[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 21.10.2009

KOM(2009) 554 lõplik

2009/0165 (COD)

Ettepanek:

EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV

liikmesriikides rahvusvahelise kaitse andmise ja äravõtmise menetluse miinimumnõuete kohta (uuestisõnastamine)

{SEK(2009) 1376}{SEK(2009) 1377}

SELETUSKIRI

Ettepaneku taust

1.1. Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

Käesoleva ettepanekuga sõnastatakse uuesti nõukogu 1. detsembri 2005. aasta direktiiv 2005/85/EÜ liikmesriikides pagulasseisundi omistamise ja äravõtmise menetluse miinimumnõuete kohta[1] (edaspidi „varjupaigamenetluste direktiiv”).

Rohelisel raamatul[2] põhineva konsulteerimise käigus sidusrühmadelt saadud arvamused näitasid menetluste üksteisest lahknevust siseriiklikul tasandil ja puudujääke varjupaigataotlejate menetlustagatiste tasemes, mille peamiseks põhjuseks on asjaolu, et kehtiva direktiiviga on liikmesriikidele antud laialdane otsustusõigus. Seepärast ei suuda direktiiv piisavalt toetada miinimumnõuete direktiivi[3] ega tagada rahvusvahelise kaitse taotluste ranget läbivaatamist kooskõlas liikmesriikide rahvusvahelisest ja ühenduse õigusest tulenevate kohustustega, mis on võetud seoses tagasi- ja väljasaatmise lubamatusega.

Nagu märgitud varjupaigapoliitika kavas[4], on käesolev ettepanek osa algatustest, mille eesmärk on ühtlustada kogu Euroopa Liidus rahvusvahelise kaitse andmisel kohaldatavaid nõudeid ja muuta need senisest rangemaks. Kavandatud meetmed peaksid parandama ELi varjupaigaalaste õigusaktide ühtsust, lihtsustama, ühtlustama ja tugevdama menetlusi kogu Euroopa Liidus ning muutma esimese astme otsused senisest usaldusväärsemaks, hoides selle kaudu ära varjupaigamenetluse kuritarvitamise ja tõhustades sellist menetlust .

Käesolev ettepanek on seotud komisjoni ettepanekuga võtta vastu määrus Euroopa Varjupaigaküsimuste Tugiameti loomise kohta,[5] mille eesmärk on muu hulgas pakkuda liikmesriikidele praktilist abi, et parandada varjupaigaalase otsustusprotsessi kvaliteeti.

Selleks et vähendada kavandatud meetmetest tulenevat finants- ja halduskoormust, mida kannavad liikmesriigid, kelle varjupaigasüsteem on eelkõige riigi geograafilise asendi või demograafilise olukorra tõttu sattunud erilise ja ebaproportsionaalse surve alla, kasutatakse Euroopa Pagulasfondi vahendeid, et pakkuda asjakohast toetust kõnealustele liikmesriikidele ja tagada sellise koormuse senisest õiglasem jagunemine kõigi liikmesriikide vahel. Ka Euroopa Varjupaigaküsimuste Tugiamet kooskõlastab ja toetab ühismeetmeid, millega abistatakse erilise surve alla sattunud liikmesriike, ning aitab üldisemalt heade tavade kindlaksmääramise ja kõrgetasemeliste eksperditeadmiste struktureeritud vahetamise kaudu liikmesriikidel määrata kindlaks kavandatud meetmete kõige kulutasuvamad rakendusviisid.

1.2. Üldine taust

Euroopa ühise varjupaigasüsteemi väljatöötamist alustati kohe pärast Amsterdami lepingu jõustumist 1999. aasta mais, tuginedes seejuures Tamperes kogunenud Euroopa Ülemkogu heaks kiidetud põhimõtetele. Varjupaigasüsteemi esimese etapi (1999–2005) eesmärk oli ühtlustada liikmesriikide õiguslikke raamistikke miinimumnõuete alusel. Varjupaigamenetluste direktiiv oli viiest ELi varjupaigaalasest õigusaktist viimane ning sellega kehtestati liikmesriikides pagulasseisundi andmise ja äravõtmise menetluse miinimumnõuded.

Käesolev ettepanek vastab Haagi programmis tehtud üleskutsele esitada teise etapi õigusaktide ettepanekud nõukogule ja Euroopa Parlamendile eesmärgiga need enne 2010. aasta lõppu vastu võtta. Ettepanekuga kõrvaldatakse rahvusvahelise kaitse andmise ja äravõtmise menetluse puudujäägid ning tagatakse senisest rangemad ja paremini ühtlustatud kaitsenõuded, et selle kaudu edendada ühist varjupaigamenetlust ja ühtset pagulasseisundit, mis on sätestatud Tampere kohtumise järeldustes ja mida on veel kord kinnitatud Haagi programmis.

Käesolevale ettepanekule on lisatud mõjuhinnang, mis sisaldab käesoleva direktiiviga seotud puudujääkide ning direktiivi vastuvõtmiseks tehtud ettevalmistuste üksikasjalikku analüüsi ning poliitikavalikute ja eelistatud poliitikavaliku kindlaksmääramist ja hindamist.

1.3. Kooskõla Euroopa Liidu muude tegevuspõhimõtete ja eesmärkidega

Käesolev ettepanek on Euroopa ühise varjupaigasüsteemi loomise seisukohast täielikult kooskõlas 1999. aastal Tamperes kogunenud Euroopa Ülemkogu järeldustega ja 2004. aasta Haagi programmiga. Samuti vastab käesolev ettepanek Euroopa Ülemkogu poolt 17. oktoobril 2008 vastu võetud Euroopa sisserände- ja varjupaigapaktis[6] tehtud üleskutsele esitada hiljemalt 2012. aastal ettepanekud ühiseid tagatisi sisaldava ühtse varjupaigamenetluse kehtestamiseks.

Konsulteerimine huvitatud isikutega

Komisjonil on praegu palju teavet direktiivi rakendamise kohta, sealhulgas põhjalikud andmed direktiivi tingimusi ja rakendamist hõlmavate puudujääkide kohta.

- Komisjon esitas 2007. aasta juunis rohelise raamatu , mille eesmärk oli tuvastada valikuvõimalused sellise varjupaigasüsteemi teise etapi kujundamiseks. Avaliku arvamusküsitluse tulemusel laekus 89 vastust erinevatelt huvirühmadelt . Konsulteerimise käigus tõstatatud küsimuste ja esitatud soovituste põhjal koostati poliitikakava, milles loetleti meetmed, mida komisjon kavatseb võtta Euroopa ühise varjupaigasüsteemi teise etapi lõpuleviimiseks, sealhulgas ettepanek muuta varjupaigamenetluste direktiivi. Komisjon analüüsis põhjalikult liikmesriikide teatatud ülevõtmismeetmeid .

- Kuuel komisjoni korraldatud ekspertide kohtumisel , mis toimusid ajavahemikul 2008. aasta veebruarist 2009. aasta jaanuarini, arutati direktiivi rakendamist ja võimalikke viise kõrvaldada varjupaigamenetlusi käsitleva ühenduse raamistiku praeguseid puudujääke. Konsulteeriti riiklike ekspertide (neli ekspertide kohtumist toimusid 25. veebruaril 2008, 29. septembril 2008, 25. novembril 2008 ja 12. jaanuaril 2009), valitsusväliste organisatsioonide (8. jaanuaril 2009), ÜRO Pagulaste Ülemvoliniku Ameti ja õigusala töötajatega, kes pakuvad siseriiklikes menetlustes varjupaigataotlejatele õigusnõustamist (17. märtsil 2008), ning selle käigus keskenduti direktiivi kõige olulisematele aspektidele. Selliste konsulteerimiste raames sai komisjon väärtuslikku teavet käesolevas ettepanekus käsitletavate valdkondade kohta. Konsulteerimistel osalenud pooled olid üldiselt nõus menetluste täiendava ühtlustamise ja piisavate tagatiste andmisega rahvusvahelise kaitse taotlejatele, mis tagaks nende taotluste tulemusliku ja õiglase läbivaatamise kooskõlas miinimumnõuete direktiiviga. Mõned liikmesriigid siiski rõhutasid vajadust säilitada teatav paindlikkus seoses varjupaigamenetluste korraldusega ja säilitada menetlused, mille eesmärk on ära hoida varjupaigamenetluste kuritarvitamine, samas kui teised eelistasid praeguse raamistiku puudujääke kõrvaldada pigem praktiliste koostöömeetmete kui seadusandliku sekkumise abil.

- Komisjon tellis välisuuringu , milles analüüsiti tõendeid ja konsulteerimise tulemusi.

- Täiendavaid andmeid koguti mitme üksikasjaliku küsimustiku abil, mille komisjon saatis kõikidele liikmesriikidele ja kodanikuühiskonna sidusrühmadele.

- Olulist teavet direktiivi rakendamise kohta saadi ka Euroopa Pagulasfondi kaasrahastatavate projektide aruannetest ja aruandest varjupaigamenetluste kohta riikides, kes osalevad valitsustevahelisel konverentsil (sinine raamat) .

