten nuorisojärjestöjen sihteeristöt vastaanottavat yksittäisiä vapaaehtoisia. Ohjelmaan osallistuvien maiden organisaatiot, jotka vastaanottavat nuoria vapaaehtoisia, hyväksytään menettelyllä, jossa organisaatio ilmoittaa olevansa kiinnostunut toimimaan vastaanottavana organisaationa. Hyväksyntä on ennakkoehto rahoitushakemuksen esittämiselle, ja se takaa vastaanottavien organisaatioiden toiminnan avoimuuden ja laadun. Teknisen avun toimisto avustaa kiinnostuneita henkilöitä, vapaaehtoisia, organisaatioita ja kansallisia toimistoja sekä hoitaa viestintä- ja neuvontapalveluja. 3.5.3. Toiminnan tehokkuuden ja tulosten arviointi Nuorten eurooppalaiseen vapaaehtoispalveluun myönnettiin vuosina 2000-2002 kaiken kaikkiaan 66,5 miljoonaa euroa (2000: 20,7 miljoonaa euroa, 2001: 23,9 miljoonaa euroa, 2002: 21,9 miljoonaa euroa). Hankehakemusten määrä on lisääntynyt selvästi ja tasaisesti vuodesta 2000 (15 prosentin lisäys vuodesta 2000 vuoteen 2001 ja 21 prosentin lisäys vuodesta 2001 vuoteen 2002). Rahoitusta myönnettiin 17 703 hankkeelle, joiden puitteissa vastaanotettiin tai lähetettiin vapaaehtoisia (2000: 5 423, 2001: 5 754, 2002: 6 526). Eurooppalaiseen vapaaehtoispalveluun osallistuneiden nuorten määrä oli tämän ensimmäisen kolmivuotiskauden aikana lähes 10 000 (2000: 2 798, 2001: 3 430, 2002: 3 432) ja kasvoi merkittävästi eli 23 prosenttia vuodesta 2000 vuoteen 2001. Tällä hetkellä määrä näyttää vakiintuneen noin 3 500 vapaaehtoiseen vuodessa. Tässä yhteydessä on hyvä panna merkille, että nuorten eurooppalaisen vapaaehtoispalvelun online-tietokantaan on rekisteröity noin 6 000 kahdenvälistä hanketta, joiden puitteissa vastaanotetaan vapaaehtoisia. Vaikutukset nuoriin Nuorten eurooppalainen vapaaehtoispalvelu on tärkeä vaihe nuorten vapaaehtoisten elämässä: se merkitsee aktiivista osallistumista hankkeeseen ja päätöstä elää, oppia ja työskennellä jopa 12 kuukautta vieraassa maassa. Kun otetaan huomioon vapaaehtoispalvelun useimmiten yksilökohtainen luonne ja kesto, se edistää useimmissa tapauksissa eniten henkilökohtaista kehitystä ja lisää henkilön itseluottamusta merkittävällä tavalla. Hyvin usein myös vapaaehtoisten tavoitteet koulutuksen ja ammatin suhteen muuttuvat. Palatessaan kotiinsa entiset vapaaehtoistyöntekijät ajattelevat ja toimivat avoimemmin, suvaitsevammin ja palveluhenkisemmin. Toinen tärkeä kerrannaisvaikutus on se, että entiset vapaaehtoiset osallistuvat innokkaammin epävirallisiin oppimistoimintoihin tai kannustavat vertaisiaan siihen. Nuoret voivat hankkia eurooppalaisessa vapaaehtoispalvelussa tärkeitä uusia henkilökohtaisia, sosiaalisia, kulttuurienvälisiä ja teknisiä taitoja, jotka voivat parantaa heidän työllistettävyyttään. Todistusten myöntämistä koskevaa vakiintunutta ja sujuvaa järjestelmää pidetään tässä suhteessa tärkeänä. Vapaaehtoiset ovat yleensä erittäin tyytyväisiä nuorten eurooppalaiseen vapaaehtoispalveluun. Vaikutukset nuorisotyöntekijöihin, järjestöihin ja nuorisoalan paikallisyhteisöihin Ohjelmaan on otettu järjestelmällisesti mukaan uusia organisaatioita, joilla ei ole ollut aiempaa kokemusta toiminnasta, ja ne ovat kyenneet luomaan uusia kansainvälisiä ja paikallisia yhteistyökumppanuuksia. Niiden tavanomaisesta vapaaehtois- tai nuorisotoiminnasta on usein tullut selvästi laadukkaampaa, innovatiivisempaa ja kansainvälisempää. Monet organisaatiot ovat vahvistaneet, että ne ovat pystyneet pitämään nuoriso-ohjaustyönsä kansainvälisellä tasolla Nuoriso-ohjelman ansiosta. Koska myös paikallisviranomaiset ovat tukikelpoisia lähettäviä tai vastaanottavia organisaatioita, Nuoriso-ohjelma on usein ollut ratkaisevassa roolissa käynnistettäessä kuntien alulle panemia kansainvälisiä toimintoja tai täydennettäessä olemassa olevia toimintoja kansainvälisellä vapaaehtoispalveluhankkeella. Joissakin ohjelmaan osallistuvissa maissa vakiintuneiden ja kokeneiden verkostojen ja organisaatioiden panos on huomattava. Kyseiset verkostot ja organisaatiot voivat jakaa muille kumppaneille tärkeitä kokemuksiaan ja osaamistaan. Toisaalta voi kuitenkin käydä niin, että kannustimia kaikkien kumppanien aktiiviselle osallistumiselle on vähemmän, ja joissakin tapauksissa eurooppalaisen vapaaehtoispalvelun lisäarvoa ja tunnuspiirteitä on vaikea havaita. Jotkut organisaatiot huomauttivat, että nuorten eurooppalaisen vapaaehtoispalvelun rahoittaminen oli niille huomattavan raskasta ja että tavanomaisten vapaaehtoisohjelmien oli vaikea kilpailla sen kanssa. Vapaaehtoispalveluhankkeiden hallinnointiin osallistuneet nuorisotyöntekijät saivat uusia taitoja ja kykyjä. Useimmin mainitaan organisaatiokyky, yhteisvastuullisuus, luovuus, suurempi vastuuntunto, perusteellisempi kansainvälinen kokemus ja kulttuurienvälisen kanssakäymisen taito, kyky hankkia rahoitusta ja yritteliäisyys. Yhdistynyt kuningaskunta teki paikallisten kerrannaisvaikutusten arvioimiseksi mielenkiintoisen laskutoimituksen: vapaaehtoispalveluun osallistuvien lähettävien ja vastaanottavien organisaatioiden mukaan jokaisen vapaaehtoisen vaikutukset ulottuvat keskimäärin 600 henkilöön. Tämä merkitsee sitä, että pelkästään Yhdistyneessä kuningaskunnassa, jossa lähetetään ja vastaanotetaan yhteensä 700 vapaaehtoista, vapaaehtoispalvelulla autetaan 420 000 henkilöä. Toiset maat mainitsevat alakohtaisia kerrannaisvaikutuksia: kun esimerkiksi johonkin orpokotiin otetaan vapaaehtoistyöntekijöitä, muut orpokodit kiinnostuvat tekemään samoin. Vaikutukset politiikkaan, lainsäädäntöön ja instituutioihin Nuorten eurooppalaisen vapaaehtoispalvelun vaikutuksia politiikkaan, lainsäädäntöön ja instituutioihin on vaikea määritellä syy-seuraus-suhteena. On mahdotonta määritellä varmasti, ovatko politiikassa, lainsäädännössä tai kansallisissa instituutioissa tehdyt muutokset Nuoriso-ohjelman aikaansaamia. Voidaan kuitenkin varmuudella katsoa, että eri maissa tapahtuva kehitys ja Nuoriso-ohjelman ja valkoisen kirjan aikaansaama kehitys ajavat toisiaan eteenpäin ja vaikuttavat voimakkaasti toisiinsa. Niissä maissa, joissa ei toteuteta erillistä kansallista nuorisopolitiikkaa tai joissa ei ole vapaaehtoispalveluperinteitä, Nuoriso-ohjelman tämänsuuntaiset vaikutukset ovat erityisen selviä. Jotkut maat ilmoittivat järjestelmään tehdyistä viimeaikaisista muutoksista (kansallisille viranomaisille suunnattu tiedotus nuorten eurooppalaisesta vapaaehtoispalvelusta, lainsäädäntöön tehdyt mukautukset, joiden ansiosta kansallinen vapaaehtoispalvelu sopii paremmin yhteen kansainvälisen tai eurooppalaisen ulottuvuuden kanssa). Niissä maissa, joissa Nuoriso-ohjelman hallinto on siirretty aluetasolle tai joissa on luotu alueellisia neuvontaverkostoja tai verkostoja, joilla on kerrannaisvaikutuksia, on voitu havaita selviä vaikutuksia instituutioihin: alueellisia viranomaisia ja elimiä on perustettu avustamaan seurannassa, levittämään tietoa, antamaan neuvoja ja jopa osallistumaan valintamenettelyihin. Toistaiseksi