EUROOPA KOMISJON Brüssel,26.6.2019 COM(2019) 305 final KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE ELi eelarve vahendite tulevase sisse- ja väljavoolu pikaajaline prognoos (2020-2024)



1.Sissejuhatus Käesolevas aruandes esitatakse vahendite tulevase sisse- ja väljavoolu pikaajaline prognoos, mis hõlmab järgnevat viit aastat (2020–2024), nagu nõutakse finantsmääruse artikli 247 lõike 1 punktis c. Analüüsis võetakse arvesse Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi Euroopa Liidust ja Euroopa Aatomienergiaühendusest väljaastumise lepingu projektis sätestatud põhimõtteid ja tingimusi. Prognoos hõlmab praeguse ja järgmise finantsraamistiku elemente. See põhineb 2020. aasta eelarveprojektis esitatud selle aasta assigneeringute tasemel. 2021.–2024. aasta puhul on võetud arvesse järgmist mitmeaastast finantsraamistikku käsitlevas komisjoni ettepanekus sisalduvaid kulukohustusi. Võrreldes eelmise aasta prognoosiga, mis hõlmas ajavahemikku 2019–2023, hõlmab see uus prognoos üht lisa-aastat (2024). Hinnanguid praeguse finantsraamistiku kulukohustuste maksete kohta on ajakohastatud, et võtta arvesse 2018. aasta tegelikke rakendamistulemusi, 2019. aasta eelarvet ja selle kavandatavaid muudatusi (paranduseelarve projektid nr°1, nr°2 ja nr°3) ning 2020. aasta eelarveprojekti. Mis puudutab 2021. aasta järgsete kulukohustuste makseid, siis kuna läbirääkimised järgmise mitmeaastase finantsraamistiku üle on alles pooleli, vastavad asjaomased hinnangud jätkuvalt tulevast finantsperioodi käsitleva komisjoni ettepaneku parameetritele, nagu eelmise aasta aruandes esitatud. 2.Prognoosi tulemused 2.1. Maksed 2.1.1.Maksed kuni praeguse finantsraamistiku lõpuni (2020) Aruanne sisaldab 2020. aasta, praeguse finantsraamistiku viimase aasta eelarveprojektist pärinevaid hinnanguid. 2020. aasta maksete taseme prognoos on kokku 7 miljardit eurot väiksem kui eelmise aasta pikaajalise prognoosi aruandes. Peamiselt seondub see rubriikidega 1b, 2 ja 4. Eelarve jagatud täitmisel kasutatavate vahendite puhul tuginetakse eelarveprojektis kõige äsjasematele rakendamise väljavaadetele, mille liikmesriigid esitasid 2019. aasta jaanuaris ja mis on veidi väiksemad kui nende 2018. aasta juuli väljavaated, mis olid eelmise aasta prognoosi aluseks. Välistegevuse valdkonnas jääb 2020. aasta eelarveprojekt tegelikult alla eelmise aasta taset, peamiselt seetõttu, et Türgi pagulasrahastule tehti vähem makseid. Peaaegu kõik 2020. aasta maksed on seotud 2014.–2020. aasta programmides võetud kulukohustustega. Alla 1 %ga maksetest kaetakse 2014. aastale eelneva finantsraamistiku rubriikide 1a ja 4 täitmata kulukohustused. Enamik 2007.–2013. aasta ühtekuuluvuspoliitika programme suletakse eeldatavasti 2019. aasta lõpuks ning oodatavalt ei ole vaja 2020. aastal makseid teha. 2.1.2.Järgmise mitmeaastase finantsraamistiku (2021–2024) maksed Üldiselt eeldatakse, et järgmise finantsraamistiku esimese nelja aasta maksed on kokku ligikaudu 687 miljardit eurot. See summa ei ole aastate peale jaotunud ühtlaselt, vaid vastavalt sellele, kuidas eeldatavalt areneb paralleelselt 1) uute kuluprogrammide maksete (ligikaudu 62 % nelja aasta maksete kogusummast) järkjärguline tegemine ja 2) 2014.