Arvestades rohelise raamatu kohta esitatud arvamusi, konsulteerimist riiklike ja kodanikuühiskonna ekspertidega, akadeemiliste ringkondade märkusi, liikmesriikide vastuseid küsimustikele ja komisjoni tehtud ülevõtmismeetmete analüüsi, tuvastati kaks peamist puudujääki: miinimumnõuded a) ei ole piisavad ja b) on ebamäärased, mistõttu nendega ei suudeta tagada taotluste õiglast ja tulemuslikku läbivaatamist. Võttes arvesse mitmete vastajate ja sidusrühmade märgitud tõsiseid puudujääke, otsustas komisjon teha ettepaneku kehtestada menetlustagatised ja menetlusega seotud mõisted, mis aitavad tagada otsuste usaldusväärsuse ja kooskõla miinimumnõuete direktiiviga. Muu hulgas tähendab see tagatisi, millega antakse taotlejale tegelik võimalus põhjendada oma rahvusvahelise kaitse taotlust, kehtestatakse haavatavatele taotlejatele eritagatised ja nähakse ette kvaliteetne otsustusprotsess. Sellised nõuded on äärmiselt olulised, et hoida ära varjupaigasüsteemide kuritarvitamine ja säilitada nende usaldusväärsus. Seega on komisjoni ettepanekus arvestatud ka liikmesriikide muret seoses korduvate ja selgelt põhjendamatute taotlustega. Kokkuvõttes on käesoleva ettepaneku eesmärk kehtestada tingimused, mis on vajalikud, et muuta ühenduse varjupaigamenetlused senisest kättesaadavamaks, tõhusamaks, õiglasemaks ja asjaolusid arvestavamaks.

Ettepaneku õiguslik külg

3.1. Kavandatud meetmete kokkuvõte

Käesoleva ettepaneku peamine eesmärk on tagada, et rahvusvahelise kaitse andmise ja äravõtmise menetluse nõuded oleksid senisest rangemad ja ühtsemad, et selle kaudu tagada kolmandate riikide kodanike ja kodakondsuseta isikute kaitse vajaduste nõuetekohane läbivaatamine kooskõlas liikmesriikide rahvusvahelisest ja ühenduse õigusest tulenevate kohustustega.

Ettepanekuga tõhustatakse esimese astme teenuste, nõustamise ja eksperditeadmiste abil otsustusprotsessi ja parandatakse selle kvaliteeti ning julgustatakse liikmesriike esimeses astmes mõistliku aja jooksul tegema senisest usaldusväärsemaid otsuseid . Senisest tõhusam ja kvaliteetsem varjupaigamenetlus peaks a) võimaldama liikmesriikidel teha eri taustaga saabujate puhul senisest kiiremini vahet varjupaigataotlejatel ja muudel rändajatel, optimeerides sealjuures tööjõu- ja haldusressursse, mida on vaja kohaldatavate menetluste (näiteks tagasisaatmis-, varjupaiga- ja humanitaarsetele põhjustele tuginevate menetluste ja väljaandmismenetluste) alustamiseks ja lõpuleviimiseks ; b) võimaldama varjupaigaasutustel võtta vastu usaldusväärseid otsuseid, mis tuginevad täielikel ja nõuetekohaselt esitatud tegelikel taotluse asjaoludel, suurendada eitava otsuse põhjendatust ning vähendada võimalust, et apellatsiooniorganid tühistavad sellised otsused; c) võimaldama varjupaigaküsimustega tegeleval personalil senisest paremini tuvastada põhjendamatuid ja süsteemi kuritarvitavaid taotlusi, sealhulgas taotlusi, mis tuginevad variidentiteedil või valel kodakondsusel ; d ) vähendama liikmesriikide vastuvõtukulusid ja toetama nende jõupingutusi saata territooriumilt tagasi varjupaigataotlejad, kelle varjapaigataotlus on tagasi lükatud , sest usaldusväärseid otsuseid tehakse senisest kiiremini ja esimese astme otsuseid jääb lõplike otsustena kehtima senisest rohkem. Tõelised pagulased ja täiendavat kaitset vajavad isikud saavad senisest paremini kasutada miinimumnõuete direktiivis sätestatud õigusi.

Ettepanekuga ka lihtsustatakse ja täpsustatakse menetlusega seotud mõisteid ja vahendeid ning parandatakse varjupaigaalaste õigusaktide ühtsust . See peaks muu hulgas piirama varjupaigataotlejate edasist liikumist ühest liikmesriigist teise ulatuses, mida praegu põhjustavad üksteisest lahknevad menetlused.

Sellega seoses käsitletakse ettepanekus järgmisi küsimusi.

1. Erinevate varjupaigaalaste õigusaktide kooskõla

Selleks et hõlbustada varjupaigaalaste õigusaktide järjekindlat kohaldamist ja lihtsustada kehtivaid menetlusi , nähakse ettepanekus ette ühtne menetlus, mille kohaselt tuleks taotluste läbivaatamisel silmas pidada miinimumnõuete direktiivis sätestatud rahvusvahelise kaitse mõlemaid vorme. Ettepanekus täpsustatakse ka ühtses menetluses kohaldatavaid eeskirju, nagu pagulasseisundi ja täiendava kaitse seisundiga seotud kaitse vajaduste läbivaatamise kohustuslik järjekord, ning laiendatakse kehtivaid pagulasseisundi äravõtmist käsitlevaid eeskirju täiendava kaitse äravõtmisele. Sellised muudatused vastavad komisjoni varjupaigapoliitika pikaajalisele eesmärgile[7] ja nendega tagatakse kooskõla miinimumnõuete direktiiviga. Selleks et täpsustada direktiivi reguleerimisala ratione materiae , sätestatakse direktiivis selgelt, et varjupaigamenetluste direktiivis sätestatud menetluspõhimõtteid ja -tagatisi kohaldatakse taotlejate suhtes, kelle suhtes kohaldatakse teises liikmesriigis Dublini määruse[8] kohaseid menetlusi, ja rõhutatakse, et taotluse kaudne tagasivõtmine ei tohiks taotlejal takistada taotlemast uue varjupaigamenetluse algatamist vastutavas liikmesriigis.

2. Juurdepääs menetlustele

Ettepanekus sätestatakse mitmed tagatised, mille eesmärk on parandada juurdepääsu varjupaigamenetlustele. Esiteks lisatakse direktiivi reguleerimisalasse territoriaalveed ja täpsustatakse piirivalve- ja politseiametnike ning kinnipidamisasutuse personali kohustusi. Samuti sätestatakse taotluse esitamisega seotud formaalsuste lõpuleviimise tähtaeg ning kehtestatakse tagatised, mille eesmärk on pakkuda tegelikele varjupaigataotlejatele võimalust esitada oma kaitse taotlus piiriületuspunktis olles või enne kinnipidamisasutusse viimist. Kõnealused tagatised hõlmavad rahvusvahelise kaitse taotluse esitamisel järgitavaid menetlusi käsitleva teabe kättesaadavust, juurdepääsu organisatsioonidele, kes pakuvad varjupaigataotlejale õigusnõustamist, ning korda, millega tagatakse pädevate ametiasutuste ja asjaomase isiku vaheline suhtlus.

3. Menetlustagatised esimese astme menetluses

Ettepaneku eesmärk on suurendada õiglust varjupaigamenetlustes, et see tooks endaga kaasa kokkulepitud menetluspõhimõtete ja -tagatiste senisest järjekindlama kohaldamise . Kavandatud muudatused kajastavad suurel määral Euroopa Kohtu arenevat praktikat seoses ühenduse õiguse selliste üldpõhimõtetega nagu õigus kaitsele, poolte võrdsuse põhimõte ja õigus tõhusale kohtulikule kaitsele. Teiseks varjupaigataotlejate menetlustagatiste edasi arendamise oluliseks aluseks on Euroopa Inimõiguste Kohtu praktika. Ettepanekuga antakse taotlejale eelkõige piisav ja tegelik võimalus toetada oma rahvusvahelise kaitse taotlust ning tagatakse, et pädevad ametiasutused hindavad taotleja kaitse vajadusi põhjalikult. Seega kavandatud muudatustega:

a) vähendatakse käesolevas direktiivis sätestatud menetluspõhimõtetest ja -tagatistest tehtavaid erandeid. Eelkõige kaotatakse ettepanekuga võimalus jätta vestlus taotlejaga korraldamata;

b) nähakse ette täiendavad tagatised, nagu rahvusvahelise kaitse taotleja õigus tasuta õigusabile esimese astme menetlustes;

c) kehtestatakse haavatavatele varjupaigataotlejatele eritagatised, mis hõlmavad muu hulgas kohtumeditsiinilist aruannet käsitlevaid sätteid, teatavat liiki taotlejate vabastamist kiirendatud või piirimenetlustest ning menetlust, millega kehtestatakse soolist ja/või vanuse alusel tagakiusamist hõlmavate juhtude korral taotluse esitamise põhimõtted.

Kavandatud meetmed aitaksid tänu taotlejate senisest suuremale teadlikkusele kohaldatavatest nõuetest hoida muu hulgas ära menetluste kuritarvitamise , mis toob muu hulgas endaga kaasa menetlusnõuete senisest parema järgimise. Samuti toetavad need meetmed varjupaigaasutuste jõupingutusi võtta vastu põhjendatud ja usaldusväärsed otsused, mis tuginevad täielikel ja nõuetekohaselt esitatud tegelikel taotluse asjaoludel.

4. Menetlusega seotud mõisted ja vahendid

Selleks et luua ühtne varjupaigamenetlus, ühtlustatakse ettepanekuga olulisi menetlusega seotud mõisteid ja vahendeid ning määratakse senisest paremini kindlaks nende funktsionaalne roll varjupaigamenetlustes. See hõlmab eelkõige vastuvõetamatuse aluseid (sealhulgas turvalise kolmanda riigi mõistet, kiirendatud menetlust ja selgelt põhjendamatuid taotlusi) ning järgnevate taotluste ja turvalise päritoluriigi mõistet. Direktiivis sätestatud mõisteid ja vahendeid tuleks ühtlustada ja muuta need senisest lihtsamaks ning samal ajal anda varjupaigaasutustele vajalikud menetlusega seotud vahendid, et nad saaksid hoida ära kuritarvitamised ja neile reageerida ning menetleda kiiresti selgelt põhjendamatuid ja lihtsaid taotlusi.