ei kuitenkaan ole vielä näyttöä siitä, onko ohjelman täytäntöönpano ja yhteisten perusteiden soveltaminen ollut tehokasta näissä tapauksissa. Vaikka jäsenvaltioita kannustetaan nykyisen Nuoriso-ohjelman oikeusperustassa vähentämään liikkuvuuden esteitä, monia muun muassa vapaaehtoisten oikeudelliseen, verotukselliseen ja sosiaalisen suojaan sekä viisumeihin ja epävirallisen oppimisen tunnustamiseen liittyviä ongelmia esiintyy edelleen. Vain muutamissa maissa on säädetty erityisestä vapaaehtoistyöntekijän oikeudellisesta asemasta. Myönteisenä pidetään sitä, että nuorten eurooppalaisen vapaaehtoispalvelun puitteissa hankittu epävirallinen oppi tunnustetaan asiasta vastaavan komission jäsenen allekirjoittamalla todistuksella, ja sitä, että todistuksen myöntämismenettelyä on hiljattain kevennetty. Nuorten eurooppalainen vapaaehtoispalvelu on ainoa Nuoriso-ohjelman alaohjelmista, jossa käytetään tällaista vahvistamismenettelyä. Todistuksen olemassaolo ei kuitenkaan merkitse sitä, että taidot ja kyvyt tunnustettaisiin järjestelmällisesti kaikkialla. Nuorten eurooppalainen vapaaehtoispalvelu on myös tutustuttanut kansallisvaltiot naapurimaidensa ja Euroopan tason viitekehykseen. Roomassa pidettiin 28.-29. marraskuuta 2003 ensimmäinen kansalaispalvelua ja nuoria käsittelevä eurooppalainen konferenssi, jossa kansalliset kansalaispalvelusta vastaavat yksiköt ja nuorisopolitiikasta Euroopan tasolla vastaavat osastot vaihtoivat ensimmäisen kerran tietoja ja hyviä toimintatapoja. Toimintaa on tarkoitus jatkaa vuonna 2004. Jotkut maat toivat esille epäsuhdan nuorten eurooppalaisen vapaaehtoispalvelun suhteellisen korkeiden kustannusten ja vapaaehtoisten melko pienen vuosittaisen määrän välillä. Lisäksi nuorten eurooppalaisen vapaaehtoispalvelun valtaosin yksilökohtainen luonne rajoittaa sen vaikutuksia ja näkyvyyttä. 3.5.4. Alaohjelmaa 2 koskevat päätelmät On täysin selvää, että nuorten eurooppalainen vapaaehtoispalvelu on säilytettävä tulevassa ohjelmassa keskeisenä ja helposti tunnistettavana alaohjelmana. Olisi hyvä kehittää järjestelmällisesti osallistumismahdollisuuksia, alaohjelman helppokäyttöisyyttä, vaikutuksia, näkyvyyttä, tehokkuutta ja tuloksia. - Suositeltiin, että ohjelmaan sisällytettäisiin pidempiä ja perusteellisempia valmistelutoimenpiteitä (valmistelukäynnit, koulutukset, kielet). - Yhteistyökumppanuuden tiiviyttä pitäisi korostaa enemmän, myös vapaaehtoisen osallistumisen näkökulmasta. Lisätuki tai muiden yhteistyökumppaneiden, kuten ohjaajien tai entisten vapaaehtoisten yhdistysten, järjestelmällinen osallistuminen toimintaan voisi auttaa laadun parantamisessa ja jatkuvuuden varmistamisessa. Helppokäyttöisempi nuorten eurooppalainen vapaaehtoispalvelu - välineet, menettelyt, mallit - Nuorten eurooppalaisen vapaaehtoispalvelun muodollisia edellytyksiä ja menettelyjä on kevennettävä. - Hankkeen suunnittelun ja toteutuksen välistä aikaa on lyhennettävä. - Vapaaehtoispalveluhankkeisiin voitaisiin sisällyttää tehokkaampi seuranta- ja/tai arviointitoiminto sekä mahdollisesti myös nykyiset "Paluu tulevaisuuteen" -hankkeet. - Suositusten mukaan menettely, jonka puitteissa organisaatiot ilmoittavat olevansa kiinnostuneita toimimaan vastaanottavina organisaatioina, olisi hyvä hajauttaa, ja hakemuksen hyväksymiseen olisi sovellettava yleisesti nopeampaa ja yksinkertaisempaa menettelyä. - Yhteisön rahoituksesta riippumattomien vähimmäislaatuvaatimusten asettaminen vastaanottaville organisaatioille voisi olla ratkaiseva keino edistää nuorten eurooppalaisen vapaaehtoispalvelun laadun tuntemusta ja käyttää sitä malliesimerkkinä kansainvälisestä vapaaehtoistoiminnasta. - Nuorten eurooppalaisen vapaaehtoispalvelun hallinnointi on syytä toteuttaa edelleen hajautetusti, mutta olisi hyvä, että tiettyjä täydentäviä hankkeita hallinnoitaisiin edelleen keskitetysti, jotta innovatiivisten, monenvälisten, kollektiivisten, vuorovaikutteisten tai monivuotisten toimintojen toteuttaminen olisi mahdollista. Osallistumismahdollisuudet - Mahdollisuuksia osallistua eurooppalaiseen vapaaehtoispalveluun olisi hyvä parantaa. - Olisi tutkittava, voidaanko nuorten eurooppalaisessa vapaaehtoispalvelussa saavuttaa tavoite, joka on 10 000 eurooppalaista nuorta vuodessa; missä ajassa ja millä keinoilla. - Muita heikommassa asemassa olevat nuoret on pidettävä edelleen tärkeimpänä kohderyhmänä ja nuorten eurooppalaista vapaaehtoispalvelua olisi kehitettävä niin, että se vastaa heidän tarpeitaan. - Ikäryhmäksi on ehdotettu 18-30-vuotiaita nuoria, mutta siten, että erityistapauksissa rajoista voitaisiin poiketa. Tästä asiasta ei kuitenkaan olla yksimielisiä. - On suositeltu myös, että erityistä tukea mahdollisesti tarvitseville pienille organisaatioille, paikallisille organisaatioille ja sellaisille organisaatioille, joilla ei ole aiempaa kokemusta toiminnasta, annettaisiin edelleen mahdollisuus osallistua toimeen. Rahoitus Monilähteistä rahoitusta koskevan järjestelmän aikaansaama keskinäinen taloudellinen riippuvuus on alkanut haitata nuorten eurooppalaisen vapaaehtoispalvelun toimintakykyä. - Kaikkia monilähteisen rahoituksen vaihtoehtoja on tutkittava, kuitenkin niin, ettei hankkeen yhteistyökumppaneiden ja kansallisten toimistojen yhteisvastuuta poisteta. - Muita ehdotuksia ovat esimerkiksi vapaaehtoispalveluhankkeiden sponsorointi, tuen lakkauttaminen, laaduntunnustusjärjestelmän käyttöönotto hankkeille, jotka eivät saa yhteisön rahoitusta, hankkeiden keston lyhentäminen ja osallistujakohtaisten rahoituksen enimmäisrajojen alentaminen. - Jotkut kansalaisjärjestöt ehdottivat, että tutkitaan mahdollisuutta ottaa käyttöön tietyn suuruinen kuponki liikkumista varten vapaaehtoistyöntekijöille ja opiskelijoille sekä koulutukseen. - Valmistelu-, arviointi- ja seurantatoimia on tuettava enemmän. - Kertatukien ja vakiosummien sekä yhteisrahoituksen periaatetta pidetään myönteisenä ja säilyttämisen arvoisena. Tunnustaminen - Olisi suositeltavaa, että nuorten eurooppalaisen vapaaehtoispalvelun todistamista ja palvelun aikana hankitun epävirallisen opin tunnustamista kehitettäisiin käsi kädessä kaikilla tasoilla, esimerkiksi lainsäädännössä ja vapaaehtoispalvelua koskevissa sopimuksissa sitä kautta, että yhteyksiä europassiin vahvistettaisiin tai luotaisiin bonusjärjestelmä, jonka tarkoituksena on helpottaa pääsyä muodolliseen koulutukseen ja työhön. Oikeudellinen kehys Nuorten vapaaehtoispalvelun alalla sovellettavalta avoimelta koordinointimenetelmältä odotetaan paljon. Uskotaan, että nuorten eurooppalaisen vapaaehtoispalvelun avulla voidaan saavuttaa joitakin nuorisoa koskevassa valkoisessa kirjassa määritellyistä ensisijaisen aiheen "nuorten vapaaehtoistyö" tavoitteista. - Erityistä huomiota on kiinnitettävä siihen, että liikkuvuuden esteet jäsenvaltioissa poistetaan. - Useimmissa Euroopan maissa ei ole vapaaehtoistyöhön liittyvää lainsäädäntöä, ohjesääntöä eikä politiikkaa. Tätä puutetta pidetään yleisesti suurena liikkumisen esteenä, sillä vapaaehtoistyöntekijät rinnastetaan sen takia palkattuihin työntekijöihin, opiskelijoihin tai harjoittelijoihin, ja heiltä peritään veroa, he menettävät sosiaalietuutensa tai he törmäävät vaikeuksiin yrittäessään saada oleskelulupaa. 