ET Euroopa Liidu Teataja C 424/3

Komisjoni teatis harva kasutatavaid ravimeid käsitleva määruse (EÜ) nr 141/2000 artiklite 3, 5 ja 7 kohaldamise kohta

(2016/C 424/03)

A. SISSEJUHATUS

Harva kasutatavaid ravimeid käsitleva määruse (EÜ) nr 141/2000 (1) eesmärk on edendada ravimitega seotud teadustegevust haruldaste haiguste valdkonnas. Selles on sätestatud liidu kord ravimi nimetamiseks harva kasutatavaks ravimiks ning sellega luuakse stiimulid selliste ravimitega seotud teadus- ja arendustegevuseks ja ravimite turulelaskmiseks.

Komisjon võttis vastavalt nimetatud määruse artikli 3 lõikele 2 ja artikli 8 lõikele 4 vastu komisjoni määruse (EÜ) nr 847/2000, (2) millega reguleeritakse harva kasutatavaks ravimiks nimetamise kriteeriumide kohaldamist ja milles on määratletud mõisted „sarnane ravim” ja „kliiniline paremus”.

Komisjon avaldas 29. juulil 2003 määrust (EÜ) nr 141/2000 käsitleva teatise, (3) milles vaadeldakse selle määruse artiklitega 3 (nimetamise kriteeriumid), 5 (nimetamise kord ja registrist kustutamine) ja 7 (liidu müügiluba) seonduvaid aspekte.

Nimetatud teatis asendatakse käesoleva teatisega. Selle kohaldamisala on sama: selle eesmärk on hõlbustada määruse (EÜ) nr 141/2000 artiklite 3, 5 ja 7 kohaldamist. Käesolev teatis ei ole õiguslikult siduv ning kahtluse korral tuleks viidata asjakohastele liidu direktiividele ja määrustele. Käesolevat teksti lugedes on oluline mõista, et liidu ravimialaste õigusaktide õiguslikud nõuded peavad olema täidetud.

Harva kasutatavate ravimitega seotud menetlus koosneb kahest etapist (4):

i) nimetamine – see võib toimuda ravimiarenduse mis tahes etapis enne müügiloa taotluse esitamist, kui sponsor tõendab, et määruse artikli 3 kriteeriumid on täidetud. Nimetamine ei mõjuta eri sponsorite tehtavat paralleelset ravimiarendust. Tegemist on vahendiga, mis võimaldab kandidaatravimid läbipaistval viisil kindlaks teha ja kohaldada nende puhul rahalisi stiimuleid. Nimetamine kinnitatakse iga kandidaatravimi puhul eraldi komisjoni otsusega ja asjaomane ravim kantakse ühenduse harva kasutatavate ravimite registrisse (määruse artikkel 5); ning

ii) müügiloa andmine.

B. NIMETAMISE KRITEERIUMID (ARTIKLI 3 LÕIGE 1)

Määruse artikli 3 lõikes 1 sätestatud nõuded harva kasutatava ravimi nimetuse saamiseks on järgmised:

i) ravim on ette nähtud haruldase haigusseisundi diagnoosimiseks, ennetamiseks või raviks, või eluohtliku või raske haigusseisundi diagnoosimiseks, ennetamiseks või raviks ette nähtud ravimi turustamine ei võimaldaks saada piisavalt tulu tehtud investeeringu tagasiteenimiseks; ning

ii) asjaomase haigusseisundi raviks puudub ELis rahuldav võimalus või sellise võimaluse olemasolu korral toob kõnealune ravim selle haigusseisundiga patsientidele märkimisväärset kasu.

1. Haruldane haigusseisund

Haigusseisundi all mõistetakse iga sellist kõrvalekallet organismi tavapärasest struktuurist või talitlusest, mis avaldub rea iseloomulike tunnuste ja sümptomite kaudu (üldjuhul on tegemist konkreetse teadaoleva haiguse või sündroomiga).

Teaduslikul hindamisel lähtutakse sponsori taotluse kohasest haigusseisundist. Euroopa Ravimiameti harva kasutatavate ravimite komitee võib harva kasutatavaks ravimiks nimetamise taotluse läbivaatamisel sponsoriga nõu pidada, kui komitee ei ole taotluses algselt nimetatud haigusseisundi suhtes sponsoriga ühel meelel. Komitee võib asjaomase haigusseisundi kindlaksmääramisel võtta arvesse olemasolevaid andmeid (näiteks võib komitee leida, et haigusseisund on sponsori taotluses nimetatust ulatuslikum). Sel juhul esitab komitee arvamuse harva kasutatavaks ravimiks nimetamise puhul sobivaks peetava haigusseisundi kohta.