Seoses otsustega pidada taotlust vastuvõetamatuks sätestatakse ettepanekus selgelt, et asjaomasel taotlejal peaks olema võimalus esitada oma seisukohad seoses taotluse vastuvõetamatuse alustega ametiasutustele enne taotluse vastuvõetamatuks tunnistava otsuse tegemist. Ettepanekuga kaotatakse Euroopa turvalise kolmanda riigi mõiste ja lisatakse täiendava kaitse alused turvalise kolmanda riigi mõiste kohaldamise oluliste nõuete nimekirja.

Ettepanekuga vaadatakse läbi kehtivad kiirendatud menetlused ning kehtestatakse selgelt põhjendamatute taotluste kiirendatud läbivaatamise aluste piiratud ja täielik loetelu ning selles rõhutatakse, et menetlevale ametiasutusele tuleks kõnealustel juhtudel anda taotluse põhjalikuks läbivaatamiseks piisavalt aega. Samal ajal säilitatakse ettepanekus direktiivi sätted, millega tagatakse menetluste usaldusväärsus, eelkõige seoses süsteemi kuritarvitavate ja pettuse eesmärgil esitatud taotluste menetlemisega, ning arendatakse neid ka edasi. Sellega seoses kehtestatakse muudatustega taotlejatele kohustus teha pädevate ametiasutustega koostööd eesmärgiga teha kindlaks nende isik ja esitada taotlusega kaasnevad dokumendid. Seda sätet tuleks kohaldada koos praeguste nõuetega, mis võimaldavad liikmesriigil pidada taotleja isiku või kodakondsuse kohta esitatud valeandmetele või -dokumentidele tuginevaid taotlusi selgelt põhjendamatuks ja kiirendada nende läbivaatamist.

Kvaliteetset otsustusprotsessi käsitlevad kavandatud meetmed, sealhulgas taotlejaga vestlust reguleeriv kord, eksperdiarvamuste kasutamine ja koolitamine, peaksid suurendama varjupaigaküsimustega tegeleva personali ettevalmistust tuvastada õigeaegselt pettuse eesmärgil esitatud või süsteemi kuritarvitavad taotlused. Selliseid meetmeid on tugevdatud ühe menetleva ametiasutuse määramisega. Selline muudatus vastab enamiku liikmesriikide institutsionaalsele korrale ja on hädavajalik, et tagada institutsionaalsed eksperditeadmised ja teha usaldusväärseid otsuseid, mis tuginevad täielikel ja nõuetekohaselt esitatud tegelikel asjaoludel. See aitab ka tugevdada varjupaigamenetlust ja parandada esimese astme otsuste kvaliteeti, mis omakorda vähendab soovi menetlusi kuritarvitada.

Selleks et ühtlustada varjupaigamenetlust, tehakse ettepanek kehtestada esimese astme menetlustele tähtajad. Kavandatud üldine kuuekuuline tähtaeg vastab enamiku liikmesriikide õigusaktides tehtud muudatustele ja/või tavadele[9], nagu selgus muudatuste ettevalmistamise raames korraldatud konsulteerimise käigus. On hädavajalik tõhustada taotluste läbivaatamist, vähendada vastuvõtukulusid, hõlbustada selliste varjupaigataotlejate tagasisaatmist, kelle varjapaigataotlus on tagasi lükatud, ning tagada tegelikele pagulastele ja täiendavat kaitset vajavatele isikutele senisest kiirem juurdepääs kaitsele. Muudatustega nähakse ette ka võimalus pikendada konkreetsete juhtude puhul tähtaega kuue kuu võrra. Selleks et anda liikmesriikidele piisavalt aega oma siseriiklikke menetlusi vastavalt kavandatud tähtajale muuta ja ümber korraldada, nähakse ettepanekuga ette direktiivi ülevõtmise tähtaja edasilükkamine kõnealuste muudatuste osas kolme aasta võrra.

Lisaks muudetakse ettepanekuga turvalise päritoluriigi mõiste teatavaid aspekte, kaotades turvaliste päritoluriikide ühise miinimumnimekirja mõiste ja muutes rangemaks ühised objektiivsed kriteeriumid, millest lähtutakse siseriiklikul tasandil kolmanda riigi turvaliseks päritoluriigiks tunnistamisel. Kavandatud muudatused peaksid aitama turvalise päritoluriigi mõistet ühiste oluliste nõuete alusel senisest järjekindlamalt kohaldada, turvaliseks tunnistatud kolmandate riikide olukorda korrapäraselt läbi vaadata ning määrata kindlaks menetlustagatised, mida kõikides liikmesriikides selle vahendi puhul võrdselt kohaldatakse. Ka Euroopa turvalise kolmanda riigi mõiste on läbi vaadatud ja ühist nimekirja enam ette ei nähta. Selleks et vähendada korduvate taotluste algpõhjusi, sätestatakse ettepanekus selgelt, et taotleja ja menetlev ametiasutus peaksid võtma kõik vajalikud meetmed, et tuvastada algse taotlusega kaasnevad dokumendid ja hinnata neid vastavalt miinimumnõuete direktiivi artikli 4 lõikes 1 sätestatud koostöönõudele. Ettepanekus koondatakse direktiivi korduvaid taotlusi käsitlevad sätted eesmärgiga võimaldada liikmesriikidel hinnata korduvat avaldust vastuvõetavuse seisukohast kooskõlas res judicata põhimõttega ning teha mitme korduva taotluse korral erand õigusest jääda liikmesriigi territooriumile, hoides sel viisil ära varjupaigamenetluste kuritarvitamise.

5. Juurdepääs tõhusale õiguskaitsevahendile

Ettepanekuga hõlbustatakse varjupaigataotlejate juurdepääsu tõhusale õiguskaitsevahendile kooskõlas liikmesriikide ühenduse ja rahvusvahelisest õigusest tulenevate kohustustega. Selles aspektis vastab ettepanek suurel määral Euroopa Kohtu ja Euroopa Inimõiguste Kohtu praktikas toimuvale arengule. Ettepanekus sätestatakse, et kohus vaatab esimese astme otsused täielikult ja ex nunc läbi, ning täpsustatakse, et tõhus õiguskaitse eeldab nii faktiliste kui ka õiguslike asjaolude läbivaatamist. Lisaks viiakse ettepanekuga direktiivi kohased apellatsioonimenetlused kooskõlla poolte võrdsuse põhimõttega ja nähakse väheste eranditega ette rahvusvahelise kaitse taotluste kohta tehtud esimese astme otsuste edasikaebamise automaatne peatav toime.

3.2. Õiguslik alus

Käesoleva ettepanekuga muudetakse direktiivi 2005/85/EÜ ja selles kasutatakse nimetatud direktiiviga sama õiguslikku alust, nimelt EÜ asutamislepingu artikli 63 esimese lõigu punkti 1 alapunkti d. Muudatused, milles käsitletakse täiendava kaitse seisundiga seotud menetlusnõudeid, tuginevad EÜ asutamislepingu artikli 63 esimese lõigu punkti 2 alapunktile a.

Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Ühenduse asutamislepingule lisatud Ühendkuningriigi ja Iirimaa seisukohta käsitleva protokolli artiklis 1 on sätestatud, et Iirimaa ja Ühendkuningriik võivad otsustada osaleda Euroopa ühise varjupaigasüsteemi loomise meetmetes. Nimetatud protokolli artikli 3 kohaselt on Ühendkuningriik ja Iirimaa teatanud oma soovist osaleda kehtiva direktiivi vastuvõtmisel ja kohaldamisel. Siiski ei mõjuta nimetatud liikmesriikide praegu kehtiva direktiiviga seotud seisukoht nende võimalikku osalemist uue direktiivi vastuvõtmisel ja kohaldamisel.

Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Ühenduse asutamislepingule lisatud Taani seisukohta käsitleva protokolli artiklite 1 ja 2 kohaselt ei ole käesolev direktiiv Taani suhtes siduv ega kohaldatav.

3.3. Subsidiaarsuse põhimõte

EÜ asutamislepingu IV jaotis viisa-, varjupaiga-, sisserände- ja muu isikute vaba liikumisega seotud poliitika kohta annab nimetatud küsimustes teatavad volitused Euroopa Ühendusele. Selliseid volitusi tuleb teostada kooskõlas EÜ asutamislepingu artikliga 5, st ainult niisuguses ulatuses ja siis, kui liikmesriigid ei suuda täielikult saavutada kavandatava meetme eesmärke ning seepärast saaks kavandatava meetme ulatust ja mõju arvestades neid paremini saavutada ühenduse tasandil.

Ühenduse meetmete kehtiv õiguslik alus on sätestatud EÜ asutamislepingu artikli 63 lõikes 1. Selle sätte kohaselt võtab nõukogu „kooskõlas pagulasseisundit käsitleva 28. juuli 1951. aasta Genfi konventsiooniga ja 31. jaanuari 1967. aasta protokolliga ning teiste asjakohaste lepingutega varjupaika käsitlevad meetmed” sellistes valdkondades nagu liikmesriikides pagulasseisundi andmise või äravõtmise menetluse miinimumnõuded ning muul põhjusel rahvusvahelist kaitset vajavale isikule kaitse andmise miinimumnõuded.

Varjupaiga ja pagulaste kaitsega seotud probleemide riikidevahelise laadi tõttu on ELil head võimalused pakkuda Euroopa ühise varjupaigasüsteemi raames lahendusi, eelkõige probleemidele, mis hõlmavad rahvusvahelise kaitse andmise ja äravõtmise menetlusi. Kuigi 2005. aastal vastuvõetud direktiiviga saavutati teatav ühtlustamine, on vaja võtta täiendavaid ELi meetmeid, et tagada rangemad ja paremini ühtlustatud varjupaigamenetluste nõuded ning astuda täiendavaid samme ühise varjupaigamenetluse kehtestamiseks, nagu see seati Tamperes pikaajaliseks eesmärgiks. Selliseid nõudeid peetakse hädavajalikuks tagamaks, et nende varjupaigataotlejate taotlused, kelle suhtes kohaldatakse Dublini menetlust, vaadatakse igas liikmesriigis läbi samaväärsete tingimuste alusel.