3.6. Alaohjelma 3: Nuorisoaloitteet 3.6.1. Toiminnan rajaaminen Alaohjelman 3 erityiset tavoitteet on määritelty Nuoriso-ohjelmasta tehdyn päätöksen N:o 1031/2000/EY liitteessä seuraavasti: "Edistääkseen nuorten aloitteellisuutta ja luovuutta yhteisö tukee hankkeita, joissa nuoret osallistuvat aktiivisesti ja suoraan luoviin ja innovatiivisiin aloitteisiin sekä aloitteisiin, joissa kannustetaan nuoria yhteisvastuullisuuteen paikallisesti, alueellisesti, kansallisesti ja Euroopan laajuisesti. Näissä hankkeissa nuoret voivat kehittää aloitteellisuuttaan ja toteuttaa suunnittelemaansa toimintaa käytännössä siten, että ovat siinä itse keskeisiä tekijöitä. Yhteisö tukee aloitteita, joissa autetaan nuoria hyödyntämään vapaaehtoistyössä saatuja kokemuksia ja edistetään heidän aktiivista sopeutumistaan yhteiskuntaan. Näiden aloitteiden avulla, joita nuoret toteuttavat itse eurooppalaisen vapaaehtoistyön jälkeen, he voivat aloittaa ja edistää sosiaalisia, kulttuurisia, sosiokulttuurisia ja taloudellisia toimia ja/tai pyrkiä kehittämään itseään. Aloitteet on tarkoitettu ensisijaisesti nuorille, jotka eniten tarvitsevat tällaista tukea. Tuella pyritään kannustamaan hankkeiden laajentamista siten, että niihin yhdistettäisiin samantapaisia, muissa jäsenvaltioissa toteutettavia aloitteita. Näin tuetaan hankkeiden valtioiden rajat ylittävää luonnetta ja nuorten välistä kokemustenvaihtoa ja yhteistyötä. Tässä yhteydessä voidaan tukea nuorisoaloitteiden vetäjien Euroopan laajuisten tapaamisten järjestämistä. voidaan myöntää siihen, että perustetaan tällaisten hankkeiden välisiä pitkäaikaisia ja valtioiden rajat ylittäviä kumppanuusjärjestelyjä." 3.6.2. Alaohjelman täytäntöönpano a) Yleistä tietoa alaohjelmasta Alaohjelman 3, joka on Nuoriso-ohjelman uusin osio, käynnistämisessä oli joitakin vaikeuksia ohjelman täytäntöönpanon alkuvaiheessa. Alaohjelman kolme osiota (ryhmäaloitteet, verkottumishankkeet, Paluu tulevaisuuteen) olivat sekä käyttäjien että kansallisten toimistojen mielestä hankalia panna täytäntöön. Tästä syystä sitä tulkittiin ja kehitettiin vuoteen 2002 asti eri tavoin eri ohjelmaan osallistuvissa maissa huolimatta pyrkimyksistä yhdenmukaistaa sääntöjä käyttöoppaan avulla. Komissio järjesti tästä syystä vuosina 2002 ja 2003 seminaareja, joissa käsiteltiin ja arvioitiin alaohjelmaa 3. Vaikutustutkimukset ja kaksi arviointiseminaaria osoittivat, että ryhmäaloitteita on yleisesti ottaen kehitetty oikeaan suuntaan useimmissa ohjelmaan osallistuvissa maissa. Niiden ansiosta laajemmalle yleisölle ja usein myös muita heikommassa asemassa oleville nuorille on tarjottu mahdollisuuksia osallistua ohjelmaan. Sen sijaan kävi myös ilmi, että verkottumishankkeiden käsite ei ollut riittävän selkeä. Komissio täsmensi vuonna 2003 käyttöoppaassa esitettyjä valintaperusteita ja korotti kertatukia. Lisäksi hankkeet avattiin kaikille kiinnostuneille nuorille, kun ne vuoteen 2002 asti oli tarkoitettu vain entisille ryhmäaloitteiden tuensaajille. Paluu tulevaisuuteen on alaohjelma, jonka avulla eurooppalaiseen vapaaehtoispalveluun osallistuneet nuoret voivat toteuttaa yksilökohtaisen hankkeen vapaaehtoispalvelun jatkoksi. Tämä osio, joka poikkeaa ryhmäaloitteista ja verkottumishankkeista, ei sovi luontevasti alaohjelmaan 3. Nuoret eivät ole tähän mennessä juurikaan hyödyntäneet tätä ohjelman tarjoamaa mahdollisuutta. b) Toimintamekanismit Vaikutustutkimus osoitti, että kertatuen järjestelmä on osoittautunut hyväksi ja se olisi säilytettävä. Monet maat vaativat rahoitushakemuslomakkeiden ja raportointitapojen yksinkertaistamista entisestään, jotta kaikki nuoret voisivat osallistua alaohjelmaan 3. Alaohjelman 3 hallinnoinnin hajauttamisesta on saatu hyviä tuloksia. Sen ansiosta on voitu lisätä joustavuutta ja kehittää hanketta suunnittelevien tai toteuttavien nuorten ohjausta paikan päällä. Jotkut maat ehdottavat vielä pidemmälle menemistä eli hankkeiden hallinnoinnin hajauttamista. Useat maat toteavat, että alaohjelman 5 mukaisia tukitoimia olisi käytettävä järjestelmällisemmin alaohjelman 3 tukemiseen. Monet maat toivoivat myös, että sellaisten välittäjä- tai yhteysorganisaatioiden roolia vahvistettaisiin, jotka ohjaavat alaohjelmaan 3 kuuluvaa hanketta valmistelevia nuoria. Hankkeiden laadun on havaittu paranevan, kun nuoria ohjataan ja hankkeita valvotaan tehokkaasti. 3.6.3. Toiminnan tehokkuuden ja tulosten arviointi Nuoriso-ohjelman talousarviosta myönnettiin alaohjelmaan 3 kuuluvia nuorisoaloitteita ja Paluu tulevaisuuteen -hankkeita varten 19,4 miljoonaa euroa kaudella 2000-2002. Komission rahoittamiin 3 314 hankkeeseen osallistui yhteensä 58 954 nuorta. Vaikutukset nuoriin Vaikutustutkimus osoitti, että alaohjelma 3 edistää Nuoriso-ohjelman yleisten ja erityisten tavoitteiden saavuttamista. Sen ansiosta nuoret voivat paitsi suunnitella omia hankkeitaan omien ajatustensa ja näkemystensä pohjalta ja omat tavoitteensa huomioon ottaen, myös toteuttaa ne itse. He osallistuvat näin epäviralliseen arkioppimisen prosessiin, jossa he oppivat tekemään päätöksiä, ottamaan vastuuta, suunnittelemaan hanketta ja toteuttamaan sen. Ryhmäaloitteissa ja verkottumishankkeissa on kyse kollektiivisesta oppimisprosessista ja Paluu tulevaisuuteen -hankkeissa puolestaan yksilökohtaisesta oppimisprosessista. Nuoret laativat varsinkin ryhmäaloitteiden ja verkottumishankkeiden puitteissa sellaisia hankkeita, jotka edistävät heidän osallistumistaan ja aktiivista sitoutumistaan yhteiskunnalliseen toimintaan. Osallistuessaan aktiivisesti hankkeen toteutukseen nuoret perehtyvät demokratian, suvaitsevaisuuden, yhteisvastuullisuuden ja kulttuurisen monimuotoisuuden arvoihin sekä sosiaalisesta syrjäytymisestä, rasismista ja muukalaisvihasta nouseviin vaaroihin. Yksilökohtaisella tasolla nuori voi alaohjelmaan 3 kuuluvaa hanketta toteuttaessaan hankkia ammatillisia taitoja, kuten viestintä-, neuvottelu- ja perustelutaitoja, ja oppia hallinnoimaan hankkeita, hoitamaan taloutta ja käyttämään tietotekniikkaa ja vieraita kieliä. Samalla hän saa lisää itseluottamusta ja oppii työskentelemään ryhmässä, suunnittelemaan hanketta ja ratkaisemaan ongelmia, eli hänen sosiaaliset taitonsa kehittyvät. Esille otettiin myös kysymys ikärajan muuttamisesta. Ryhmäaloitteen tai verkottumishankkeen kehittäminen on erittäin monitahoista toimintaa, jonka toteuttaminen on vaikeaa 15-20-vuotiaille nuorille. Alaohjelmaan 3 kuuluvia hankkeita esittävät yleensä noin 25-vuotiaat nuoret. Vaikutustutkimuksesta kävi myös ilmi, ettei tätä epävirallista oppimiskokemusta tunnusteta tai arvosteta valtakunnallisella ja alueellisella