2. Esinemissageduse ja potentsiaalse investeeringutasuvuse kriteeriumid

a) Esinemissageduse kriteerium

Harva kasutatavaks ravimiks nimetamise kriteeriumide puhul ei eristata määruses haigusseisundi raviks ette nähtud ravimeid haigusseisundi diagnoosimiseks või ennetamiseks ette nähtud ravimitest (nt vaktsiinid).

Esinemissageduse arvutamine haigusseisundi diagnoosimiseks või ennetamiseks ette nähtud ravimite puhul

Diagnoosimiseks või ennetamiseks ette nähtud ravimi puhul saab asjaomasest haigusseisundist ohustatud populatsiooni suuruse arvutada mitmel viisil.

Kõnealuse määruse eesmärk on luua harva kasutatavate ravimite väljatöötamiseks stiimulid seal, kus need on vajalikud. Seepärast leiab komisjon, et ennetamiseks ette nähtud ravimite (nt vaktsiinide) puhul tuleks asjaomasest haigusseisundist ohustatud inimestega seotud esinemissageduse arvutamisel võtta aluseks populatsioon, kus sellist ravimit eeldatavalt igal aastal kasutama hakatakse. Näiteks võib asjaomase haigusseisundi esinemissagedus väga suures vaktsineeritud populatsioonis pärast edukaid vaktsineerimiskampaaniaid olla väga väike. Sellisel juhul tuleks esinemissageduse arvutamisel võtta aluseks iga-aastaselt vaktsineeritav populatsioon.

Haigusseisundi esinemissagedus väljaspool Euroopa Liitu

Nakkushaigused (nt Ebola viirus, Zika viirus ja linnugripp) võivad väga kiiresti muutuda tõsiseks ohuks rahvatervisele. Selliste haiguste ravi väljatöötamine võib olla majanduslikult ebaatraktiivne, mistõttu püsib tõsine oht rahvatervisele arengumaades ja ka ELis. Määruse artikli 3 lõike 1 punkti a nõude kohaselt ei tohi haruldasena käsitatav haigusseisund mõjutada „ühenduses [Euroopa Liidus] mitte rohkemat kui viit inimest kümnest tuhandest”. Kuna nimetatakse üksnes ELis haigusseisundist mõjutatud inimeste arvu, ei avalda sellise haiguse või haigusseisundi esinemissagedus väljaspool ELi mingit mõju kõnealuse kriteeriumi kohaldamisele. Ravim, mis on ette nähtud sellise haigusseisundi diagnoosimiseks, ennetamiseks või raviks, mis mõjutab suurt arvu inimesi teatavates ELi mittekuuluvates riikides, kuid mille esinemissagedus ELis on väike või nullilähedane, võidakse esinemissageduse kriteeriumi alusel nimetada harva kasutatavaks ravimiks ning selle suhtes võidakse kõikidele teistele kriteeriumidele vastavuse korral kohaldada määruses sätestatud soodustusi. ELis praegu nullilähedase esinemissagedusega haigusseisundi puhul tuleks arvesse võtta riski, et see võib tabada inimesi ELis.

b) Potentsiaalse investeeringutasuvuse kriteerium

Ravimid, mis on ette nähtud eluohtliku, väga invaliidistava või raske ja kroonilise haigusseisundi jaoks, võidakse nimetada harva kasutatavaks ravimiks ka juhul, kui asjaomase haigusseisundi esinemissagedus on suurem kui viis inimest kümnest tuhandest, kui sellise ravimi turustamisel ei tasu tehtud investeeringud tõenäoliselt end piisavalt ära.

Seda hinnatakse kõikide juba kantud ja tulevikus kantavate arenduskulude ning eeldatava tulu alusel.

3. Diagnoosimise, ennetamise või ravimise kavatsus (meditsiiniline usutavus)

Huvipakkuva haigusseisundi jaoks ravimi väljatöötamise põhjenduse toetuseks tuleb üldjuhul esitada eelkliiniliste ja/või esialgsete kliiniliste uuringute andmed.