3.4. Proportsionaalsuse põhimõte

Varjupaigamenetluste direktiivi muutmise mõjuhinnangus hinnati igat võimalust tuvastatud puudujääkide kõrvaldamiseks, et saavutada ideaalne tasakaal praktilise väärtuse ja vajalike jõupingutuste vahel, ning järeldati, et ELi meetmete kasuks otsustamine ei lähe kõnealuste puudujääkide kõrvaldamiseks vajalikust kaugemale.

3.5. Mõju põhiõigustele

Käesolevat ettepanekut uuriti põhjalikult, et tagada selle täielik kooskõla:

- ühenduse õiguse üldpõhimõtete kohaste põhiõigustega, nagu need tulenevad liikmesriikide ühistest põhiseaduslikest tavadest ja Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsioonist ning mis on sätestatud ELi põhiõiguste hartas;

- kohustustega, mis tulenevad rahvusvahelisest õigusest, eelkõige Genfi konventsioonist, Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsoonist ning ÜRO lapse õiguste konventsioonist.

Varjupaigamenetluste senisest rangemate nõuete ja nende järjekindla kohaldamise tagamine kogu Euroopa Liidus avaldab varjupaigataotlejatele põhiõiguste seisukohast positiivset mõju. Ettepanekuga vähendatakse haldusvea tõenäosust varjupaigamenetlustes ning see tagab tagasi- ja väljasaatmise lubamatuse põhimõtte senisest parema järgimise ning parema juurdepääsu kaitsele ja õiguskaitsele. Samuti edendatakse ettepanekuga võrdõiguslikkust ja lapse huvidest lähtumise põhimõtte järgimist varjupaigamenetlustes.

ê 2005/85/EÜ

ð uus

2009/0165 (COD)

Ettepanek:

EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV

liikmesriikides pagulasseisundi ð rahvusvahelise kaitse ï omistamise andmise ja äravõtmise menetluse miinimumnõuete kohta

EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 63 esimese lõigu punkti 1 alapunkti d ð ja punkti 2 alapunkti a ï ,

võttes arvesse komisjoni ettepanekut[10],

võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust[11],

võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust[12],

toimides asutamislepingu artiklis 251 sätestatud korras[13]

ning arvestades järgmist:

ò uus

1. Nõukogu 1. detsembri 2005. aasta direktiivi 2005/85/EÜ (liikmesriikides pagulasseisundi omistamise ja äravõtmise menetluse miinimumnõuete kohta)[14] tuleb teha mitmeid olulisi muudatusi. Selguse huvides tuleks nimetatud direktiiv uuesti sõnastada.

ê 2005/85/EÜ põjendus 1

2. Ühine varjupaigapoliitika, sealhulgas Euroopa ühine varjupaigasüsteem, on osa Euroopa Liidu eesmärgist luua järk-järgult vabadusel, turvalisusel ja õiglusel rajanev ala, mis on avatud isikutele, kes neist sõltumatute asjaolude tõttu taotlevad õiguspäraselt kaitset ühenduses.

ê 2005/85/EÜ põhjendus 2

3. Oma erakorralisel istungil kohtumisel Tamperes 15. ja 16. oktoobril 1999 otsustas Euroopa Ülemkogu püüelda sellise Euroopa ühise varjupaigasüsteemi loomise poole, mis põhineb pagulaste seisundit käsitleva 28. juuli 1951. aasta Genfi konventsiooni, nagu seda (mida on muudetud 31. jaanuari 1967. aasta New Yorgi protokolliga, (edaspidi „Genfi konventsioon”), täielikul kohaldamisel, millega kinnitatakse non-refoulment põhimõtet tagasi- ja väljasaatmise lubamatuse põhimõtet ja tagatakse, et kedagi ei sunnita naasma tagakiusajate küüsi riiki, kus teda ohustab tagakiusamine.

ê 2005/85/EÜ põhjendus 3

4. Tampere kohtumise järeldustes on sätestatud, et Euroopa ühine varjupaigasüsteem peaks lühikeses perspektiivis hõlmama liikmesriikides õiglaste ja tõhusate varjupaigamenetluste ühiseid nõudeid liikmesriikides ning pikas perspektiivis ühenduse õigusakte, mille tulemuseks on ühine varjupaigamenetlus Euroopa Ühenduses.

ê 2005/85/EÜ põhjendus 4 (kohandatud)

5. √ Direktiiv 2005/85/EÜ ∏ Käesolevas direktiivis sätestatud pagulasseisundi omistamise või äravõtmise menetluse miinimumnõuded liikmesriikides on seega √ oli ∏ esmane esimene varjupaigamenetlusi käsitlev meede varjupaigamenetluste jaoks.

ò uus

6. Euroopa ühise varjupaigasüsteemi loomise esimene etapp on praeguseks lõpule viidud. Euroopa Ülemkogu võttis 4. novembri 2004. aasta kohtumisel vastu Haagi programmi, milles seatakse vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneval alal rakendatavad eesmärgid aastateks 2005−2010. Seepärast kutsuti Haagi programmis Euroopa Komisjoni üles lõpetama esimese etapi õigusaktide hindamine ning esitama teise etapi õigusaktid ja meetmed nõukogule ja Euroopa Parlamendile eesmärgiga need enne 2010. aastat vastu võtta. Haagi programmi kohaselt on taotletavaks eesmärgiks seoses Euroopa ühise varjupaigasüsteemi loomisega ühise varjupaigamenetluse ja ühtse pagulasseisundi kehtestamine kogu Euroopa Liidus.

7. Euroopa Ülemkogu märkis 16. oktoobril 2008. aastal vastuvõetud Euroopa sisserände- ja varjupaigapaktis, et liikmesriigiti esineb endiselt märkimisväärseid erinevusi kaitse tagamises, ning kutsus üles tegema uusi algatusi, sealhulgas esitama ettepaneku ühiseid tagatisi sisaldava ühtse varjupaigamenetluse kehtestamiseks, et viia lõpule Haagi programmis ette nähtud Euroopa ühise varjupaigasüsteemi loomine.

8. Kasutada tuleks Euroopa Pagulasfondi ja Euroopa Varjupaigaküsimuste Tugiameti vahendeid, et piisavalt toetada liikmesriikide jõupingutusi Euroopa ühise varjupaigasüsteemi teises etapis kehtestatud nõuete rakendamisel, eelkõige nende liikmesriikide jõupingutusi, kelle varjupaigasüsteem on eelkõige riigi geograafilise asendi või demograafilise olukorra tõttu sattunud erilise ja ebaproportsionaalse surve alla.

9. Selleks et tagada taotlejate direktiivi […./../EÜ] [miinimumnõuete kohta, mida kolmandate riikide kodanikud ja kodakondsuseta isikud peavad täitma, et saada rahvusvahelise kaitse saaja staatus, ja antava kaitse sisu kohta (edaspidi „miinimumnõuete direktiiv”)] kohase rahvusvahelise kaitse vajaduste ulatuslik ja tõhus hindamine , peaks rahvusvahelise kaitse andmise menetlust reguleeriv ühenduse raamistik põhinema ühtse varjupaigamenetluse põhimõttel.

ê 2005/85/EÜ põhjendus 5

ð uus

10. Käesoleva direktiivi peaeesmärk on ð töötada välja liikmesriikides rahvusvahelise kaitse andmise ja äravõtmise menetluse veelgi täpsemad miinimumnõuded eesmärgiga luua ühenduses ühine varjupaigamenetlus ï kehtestada ühenduses miinimumraamistik pagulasseisundi omistamise ja äravõtmise menetluste kohta.

ê 2005/85/EÜ põhjendus 6

ð uus

11. Pagulasseisundi ð Rahvusvahelise kaitse ï omistamise andmise ja äravõtmise menetluste eeskirjade ühtlustamine peaks aitama piirata varjupaigataotlejate ð rahvusvahelise kaitse taotlejate ï edasist liikmesriikide vahelist liikumist ühest liikmesriigist teise, mis on põhjustatud erinevustest õigusraamistikues, ð ning looma samaväärsed tingimused direktiivi […./../EÜ] [miinimumnõuete direktiiv] kohaldamiseks liikmesriikides ï .

ê 2005/85/EÜ põhjendus 7

ð uus

12. Miinimumnõuete olemusest tulenevalt peaks liikmesriikidel olema õigus kehtestada või säilitada kolmandate riikide kodanike ja kodakondsuseta isikute suhtes, kes paluvad liikmesriigilt rahvusvahelist kaitset, soodsamad sätted, kui selline taotlus on esitatud põhjusel, et asjaomane isik on pagulane ð vajab rahvusvahelist kaitset ï Genfi konventsiooni artikli 1 punkti A ð direktiivi […./../EÜ] [miinimumnõuete direktiiv] ï tähenduses.

ê 2005/85/EÜ põhjendus 8

ð uus

13. Käesolevas direktiivis austatakse põhiõigusi ja peetakse kinni iseäranis Euroopa Liidu põhiõiguste hartaga tunnustatud põhimõtetest. ð Eelkõige püütakse käesoleva direktiiviga edendada harta artiklite 1, 18, 19, 21, 24 ja 47 kohaldamist ning sellest tuleks lähtuda ka direktiivi rakendamisel. ï

ê 2005/85/EÜ põhjendus 9

ð uus

14. Käesoleva direktiiviga hõlmatud kohaldamisalasse kuuluvate isikute kohtlemisel osas on liikmesriigid seotud kohustustega, mis tulenevad rahvusvahelistest õigusaktidest, millega nad on ühinenud ja mis keelustavad diskrimineerimise.

ê 2005/85/EÜ põhjendus 10

ð uus

15. On oluline, et varjupaigataotluste ð rahvusvahelise kaitse taotluste ï kohta tehakse otsused faktide asjaolude põhjal ja seda teevad esmatasandil ametiasutused, kelle personalil on vastavad teadmised või kes saab varjupaiga- ja pagulaste alast koolitust.