tasolla. Ohjelman vaikutukset ovat tästä syystä toivottua vähäisemmät. Yksi alaohjelman 3 ja erityisesti ryhmäaloitteiden vahvuuksista on se, että vaikeuksissa olevat nuoret voivat osallistua siihen. Se on osoittautunut arvokkaaksi välineeksi toteutettaessa ohjelman sosiaalista osallisuutta koskevaa strategiaa, jonka tarkoituksena on parantaa näiden nuorten osallistumismahdollisuuksia. Ryhmäaloitteet ja verkottumishankkeet ovat siltoja muihin Nuoriso-alaohjelmiin. Useimpien hanke-ehdotusten takana on uusia ryhmiä, jotka eivät ole aiemmin osallistuneet ohjelmaan. Monille nuorille paikallistason hanke on ensimmäinen askel kohti pidemmälle vietyä toimintaa, johon liittyy yhteistyötä ulkomaisten kumppaneiden kanssa. Alaohjelma 3 onkin hyödyllinen siksi, että sen kautta uudet nuoret voivat osallistua ohjelmaan ja ohjelman kohdeyleisö monipuolistuu. Paluu tulevaisuuteen -hankkeisiin osallistuvien nuorten määrän on ilmoitettu olevan erittäin pieni. Monissa maissa tähän alaohjelmaan osoitettuja määrärahoja ei ole käytetty lainkaan. Paluu tulevaisuuteen -alaohjelman kustannukset nuorta kohden ovat myös korkeat verrattuina tuloksiin, jotka eivät ainakaan tähän mennessä ole vakuuttavia. Vaikutukset sosiaalityöntekijöihin ja järjestöihin Nuoriso-ohjelma yleensä ja alaohjelma 3 erityisesti on parantanut sosiaalityöntekijöiden työn laatua ja antanut nuorisotyölle eurooppalaisen tai jopa kansainvälisen ulottuvuuden. Sosiaali- ja nuorisotyöntekijöiden on hankittava pätevyyttä kansainvälisen yhteistyön alalla ja löydettävä yhteistyökumppaneita ulkomailta kyetäkseen ohjaamaan Nuoriso-ohjelman hankkeita. On kuitenkin muistettava, että alaohjelman 3 vaikutukset sosiaalityöntekijöihin ovat vähäisempiä kuin muiden alaohjelmien, koska ryhmäaloitteet ovat nuorten itsensä laatimia. Hankkeiden laadun on silti havaittu paranevan, kun sosiaali- tai nuorisotyöntekijät ohjaavat ja neuvovat nuoria. Myöskään kerrannaisvaikutukset eivät valitettavasti aina ole parhaita mahdollisia, sillä kaikki hankkeeseen osallistuneet sosiaalityöntekijät eivät varsinaisesti hyödynnä kokemustaan tulevissa hankkeissa. Vaikutukset politiikkaan, lainsäädäntöön ja hallinnollisiin instituutioihin Ryhmäaloitteet ja verkottumishankkeet ovat yleensä suhteellisen näkyviä hankkeita, jotka tarjoavat kunnille tilaisuuden tavata nuoria ja saada tietää heidän huolenaiheistaan ja toiveistaan. Siinä mielessä ne edistävät Eurooppaan kuulumisen tunnetta paikallisyhteisöissä. Nuoriso-ohjelma on yleisesti ottaen lisännyt eurooppalaiseen nuorisopolitiikkaan liittyvien aiheiden tuntemusta paitsi poliittisten päättäjien, myös suuren yleisön keskuudessa sekä valtakunnallisella tasolla että alue- ja paikallistasolla. Nuorisoa käsittelevä valkoinen kirja oli tässä suhteessa merkittävä, mutta myös Nuoriso-ohjelman hankkeet ovat antaneet "nuorten Euroopalle" näkyvyyttä. Näin on ollut erityisesti usein suurta julkisuutta paikallistasolla saavien ryhmäaloitteiden kohdalla. Toiminnan tärkeyden ymmärtäminen on johtanut siihen, että jotkut maat myöntävät omia varojaan yhä useampien hankkeiden tukemiseen. 3.6.4. Alaohjelmaa 3 koskevat päätelmät Alaohjelmaa 3 koskevat tavoitteet on saavutettu ennen kaikkea ryhmäaloitteiden ansiosta. Ryhmäaloitteiden on havaittu vaikuttavan erityisesti nuorten henkilökohtaiseen kehitykseen, identiteetin muodostumiseen (itseluottamus, sopeutumiskyky, itsenäisyys, aloitteellisuus ja vastuuntunto) ja poliittiseen avartumiseen (eurooppalaisuuden käsittäminen konkreettisesti, tunne eurooppalaiseen yhteisöön kuulumisesta). Tämä alaohjelma olisi säilytettävä tulevassa ohjelmassa. Verkottumishankkeet antavat ryhmäaloitteille eurooppalaisen ja kulttuurienvälisen ulottuvuuden. Niitä voidaan sikäli pitää ryhmäaloitteitakin kunnianhimoisempina hankkeina. Vaikean alun jälkeen verkottumishankkeiden määrä kasvoi ja laatu parani selvästi vuonna 2003 komission ja kansallisten toimistojen toteuttamien tukitoimenpiteiden ansiosta. Nämä molemmat toiminnot on säilytettävä: ryhmäaloitteet siksi, että ne edistävät laajasti ottaen sosiaalista integraatiota, ja verkottumishankkeet siksi, että ne vahvistavat alaohjelman 3 eurooppalaista ulottuvuutta. Ryhmäaloitteilla ja verkottumishankkeilla voidaan todella tukea epäviralliseen ja arkioppimiseen liittyvää Nuoriso-ohjelman toimintaa. Ne tarjoavat merkittävän välineen, jonka avulla voidaan ottaa käytännössä huomioon nuorisoa koskevan valkoisen kirjan tärkeimmät painopisteet, jotka ovat nuorten aktiivinen osallistuminen yhteiskunnalliseen toimintaan, nuorten itsenäisyys, nuorille tiedottaminen, nuorten sosiaalinen osallisuus ja työllistettävyys. Paluu tulevaisuuteen -hankkeiden tulokset eivät ole yhtä selvästi positiivisia. Hankkeita on tähän mennessä toteutettu niin vähän, ettei niiden vaikutuksilla voida perustella tämän alaohjelman 3 osion säilyttämisen tarvetta. Kansalliset viranomaiset ehdottivat seuraavia asioita pohtiessaan alaohjelman kehittämistä tulevaisuudessa: - Toiminnassa olisi keskityttävä nuorten aktiiviseen osallistumiseen, epäviralliseen ja arkioppimiseen sekä sosiaaliseen osallisuuteen. - Peruskohderyhmäksi olisi otettava muita heikommassa asemassa olevat nuoret. - Kaikkien alaohjelmien välille olisi luotava siltoja nuorten tarpeisiin vastaamiseksi. - Epävirallisen oppimisen ja arkioppimisen välille olisi luotava siltoja kumpaankin suuntaan. - Olisi varmistettava, että Nuoriso-ohjelma sekä Sokrates- ja Leonardo da Vinci -ohjelmat täydentävät toisiaan ja muita politiikkoja, kuten kulttuuri-, urheilu- ja työllisyyspolitiikkaa. - Epävirallisen ja arkioppimisen kautta saadut taidot on tunnustettava - opituista taidoista olisi laadittava hankkeen lopussa arvio, joka perustuu europassista (Leonardo da Vinci -ohjelma) tai Yhdistyneen kuningaskunnan kansallisen toimiston testaamasta Personal Record of achievement -todistuksesta saatuihin kokemuksiin. - Alaohjelman 3 yläikäraja pitäisi voida nostaa 30:een. - Alaohjelman 3.1 toteutusta (ryhmäaloitteet ja verkottumishankkeet) olisi ohjattava tehokkaammin esimerkiksi järjestämällä tutustumisseminaareja verkottumishankkeiden valmistelemiseksi alaohjelman 5 tuella. 3.7. Alaohjelma 4: Yhteistoimet 3.7.1. Toiminnan rajaaminen Alaohjelman 4 erityiset tavoitteet on määritelty Nuoriso-ohjelmasta tehdyn päätöksen N:o 1031/2000/EY liitteessä seuraavasti: "Ottaen huomioon sen, että alojen välinen yhteistyö edellyttää joustavaa ja luovaa lähestymistapaa, (...) yhteisön tukea voidaan myöntää muiden tietojen ja taitojen Eurooppaa koskevien, erityisesti koulutuksen ja ammatillisen koulutuksen alan yhteisöohjelmiin kuuluvien yhteisötoimien kanssa toteutettaviin yhteistoimiin. (...) Nämä hankkeet käsittävät laajan joukon järjestelyjä monelta alalta, mukaan lukien nuorisotoimen ala. Niitä voidaan tukea täydentävästi eri yhteisöohjelmista ja ne voidaan toteuttaa yhteisten hankepyyntöjen avulla. Aiheellisia toimenpiteitä voidaan hyväksyä yhteyksien ja yhteistoiminnan edistämiseksi alueellisesti ja paikallisesti tähän ohjelmaan ja toisaalta koulutusalan ohjelmiin osallistuvien välillä. Tässä yhteydessä voidaan tukea tiedotustoimintaa yhteisön nuorille tarjoamista mahdollisuuksista." Komissio on tämän melko yleisen ja abstraktin oikeusperustan puitteissa hoitanut yhteistoimien toteuttamisen tähän mennessä hankepyyntöjen avulla. 