Harva kasutatavaid ravimeid käsitlevate ELi õigusaktide eesmärk on soodustada ravimite väljatöötamist haruldaste haiguste jaoks, mida esineb nii harva, et ravimite eeldatav müügitulu ei kata nende väljatöötamise ja turuletoomise kulusid. Selliste harva kasutatavaks ravimiks nimetamise taotluste puhul, mis hõlmavad konkreetse haigusseisundi teatavat vormi, tuleks esitada põhjendus ravimi kasutuse piiramise kohta. Sellise haigusevormiga patsientidel peaksid avalduma eripärased ja ainulaadsed hinnatavad tunnused, millel on usutav seos asjaomase haigusseisundiga, ning need tunnused peaksid olema vajalikud ravimi toime avaldumiseks. Eelkõige peaksid sellise haigusevormi patofüsioloogilised tunnused ja geneetiline alamtüüp/profiil olema ravimi diagnostiliste, ennetavate ja/või raviomadustega nii tihedalt seotud, et nende tunnuste puudumisel ei avalda ravim asjaomasest haigusseisundist mõjutatud populatsiooni ülejäänud liikmetele mingit toimet.

Üha enam liigutakse personaalse meditsiini suunas ja sellega kaasneb patsientide populatsiooni kihistumine. Sellele vaatamata ei ole haigusseisundi eri vormideks jagamine biomarkerite põhjal vastuvõetav, välja arvatud juhul, kui sponsor esitab usaldusväärsed teaduslikud tõendid selle kohta, et suuremas populatsioonis ei oleks võimalik ravimi toimet tuvastada.

4. Liidus heaks kiidetud rahuldav meetod

Artikli 3 lõike 1 punkti b kohaselt peab sponsor tõendama, „et kõnealuse haigusseisundi diagnoosimiseks, vältimiseks või ravimiseks ei ole ühenduses [Euroopa Liidus] heakskiidetud rahuldavat meetodit”. Et tagada järjepidevus selle nõude kohaldamisel ja aidata sponsoritel esitada asjakohaseid põhjendusi, peetakse oluliseks selgitada, mida tähendab selles kontekstis „rahuldav”. Komisjoni määruse (EÜ) nr 847/2000 kohaselt peab sponsor esitama üksikasjaliku teabe meetodite kohta, mille alla „võivad kuuluda ühenduses [Euroopa Liidus] kasutatavad lubatud ravimid, meditsiiniseadmed või muud diagnoosi-, vältimis- või ravimeetodid”.

Müügiluba antakse juhul, kui kasulikkuse ja riski suhte hinnang on positiivne. Seepärast käsitatakse ravimit ajal, mil selle jaoks antakse ELi õigusaktide kohaselt müügiluba, artikli 3 lõike 1 punkti b tähenduses „rahuldava meetodina”. Sellest tulenevalt peaksid ravimi harva kasutatavaks ravimiks nimetamist taotlevad sponsorid püüdma vastavalt artikli 3 lõike 1 punkti b teisele poolele tõendada eeldatavat märkimisväärset kasulikkust olemasolevate lubatud ravimitega võrreldes, selle asemel et püüda tõendada, et selliste ravimite puhul ei ole tegemist rahuldava meetodiga.

Selles kontekstis loetakse ühes ELi liikmesriigis müügiloa saanud ravimit üldjuhul „ühenduses [Euroopa Liidus] lubatud” ravimiks. Sellise ravimi jaoks ei pea olema liidu müügiluba ega eraldi müügiluba igas liikmesriigis. Vaadeldavad ravimid peaksid siiski olema lubatud asjaomase haiguse kui sellise ravimiseks või vähemalt olema näidustatud täpselt samade sümptomite puhul.

Mis tahes viited müügiloaga ravimile peavad piirduma müügiloa tingimustega. Seepärast ei saa ravimit, mida manustatakse või kasutatakse heakskiidetud ravimi omaduste kokkuvõttes kirjeldatust erineval viisil, käsitada artikli 3 lõike 1 punkti b tähenduses rahuldava meetodina.

