Ettepanek: NÕUKOGU OTSUS, millega muudetakse otsust 2002/546/EÜ kohaldamisaja osas /* COM/2013/0781 final - 2013/0387 (CNS) */





SELETUSKIRI 1. ETTEPANEKU TAUST Euroopa Liidu toimimise lepingu sätetega, mida kohaldatakse ELi äärepoolseimate piirkondade, sh Kanaari saarte suhtes, ei ole põhimõtteliselt võimalik erinevalt maksustada kohalikke tooteid ja Hispaaniast või teistest liikmesriikidest pärinevaid tooteid Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 349 (endine EÜ asutamislepingu artikli 299 lõige 2) alusel on siiski võimalik kehtestada kõnealuste piirkondade suhtes erimeetmed tulenevalt seal valitsevatest püsivatest ebasoodsatest tingimustest, mis mõjutavad äärepoolseimate piirkondade sotsiaalset ja majanduslikku olukorda. Nõukogu 20. juuni 2002. aasta otsusega 2002/546/EÜ,[1] mis on vastu võetud EÜ asutamislepingu artikli 299 lõike 2 alusel, lubatakse Hispaanial kuni 31. detsembrini 2011 vabastada teatavad Kanaari saartel valmistatud tooted „Arbitrio sobre Importaciones y Entregas de Mercancías en las Islas Canarias” maksust (edaspidi „AIEM”) või seda kõnealuste toodete puhul vähendada. Kõnealuse otsuse lisas on esitatud toodete loetelu, mille suhtes saab kohaldada maksuvabastust või -vähendust. Sõltuvalt tootest ei või kohalike ja muude toodete maksumäära erinevus olla üle 5, 15 või 25 protsendipunkti. Otsuses 2002/546/EÜ on esitatud erimeetmete vastuvõtmise põhjused: eraldatus, tooraine- ja energiasõltuvus, kohustus koguda suuremaid varusid, väike kohalik turg ja vähearenenud eksporditegevus. Ebasoodsad tingimused suurendavad kohalike toodete tootmiskulusid ja seega ka omahinda, nii et erimeetmete puudumisel oleksid need vähem konkurentsivõimelised kui väljastpoolt pärinevad tooted, isegi kui võtta arvesse veokulu Kanaari saartele. See raskendaks seega kohaliku tootmise püsimajäämist. Otsusega 2002/546/EÜ hõlmatud erimeetmete eesmärk on seega tugevdada kohalikku tööstust, muutes selle konkurentsivõimelisemaks. AIEM on kaudne riigimaks, millega ühel etapil maksustatakse tootjate kaubatarned Kanaari saartel ja sama liiki võrreldava või sarnase kauba import Kanaari saartele, sõltumata selle päritolust. Importkauba maksustatav väärtus põhineb tolliväärtusel ja Kanaari saarte tootjate kaubatarnete väärtus põhineb saadud tasu kogusummal. Otsusega 2002/546/EÜ hõlmatud erimeetmed tekitavad diferentseeritud maksustamise vormi, mis loob eelised teatavate toodete tootmiseks kohapeal. See maksusoodustus kujutab endast riigiabi, mille korral on vaja komisjoni heakskiitu, mis anti riigiabi NN 22/2008 käsitleva otsusega. 2009. aasta ülemaailmsel majanduskriisil, mille mõjul vähenes reisimine, olid tõsised tagajärjed Kanaari saarte majandusele, mis sõltub ülimal määral turismist saadavatest tuludest. Eelkõige tööjõu vähendamine turismisektoris viis Kanaari saarte töötuse määra olulise kasvuni. Töötuse määr, mis ajavahemikul 2001–2007 kõikus 10,4 % ja 12 % vahel, tõusis 2008. aastal 17,3 %ni ja 2009. aastal 26,2 %ni. Selline areng rõhutab turismist ülimal määral sõltuva majanduse ohustatust ja majandustegevuse mitmekesistamise vajadust. 