3.7.2. Alaohjelman täytäntöönpano a) Yleistä tietoa alaohjelmasta Yhteistoimia toteutetaan pääasiassa järjestämällä yhteisiä hankepyyntöjä Sokrates-, Leonardo da Vinci- ja Nuoriso-ohjelmien puitteissa. Ensimmäinen pyyntö hanke-ehdotusten esittämiseksi julkaistiin vuonna 2001. Tästä syystä hankkeita, joita komissio voisi arvioida, on tässä vaiheessa vasta vähän. Vuonna 2001 valittiin kuusi hanketta, joita koskevat sopimukset allekirjoitettiin maaliskuussa 2002. Kolmen hankkeen aiheena on "Siltojen rakentaminen kelpoisuuksien välille: ammatillisten opintosuoritusten ja arvosanojen siirto- ja kartuttamisjärjestelmä elinikäiselle oppimiselle", kahden hankkeen aiheena on "Ohjaus- ja neuvontapalvelut" ja vain yhden hankkeen aiheena on "Monitoimikeskukset ja e-opiskelu". Vuonna 2002 hyväksyttiin 15 hanketta, joista 14:stä tehtiin maaliskuussa 2003 sopimus siirretyin määrärahoin. Kolmessa hankkeessa tarkoituksena on perehtyä ohjaus- ja neuvontapalvelujen paikalliseen ulottuvuuteen (aihe: kansallisen tason ohjausverkostot), kuudessa hankkeessa käsitellään kohderyhmien sosiaalista integraatiota ja viidessä hankkeessa nuorten aktiivista kansalaisuutta. Vuotta 2003 varten valittiin heinäkuussa 16 hanketta, joista tehdään sopimukset ennen vuoden loppua. Hankkeissa käsitellään edelleen nuorten aktiivista kansalaisuutta sekä uusina aiheina vammaisten integroitumista sekä epävirallisen ja arkioppimisen kautta saatujen tietojen ja taitojen tunnustamista. Kun otetaan huomioon, että vuoden 2002 hankkeiden toteutus on vasta aloitettu, tähän mennessä vasta kuudesta hankkeesta voitaisiin tehdä kattava ja pätevä arviointi. Hankkeiden kriittistä massaa ei siis vielä ole saavutettu, joten on liian aikaista ottaa kantaa hankkeiden tuloksiin. Yhteistoimien organisoinnista saatuja kokemuksia voidaan sen sijaan jo tarkastella. Uuden alaohjelman käynnistämisessä oli joitakin alkuvaikeuksia, mutta sen ansiosta ohjelmien on ollut pakko avautua enemmän muiden ohjelmien suuntaan. Samalla on alettu pohtia yhteisiä aiheita, tehdä yhteistyötä ja yhteensovittaa toimintaa. Huolimatta yhteensovittamiseen liittyvistä vaikeuksista hallinnollisella ja taloudellisella tasolla on kehitetty sääntöjä, yhteisiä menettelyjä ja yhteisiä mallisopimuksia. Lisäksi komissio on saattanut yhteistoimien avulla testata uutta hankkeiden seurantajärjestelmää. Vaikka hankkeita hallinnoikin kustakin aiheesta vastaava pääasiallinen osasto, muiden osastojen edustajia on otettu ensimmäisen kerran mukaan hankkeiden temaattiseen seurantaan. Tämän uuden lähestymistavan ansiosta hankkeiden avoimuus ja innovatiivisuus on kiistatta lisääntynyt ja on syntynyt uusia hankkeiden vetäjien välisiä verkostoja. b) Toimintamekanismit Yhteistoimia on nyt toteutettu kolme vuotta. Niiden aikana on osoittautunut, että hallinnolliset menettelyt ja rahoitusmenettelyt ovat raskaita ja monimutkaisia. Ongelma koskee etenkin päätöksentekoprosessia. Yhteistoimista vastaava komiteoiden välinen työryhmä on perustettu. Siihen kuuluu 18 edustaa kolmesta ohjelmasta. Ryhmällä ei ole päätösvaltaa. Komiteoiden välinen työryhmä kokoontuu yhden tai kaksi kertaa vuodessa, mutta se antaa vain suuntaviivoja. Ehdotukset on saatettava ohjelmakomiteoiden (Nuoriso, Leonardo ja Sokrates) käsiteltäväksi kirjallisen tai suullisen menettelyn kautta ja Euroopan parlamentin on saatava harjoittaa valvontavaltaansa, ennen kuin alaohjelmaa 4 koskevia päätöksiä voidaan tehdä. 3.7.3. Toiminnan tehokkuuden ja tulosten arviointi Yhteistoimista vastaavan komiteoiden välisen ryhmän mielestä yhteistoimien nykyiset tavoitteet ovat tarkoituksenmukaisia ja vastaavat todelliseen tarpeeseen. Kunnianhimoisiin tavoitteisiin voidaan päästä "laboratoriohankkeiden" kaltaisten laajojen pilottihankkeiden avulla. On kuitenkin syytä pohtia, kannattaako rajoittua vain näihin suuriin hankkeisiin vai olisiko etenkin nuorisoalan osallistumisen kannalta hyödyllisempää myöntää yhteistoimien puitteissa rahoitusta myös pienemmille hankkeille. Näin yhteisrahoitettujen hankkeiden kokonaismääräkin kasvaisi. Yhteistoimet vaikuttavat nykyisessä muodossaan hieman liian joustamattomilta. Valintaperusteet ovat suhteelliset tiukat, eivätkä ne jätä juurikaan liikkumavaraa sellaisia korkealaatuisia hankkeita silmällä pitäen, joiden ainoana puutteena on se, että ne eivät täytä täysin vaatimusta koulutusalan, ammatillisen koulutuksen alan ja nuorisoalan välisestä yhteistyöstä. Kokemus kuitenkin osoittaa, että tahot, jotka hakevat rahoitusta yhteistoimiin kuuluville hankkeille, pyrkivät usein hieman keinotekoisesti todistamaan, että hankkeessa tehdään yhteistyötä kyseisten kolmen alan välillä. Voisi siis olla kiinnostavampaa vaatia vain kahden alan välisiä yhteistyökumppanuuksia ja asettaa sen sijaan tiukempia vaatimuksia hankkeiden innovatiivisuudelle, menetelmille ja vaikutuksille. Toinen esitetty vaihtoehto on jättää hankkeen vetäjille enemmän vapautta yhteistoimiin kuuluvassa hankkeessa käsiteltävän aiheen suhteen. Useat komiteoiden välisen ryhmän jäsenet vaativat, että alaohjelmaan lisätään täysin avoin aihe, jotta hankkeiden vetäjät voisivat toteuttaa omia ajatuksiaan sillä edellytyksellä, että asetetut tavoitteet saavutetaan. Yhteistoimien arvon tunnustamisen puolesta on ponnisteltava enemmän, jotta ne pääsevät kunnolla näkyviin suurten ohjelmien rinnalla. Myös sitä on pohdittava, onko hankepyyntö soveltuvin väline yhteistoimien toteuttamiseen. Tässä vaiheessa on liian aikaista antaa lopullista vastausta tähän kysymykseen. Voisi kuitenkin olla hyödyllistä täydentää hankepyyntömenettelyä muunlaisilla toimilla, kuten tutkimuksilla, eritasoisilla yhteistyökumppanuuksilla, hyvien toimintatapojen levittämistoimilla sekä tiedotus- ja viestintätoimilla. 3.7.4. Alaohjelmaa 4 koskevat päätelmät Alaohjelman 4 toteutuksessa oli alkuvaiheessa joitakin ongelmia. Tässä vaiheessa voidaan esittää seuraavat tärkeimmät suositukset: - Yhteistoimiin sovellettavia menettelyjä on yksinkertaistettava. - Yhteistoimista vastaavan komiteoiden välisen ryhmän tehtävät olisi määriteltävä tarkemmin ja sille olisi annettava päätösvaltaa. - Yhteistoimiin sovellettavia valintaperusteita olisi lievennettävä, jotta alaohjelmasta tulisi joustava väline, josta voidaan rahoittaa kaikenlaisia yhteistoimien tavoitteisiin pyrkiviä toimintoja. - Olisi kehitettävä strategia viestintää, tiedottamista ja tulosten arvon tunnustamista varten, jotta yhteistoimet saisivat kunnollista näkyvyyttä. - Nykyisiä verkkosivuja ja rahoitettujen hankkeiden luetteloa voitaisiin kehittää. 