Üldkasutatavat diagnoosimis-, ennetus- või ravimeetodit, mille puhul ei nõuta müügiluba (nt kirurgia, kiiritusravi, meditsiiniseadmed), võib pidada rahuldavaks, kui selle tõhususe ja ohutuse kohta on olemas teaduslikud tõendid. Sellise tõendina võib viidata Euroopa meditsiiniühingute ravijuhenditele või avaldatud teaduslikule tõendusmaterjalile. Teatavatel juhtudel võib rahuldava ravimeetodina käsitada direktiivi 2001/83/EÜ artikli 3 lõikes 1 osutatud ravimit, mis valmistatakse apteegis konkreetsele patsiendile retsepti järgi (üldiselt tuntud kui ekstemporaalne ravim), ning nimetatud direktiivi artikli 3 lõikes 2 osutatud ravimit, mis valmistatakse farmakopöa ettekirjutuste alusel ja on ette nähtud edastamiseks otse apteegi teenindatavatele patsientidele (üldiselt tuntud kui seeriaviisiline ravim), kui selline ravim on hästi teada ja ohutu ning selline praktika on ELis üldlevinud. Kui ravimit, mille nimetamist taotletakse, ei ole lubatud turule lasta, võib sellega ELis siiski patsiente ravida, kui selline ravim valmistatakse apteegis. Ent ravimit, mis on valmistatud haiglas haiglaerandi korra alusel (vt direktiivi 2001/83/EÜ artikli 3 lõige 7), ei tohiks käsitada rahuldava meetodina haigusseisundi diagnoosimiseks, ennetamiseks või raviks.

5. Märkimisväärne kasu

Vastavalt artikli 3 lõike 1 punktile b võib ravimi nimetada harva kasutatavaks ravimiks ka juhul, kui asjaomase haigusseisundi jaoks on olemas ravi, ent kõnealune ravim toob haigusseisundiga patsientidele siiski „märkimisväärset kasu”. „Märkimisväärse kasu” kindlakstegemiseks ei piisa asjaomase ravimi oluliste omaduste hindamisest, vaid ravimit võrreldakse olemasolevate müügiloaga ravimite või meetoditega (5).

„Märkimisväärne kasu” on määruse (EÜ) nr 847/2000 artikli 3 lõikes 2 määratletud kui „kliiniline eelis või oluline panus patsientide hooldamisel”.

Käesolevas teatises käsitletud määruse eesmärk on soodustada ja hüvitada innovaatiliste ravimeetodite väljatöötamist. See nõuab investeeringuid teadusuuringutesse ja selliste paremate ravimikandidaatide arendusse, millel võib olla patsientide jaoks olulisi eeliseid (6). Määruse (EÜ) nr 141/2000 artikli 3 lõike 1 punktist b ja selle alusel loodud süsteemi kandvast ideest nähtub selgelt, et märkimisväärse kasu kindlakstegemise kriteeriumid on ranged (7). Näited:

— „kliiniline eelis” võib põhineda: — suuremal tõhususel asjaomase haigusseisundiga populatsioonis tervikuna või selle teatavas osas või olemasoleva ravi suhtes resistentses populatsiooni osas või — paremal ohutusprofiilil või suuremal talutavusel asjaomase haigusseisundiga populatsioonis tervikuna või selle teatavas osas. Kummalgi juhul peaks sellekohane väide tuginema kliinilistele kogemustele;

— „oluline panus patsientide hooldamisel” võib põhineda: — iseendale manustamise lihtsusel, näiteks kui uudne ravi võimaldab üksnes haiglaravi asemel rakendada ambulatoorset ravi või kui see mõjutab oluliselt kasutusmugavust ja vähendab ravikoormust, või — oluliselt paremal ravirežiimi järgimisel tänu ravimivormi muutumisele (nt toimeainet muudetud viisil vabastav vorm), kui olemasoleva ravimivormi puhul on esinenud dokumenteeritud probleeme ja on olemas andmed uue ravimivormiga saavutatavate paremate kliiniliste tulemuste kohta. Kõnealused probleemid peaksid olema dokumenteeritud eelretsenseeritud artiklites, patsiendiregistrites või ravijuhendites. Parem kliiniline tulemus võiks hõlmata paremat elukvaliteeti. Selleks, et ravimit saaks vaadelda patsientide raviks olulisena, peaksid selle tõhusus ja ohutus ning kasulikkuse ja riski suhe olema müügiloaga ravimitega võrreldes vähemalt samal tasemel.

„Märkimisväärne kasu” ei tohiks põhineda:

— ravimi võimalikul suuremal varul/kättesaadavusel tulenevalt olemasolevate müügiloaga ravimite nappusest või sellest, et need on saanud müügiloa ainult ühes või mõnes liikmesriigis (erandi võib teha juhul, kui sponsoril on tõendeid patsientidele sellest tuleneva kahju kohta);

— ravimi kvaliteedi paranemisel vastavuses inimtervishoius kasutatavate ravimite komitee asjakohaste suunistega – tegemist on kõiki müügiloa hoidjaid hõlmava kohustusega;

— uuel ravimivormil, uuel kangusel ega uuel manustamisviisil, välja arvatud juhul, kui see tõhustab oluliselt patsientide ravi; ega

— ainuüksi alternatiivsel toimemehhanismil. Erandjuhul võib selliseid muudatusi harva kasutatavaks ravimiks nimetamise ajal siiski kaaluda. Müügiloa andmise eesmärgil kriteeriumide läbivaatamise ajal peab sellistest muudatustest tulenema kliiniline eelis või oluline panus patsientide ravisse.