16. novembril 2010 esitas Hispaania Euroopa Komisjonile taotluse pikendada otsuse 2002/546/EÜ kohaldamisaega kahe aasta võrra, nii et selle kehtivusaja lõpp langeks kokku aastatel 2007–2013 kohaldatavate regionaalabi suuniste[2] kehtivusaja lõpuga. Hispaania esitas ka taotluse riigiabi NN 22/2008 käsitleva otsuse kohaldamisaja pikendamiseks kahe aasta võrra; kõnealuse otsuse kohaselt on Hispaania ametiasutuste antav abi AIEMi osas ühisturuga kokkusobiv. Komisjon andis loa kõnealuseks kaheaastaseks pikendamiseks riigiabi SA.31950 (N 544/2010) käsitleva otsusega,[3] millega riigiabi NN 22/2008 käsitleva otsuse kohaldamisaega pikendati 31. detsembrini 2013. Komisjon hindas otsuse 2002/546/EÜ kohaldamisaja pikendamistaotlust Kanaari saari mõjutavate ebasoodsate tingimuste ulatust arvesse võttes ja jõudis järeldusele, et taotletud pikendamise lubamine on õigustatud. Tegelikult kinnitati 28. augustil 2008 vastuvõetud aruandes, mille komisjon esitas nõukogule Kanaari saartel kehtiva AIEMiga seotud erikorra kohaldamise kohta, et AIEM toimib rahuldavalt ja otsuse 2002/546/EÜ sätetes ei ole vaja mingeid muudatusi teha. Seepärast muudeti nõukogu 19. detsembri 2011. aasta otsusega nr 895/2011/EL[4] otsust 2002/546/EÜ, pikendades selle kohaldamisaega 31. detsembrini 2013. Hispaania ametiasutused taotlesid Kanaari saartel toodetud kauba suhtes kehtivate AIEMi erieeskirjade uuendamist ajavahemikuks 2014–2020; uuendamise käigus muudetaks toodete loetelu ja mõne toote suhtes kohaldatavaid maksimummäärasid. Uuendamine tuleb heaks kiita nii ELi toimimise lepingu artikli 349 kohase nõukogu otsusega kui ka komisjoni riigiabi käsitleva otsusega. 28. juunil 2013 võttis komisjon vastu uued regionaalabi suunised aastateks 2014–2020[5]. Need suunised moodustavad osa riigiabi kontrolli kaasajastamise laiemast strateegiast, mille eesmärk on edendada ühtse turu majanduskasvu, innustades kasutama tõhusamaid abimeetmeid ja keskendades komisjoni täitetegevuse juhtumitele, millel on suurim mõju konkurentsile. Pidades silmas, et kõnealused suunised jõustuvad 1. juulil 2014, tundub otsuse 2002/546/EÜ (muudetud otsusega nr 895/2011/EL) kohaldamisaja pikendamine kuue kuu võrra olevat õigustatud, sest siis langeb selle kehtivusaja lõpp kokku suuniste jõustumiskuupäevaga. Seetõttu tuleks otsust 2002/546/EÜ (muudetud otsusega nr 895/2011/EL) vastavalt muuta. 2. KONSULTEERIMINE HUVITATUD ISIKUTEGA JA MÕJU HINDAMINE Käesoleva ettepaneku asjus konsulteeriti Euroopa Komisjoni asjaomaste peadirektoraatidega ja dokument vaadati läbi, et lisada sinna esitatud soovitused. Kuna käesolevas ettepanekus pannakse ette pikendada kehtiva nõukogu otsuse kohaldamisaega piiratud ajaks (kuus kuud) samade toodete suhtes ja samal määral, ei peeta mõju hindamist vajalikuks. 3. ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG Kavandatud meetmete kokkuvõte Pikendada otsuse 2002/546/EÜ (millega Hispaanial lubatakse vabastada teatavad Kanaari saartel valmistatud tooted AIEM-maksust või seda kõnealuste toodete puhul vähendada) (muudetud otsusega nr 895/2011/EL) kohaldamisaega. Õiguslik alus Euroopa Liidu toimimise lepingu artikkel 349. Subsidiaarsuse põhimõte Üksnes nõukogul on volitus võtta Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 349 alusel vastu erimeetmeid äärepoolseimate piirkondade suhtes, et teha kohandusi aluslepingute kohaldamises nendes piirkondades, kaasa arvatud ühises poliitikas, tulenevalt seal valitsevatest püsivatest ebasoodsatest tingimustest, mis mõjutavad äärepoolseimate piirkondade sotsiaalset ja majanduslikku olukorda. Ettepanek on seega kooskõlas subsidiaarsuse põhimõttega. Proportsionaalsuse põhimõte Ettepanek on proportsionaalsuse põhimõttega kooskõlas järgmistel põhjustel. Ettepaneku eesmärk on otsuse 2002/546/EÜ (muudetud otsusega nr 895/2011/EL) kohaldamisaja pikendamine kuue kuu võrra, nii et selle kehtivusaja lõpp langeks kokku aastatel 2014–2020 kohaldatavate regionaalabi suuniste jõustumiskuupäevaga. Iga täiendava pikendamise luba antakse ainult pärast uut toodete lõikes tehtud analüüsi. Vahendi valik Kavandatav vahend: nõukogu otsus. Muud õigusaktid ei oleks asjakohased järgmisel põhjusel. Muudetav õigusakt ise on nõukogu otsus, mis on vastu võetud samal õiguslikul alusel (ELi toimimise lepingu artikkel 349, endine EÜ asutamislepingu artikli 299 lõige 2). 