ê 2005/85/EÜ põhjendus 11

ð uus

16. Varjupaigataotluste ð Rahvusvahelise kaitse taotluse ï kohta võimalikult kiiresti otsuse tegemine ð , ilma et see piiraks taotluse piisavat ja täielikku läbivaatamist, ï on nii liikmesriikide kui ka varjupaigataotlejate ð rahvusvahelise kaitse taotlejate ï huvides. Varjupaigataotluste läbivaatamine peaks olema korraldatud liikmesriikide äranägemisel, et nad saaksid vastavalt oma siseriiklikele vajadustele vaadata mis tahes taotluse läbi eelisjärjekorras või selle läbivaatamist kiirendada, võttes arvesse käesoleva direktiivi nõudeid.

ê 2005/85/EÜ põhjendus 12

ð uus

17. Avaliku korra mõiste võib ð muu hulgas ï hõlmata süüdimõistmist raske kuriteo eest.

ê 2005/85/EÜ põhjendus 13

ð uus

18. Selleks et tunnistada kaitset vajav isik nõuetekohaselt pagulaseks Genfi konventsiooni artikli 1 tähenduses pagulastenane ð või täiendava kaitse saamise nõuetele vastavaks isikuks ï kaitset vajavate isikute nõuetekohaselt tunnustamise huvides, peaks igal taotlejal olema teatavate eranditega tegelik juurdepääs menetlusele, võimalus teha koostööd ja nõuetekohaselt suhelda pädevate ametiasutustega, et esitada oma juhtumi kohta asjassepuutuvaid fakte asjakohaseid asjaolusid, ning küllaldased protseduurilised menetlustagatised oma juhtumi jätkuvaks menetlemiseks kõikides etappides. Lisaks sellele peaks varjupaigataotluse ð rahvusvahelise kaitse taotluse ï läbivaatamise menetlus üldjuhul andma taotlejale vähemalt õiguse jääda riiki, kuni menetlev ametiasutus teeb otsuse; õiguse kasutada tõlgi teenuseid oma juhtumi esitamisel, kui ametiasutused teda küsitlevad temaga vestlevad; võimaluse suhelda ÜRO pagulaste ülemvoliniku esindajaga või tema nimel tegutsevate organisatsioonidega ð ja organisatsioonidega, kes nõustavad rahvusvahelise kaitse taotlejaid ï ; õiguse saada kohaselt nõuetekohaselt teada otsusest, selle faktilistest ja juriidilisest põhjendusest õiguslikest asjaoludest; võimaluse konsulteerida õigusnõustajaga või muu nõustajaga; ning õiguse saada informatsiooni teavet oma juriidilise staatuse kohta menetluse otsustavatel hetkedel etappidel keeles, mille puhul on põhjust oletada, et ta sellest aru saab millest taotleja on kõigi eelduste kohaselt võimeline aru saama, ð ning eitava otsuse korral õiguse tõhusale õiguskaitsevahendile kohtus ï .

ê 2005/85/EÜ põhjendus 14

Lisaks tuleks saatjata alaealiste kohta nende haavatavuse tõttu sätestada eraldi protseduurilised tagatised. Antud kontekstis peaksid liikmesriigid seadma esikohale lapse parimad huvid.

ò uus

19. Selleks et tagada tegelik juurdepääs taotluse läbivaatamise menetlusele, peaksid ametnikud, kellel on esimene kontakt rahvusvahelist kaitset taotleva isikuga, eelkõige ametnikud, kes valvavad maismaa- või merepiiri või teostavad piirikontrolli, saama juhised ja vajaliku koolituse rahvusvahelise kaitse taotluse nõuetele vastavuse tuvastamiseks ja menetlemiseks. Nad peaksid olema võimelised andma kolmanda riigi kodanikule või kodakondsuseta isikule, kes on liikmesriigi territooriumil, sealhulgas piiril, territoriaalvetes või transiiditsoonis, ja soovib taotleda rahvusvahelist kaitset, kogu asjakohase teabe rahvusvahelise kaitse taotluse esitamise koha ja viisi kohta. Kui selline isik asub liikmesriigi territoriaalvetes, tuleks ta maismaale toimetada ja tema taotlus käesoleva direktiivi kohaselt läbi vaadata.

20. Lisaks tuleks selliste haavatavate taotlejate nagu alaealiste, saatjata alaealiste, piinamise või vägistamise või muu jõhkra vägivalla ohvriks langenud isikute ja puudega isikute jaoks kehtestada konkreetsed menetlustagatised, et luua tingimused nende tegelikuks juurdepääsuks menetlustele ja rahvusvahelise kaitse taotluse põhjendamiseks vajalike dokumentide esitamiseks.

21. Riiklikud meetmed, milles käsitletakse piinamise või muude jõhkra füüsilise või vaimse vägivalla, sealhulgas seksuaalse vägivalla aktide sümptomite ja tunnuste tuvastamist ja dokumenteerimist käesoleva direktiiviga hõlmatud menetluste raames, peaksid muu hulgas tuginema piinamise ja muu julma, ebainimliku või inimväärikust alandava kohtlemise või karistamise tõhusa uurimise ja dokumenteerimise käsiraamatule (Istanbuli protokoll).

22. Selleks et tagada nais- ja meessoost taotlejate võrdõiguslikkus, peaks taotluse läbivaatamise menetlus olema sootundlik. Eelkõige tuleks vestlus korraldada viisil, mis võimaldaks nii nais- kui ka meessoost taotlejal rääkida oma varasematest soolise tagakiusamise kogemustest. Sooküsimusega seotud kaebuste keerukust tuleks nõuetekohaselt arvesse võtta menetlustes, mis hõlmavad turvalise kolmanda riigi, turvalise päritoluriigi või korduvate taotluste mõistet.

23. Käesoleva direktiivi rakendamisel on liikmesriikide esmaseks kohuseks lähtuda kooskõlas ÜRO 1989. aasta lapse õiguste konventsiooniga lapse huvidest.

24. Rahvusvahelise kaitse vajaduste hindamise menetlus tuleks korraldada viisil, mis võimaldaks pädevatel ametiasutustel rahvusvahelise kaitse taotlusi põhjalikult läbi vaadata.

ê 2005/85/EÜ põhjendus 15

ð uus

25. Kui varjupaigataotleja esitab korduva taotluse ilma uusi tõendeid või argumente väiteid esitamata, oleks ebaproportsionaalne kohustada liikmesriike läbivaatamismenetlust täies ulatuses uuesti korraldama. Sellistel juhtudel peaksid liikmesriigid saama valida menetluse, mis võimaldaks teha erandeid varjuapaigataotlejatele üldiselt antavatest tagatistest ð olema võimelised lükkama taotluse tagasi põhjusel, et see on res judicata põhimõtte kohaselt vastuvõetamatu ï .

ê 2005/85/EÜ põhjendus 16

ð uus

26. Paljud varjupaigataotlused ð rahvusvahelise kaitse taotlused ï tehakse esitatakse liikmesriigi piiril või transiitalas transiiditsoonis enne taotleja riiki lubamise otsust. Liikmesriigid peaksid saama olema võimelised ð sätestama taotluse vastuvõetavuse ja/või sisulise läbivaatamise korra, mis võimaldaks otsustada tema piiril või transiiditsoonis esitatud taotluse üle ï säilitada olemasolevaid menetlusi piiril, mis sobivad selliste taotlejate eriolukorraga. Määratleda tuleks ühised eeskirjad võimalike erandite jaoks, mis tehakse sellistes olukordades varjupaigataotlejatele üldiselt antavates tagatistes. Piirimenetlusi tuleks peamiselt kohaldada nende taotlejate suhtes, kes ei vasta liikmesriigi territooriumile sisenemise tingimustele.

ê 2005/85/EÜ põhjendus 17

ð uus

27. Varjupaigataotluse ð Rahvusvahelise kaitse taotluse ï põhjendatuse oluliseks teguriks on taotleja turvalisus tema päritoluriigis. Kui kolmandat riiki võib pidada turvaliseks päritoluriigiks, peaksid liikmesriigid olema võimelised seda turvalisena määratlema tunnistama selle turvaliseks ja eeldama selle turvalisust konkreetse taotleja jaoks, välja arvatud juhul, kui taotleja esitab tõsiseid vastuargumente vastuväiteid.

ê 2005/85/EÜ põhjendus 18

28. Arvestades kolmandate riikide kodanike ja kodakondsuseta isikute pagulaseks tunnistamise ühtlustamise taset, tuleks kehtestada ühised tingimused kolmandate riikide tunnistamiseks turvalisteks päritoluriikideks.

ê 2005/85/EÜ põhjendus 19

Kui nõukogu on veendunud, et päritoluriik on need tingimused täitnud, ning on seetõttu lisanud selle riigi käesoleva direktiivi kohaselt vastuvõetavale turvaliste päritoluriikide ühisesse miinimumnimekirja, peaksid liikmesriigid olema kohustatud läbi vaatama avaldused selle riigi kodakondsusega isikutelt või kodakondsuseta isikutelt, kelle peamine elukoht oli varem selles riigis, tuginedes sellele, et selle riigi eeldatav turvalisus on vaidlustatav. Pidades silmas turvaliste päritoluriikide määratlemise poliitilist tähtsust, arvestades eelkõige päritoluriigi inimõiguste olukorra hinnangu mõjusid ja selle mõjusid Euroopa Liidu välispoliitikale, peaks nõukogu mis tahes otsused nimekirja koostamise või muutmise kohta tegema pärast konsulteerimist Euroopa Parlamendiga.