Sponsor peaks nimetamise ajal tõendama ravimi märkimisväärset kasulikkust olemasolevate müügiloaga ravimite ja rahuldavate meetoditega võrreldes. Kuna asjaomase harva kasutatava ravimi puhul võib kliinilisi kogemusi olla vähe (näiteks suurema ohutuse tõendamiseks), on tõenäoline, et nimetamise ajal tugineb sponsor ravimi märkimisväärse kasulikkuse põhjendamisel selle eeldatavale kasulikkusele. Harva kasutatavate ravimite komitee peaks kõikidel juhtudel hindama, kas sponsori esitatud kättesaadavad andmed toetavad selliseid eeldusi.

Harva kasutatava ravimi kliinilise arendustöö asjakohasuse tagamiseks on soovitatav taotleda uuringuplaaniabi ravimi väljatöötamiseks (artikkel 6). See võib hõlmata suuniseid selle kohta, kuidas tõendada märkimisväärset kasulikkust müügiloaga ravimitega võrreldes.

6. Harva kasutatava ravimi nimetuse säilitamine müügiloa andmise ajal

Artikli 3 lõike 1 kriteeriumid peavad jätkuvalt olema täidetud ajal, mil antakse müügiluba ravimi turustamiseks harva kasutatava ravimina, kuna vastavalt artikli 5 lõike 12 punktile b tuleb ravim, mis müügiloa andmise eel ei vasta nendele kriteeriumidele, registrist kustutada (8).

Selles etapis nõutakse ettevõtjailt tavaliselt suurema hulga andmete esitamist kui nimetamise ajal. Näiteks eeldatakse, et müügiloa taotlemise ajal esitatakse väidetava parema ohutusprofiili tõendamiseks rohkem andmeid. Harva kasutatavate ravimite komitee lähtub harva kasutatava ravimi nimetuse säilitamist käsitleval hindamisel sellistest andmetest.

Märkimisväärse kasu kirjeldus peaks hõlmama kvantitatiivset näitajat, mis võimaldab harva kasutatavate ravimite komiteel võrrelda asjaomase mõju suurust juba müügiloa saanud ravimi vastava näitajaga. Harva kasutatavaks ravimiks nimetatud ravimi mis tahes eelise hindamisel võetakse arvesse müügiloaga ravimitega saadud kogemusi asjaomase haruldase haigusseisundi ravis, isegi kui võrdlevate kliiniliste uuringute tegemine ei ole võimalik. Kui piisavate võrdlusandmete saamiseks vajaliku suurusega valimi moodustamine ei ole võimalik, võib erandkorras kasutada alternatiivseid meetodeid (nt kaudset võrdlust välisandmetega).

Müügiloa andmine olemasoleva ravimi uue ravimivormi turustamiseks harva kasutatava ravimina võib takistada olemasoleva ravimi geneeriliste versioonide turulelaskmist põhjusel, et neid peetakse sarnaseks harva kasutatava ravimiga. Seepärast tuleks sellise uue ravimivormi puhul olulist panust patsientide ravisse kõikidel juhtudel tõendada asjakohaste andmetega, millest nähtub oluline kasu patsientidele (vt eespool).

Siiani rahuldamata ravivajaduse rahuldamiseks ja patsientidele varajase kättesaadavuse tagamiseks võib olla asjakohane anda harva kasutatava ravimi müügiluba vähem täieliku andmepaketi põhjal. Sel juhul võib sponsor taotleda tingimuslikku müügiluba. Piiratud andmepaketist ei pruugi siiski piisata märkimisväärse kasu tõendamiseks ning müügiloa andmise ajal võidakse jätta harva kasutatava ravimi nimetus kinnitamata. Seepärast soovitatakse enne tingimusliku müügiloa taotlemise kaalumist taotleda uuringuplaaniabi ravimi väljatöötamiseks.