3.8. Alaohjelma 5: Tukitoimet 3.8.1. Toiminnan rajaaminen Alaohjelman tavoitteet on määritelty Nuoriso-ohjelmasta tehdyn päätöksen N:o 1031/2000/EY liitteessä. Niitä ovat etenkin seuraavat: - nuorisotoimen työntekijöiden koulutus ja yhteistyö - nuorisotiedotus ja -selvitykset - toimista tiedottaminen ja niiden näkyvyys. 3.8.2. Alaohjelman täytäntöönpano a) Yleistä tietoa alaohjelmasta Tuensaajat ja kansalliset toimistot voivat alaohjelman 5 puitteissa toteuttaa kaikenlaisia koulutus- ja yhteistyöhankkeita, joiden tavoitteena on tukea muiden Nuoriso-ohjelman alaohjelmien kehittämistä ja vahvistaa eurooppalaista nuorisopolitiikkaa. Arvioijat, jotka osallistuivat vuonna 2003 arviointitutkimukseen ja alaohjelman 5 arviointityöpajaan nuorisotyöntekijöiden kanssa, katsoivat, että alaohjelma parantaa nuorten mahdollisuuksia osallistua muihin alaohjelmiin erityisesti sen ansiosta, että siinä kehitetään nuorisotyöntekijöiden taitoja, luodaan ja tuetaan yhteistyökumppanuuksia ja verkostoja sekä vahvistetaan osallistujien itseluottamusta ja motivaatiota. Alaohjelmaa pidetään erittäin tärkeänä välineenä nuorten kannalta, sillä nuoret voivat saada sen avulla enemmän tietoa Nuoriso-ohjelman painopisteistä. Monissa maissa alaohjelma 5 on kansallisen nuorisopolitiikan kansainvälisen ulottuvuuden kehittämisen olennainen osa, joka vaikuttaa suoraan alalla toteutetun kansallisen toiminnan laatuun. Alaohjelma 5 on rajapinta paikallis-/aluetason ja Euroopan tason välillä, ja se tuo nuorisotyöhön innovatiivisia osatekijöitä ja saa aikaan huomattavia kerrannaisvaikutuksia. Kaikki ovat yhtä mieltä siitä, että alaohjelma lisää selvästi suvaitsevaisuutta ja kulttuurien monimuotoisuuden ymmärtämistä. Sen sijaan sen vaikutuksia integraatioon pidetään kyllä todellisina, mutta vielä riittämättöminä. Toimintaa muita heikommassa asemassa olevien nuorten ja maaseudulla tai syrjäseuduilla asuvien nuorten parissa olisi tehostettava. Alaohjelman 5 tarjoamia mahdollisuuksia täydentää vuotuinen alaohjelmaan 5 kuuluvia laajoja hankkeita koskeva ehdotuspyyntö, kuten käyttöoppaassa on todettu. Sen tarkoituksena on mahdollistaa tuensaajien työskentely Nuoriso-ohjelman tärkeimpien painopisteiden, kuten integraation ja rasismin torjunnan parissa pitkäkestoisissa koulutus-, yhteistyö- ja tiedotushankkeissa. Laajojen hankkeiden tulokset ovat herättäneet myönteistä vastakaikua. Eniten parannettavaa hankkeiden ja yleisesti alaohjelman suhteen on näkyvyydessä ja hyvien toimintatapojen levittämisessä. b) Toimintamekanismit Arvioijien mukaan alaohjelma 5 on asetettuihin tavoitteisiin nähden tehokas väline erityisesti koulutuksen, verkottumisen, motivoinnin ja nuorten vastuullistamisen alalla. Alaohjelma 5 on yksi Nuoriso-ohjelman monipuolisimmista toimista: siinä on kolme erilaista osiota - yhteistyö ohjelmaan osallistuvien maiden kanssa, yhteistyö yhteisön ulkopuolisten maiden kanssa, yhteistyö- ja koulutussuunnittelu kansallisessa toimistossa - ja yhdeksän erilaista toimintoa ja "tukitoimenpidettä". Tätä monitahoisuutta pidetään toisaalta tuottoisana, hankkeisiin innostavana tekijänä, ja toisaalta joustavuutta vähentävänä tekijänä, sillä se rajoittaa liikkumavaraa toteutuksen tasolla. Vaikka tuensaajat ovat sitä mieltä, että alaohjelmaan 5 ehdotettujen lyhytkestoisten (muutamista päivistä muutamiin viikkoihin) toimintojen hallinnointi on helpompaa, he korostavat myös sellaisten pitkäkestoisempien toimintojen tarvetta, jotka kestävät jopa vuoden ja joiden avulla käynnistetään ja tuetaan koulutusalan hankkeita ja verkostoja. Arvioijat totesivat, että alaohjelmaa 5, jolla pyritään erityisesti tukemaan alaohjelmia 1 ja 2, pitäisi käyttää myös alaohjelman 3 tukemiseen. He huomauttivat, että alaohjelman 5 jatkohankkeiden määrälliseen arviointiin olisi kiinnitettävä enemmän huomiota. Ohjelmaan osallistuvat maat ovat yleensä tyytyväisiä alaohjelman hallinnoinnin hajauttamiseen kansalliselle tasolle. Monet korostavat, että hajauttaminen lisää avoimuutta ja läheisyyttä. Muita heikommassa asemassa olevien nuorten ja erityisesti syrjäisillä maaseutualueilla asuvien nuorten kannalta on ratkaisevan tärkeää, että yhteyshenkilöitä työskentelee heidän alueellaan. Tuensaajat kannattavat yksimielisesti kertatukijärjestelmää, joka on otettu käyttöön useimmissa alaohjelmaan 5 kuuluvissa toiminnoissa. Hankkeiden kustannusten arviointi ja budjetoiminen on tästä lähin helpompaa. Tuensaajat ovat voineet uudessa järjestelmässä keskittyä enemmän hankkeiden sisältöön. Muutamat tuensaajat toivoivat kuitenkin, että matkakulut korvattaisiin kokonaisuudessaan erityisesti silloin, kun hankkeisiin osallistuu yhteisön ulkopuolisia maita ja huomattava määrä osallistujia ehdokasmaista. 3.8.3. Toiminnan tehokkuuden ja tulosten arviointi Vuosina 2000-2002 alaohjelman 5.1 puitteissa toteutettuihin hankkeisiin osoitettiin 32,3 miljoonaa euroa. Yhteensä 4 031 rahoitettuun hankkeeseen osallistui kaiken kaikkiaan 91 610 henkilöä - nuorisotyöntekijöitä, nuoria ja kansalaisjärjestöjen edustajia. Kolmeen ensimmäiseen yhteistyön, koulutuksen ja tiedotuksen alalla toteutettavia laajamittaisia hankkeita koskevaan ehdotuspyyntöön saatiin 174 hakemusta, joista valittiin ja toteutettiin 34. Koulutus, laatu, verkottuminen, innovaatio, osallistumismahdollisuudet Osallistumismahdollisuuksia, koulutusta, laatua, verkottumista ja innovaatiota pidetään voimakkaasti toisistaan riippuvaisina osatekijöinä. Alaohjelman 5 koulutusta koskevassa osiossa osallistujat voivat lähteä mukaan henkilökohtaisen laadullisen kehityksen prosessiin. Osallistujat hankkivat kansainvälisiä nuorisoalan taitoja ja kykyjä, jotka liittyvät erityisesti suvaitsevaisuuteen, osallisuuteen ja osallistumiseen. Useissa maissa Nuoriso-koulutus on yksi harvoista nuorisotyöntekijöiden koulutusmahdollisuuksista. Vertaistukijärjestelmää pidetään Nuoriso-koulutuksen olennaisena osana. Koulutuksen jälkeen nuorisotyöntekijät kykenevät luomaan verkostoja sekä osallistumaan niiden toimintaan ja tukemaan niitä. Verkostot tarjoavat puolestaan tilaisuuden jatkuvaan kokemustenvaihtoon, innovaatioihin ja uusien hankkeiden luomiseen. Tehokasta verkottumista pidetään välttämättömänä innovaation käytännön toteuttamisen kannalta. Tietotekniikan laajamittaisempi ja tehokkaampi hyödyntäminen, parhaita toimintatapoja esittelevien hankkeiden julkaiseminen ja Internet-sivujen luominen mainitaan mahdollisina keinoina vähentää viestintäongelmia innovaation alalla. Alaohjelman 5 roolia arvostetaan suuresti: se avaa mahdollisuuden osallistua Nuoriso-ohjelmaan ja on kaikkien nuorten ulottuvilla. Erilaisten toimintojen valikoimaa pidetään hyvin suunniteltuna. Sen ansiosta voidaan valmistella alaohjelmiin 1-3 kuuluvia hankkeita ja parantaa niiden laatua. Alaohjelmien 1-3 puitteissa toteutettuihin hankkeisiin osallistuneet henkilöt palaavat usein alaohjelman 5 pariin laajentamaan näin