ê 2005/85/EÜ põhjendus 20 (kohandatud)

Tulenevalt Bulgaaria ja Rumeenia staatusest Euroopa Liidu kandidaatriikidena ja nende riikide tehtud edusammudest liikmeks saamiseks, tuleks neid käesoleva direktiivi tähenduses pidada turvalisteks päritoluriikideks kuni nende riikide liitumiseni Euroopa Liiduga.

ê 2005/85/EÜ põhjendus 21

ð uus

29. Kolmanda riigi määratlemine tunnistamine turvaliseks päritoluriiginaks käesoleva direktiivi tähenduses ei saa selle riigi kodanikele tagada absoluutset turvalisust. Oma olemuse tõttu saab määratlemise sellise tunnistamise aluseks oleva hinnangu tegemisel andmisel võtta üksnes arvesse üksnes antud asjaomase riigi tsiviil-, õiguslikku ja poliitilist olukorda ning seda, kas asjaomases riigis tagakiusamise, piinamise või ebainimliku või alandava kohtlemise või karistamise eest vastutavateks tunnistatud inimeste suhtes kohaldatakse sanktsioone ka tegelikult. Sellel põhjusel on oluline, et kui taotleja toob esitab kaalukad ð mõjuvad ï põhjused, miks tema olukorras ei saa antud asjaomast riiki ei saa pidada tema jaoks turvaliseks, ei ole tema puhul enam asjakohane käsitada seda riiki turvalisena.

ê 2005/85/EÜ põhjendus 22 (kohandatud)

ð uus

30. Liikmesriigid peaksid kontrollima vaatama läbi kõikide taotluste sisu, st tuvastama hindama, kas taotlejat saab käsitada pagulasena √ vastab rahvusvahelise kaitse saamise nõuetele ∏ vastavalt nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiivile 2004/83/EÜ kolmandate riikide kodanikele ja kodakondsuseta isikutele pagulasseisundi või muud liiki rahvusvahelist kaitset vajava isiku staatuse omistamise miinimumnõuete ja pakutava kaitse sisu kohta[15], direktiivile […/../EÜ] [miinimumnõuete direktiiv], kui käesolevas direktiivis ei sätestata teisiti, eelkõige juhul, kui on põhjust oletada, et teine riik korraldab tuvastamise vaatab taotluse läbi või võimaldab tagab piisavat kaitset. Eriti ei tohiks liikmesriike kohustada hindama varjupaigataotluse ð rahvusvahelise kaitse taotluse ï sisu, kui esimene varjupaigariik on taotlejale andnud pagulasseisundi või muul moel piisava kaitse ja taotleja lubatakse sinna sellesse riiki tagasi.

ê 2005/85/EÜ põhjendus 23

ð uus

31. Liikmesriike ei tohiks samuti kohustada hindama varjupaigataotluse ð rahvusvahelise kaitse taotluse ï sisu hindama, kui siseriiklikus õiguses määratletud ð piisava ï sideme tõttu kolmanda riigiga on põhjust eeldada, et taotleja otsib taotleb kaitset nimetatud kolmandalt riigilt ð , ning on põhjust arvata, et taotlejal lubatakse siseneda sellesse riiki või lubatakse ta sinna tagasi ï. Liikmesriigid peaksid tegutsema lähtuvalt sellest üksnes siis, kui asjassepuutuv asjaomane taotleja oleks kõnealuses kolmandas riigis kaitstud. VarjupaigatTaotlejate edasise liikumise vältimiseks huvides ühest liikmesriigist teise tuleks kehtestada ühised eeskirjad põhimõtted, mille alusel liikmesriigid saavad kolmandat riiki liikmesriikidele kolmandate riikide turvaliseks päritoluriigiks tunnistamiseks pidada või tunnistada.

ê 2005/85/EÜ põhjendus 24

ð uus

32. Teatavate Eeriti kõrgeid rangeid inimõiguste ja pagulaste kaitsega seotud nõudeid järgivate Euroopa kolmandate riikide puhul tuleks liikmesriikidel lubada varjupaigataotlusi jätta taotlused mitte läbi vaadata vaatamata või mitte vaadata läbi jätta need täielikult läbi vaatamata selliste taotlejate puhul, kes sisenevad nende territooriumile sellistest kõnealustest Euroopa kolmandatest riikidest. Arvestades piiratud või ärajäänud läbivaatamise võimalikke tagajärgi taotleja jaoks, peaks turvalise kolmanda riigi mõiste kohaldamine piirduma juhtumitega, mis hõlmavad kolmandaid riike, mille puhul nõukogu on veendunud, et käesolevas direktiivis sätestatud asjassepuutuva kolmanda riigi turvalisuse kõrgeid nõudeid järgitakse. Nõukogu peaks tegema otsused selles küsimuses pärast konsulteerimist Euroopa Parlamendiga.

ê 2005/85/EÜ põhjendus 25

Tulenevalt käesolevas direktiivis sätestatud mõlemat turvalise kolmanda riigi mõistet käsitlevate ühiste nõuete olemusest sõltub nende mõistete tegelik mõju sellest, kas kõnealune kolmas riik lubab kõnealusel taotlejal siseneda oma territooriumile.

ê 2005/85/EÜ põhjendus 26

ð uus

33. Seoses pagulasseisundi ð või täiendava kaitse seisundi ï äravõtmisega peaks liikmesriik tagama, et pagulasseisundiga ð rahvusvahelise kaitsega ï kaasnevaid eeliseid hüvesid kasutavaid isikuid teavitatakse nõuetekohaselt nende staatuse seisundi võimalikust uuesti läbivaatamisest ning et neil on võimalus esitada oma seisukoht enne, kui ametiasutused võivad teha põhjendatud otsuse nende pagulasseisundi äravõtmiseks. Nendest tagatistest võib siiski loobuda, kui pagulasseisundi lõppemise põhjused ei ole seotud tingimuste muutumisega, millel tunnustamine põhines.

ê 2005/85/EÜ põhjendus 27

ð uus

34. Asjaolu, et otsuseid varjupaigataotluse ð rahvusvahelise kaitse taotlemise ï ja pagulasseisundi ð või täiendava kaitse seisundi ï äravõtmise kohta saab asutamislepingu artikli 234 mõistes kohtus tulemuslikult vaidlustada, peegeldab ühenduse õiguse üldpõhimõtet. Õiguskaitsevahendi tõhusus, ka seoses asjassepuutuvate faktide läbivaatamisega, sõltub iga liikmesriigi haldus- ja õigussüsteemist kui tervikust.

ê 2005/85/EÜ põhjendus 28

35. Kooskõlas asutamislepingu artikliga 64 ei mõjuta käesolev direktiiv nende kohustuste täitmist, mis on liikmesriikidel avaliku korra säilitamiseks ja sisejulgeoleku kaitseks kaitsmiseks.

ê 2005/85/EÜ põhjendus 29 (kohandatud)

ð uus

36. Käesolev direktiiv ei käsitle ð liikmesriikide vahelisi ï menetlusi, mida reguleerib nõukogu 18. veebruari 2003. aasta määrus (EÜ) nr 343/2003 määrus (EÜ) nr […/… ], [millega kehtestatakse kriteeriumid ja mehhanismid selle liikmesriigi määramiseks, kes vastutab mõnes liikmesriigis kolmanda riigi kodaniku ð või kodakondsuseta isiku ï esitatud varjupaigataotluse ð rahvusvahelise kaitse taotluse ï läbivaatamise eest[16] (Dublini määrus)].

ò uus

37. Taotlejad, kelle suhtes kohaldatakse määrust (EÜ) nr […/…] [Dublini määrus], peaksid saama tugineda käesolevas direktiivis sätestatud üldpõhimõtetele ja tagatistele ning kasutada määruse (EÜ) nr […/…] [Dublini määrus] kohaseid eritagatisi.

ê 2005/85/EÜ põhjendus 30

38. Käesoleva direktiivi rakendamist tuleks korrapäraselt hinnata vähemalt iga kahe aasta järel.

ê 2005/85/EÜ põhjendus 31

ð uus

39. Kuna käesoleva määruse direktiivi eesmärki, milleks on pagulasseisundi ð rahvusvahelise kaitse ï omistamise andmise ja äravõtmise menetluse miinimumnõuete kehtestamine liikmesriikides, ei suuda liikmesriigid piisaval määral saavutada ning meetme ulatuse ja mõju tõttu on seda saab seetõttu paremini parem saavutada ühenduse tasandil, võib ühendus võtta meetmeid vastavalt asutamislepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttele. Kooskõlas samas Nimetatud artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõttega kohaselt ei lähe käesolev määrus direktiiv nimetatud eesmärgi saavutamiseks vajalikust kaugemale.

ê 2005/85/EÜ põhjendus 32 (kohandatud)

Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Ühenduse asutamislepingule lisatud Ühendkuningriigi ja Iirimaa seisukohta käsitleva protokolli artikli 3 kohaselt teatas Ühendkuningriik 24. jaanuari 2001. aasta kirjaga oma soovist osaleda käesoleva direktiivi vastuvõtmises ja kohaldamises.

ê 2005/85/EÜ põhjendus 33 (kohandatud)

Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Ühenduse asutamislepingule lisatud Ühendkuningriigi ja Iirimaa seisukohta käsitleva protokolli artikli 3 kohaselt teatas Iirimaa 14. veebruari 2001. aasta kirjaga oma soovist osaleda käesoleva direktiivi vastuvõtmises ja kohaldamises.

ê 2005/85/EÜ põhjendus 34

40. Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Ühenduse asutamislepingule lisatud Taani seisukohta käsitleva protokolli artiklite 1 ja 2 kohaselt ei osale Taani käesoleva direktiivi vastuvõtmisel ning see direktiiv ei ole talle tema suhtes siduv ega kuulu tema suhtes kohaldamisele kohaldatav.

ò uus

41. Käesoleva direktiivi siseriiklikku õigusesse ülevõtmise kohustus peaks piirduma sätetega, mille sisu on võrreldes varasema direktiiviga muudetud. Kohustus võtta üle muutmata sätted tuleneb varasemast direktiivist.