C. NIMETAMISE KORD JA REGISTRIST KUSTUTAMINE (ARTIKKEL 5)

Artiklis 5 on sätestatud harva kasutatavate ravimite nimetamise ja ühenduse registrist kustutamise kord. Vastavalt artikli 5 lõike 12 punktile b kustutatakse harva kasutatavaks ravimiks nimetatud ravim registrist „juhul, kui enne müügiloa andmist tõestatakse, et kõnealune ravim ei vasta enam artikli 3 kriteeriumidele”.

Sellest nähtub, et enne ravimi sel põhjusel registrist kustutamist peab harva kasutatavate ravimite komitee uuesti hindama vastavust artikli 3 kriteeriumidele. Uuesti hindamine võib päädida registrist kustutamisega, kui on tõendeid selle kohta, et algse nimetamise aluseks olevad asjaolud on muutunud, näiteks kui:

— müügiloa andmise ajal ei kinnita andmed eeldatavat kliinilist eelist või olulist panust patsientide ravisse või

— uutest kirjanduse andmetest ilmneb, et esinemissagedus on nimetamise ja müügiloa andmise vahelisel perioodil suurenenud.

1. Sponsori põhjendus seoses jätkuva kriteeriumidele vastavusega

Kui sponsor esitab harva kasutatavaks ravimiks nimetatud ravimi müügiloa taotluse, peab ta lisama teabe selle kohta, et asjaomane ravim on nimetatud harva kasutatavaks ravimiks. Peale selle peab sponsor esitama aruande sellise nimetamise aluseks olnud kriteeriumide kohta ja ajakohastatud teabe jätkuva vastavuse kohta nendele kriteeriumidele.

Seda teavet hinnatakse paralleelselt müügiloa taotluse hindamisega. Kui tekib põhjendatud kahtlus selle kohta, kas nimetamise kriteeriumid on jätkuvalt täidetud, võidakse paluda sponsoril esitada suuliselt või kirjalikult lisapõhjendusi.

2. Registrist kustutamine

Harva kasutatavaks ravimiks nimetamise kriteeriumide hindamise eest vastutab üksnes harva kasutatavate ravimite komitee. Komitee kohustub esitama algset nimetamist käsitleva teadusliku arvamuse. Kuna algsele nimetamisele järgneb ravimi kandmine ühenduse harva kasutatavate ravimite registrisse, tuleks artikli 5 lõike 12 punkti b alusel ravimi registrist kustutamisel kohaldada sama korda: esitatakse teaduslik arvamus ja sellele järgneb komisjoni otsus. Nimetatud otsus moodustab osa müügiloa andmise või muutmise otsusest (9).

3. Harva kasutatavaks ravimiks nimetamise kriteeriumide uuesti hindamine müügiloa andmise ajal – müügiloa andmise eelne etapp

Üldiselt peetakse nimetamise kriteeriumidele vastavuse uuesti hindamise kõige sobivamaks ajaks müügiloa andmisele vahetult eelnevat aega, mil inimtervishoius kasutatavate ravimite komitee koostab oma eeldatavalt positiivset arvamust.

Kui Euroopa Ravimiametile on üheaegselt esitatud kaks sama haigusseisundit käsitlevat müügiloa taotlust, ei pruugi nende menetlemine toimuda lõpuni üheaegselt. Sel juhul võib teise ravimi puhul olla kättesaadava teabe vähesuse tõttu keeruline tõendada selle märkimisväärset kasulikkust esimese ravimiga võrreldes.

Kui inimtervishoius kasutatavate ravimite komitee hindab üheaegselt kahte taotlust, ei tohiks teise ravimi sponsorilt nõuda, et ta tõendaks märkimisväärset kasulikkust esimese ravimiga võrreldes.

Ent kui ajaks, mil harva kasutatavate ravimite komitee hindab uuesti vastavust nimetamise kriteeriumidele, on Euroopa Liidu Teatajas avaldatud teade esimese ravimi müügiloa kohta, peaks teise ravimi sponsor siiski esitama andmed, millest nähtub märkimisväärne kasulikkus esimese ravimiga võrreldes.

4. Ühenduse registrist kustutamise mõju müügiloa andmise korrale

Kui harva kasutatavaks ravimiks nimetatud ravim kustutatakse registrist pärast seda, kui sponsor on esitanud ametile müügiloa taotluse, võidakse asjaomase ravimi jaoks siiski anda liidu müügiluba. Ent sellise ravimi puhul ei saa enam kohaldada ühtki harva kasutatavate ravimite määruse kohast täiendavat soodustust (nt turustamise ainuõigus või tulevane lõivude vähendamine). Samas ei saa sisse nõuda ühtki summat, millega seotud soodustust (nt lõivude vähendamist) kasutati enne registrist kustutamist.