4. MÕJU EELARVELE Ettepanek ei mõjuta liidu eelarvet. 2013/0387 (CNS) Ettepanek: NÕUKOGU OTSUS, millega muudetakse otsust 2002/546/EÜ kohaldamisaja osas EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 349 (endine EÜ asutamislepingu artikli 299 lõige 2), võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut, olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele, võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust[6], toimides seadusandliku erimenetluse kohaselt ning arvestades järgmist: (1) Nõukogu 20. juuni 2002. aasta otsusega 2002/546/EÜ,[7] mis on vastu võetud EÜ asutamislepingu artikli 299 alusel, lubatakse Hispaanial kuni 31. detsembrini 2011 vabastada teatavad Kanaari saartel valmistatud tooted „Arbitrio sobre Importaciones y Entregas de Mercancías en las Islas Canarias” maksust (edaspidi „AIEM”) või seda kõnealuste toodete puhul vähendada. Kõnealuse otsuse lisas on esitatud toodete loetelu, mille suhtes saab kohaldada maksuvabastust või -vähendust. Sõltuvalt tootest ei või kohalike ja muude toodete maksumäära erinevus olla üle 5, 15 või 25 protsendipunkti. (2) AIEMi vabastused ja vähendamised tekitavad diferentseeritud maksustamise, mis loob eelised teatavate toodete tootmiseks kohapeal. See kujutab endast riigiabi, mille korral on vaja komisjoni heakskiitu. (3) Nõukogu 19. detsembri 2011. aasta otsusega nr 895/2011/EL[8] muudeti otsust 2002/546/EÜ, pikendades selle kohaldamisaega 31. detsembrini 2013. (4) 28. juunil 2013 võttis komisjon vastu regionaalabi suunised aastateks 2014–2020,[9] kus nähti ette, kuidas liikmesriigid võivad anda abi äriühingutele, et aidata kaasa Euroopa ebasoodsas olukorras olevate piirkondade arengule aastatel 2014–2020. Need suunised, mis jõustuvad 1. juulil 2014, moodustavad osa riigiabi kontrolli kaasajastamise laiemast strateegiast, mille eesmärk on edendada ühtse turu majanduskasvu, innustades kasutama tõhusamaid abimeetmeid ja keskendades komisjoni täitetegevuse juhtumitele, millel on suurim mõju konkurentsile[10]. (5) Otsuse 2002/546/EÜ (muudetud otsusega nr 895/2011/EL) kohaldamisaja pikendamine kuue kuu võrra on õigustatud, sest siis langeb selle kehtivusaja lõpp kokku aastatel 2014–2020 kohaldatavate regionaalabi suuniste jõustumiskuupäevaga. (6) Seetõttu tuleks otsust 2002/546/EÜ (muudetud otsusega nr 895/2011/EL) vastavalt muuta, ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE: Artikkel 1 Otsuse 2002/546/EÜ (muudetud otsusega nr 895/2011/EL) artikli 1 lõike 1 esimeses lauses asendatakse kuupäev „31. detsember 2013” kuupäevaga „30. juuni 2014”. Artikkel 2 Käesolev otsus jõustub selle vastuvõtmise päeval. Artikkel 3 Käesolev otsus on adresseeritud Hispaania Kuningriigile. Brüssel, Nõukogu nimel eesistuja [1] EÜT L 179, 9.7.2002, lk 22-27. [2] ELT C 54, 4.3.2006, lk 13. [3] ELT C 237, 13.8.2011, lk 1. [4] ELT L 345, 29.12.2011, lk 17. [5] ELT C 209, 23.7.2013, lk 1. [6] ELT C , , lk . [7] EÜT L 179, 9.7.2001, lk 22. [8] ELT L 345, 29.12.2011, lk 17. [9] C (2013) 3769, 28.6.2013. [10] COM/2012/0209 final.