–2020. aasta raamistiku täitmata kulukohustuste maksete tegemine (ülejäänud 38 % maksetest). Uute kulukohustustega seotud maksed Uute kulukohustustega seoses ei ole prognoos eelmise aasta aruandega võrreldes muutunud. Nagu eelmiselgi aastal, järgitakse nende maksete puhul komisjoni 2. mai 2018. aasta ettepanekut mitmeaastase finantsraamistiku kohta aastateks 2021–2027 ja selle aluseks olevaid eeldusi (vt üksikasjad 3. jaos „ Prognoosi eeldused“). Neid hinnanguid oleks võimalik ajakohastada ainult siis, kui läbirääkimised järgmise finantsraamistiku ja kaasnevate sektoriomaste õigusaktide üle on lõppenud. Eelkõige on see nii juhul, kui läbirääkimised seonduvad ühissätete määrusega, milles määratakse kindlaks, millise kiirusega rakendatakse ühtekuuluvuspoliitikat, mis on liigendatud assigneeringute kaudu teostatav suurim kuluvaldkond. Ühtekuuluvuspoliitika vahendite rakendusviiside muutmine võrreldes komisjoni ettepanekutega mõjutaks märkimisväärselt kogu ELi eelarve makseprognoose. Näiteks iga-aastase kinnipidamismäära vähendamine võrreldes komisjoni ettepanekuga või eelmaksete tasaarvestamine mitte igal aastal, vaid programmide lõpetamisel, tooks kaasa vajaduse teha prognoosiperioodi jooksul lisamakseid. Makseprofiilidele võivad avaldada märkimisväärset mõju ka kulukohustuste automaatse vabastamise eeskirjad. Maksenõuete esitamise tähtaja pikendamine võrreldes komisjoni ettepanekuga aeglustaks ühtekuuluvuspoliitika rakendamist ning tingiks järgmise finantsraamistiku maksete edasilükkumise. Ühtekuuluvuspoliitika vahendite eelmaksete määr (nii 2014.–2020. aasta kui ka 2021.–2027. aasta puhul) mõjutab ennekõike järgmise finantsraamistiku esimesi aastaid. Komisjon võtab oma ettepanekutes järgmise ühissätete määruse kohta ja praeguse ühissätete määruse muutmise kohta arvesse uue perioodi alguse rahastamisnõudeid ning ka omavahendite ülemmäära piiranguid, mis vastavad 1,20 %-le ELi kogurahvatulust. Kuigi komisjon on teinud ettepaneku suurendada omavahendite ülemmäära, et arvestada 27 liikmesriigi kogurahvatulu baasi, võidakse uue omavahendite otsuse tõenäoliselt pikaldase ratifitseerimisprotsessi tõttu kohaldada järgmise finantsraamistiku esimestel aastatel ikka veel praegust taset.

2021. aasta eelsete kulukohustustega seotud maksed Samuti mõjutab tulevaste aastate maksevajadust 2020. aasta eelarveprojektis kavandatud maksete tase. 2020. aasta madalam tase võrreldes varasemate prognoosidega toob järgmistel aastatel eeldatavalt kaasa lisavajadused. Selle tulemusena on 2021.–2024. aasta maksed hinnanguliselt ligikaudu 5 miljardit eurot suuremad kui maksete ülemmäär, mida komisjon on järgmiseks perioodiks kavandanud ja millest 4 miljardit peaks jääma 2024. aastasse. Neid lisavajadusi tuleb koos ühtekuuluvuspoliitika tulevaste rakendusviisidega võtta arvesse järgmise finantsraamistiku maksete ülemmäärade kehtestamisel või need viivad automaatselt vajaduseni võtta kasutusele erivahendid, eeskätt ettenägematute kulude varu, mis komisjoni ettepaneku kohaselt võimaldaks teha makseid kuni 0,03 % ulatuses ELi kogurahvatulust kõnealusel aastal (mis tasaarvestatakse edasiste aastate ülemäärade suhtes). 