5. Nimetamise aeg ja üleandmine teisele sponsorile

Artikli 5 lõikes 1 on sätestatud: „Ravimile harva kasutatava ravimi nimetuse saamiseks esitab sponsor ametile taotluse ükskõik millisel ravimi arenduse etapil enne müügiloa taotlemist.”

Artikli 5 lõikes 11 on sätestatud, et harva kasutava ravimi nimetuse võib üle anda teisele sponsorile.

Kui vaadelda artikli 5 lõikeid 1 ja 11 koostoimes, ilmneb, et ühe sponsori ühele konkreetsele ravimile võib iga haigusseisundi puhul anda ainult ühe harva kasutatava ravimi nimetuse. Ühte ravimit võib aga uurida seoses mitme haruldase või sageli esineva haigusseisundiga. Juba müügiloa saanud harva kasutatava ravimi puhul hõlmab kehtiv harva kasutatava ravimi nimetus ka hilisemaid uusi ravimivorme ja manustamisviise. Peale selle ei ole võimalik anda harva kasutatava ravimi nimetust üle sponsorile, kellel on juba sama haigusseisundit hõlmav sama ravimi müügiluba. Iga täiendava ravimivormi lubamine peaks toimuma kehtiva müügiloa muutmise teel. Kui sponsor taotleb eraldi müügiluba, et eristada kahte ravimivormi ja hoida ära ravivigu, kohaldatakse asjaomase eraldi müügiloa suhtes sama turustamise ainuõiguse kehtivusperioodi.

D. LIIDU MÜÜGILOA KOHALDAMISALA (ARTIKLI 7 LÕIGE 3)

1. Haruldaseks nimetatud haigusseisund versus müügiloaga hõlmatud näidustus

Artikli 7 lõikes 3 on sätestatud: „Harva kasutatavale ravimile antud müügiluba hõlmab ainult artiklis 3 sätestatud kriteeriumidele vastavaid näidustusi.”

Harva kasutatava ravimi puhul tuleks eristada selle nimetamise menetlust ravimi müügiloa andmise menetlusest. Nende puhul kohaldatakse eri kriteeriume, seega võidakse teha ka eri otsused seoses näiteks nimetamise aluseks oleva haigusseisundi ja müügiloas kajastatud ravinäidustusega. Harva kasutatavaks ravimiks nimetamise taotluse hindamisel peaks harva kasutatavate ravimite komitee vaatlema asjaomast haruldast haigusseisundit laiemalt, et hoiduda nimetuse andmisel tuginemast haigusseisundi kunstlikult eristatud vormidele.

On tõstatatud küsimus, kas müügiloa andmise menetluse raames on võimalik anda müügiluba seoses näidustusega, mis erineb nimetamismenetluse puhul aktsepteeritud haigusseisundist. Leitakse, et harva kasutatava ravimi nimetuse ja sellest tulenevate jätkuvate soodustuste säilitamiseks peavad nii taotluses esitatud näidustus kui ka lõpuks müügiloas kajastatud näidustus olema käsitletavad nimetamise aluseks olnud haruldase haigusseisundina. Selle tagamiseks võib sponsor taotleda nimetamisotsuse muutmist. Selline muutmine on võimalik, kui uus haigusseisund on varasemast veidi erinev. Kui nimetamisotsuse muutmine ei ole harva kasutatavate ravimite komiteele vastuvõetav või kui sponsor ei taotle nimetamisotsuse muutmist, ei ole müügiloas kajastatud näidustuse puhul tegemist harva kasutatava ravimi nimetusele vastava „haruldase näidustusega”.

Kui müügiloa andmise menetluse käigus heaks kiidetud näidustus on harva kasutatava ravimi nimetusele vastava haruldase haigusseisundi teatav vorm, antakse müügiloa hoidjale selle näidustusega seoses asjaomase ravimi turustamise ainuõigus. Kui seesama sponsor taotleb hiljem müügiluba seoses selle haigusseisundi mõne teise vormiga, ei kohaldata kõnealuse müügiloas kajastatud teise näidustusega seoses täiendavat ravimi turustamise ainuõiguse kehtivusperioodi, st algses müügiloas sätestatud turustamise ainuõigus kehtib ka kõnealuse teise näidustuse puhul. See ei piira teiste sponsorite õigusi, kes taotlevad müügiluba seoses kõnealuse haruldase haigusseisundi kõnealuse teise vormiga.