kokemustaan. Alaohjelmassa 5 tarjottujen koulutustoimien panos muihin alaohjelmiin tunnustetaan lähes yksimielisesti, mutta joissakin raporteissa pahoitellaan sitä, ettei alaohjelman 5 jatkohankkeista, joita toteutetaan esimerkiksi ryhmätapaamisina tai eurooppalaisina vapaaehtoispalveluhankkeina, ole käytännössä minkäänlaista määrällistä arviota. Vaikutukset nuoriin Alaohjelman 5 vaikutuksista nuorten henkilökohtaiseen kehitykseen on keskusteltu paljon ja niitä on arvioitu. Alaohjelma auttaa nuoria kehittämään luovuuttaan ja aloitekykyään ja hankkimaan taitoja ja itseluottamusta, joiden avulla he voivat toteuttaa hankkeita ja ottaa niistä taloudellisen vastuun. Alaohjelmaa 5 pidetään motivaation lähteenä ja sen katsotaan parantavan kieli- ja viestintätaitoja, edistävän ryhmädynamiikkaan ja konfliktinhallintaan liittyvien kykyjen omaksumista sekä lisäävän tietoisuutta eurooppalaisuudesta. Nuorten osallistuminen hankkeen suunnitteluun, valmisteluun ja toteutukseen on tärkeää, sillä sitä kautta nuoret kokevat, että hanke on heidän hankkeensa. Koulutusta ja vertaistukea pidetään tässä suhteessa olennaisen tärkeinä asioina. Vaikutukset nuorisotyöntekijöihin, nuorisojärjestöihin ja paikallisyhteisöihin Alaohjelma vaikuttaa merkittävällä tavalla nuorisotyöntekijöiden laatutietoisuuteen ja osaamiseen, jotka on määritelty Nuoriso-ohjelman painopisteiksi. Pätevyyttä edistävät toimenpiteet lisäävät toiminnan ammattimaisuutta. Koska nuorisotyö on hyvin erilaista eri maissa, kansainvälisen vaatimustason asettamista pidetään tärkeänä laadun parantamisen kannalta. Sen lisäksi, että alaohjelmassa 5 kehitetään Nuoriso-ohjelman horisontaalisiin painopisteisiin liittyviä taitoja, se parantaa erityisen tehokkaasti myös nuorisotyöntekijöiden käytännön taitoja (esimerkiksi joukkuehengen lujittaminen, tutustuttaminen erilaisiin pedagogisiin lähestymistapoihin, työmenetelmät ja esittämistekniikat). Esitettyjen kommenttien mukaan alaohjelma 5 motivoi nuorisotyöntekijöitä ja auttaa heitä käsittämään työnsä tarkoituksenmukaisuuden sen koko laajuudessa. Alaohjelman 5 on todettu myös luovan tervettä kilpailua vertaishenkilöiden välille kansainvälisellä tasolla. Järjestöjen osalta alaohjelma 5 tukee merkittävästi uusien yhteistyökumppanuuksien luomista ja olemassa olevien kumppanuuksien jatkamista. Kahdenvälisistä suhteista tulee kolmen- ja monenvälisiä, kumppanuuksista tulee tasapainoisempia, eikä yksi organisaatio pääse hallitsemaan niitä liiaksi. Usein kumppanuuksia myös jatketaan Nuoriso-ohjelman ulkopuolella. Alaohjelma 5 on tuonut monien organisaatioiden nuorisotyöhön ensimmäistä kertaa yhteisen pohdintatyön käsitteen. Pienille organisaatioille on tärkeää laajentaa yhteysverkostoaan. Alaohjelma 5 edistää nuorisojärjestöjen ammattimaistumista ja kannustaa organisaatioiden väliseen vertailuun paitsi kansallisuus- ja kulttuurierojen näkökulmasta, myös niiden aseman ja työskentelytavan näkökulmasta. Nuoriso-ohjelma ja alaohjelma 5 tuovat valtioiden rajat ylittävälle yhteistyölle jatkuvuutta, ennakoitavuutta ja ryhtiä ja tuovat myös lähiötyön sen piiriin. Alaohjelman 5 vaikutukset paikallisyhteisöihin näkyvät eri tasoilla: - Nuorisojärjestöt - kuntataso: Tiiviimpien yhteyksien luominen kunnan henkilöstöön voisi kannustaa kehittämään seuroja ja organisaatioita ja aiheuttaa merkittävämmän ketjureaktion politiikan ja talouden aloilla. Osallistuvat ryhmät ja organisaatiot lisäävät usein yhteistyötään paikallisviranomaisten kanssa, vakiinnuttavat suhteensa kunnan nuorisotoimen yksiköihin ja keskittyvät enemmän kansainväliseen toimintaan. - Osallistujajärjestöt voivat motivoida samassa yhteisössä toimivia nuorisojärjestöjä osallistumaan myös kansainväliseen toimintaan. Vaikutukset politiikkaan, lainsäädäntöön ja instituutioihin Vaikka alaohjelman 5 vaikutuksia kansalliseen, alueelliseen ja paikalliseen politiikkaan on kuvattu yleisellä tasolla, esimerkit konkreettisista vaikutuksista ovat harvassa. Kaikki ovat kuitenkin yhtä mieltä siitä, että näiden politiikkojen ja eurooppalaisen politiikan on täydennettävä toisiaan. Joissakin tapauksissa on vaikuttanut siltä, että eurooppalainen nuoriso- ja nuorisotyöpolitiikka korvaa kansallisen, alueellisen tai paikallisen politiikan. Voimakkaimmat vaikutukset ovat kohdistuneet kuntatasolle (ks. edellä). Kuntien ja paikallisten poliittisten päättäjien osallistuminen on osoittautunut tulokselliseksi ja on edistänyt avautumista entistä enemmän kansainväliseen suuntaan. Tämän ansiosta voidaan voittaa ennakkoluulot ja torjua rasismia paikallistasolla. 3.8.4. Alaohjelmaa 5 koskevat päätelmät Pohtiessaan alaohjelman kehittämistä tulevaisuudessa arvioijat korostavat tarvetta jatkaa nuoriso- ja nuorisotyöpolitiikan kehittämistä Euroopassa valkoisen kirjan tavoitteiden mukaisesti ja luoda yhteistyöverkostoja Euroopan tasolle, kansalliselle tasolle sekä alue- ja paikallistasolle tai vahvistaa niitä erityisesti paikallistasolla, jotta muita heikommassa asemassa olevat nuoret pääsevät helpommin toimintaan mukaan. Nuorisopolitiikka - nuorisotyö - painopisteet - Joissakin tapauksissa on vaikuttanut siltä, että eurooppalainen nuoriso- ja nuorisotyöpolitiikka korvaa kansallisen, alueellisen tai paikallisen politiikan. Kaikki ovat yhtä mieltä siitä, että erilaisten lähestymistapojen olisi täydennettävä toisiaan. - Kansainvälisten vaatimusten asettaminen voisi auttaa parantamaan nuorisotyön laatua jatkuvasti. - Ohjelmasta olisi voitava rahoittaa nuorisoon liittyviä tutkimushankkeita sekä Nuoriso-ohjelman puitteissa että myös muissa yhteyksissä. - Toiminnan vaikutuksia muita heikommassa asemassa olevien nuorten osallisuuteen on tavoiteltava ja vahvistettava. Alaohjelman nykyinen rakenne - Alaohjelman monitahoisuutta pidetään toisaalta hedelmällisenä tekijänä, toisaalta joustavuutta vähentävänä tekijänä, sillä se rajoittaa liikkumavaraa toteutuksen tasolla. - Joitakin alaohjelmaan 5 kuuluvia toimintoja olisi voitava hyödyntää alaohjelmien 1 ja 2 valmistelun lisäksi myös alaohjelmassa 3. Valintaprosessi, päätöksenteko, palautteenanto ja seuranta - Nuorisotyöntekijät haluaisivat osallistua enemmän valintaprosessiin ja saada enemmän tietoa päätöksentekorakenteesta. - Osallistujat haluaisivat saada selkeämmän kirjallisen selityksen hylätyistä hankkeista, jotta he voisivat parantaa myöhempien hakemustensa laatua. Hankkeen jälkeen he haluaisivat saada kommentteja työnsä laadusta. - Alaohjelmaan 5 kuuluneen hankkeen jatkoksi alaohjelmissa 1, 2 ja 3 toteutettujen hankkeiden määrällistä arviointia olisi lisättävä. Näkyvyys - verkottuminen - siirrettävyys - Hyviä toimintatapoja olisi levitettävä tehokkaammin julkaisemalla laajemmin tietoja asianomaisista hankkeista erilaisilla Internet-sivuilla ja käyttämällä kaikkia verkoston tarjoamia mahdollisuuksia (kansalliset toimistot, alueelliset keskukset, SALTO, Euroopan neuvosto). - Yhä pidemmälle viety hajauttaminen ohjelmaan osallistuvissa maissa voisi lisätä avoimuutta ja läheisyyttä ja edistää erityisesti syrjäisillä alueilla asuvien nuorten ja yleisesti ottaen muita heikommassa asemassa olevien nuorten osallistumista. 