2.1.3.Kulukohustuste vabastamine 2020.–2024. aastaks prognoositakse kulukohustuste vabastamist kokku 8 miljardi euro ulatuses. Umbes 77 % vabastamisi on seotud perioodi 2014–2020 programmidega (6 miljardit eurot), samal ajal kui 2014. aasta eelsete täitmata kulukohustuste vabastamine järk-järgult lõpetatakse, nagu ka nendega seotud maksed. Kulukohustuste vabastamist ei kavandata seoses mitmeaastase finantsraamistiku 2021–2027 ettepanekus esitatud kulukohustustega. Vabastamise tasemed varieeruvad rubriigiti, kuna koostatud prognoosis on võetud arvesse juba tehtud vabastamisi ja 2020. aasta eelarveprojekti koostamise ajal tuvastatud vabastamisi. Põhimõtteliselt on vabastamised prognoositud kogu programmitöö perioodi jaoks. Kuna enamiku programmide ja meetmete jaoks ei ole olemas automaatse vabastamise reegleid, on vabastamiste jaotamine aastate peale alati väga ebatäpne. Selleks et hinnata vabastamiste mahtu ainult 2024. aastani, jagati kulukohustuste prognoos osadeks proportsionaalselt asjaomaste aastaste maksetega. Eraldi prognoos on tehtud 2014.–2020. aasta Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide kohta – selles võetakse arvesse 2007.–2013. aasta programmide sulgemist. Kuna vabastamise tegelik aasta oleneb iga liikmesriigi konkreetsetest sulgemisaegadest, ja võttes arvesse kehtivaid n+3 vabastamise eeskirju, jaotuvad vabastamised tõenäoliselt aastatele 2024–2026. Kuna käesolev aruanne hõlmab üksnes 2024. aastat, võib eeldada, et sellesse aastasse jääb ligikaudu kolmandik kõigist 2014.–2020. aasta Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide kulukohustuste vabastamistest. Eelmise aasta aruandega võrreldes suureneb 5 aasta kulukohustuste hinnanguline vabastamine ligikaudu 1,6 miljardit eurot. See on rubriikide 1b ja 2 kulukohustuste vabastamise prognoositava suurenemise ning muude rubriikide vähenemise kombineeritud mõju. Rubriikidega 1b ja 2 seotud suurenemine on ühe lisa-aasta (2024) lisamise mehaaniline mõju; eelmise aasta aruanne seda aastat ei hõlmanud. Teiste rubriikide vähenemine on samuti põhjustatud peamiselt aruandeperioodi üheaastasest nihkest. Näiteks 2018. aastal vabastati rubriigi 1a kulukohustusi 2014. aasta eelsete programmidega seoses 0,7 miljardi euro ulatuses ning seega tulevased hinnangud seda summat enam ei sisalda. Rubriigi 3 puhul eeldatavad kulukohustuste vabastamised vähenevad, et kajastada asjakohaste õigusaktide muudatusi. Rubriigi 4 puhul tingib vähenemise kombineeritud mõju, mis tuleneb üheaastasest nihkest ja tulevaste aastate eelduste ajakohastamisest vastavalt 2020. aasta eelarveprojektile. 