42. Käesolev direktiiv ei tohiks piirata liikmesriikide kohustusi, mis on seotud III lisa B osas nimetatud direktiivi siseriiklikku õigusesse ülevõtmise tähtajaga,

ê 2005/85/EÜ

ð uus

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:

I PEATÜKK

ÜLDSÄTTED

Artikkel 1

Eesmärk

Käesoleva direktiivi eesmärgiks on kehtestada liikmesriikides pagulasseisundi ð direktiivi …/…/EÜ [miinimumnõuete direktiiv] kohase rahvusvahelise kaitse ï omistamise andmise ja äravõtmise menetluse miinimumnõuded.

Artikkel 2

Mõisted

Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:

a) „Genfi konventsioon” – 28. juuli 1951. aasta Genfi pagulasseisundi konventsioon, mida on muudetud 31. jaanuari 1967. aasta New Yorgi protokolliga;

b) taotlus või varjupaigataotlus kolmanda riigi kodaniku või kodakondsuseta isiku esitatud taotlus, mida võidakse käsitada mõnelt liikmesriigilt rahvusvahelise kaitse taotlemisena Genfi konventsiooni alusel. Rahvusvahelise kaitse taotlemist käsitletakse varjupaigataotlusena, välja arvatud juhul, kui asjaomane isik selgesõnaliselt taotleb mõnda muud liiki kaitset, mida saab taotleda eraldi;

ò uus

b) „taotlus” või „rahvusvahelise kaitse taotlus” – kolmanda riigi kodaniku või kodakondsuseta isiku selline taotlus kaitse saamiseks liikmesriigilt, mida võib käsitada pagulasseisundi või täiendava kaitse seisundi taotlemisena, kusjuures ei taotleta sõnaselgelt väljapoole direktiivi […./../EÜ] [miinimumnõuete direktiiv] reguleerimisala jäävat muud liiki kaitset, mida saab eraldi taotleda;

ê 2005/85/EÜ

ð uus

c) „taotleja” või „varjupaigataotleja ð rahvusvahelise kaitse taotleja ï ” – kolmanda riigi kodanik või kodakondsuseta isik, kes on esitanud varjupaigataotluse ð rahvusvahelise kaitse taotluse ï , mille suhtes kohta ei ole lõplikku otsust veel tehtud;

ò uus

d) „erivajadustega taotleja” – taotleja, kes vajab oma vanuse, soo, puude, vaimse tervise häirete või kogetud piinamise, vägistamise või muu jõhkra psühholoogilise, füüsilise või seksuaalse vägivalla tõttu eritagatisi, et kasutada käesoleva direktiivi kohaseid õigusi ja täita käesolevast direktiivist tulenevaid kohustusi;

ê 2005/85/EÜ (kohandatud)

ð uus

d) e) „lõplik otsus” – otsus selle kohta, kas kolmanda riigi kodanikule või kodakondsuseta isikule antakse pagulasseisund ð või täiendava kaitse seisund ï direktiivi 2004/83/EÜ direktiivi […./../EÜ] [miinimumnõuete direktiiv] alusel, ning mille suhtes ei kohaldata enam käesoleva direktiivi V peatükist tulenevat õiguskaitsevahendit, olenemata sellest, kas õiguskaitsevahendil on toime, mis võimaldab taotlejal jääda asjaomasesse liikmesriiki kuni otsuse saamiseni tegemiseni , arvestades käesoleva direktiivi III lisa;

e)f) „tuvastav menetlev ametiasutus” – liikmesriigi kohtulaadne ametiasutus või haldusorgan, mis kes vastutab varjupaigataotluse ð rahvusvahelise kaitse taotluse ï läbivaatamise eest ning on pädev võtma vastu esimese astme otsuseid, kui I lisast ei tulene teisiti;

f)g) „pagulane” – kolmanda riigi kodanik või kodakondsuseta isik, kes vastab Genfi konventsiooni artikli 1 nõuetele, mis on sätestatud direktiivis 2004/83/EÜ direktiivi […./../EÜ] [miinimumnõuete direktiiv] artikli 2 punktis d esitatud nõuetele;

ò uus

h) „täiendava kaitse saamise nõuetele vastav isik” – kolmanda riigi kodanik või kodakondsuseta isik, kes vastab direktiivi […./../EÜ] [miinimumnõuete direktiiv] artikli 2 punktis f esitatud nõuetele;

i) „rahvusvahelise kaitse seisund” – kolmanda riigi kodaniku või kodakondsuseta isiku pagulaseks või täiendava kaitse saamise nõuetele vastavaks isikuks tunnistamine liikmesriigi poolt;

ê 2005/85/EÜ

g)j) „pagulasseisund” – kolmanda riigi kodaniku või kodakondsuseta isiku pagulaseks tunnistamine liikmesriigi poolt;

ò uus

k) „täiendava kaitse seisund” – kolmanda riigi kodaniku või kodakondsuseta isiku täiendava kaitse saamise nõuetele vastavaks isikuks tunnistamine liikmesriigi poolt;

l) „alaealine” – alla 18aastane kolmanda riigi kodanik või kodakondsuseta isik;

ê 2005/85/EÜ (kohandatud)

ð uus

h)m) „saatjata alaealine” – alla 18aastane isik, kes saabub liikmesriigi territooriumile tema eest seaduste või tavade kohaselt vastutava täiskasvanuta, ja seda senikaua kuni selline täiskasvanu ei ole teda tegelikult oma hoole alla võtnud; see mõiste hõlmab ka alaealist, kes on jäänud saatjata pärast tema sisenemist liikmesriigi territooriumile ð direktiivi […./.../EÜ] [miinimumnõuete direktiiv] artikli 2 punktis l määratletud alaealine ï ;

i)n) „esindaja” – isik, kes tegutseb saatjata alaealise eestkostjaks oleva organisatsiooni nimel; isik, kes tegutseb siseriikliku organisatsiooni nimel, mis vastutab alaealiste hooldamise ja heaolu eest või mõni muu asjakohane esindaja, kes on määratud kaitsma saatjata alaealise huvisid ð pädevate ametiasutuste määratud isik, kes tegutseb seadusliku eestkostjana, et aidata ja esindada saatjata alaealist eesmärgiga tagada lapse huvide kaitse ja teostada vajaduse korral alaealise nimel õigus- ja teovõimet ï ;

j)o) „pagulasseisundi ð rahvusvahelise kaitse seisundi ï äravõtmine” – pädeva ametiasutuse otsus tühistada, või lõpetada või keelduda isiku pagulasseisundi ð või täiendava kaitse seisund ï või keelduda selle uuendamisest vastavalt direktiivile 2004/83/EÜ […./../EÜ] [miinimumnõuete direktiiv];

k)p) „liikmesriiki jäämine” – jäämine selle liikmesriigi territooriumile, kaasa arvatud piirile või transiiditsooni, kus varjupaigataotlus ð rahvusvahelise kaitse taotlus ï esitati või kus seda läbi vaadatakse.

Artikkel 3

Reguleerimisala

43. Käesolevat direktiivi kohaldatakse kõikide varjupaigataotluste ð rahvusvahelise kaitse taotluste suhtes ï , mis on esitatud liikmesriigi territooriumil, kaasa arvatud piiril ð , territoriaalvetes ï või transiiditsoonis, ning pagulasseisundi ð rahvusvahelise kaitse seisundi ï äravõtmise suhtes.

44. Käesolevat direktiivi ei kohaldata liikmesriikide välisesindustele esitatud diplomaatilise või territoriaalse varjupaiga taotluste suhtes.

3. Kui liikmesriigid kasutavad menetlust või kehtestavad menetluse, kus varjupaigataotlusi vaadatakse läbi nii Genfi konventsioonil põhinevate taotlustena kui muud liiki rahvusvahelise kaitse taotlustena, mis on määratletud direktiivi 2004/83/EÜ artiklis 15, kohaldavad nad käesolevat direktiivi kogu menetluse vältel.

43. Lisaks sellele võivad liikmesriigid Liikmesriigid võivad kohaldada käesolevat direktiivi menetluste puhul, kus tehakse otsus mis tahes liiki rahvusvahelise kaitse taotluste kohta ð , mis ei kuulu direktiivi […./.../EÜ] [miinimumnõuete direktiiv] reguleerimisalasse ï .

ê 2005/85/EÜ

ð uus

Artikkel 4

Vastutavad ametiasutused

45. Liikmesriigid määravad kõikide menetluste jaoks tuvastava menetleva ametiasutuse, mis kes vastutab taotluste asjakohase läbivaatamise eest kooskõlas käesoleva direktiiviga, eelkõige artikli 8 lõikega 2 ja artikliga 9. ð Liikmesriigid tagavad, et osutatud ametiasutusel on piisav hulk pädevat ja spetsialiseerunud personali, kes täidab tema ülesandeid ettenähtud tähtaja jooksul. Selleks näevad liikmesriigid taotlusi läbivaatava ja rahvusvahelise kaitse taotluste üle otsustava personali jaoks ette alg- ja jätkukoolituse programmid. ï

ò uus

46. Lõikes 1 osutatud koolitus hõlmab eelkõige järgmist:

a) rahvusvahelist kaitset ja inimõigusi käsitlevad materiaal- ja menetlusõiguse normid, mis on sätestatud asjaomastes rahvusvahelistes ja ühenduse õigusaktides, sealhulgas tagasi- ja väljasaatmise lubamatuse ning mittediskrimineerimise põhimõte;

b) sooküsimuste ning tervisekahjustuste ja vanusega seotud küsimuste teadvustamine;

c) päritoluriiki käsitleva teabe kasutamine;

d) vestlustehnikad, sealhulgas kultuuridevaheline suhtlemine;

e) piinamise tunnuste ja sümptomite tuvastamine ja dokumenteerimine;

f) tõendite hindamine, sealhulgas põhimõte, et vastupidiste tõendite puudumisel tehakse otsus taotleja kasuks;

g) rahvusvahelise kaitse taotluste läbivaatamise seisukohast asjakohase kohtupraktikaga seotud küsimused.