Vastavalt artikli 7 lõikele 3 peaks harva kasutatava ravimi müügiluba hõlmama üksnes näidustusi, mis vastavad harva kasutatavaks ravimiks nimetamise kriteeriumidele. See üldpõhimõte kehtib nii harva kasutatava ravimi algse müügiloa suhtes kui ka müügiloa tingimuste hilisemate muudatuste suhtes. Nõuetekohasuse tagamiseks tuleks paluda sponsoril tõendada nimetamiskriteeriumidele vastavust juhul, kui muudatuse konkreetne sisu tekitab sellekohaseid tõsiseid põhjendatud kahtlusi.

Võib juhtuda, et ravimi märkimisväärne kasulikkus on tõendatud üksnes teatavate patsiendirühmade või näidustuste puhul, kuid mitte laiemas mõttes, st see ei hõlma kõiki asjaomase haruldase haigusseisundiga seotud kasutusvõimalusi. Märkimisväärne kasulikkus võib seega olla algse müügiloa andmise etapis täheldatav üksnes teiseses ravis. Sellisel juhul võib harva kasutatava ravimi algne müügiluba hõlmata ainult sellist teisese raviga seotud näidustust. Pärast müügiloa saamist võib selle hoidja aga soovida laiendada ravimi kasutusvaldkonda uute tõendite alusel sellesama haruldase haigusseisundi teistele näidustustele või muuta müügiloas kajastatud näidustust nii, et see hõlmaks esmast ravi. Sellisesse ravinäidustuse laiendamisse suhtutakse soosivalt, kuna see on patsientide huvides, ent pädevatel asutustel võib olla vaja kindlaks teha, kas sellise olulise muudatusega kaasneb märkimisväärne kasu olemasolevate ravivõimalustega võrreldes, et tagada harva kasutatava ravimi müügiloa tingimuste muutmisel kooskõla artikli 7 lõikega 3. Kõnealune kindlakstegemine peaks hõlmama regulatiivseid menetlusi, mis on seotud uue näidustuse lisamise või olemasoleva näidustuse muutmisega (nt müügiloa olulised II tüübi muudatused või müügiloa laiendamine).

2. Eraldi müügiluba

Artikli 7 lõige 3 võimaldab harva kasutatava ravimi sponsoril „taotleda eraldi müügiluba muude, käesoleva määruse reguleerimisalast väljajäävate näidustuste kohta”. Samas on ka võimalik, et muu kui harva kasutatava ravimi müügiloa hoidja soovib kasutada oma ravimit haruldaseks haiguseks nimetatud haiguse raviks ja taotleb selle uue näidustusega seoses ravimi nimetamist harva kasutatavaks ravimiks. Kummalgi juhul nähakse artikli 7 lõikes 3 ette, et harva kasutatavate ravimite müügilube käsitletakse muude ravimite müügilubadest eraldi, et tagada õiguskindlus, millega kindlustatakse määruse kohasest turustamise ainuõigusest tulenev kasu.

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 1999. aasta määrus (EÜ) nr 141/2000 harva kasutatavate ravimite kohta (EÜT L 18, 22.1.2000, lk 1).

(2) EÜT L 103, 28.4.2000, lk 5.

(3) Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 141/2000 (harva kasutatavate ravimite kohta) käsitlev komisjoni teatis (ELT C 178, 29.7.2003, lk 2).

(4) Kohtuasi T-74/08: Now Pharm AG vs. Euroopa Komisjon, ECLI: EU:T:2010:376, punkt 33.

(5) Kohtuasi T-74/08: Now Pharm AG vs. Euroopa Komisjon, ECLI: EU: T:2010:376, punkt 46.

(6) Kohtuasi T-264/07: CSL Behring vs. komisjon ja Euroopa Ravimiamet, ECLI: EU: T:2010:371, punkt 94.

(7) Kohtuasi T-140/12: Teva Pharma BV vs. Euroopa Ravimiamet ja komisjon, ECLI: EU: T:2015:41, punkt 65.

(8) Kohtuasi T-140/12: Teva Pharma BV vs. Euroopa Ravimiamet ja komisjon, ECLI:EU:T:2015:41, punkt 66.

(9) Vt kohtuasi T-140/12: Teva Pharma BV vs. Euroopa Ravimiamet ja komisjon, ECLI:EU:T:2015:41, punkt 53.