2.1.4.Täitmata kulukohustuste taseme muutumine Täitmata kulukohustuste (RAL, reste à liquider) kogunemine on täiesti loomulik, arvestades ELi eelarve täitmist liigendatud assigneeringutega ja ELi eelarve mahu nominaalset suurenemist aastate jooksul. Täitmata kulukohustuste tase aruandeperioodi alguses on eeldatavasti umbes 291 miljardit eurot ja jõuab praeguse mitmeaastase finantsraamistiku lõpuks 303 miljardi euroni. Võrdluseks on 2020. aasta lõpu täitmata kulukohustuste prognoos eelmise aasta aruande kohaselt 295 miljardit eurot. Selline täitmata kulukohustuste prognoosi suurenemine tuleneb enamjaolt 2020. aasta ajakohastamisest vastavalt eelarveprojekti tegelikele väljavaadetele. 2024. aasta lõpuks prognoositakse täitmata kulukohustusteks umbes 313 miljardit eurot, mis on viie analüüsitud aasta nimiväärtusest 8 % suurem. Kuid täitmata kulukohustuste mahu aastane muutumine ei ole ühtlane, sest täitmata kulukohustused muutuvad, olenevalt aasta maksete suhtest aasta kulukohustustesse. Maksed lähenevad 2023.–2024. aastal kulukohustustele peamiselt tänu uute programmide ühissätete määruse kohase esimese automaatse vabastamise ning 2014.–2020. aasta Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide viimase osamakse n+3 vabastamiseesmärgi ja nende programmide sulgemise kombinatsioonile. Selle tulemusena on 2023. aasta maksed eeldatavalt peaaegu kulukohustuste tasemel ning 2024. aastal koguni ületavad kulukohustusi. Nii püsivad täitmata kulukohustused 2023. aasta lõpus stabiilsel tasemel ning 2024. aastal koguni veidi vähenevad. 2.2. Tulud ELi eelarvet rahastatakse omavahenditest ja muudest tuludest. Eelarve rahastamiseks vajamineva omavahendite kogusumma määrab kogukulu, millest on lahutatud muud tulud. Seepärast põhineb ELi eelarve 2020.–2024. aasta tulude prognoos põhimõttel, et kuludele peavad vastama tulud; seega peab kogutulu võrduma kogukuluga. 3.Prognoosi eeldused 3.1. Konkreetsed eeldused peamiste kuluelementide kaupa 3.1.1.Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondid 2014–2020 ja ühtekuuluvuspoliitika fondid 2021–2027 Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide 2014.–2020. aasta maksete prognoosi esitamisel võetakse arvesse varasemat vahemaksete nõuete suhet kogu rahastamispaketi suurusesse. Tulemuslikkuse analüüs tehakse 2019. aastal ja esimesed maksed asjaomaste 2014. aastast võetud kulukohustuste alusel toimuvad 2020. aastal. Iga fondi puhul kasutatakse erilisi makseprofiile. 2021.–2027. aasta ühtekuuluvuspoliitika fondide puhul kasutatakse ka käesolevas aruandes komisjoni järgmist finantsraamistikku käsitlevas 2. mai 2018. aasta ettepanekus sisalduvaid sätteid (iga-aastased eelmaksed 0,5 % iga aasta kohta aastatel 2021–2026, kinnipidamismäär 10 %, tulemusreservi ei ole). Vahemaksete nõuete profiilid on prognoositud 2007.–2013. aasta programmide raames n+2 vabastamise eeskirjade kohaselt aastas sisse nõutud summade alusel, kusjuures eeskirju on muudetud, et võimaldada kulukohustuste esimeste osamaksete puhul teatavaid erandeid. Muudatused nendes eeldustes mõjutavad 2021.–2027. aasta ühtekuuluvuspoliitika vahenditega seotud makseid. 3.1.2.Otsetoetused ja turumeetmed ühise põllumajanduspoliitika raames Euroopa Põllumajanduse Tagatisfondi assigneeringud on peamiselt liigendamata ja enamik neist, mis on seotud otsetoetustega põllumajandustootjatele, hüvitatakse tavaliselt liikmesriikidele järgmise eelarveaasta esimeste kuude jooksul.