3.9. Toiminta yhteisön ulkopuolisten maiden kanssa 3.9.1. Toiminnan rajaaminen Komissio ja Nuoriso-ohjelmakomitea ovat erottaneet neljä ensisijaista maantieteellistä aluetta yhteisön ulkopuolisten maiden kanssa tehtävää yhteistyötä varten: ensisijaiset alueet 1 eli laajentuneen EU:n naapurivaltiot: Välimeren alue (Marokko, Algeria, Tunisia, Egypti, Libanon, Jordania, Syyria, Israel, Länsiranta ja Gazan alue, Turkki, Kypros ja Malta), Kaakkois-Eurooppa (Albania, Bosnia ja Hertsegovina, entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia, Kroatia, Serbia ja Montenegro) ja itsenäisten valtioiden liitto (Armenia, Azerbaidzan, Georgia, Moldova, Ukraina, Valko-Venäjä, Venäjä) ja ensisijaiset alueet 2 eli Latinalainen Amerikka (Argentiina, Bolivia, Brasilia, Chile, Costa Rica, Ecuador, El Salvador, Guatemala, Honduras, Kolumbia, Kuuba, Meksiko, Nicaragua, Panama, Paraguay, Peru, Uruguay, Venezuela). Yhteisön ulkopuolisten maiden kanssa Nuoriso-ohjelman puitteissa tehtävän yhteistyön tavoitteena on edistää maailmanrauhaa, vuoropuhelua, suvaitsevaisuutta ja yhteisvastuullisuutta nuorten keskuudessa. Muita tärkeitä tavoitteita ovat vankkojen ja kestävien yhteistyökumppanuuksien perustaminen sekä nuorisoasioihin liittyvien kokemusten ja asiantuntemuksen vaihto EU:n ja sen ulkopuolisten maiden hallitusten alaisten rakenteiden ja hallituksista riippumattomien rakenteiden välillä. Yhteisön ulkopuolisten maiden kanssa toteutettavan toiminnan pitäisi auttaa osallistujia ymmärtämään paremmin omaa viitekehystään ja kulttuuriaan ja tarkastelemaan omaa identiteettiään. Lisäksi toiminnalla pyritään kehittämään vapaaehtoistoimintaa ja kansalaisyhteiskuntaa siihen osallistuvissa maissa sekä tarjoamaan yhteisön ulkopuolisia maita edustaville kumppaneille kokemuksia epävirallisesta oppimisesta ja edistämään nuorisotyön ja nuorisoyhdistysten kehittymistä kyseisissä maissa. Nuorisoalan Euro-Välimeri-ohjelmalla on seuraavat yleiset tavoitteet: edistää Välimeren alueen ja EU:n nuorten tutustumista toisiinsa ja vastavuoroista ymmärrystä, kannustaa nuoria ja erityisesti nuoria naisia osallistumaan aktiivisesti kansalaistoimintaan paikallisyhteisöissä ja tukea nuorisoalan kansalaisjärjestöjen osallistumista maidensa sosiaaliseen elämään. Erityisiä tavoitteita ovat epävirallisten kulttuurienvälisten oppimismahdollisuuksien tarjoaminen nuorille ja koulutuksen tarjoaminen nuorisotyöntekijöille ja nuorisotoimen vastuuhenkilöille, kokemusten ja hyvien toimintatapojen vaihto, voittoa tavoittelemattomien organisaatioiden kehittämisen tukeminen, kansalaisyhteiskunnan demokratisoitumisen tukeminen, nuorisoalan kansalaisjärjestöille tiedottaminen, 27 Euro-Välimeri-kumppanin keskinäisen ymmärryksen edistäminen ja vastavuoroisen tuntemuksen parantaminen sekä kumppaneina toimivien Välimeren alueen kansalaisjärjestöjen kannustaminen osallistumaan valtioiden rajat ylittäviin kansalaisjärjestöjen verkostoihin. Euro-Välimeri-nuoriso-ohjelma jäsentyy kolmen tärkeimmän Nuoriso-alaohjelman ympärille: alaohjelma 1 (nuorisovaihto), alaohjelma 2 (vapaaehtoispalvelu) ja alaohjelma 5 (tukitoimet). 3.9.2. Toiminnan täytäntöönpano a) Yleistä tietoa toiminnasta Nuoriso-ohjelman vuotuisesta talousarviosta on käytetty keskimäärin noin 8 prosenttia 30:n ohjelmaan osallistuvan maan ja 42 ulkopuolisen maan välisen yhteistyön rahoittamiseen. Euro-Välimeri-nuoriso-ohjelmaan käytetyn Nuoriso-ohjelman budjettiosuuden lisäksi toimintaan on myönnetty huomattavasti varoja Meda-ohjelmasta. Ohjelman osio "Yhteistyö yhteisön ulkopuolisten maiden kanssa" on ollut erittäin kysytty käytettävissä oleviin varoihin nähden. Hyväksyttyjen hankkeiden keskimääräinen prosenttiosuus kaikista jätetyistä hakemuksista oli noin 55 prosenttia eli vähemmän kuin ohjelmaan osallistuvien maiden kohdalla. Toiminnan eurooppalainen lisäarvo näkyy siinä, että toiminta on osa Euroopan ulkopolitiikkaa ja edistää myönteistä käsitystä Euroopasta kaikkialla maailmassa. Sen ansiosta demokraattisiin arvoihin ja yhteisvastuullisuuteen perustuva Eurooppa saa tunnustusta, eurooppalainen identiteetti vahvistuu ja yhteistyötä voidaan rakentaa sellaisten maiden kanssa, jotka eivät välttämättä ole tehneet kahdenvälisiä sopimuksia kaikkien jäsenvaltioiden kanssa. b) Toimintamekanismit Toiminta on toteutettu lähes yksinomaan mikrohankkeina. Vaikka tämä lähestymistapa on raskas ja vaatii paljon työvoimaa, se on jälleen osoittautunut parhaaksi keinoksi taata, että toimitaan lähellä kansalaisia ja että paikallisilla järjestöillä ja ryhmillä, jotka ovat nuorisoalan erityispiirre, on mahdollisuus osallistua. Laajamittaiset vuorovaikutteiset monivuotiset hankkeet, kuten youthNet ja Balkan Youth Project, ovat parantaneet toiminnan näkyvyyttä ja lisänneet yhteisön ulkopuolisten maiden mahdollisuuksia osallistua siihen sekä mahdollistaneet yhteistyökumppanuuksien ja verkostojen luomisen. Nämä hankkeet ovat arvokkaita, mutta ne eivät saa syrjäyttää mikrohankkeita. Toiminnan hallinnointia on siirretty vähitellen kansallisille toimistoille pienten sopimusten suuresta määrästä johtuen. Tämän hallinnointitavan etuna on toimiminen lähempänä käyttäjiä sekä usein hankkeiden valintaprosessin ja sopimuksentekoprosessin nopeutuminen, mutta haittapuolena on kuitenkin se, että toiminta ei ole niin johdonmukaista ulkopuolelta katsottuna. Toinen hallinnointitavan haittapuoli on budjetin pirstoutuminen, josta aiheutuu ristiriitoja ohjelmasta tiedottamisen ja kysyntään vastaamisen välillä. Tiedotuksen ja näkyvyyden uskotaan kuitenkin paranevan kansallisten toimistojen ansiosta. Hajauttaminen johtaa myös vähitellen siihen, että sellaiset ohjelmiin osallistuvat maat, jotka toteuttivat vain vähän tai ei lainkaan hankkeita ulkopuolisten maiden kanssa silloin, kun budjetti jaettiin keskitetysti, osallistuvat toimintaan aktiivisemmin. Osaa toiminnasta (eurooppalaisten kansalaisjärjestöjen ehdottamat hankkeet ja Välimeren alueen eteläpuolisissa maissa toimivien organisaatioiden esittämät hankkeet) hallinnoidaan edelleen keskitetysti (komissiossa), mutta kaikkia täytäntöönpanossa ilmenneitä viivästyksiä ei ole vielä kurottu umpeen. Vain Välimeren alueen kumppanimaissa toimivat organisaatiot voivat pyrkiä hankkeiden vetäjiksi ja koordinaattoreiksi Euro-Välimeri-nuoriso-ohjelman puitteissa, kun muiden ulkopuolisten maiden organisaatioiden on hoidettava hankkeiden hallinnointi eurooppalaisten kumppaneidensa välityksellä. Kaksi kansallisten toimistojen yhteyteen perustettua resurssikeskusta (Kaakkois-Euroopan maiden resurssikeskus ja Euro-Välimeri-resurssikeskus) ovat koonneet yhteen tietotaitoa ja työskentelyvälineitä. Resurssikeskukset ovat osoittautuneet hyödyllisiksi välineiksi, joiden