3.1.3.Muud programmid ja fondid Kõigi muude artiklite (nt teadusuuringud ja innovatsioon, suuremahulised taristuprojektid, sise- ja välispoliitika) praeguse mitmeaastase finantsraamistikuga lubatud maksete ja kulukohustuste prognoosid põhinevad 2020. aasta eelarveprojektil ja sellele lisatud üksikute eelarveridade maksegraafikutel. Kuluprogrammide uue põlvkonna aastaste maksevajaduste arvutamisel on kasutatud statistilisi andmeid vastavate praeguste programmide ja nende 2007.–2013. aasta eellaste 10 aasta (2007–2017) tegeliku rakendamise kohta. Eellasteta programmide puhul põhineb maksete prognoos samalaadsel tegevusel, mida on kohandatud uute programmide iseärasustele. 3.1.4.Halduskulud Halduskulud (2014.–2020. aastal rubriik 5, 2021.–2027. aastal rubriik 7) põhinevad liigendamata assigneeringutel; 2020. aasta eelarveprojektis esitatud kulukohustuste summad ning rubriigi 7 kavandatavad kulude ülemmäärad aastateks 2021–2024 kujundatakse täielikult ümber makseteks. Sama kehtib ka detsentraliseeritud asutuste toetuste kohta, mida rahastatakse haldusrubriigist väljaspool. 3.2.Tulude prognoosimise eeldused 3.2.1.Traditsioonilised omavahendid ja liikmesriikide sissemaksed Alates 2018. aastast koosnevad traditsioonilised omavahendid üksnes tollimaksudest, sest suhkrutootmismaksude kogumine lõppes 2017. aastal. 2021.–2024. aastaks prognoositakse, et tollimaksud kasvavad 2020. aasta eelarveprojektis sisalduvalt tasemelt proportsionaalselt iga liikmesriigi kogurahvatuluga. Liikmesriikide sissemaksed (kogurahvatulu- ja käibemaksupõhiste omavahenditena ning uute omavahenditena, mis sisalduvad komisjoni ettepanekus mitmeaastase finantsraamistiku 2021–2027 kohta) täidavad lõhe, tasakaalustades tulud ja prognoositavad kulud. 3.2.2.Muud tulud Enamikku „muude tulude“ komponente – sh töötajate sissemaksed, institutsioonide haldustegevusest saadav tulu, liidu kokkulepete ja programmidega seotud osa- ja tagasimaksed, viivisintressid ja trahvid, ELi laenuvõtmis- ja laenuandmistehingutest laekuv tulu ning mitmesugused tulud –, samuti eelmise aasta ülejääke on seoses nende muutlikkusega keeruline ennustada. Seega püsib mitmeaastast finantsraamistikku 2021–2027 käsitlevas komisjoni ettepanekus arutatud summa nominaalväärtus (st 1,9 miljardit eurot, vastavalt 2019. aasta eelarveprojektile) aruandega hõlmatud perioodil (aastatel 2020–2024) eeldatavasti samal tasemel. 4.Järeldused Selle aasta prognoosiaruanne hõlmab järgmise mitmeaastase finantsraamistiku (mille üle alles peetakse läbirääkimisi) esimest nelja aastat. Seega on maksete prognoosi aluseks komisjoni 2018. aasta mai ettepanekud. Järgmise finantsraamistiku maksete puhul on eriti oluline areng kahes valdkonnas. Esiteks on käimasolevatel läbirääkimistel avaldatud järgmise finantsraamistiku ettepanekute puhul vastukäivaid arvamusi seoses põhielementidega, mis mõjutavad tulevasi maksevajadusi. Need seostuvad eeskätt ühtekuuluvuspoliitika vahenditega – mis moodustavad ligikaudu kolmandiku eelarvest – ja nende rakendamise parameetritega, nagu eelmaksete määrad ja kulukohustuste vabastamise eeskirjad. Kuna praeguses etapis puudub nende elementide asjus üksmeel, on selle prognoosi aluseks jätkuvalt komisjoni 2018. aasta ettepanek. Teiseks oleneb maksete prognoos praeguse finantsraamistiku rakendamisest ja täitmata kulukohustuste summast 2021. aasta alguses. Enamiku kulurubriikide puhul jääb 2020. aasta eelarveprojekt allapoole eelmisel aastal prognoositud taset. Sellega nihkuvad automaatselt 2020. aastale järgneva perioodi maksed, mis lisanduvad 2021.–2027. aasta maksete ülemmäärade kavandamise aegsetele eeldatavatele maksetele. Sellist arengut tuleb järgmise mitmeaastase finantsraamistiku läbirääkimistel arvesse võtta. Läbirääkimistel arutatavaid maksete ülemmäärasid tuleb võib-olla korrigeerida, et need hõlmaksid ka 2020. aasta lõpu seisuga täitmata kulukohustuste suuremast summast ja tulevaste programmide rakendusviiside muudatustest tulenevaid lisavajadusi.



1. lisa