ê 2005/85/EÜ

Vastavalt määruse (EÜ) nr 343/2003 artikli 4 lõikele 4 tegeleb liikmesriigi territooriumil teise liikmesriigi immigratsioonikontrolli teostavale asutusele esitatud varjupaigataotlustega liikmesriik, mille territooriumil olles taotlus esitati.

ê 2005/85/EÜ (kohandatud)

ð uus

23. Liikmesriigid võivad siiski ette näha, et ð määruse (EÜ) nr …/… [Dublini määrus] kohaste juhtumite ï läbivaatamise eest vastutab mõni muu ametiasutus, kui eesmärgiks on:.

a) vaadata läbi juhtumid, kus kaalutakse taotleja üleandmist teisele riigile vastavalt eeskirjadele, millega kehtestatakse kriteeriumid ja mehhanismid selle liikmesriigi määramiseks, kes vastutab varjupaigataotluse läbivaatamise eest kuni ajani, mil üleandmine aset leiab või ajani, mil taotluse saanud riik keeldub taotluse esitajat vastu või tagasi võtmast;

b) võtta siseriiklikke julgeolekusätteid silmas pidades vastu otsus taotluse kohta tingimusel, et enne otsuse vastuvõtmist konsulteeritakse tuvastava asutusega, kas taotlejat saab direktiivi 2004/83/EÜ põhjal käsitleda pagulasena;

c) teostada taotluse esialgne läbivaatamine vastavalt artiklile 32 tingimusel, et kõnealusel asutusel on juurdepääs taotleja eelnevat taotlust sisaldavale toimikule;

d) vaadata juhtumid läbi artikli 35 lõikes 1 sätestatud menetluse raames;

e) keelduda artikli 35 lõigetes 2–5 sätestatud menetluse raames andmast riiki sisenemise luba vastavalt kehtestatud tingimustele kui kõnealuste sätete tingimustest ei tulene teisiti;

f) teha kindlaks, kas taotleja soovib siseneda või on sisenenud liikmesriiki artiklis 36 määratletud turvalisest kolmandast riigist kui kõnealusest artikli tingimustest ei tulene teisiti.

34. Liikmesriigid tagavad, et vastavalt lõikele 23 määratud asutuste töötajatel ametiasutuse personalil on nõuetekohased teadmised või nad saavad vajalikku koolitust täitmaks käesoleva direktiivi rakendamiselga seoses neile pandud kohustusi.

ò uus

5. Rahvusvahelise kaitse taotlust, mis esitatakse ühes liikmesriigis teise liikmesriigi ametiasutustele, kes teostavad seal piiri- või sisserände kontrolli, menetleb liikmesriik, kelle territooriumil taotlus esitati.

ê 2005/85/EÜ

ð uus

Artikkel 5

Soodsamad sätted

Liikmesriigid võivad kehtestada või säilitada soodsamad nõuded pagulasstaatuse ð rahvusvahelise kaitse ï andmisele ja selle äravõtmisele, kuivõrd kui need nõuded ühilduvad on kooskõlas käesoleva direktiiviga.

II PEATÜKK

ÜLDPÕHIMÕTTED JA TAGATISED

Artikkel 6

Juurdepääs menetlusele

1. Liikmesriigid võivad nõuda varjupaigataotluse esitamist isiklikult ja/või kindlaksmääratud kohas.

ò uus

47. Liikmesriigid määravad pädevad ametiasutused, kes vastutavad rahvusvahelise kaitse taotluste vastuvõtmise ja registreerimise eest. Ilma et see piiraks lõigete 5, 6, 7 ja 8 kohaldamist, võivad liikmesriigid nõuda rahvusvahelise kaitse taotluse esitamist isiklikult ja/või kindlaksmääratud kohas.

2. Liikmesriigid tagavad, et rahvusvahelise kaitse taotlust esitada soovival isikul on tegelik võimalus esitada see pädevatele ametiasutustele võimalikult kiiresti.

ê 2005/85/EÜ

ð uus

23. Liikmesriigid tagavad, et igal täisealisel õigus- ja teovõimelisel isikul oleks õigus esitada varjupaigataotlus ð rahvusvahelise kaitse taotlus ï enda nimel.

34. Liikmesriigid võivad ette näha, et taotleja võib esitada taotluse ülalpeetava nimel. Sellisel juhul tagavad liikmesriigid, et täisealised ülalpeetavad annavad nõusoleku taotluse esitamiseks nende nimel, vastasel juhul on neil võimalik esitada taotlus enda nimel.

Nõusolekut nõutakse küsitakse taotluse esitamise või hiljemalt vestluse ajal täisealisest ülalpeetavaga küsitlemise ajal. ð Enne nõusoleku küsimist teavitatakse iga täisealist ülalpeetavat eraviisil asjaomastest menetluslikest tagajärgedest ja tema õigusest esitada uus rahvusvahelise kaitse taotlus. ï

ò uus

5. Liikmesriigid tagavad, et alaealisel on õigus esitada rahvusvahelise kaitse taotlus kas enda nimel või oma vanemate või muu täisealise pereliikme kaudu.

6. Liikmesriigid tagavad, et Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2008/115/EÜ[17] artiklis 10 viidatud asjaomastel üksustel on õigus esitada rahvusvahelise kaitse taotlus saatjata alaealise nimel, kui sellise alaealise olukorra konkreetse hindamise alusel on osutatud üksused seisukohal, et alaealisel võib olla vaja direktiivi […./../EÜ] [miinimumnõuete direktiiv] kohast kaitset.

ê 2005/85/EÜ

ð uus

47. Liikmesriigid võivad siseriiklike õigusaktidega määrata kindlaks juhtumid, kus:

a) alaealine võib taotluse ise esitada;

b) saatjata alaealise eest peab avalduse taotluse esitama esindaja, nagu on sätestatud artikli 1721 lõike 1 punktis a;

c) esitatud varjupaigataotlust ð rahvusvahelise kaitse taotluse esitamist ï käsitatakse ka ð rahvusvahelise kaitse taotluse esitamisena ï vallalise alaealise eest esitatud varjupaigataotlusena.

5. Liikmesriigid tagavad, et asutused, kelle poole varjupaigataotlust esitada soovivad isikud tõenäoliselt pöörduvad, oleksid võimelised andma nendele isikutele nõu, kuidas ja kuhu avaldus esitada, samuti võivad liikmesriigid nõuda, et nimetatud asutused edastaksid taotluse pädevale asutusele.

ò uus

8. Liikmesriigid tagavad, et piirivalve-, politsei- ja sisserändega tegelevatel asutustel ning kinnipidamisasutuste personalil on rahvusvahelise kaitse taotluste menetlemiseks juhised ja nad saavad selliste taotluste menetlemiseks vajalikku koolitust. Kui osutatud ametiasutused on määratud lõike 1 kohasteks pädevateks ametiasutusteks, peavad juhised sisaldama kohustust registreerida taotlused. Muudel juhtudel tuleb juhistega nõuda taotluse ja kogu asjaomase teabe edastamist ametiasutusele, kes on pädev seda registreerima.

Liikmesriigid tagavad, et kõik muud ametiasutused, kelle poole rahvusvahelise kaitse taotlust esitada soovivad isikud tõenäoliselt pöörduvad, oleksid võimelised andma sellistele isikutele nõu taotluse esitamise viisi ja koha kohta, ja/või võivad nõuda, et osutatud ametiasutused edastaksid taotluse pädevale ametiasutusele.

9. Pädevad ametiasutused registreerivad rahvusvahelise kaitse taotluse kooskõlas lõike 8 esimese lõiguga 72 tunni jooksul alates hetkest, mil isik väljendas oma soovi taotleda rahvusvahelist kaitset.

Artikkel 7

Teavitamine ja nõustamine piiripunktides ja kinnipidamisasutustes

48. Liikmesriigid tagavad, et teave rahvusvahelise kaitse taotluse esitamisel järgitava menetluse kohta on kättesaadav:

a) välispiiril asuvates piiripunktides, sealhulgas transiiditsoonis, ning

b) kinnipidamisasutustes.

49. Liikmesriigid kindlustavad suulise tõlke, et tagada rahvusvahelise kaitse taotlust esitada sooviva isiku ja piirivalveametnike või kinnipidamisasutuse personali vaheline suhtlus.

3. Liikmesriigid tagavad, et rahvusvahelise kaitse taotlejaid nõustavatel organisatsioonidel on vastavalt liikmesriigi pädevate ametiasutustega sõlmitud kokkuleppele juurdepääs piiripunktidele, sealhulgas transiiditsoonile, ning kinnipidamisasutustele.

Liikmesriigid võivad kehtestada eeskirjad, millega reguleeritakse osutatud organisatsioonide kohalolu käesolevas artiklis nimetatud aladel.

ê 2005/85/EÜ

ð uus

Artikkel 78

Õigus jääda liikmesriiki kuni taotluse läbivaatamiseni

50. Taotluse esitajal Taotlejal lubatakse jääda liikmesriiki üksnes menetluse eesmärgil seni, kuni tuvastav menetlev ametiasutus on vastu võtnud otsuse vastavalt III peatükis sätestatud esimese astme menetlusele. Kõnealune õigus riiki jääda ei anna õigust saada elamisluba.

51. Liikmesriigid võivad teha erandi ainult juhul, kui vastavalt artiklitele 32 ja 34 ð isik esitab ï ð artikli 35 lõike 8 kohase ï korduvat taotluste enam läbi ei vaadata või kui liikmesriigid annavad isiku kas üle või välja teisele liikmesriigile kooskõlas Euroopa vahistamismääruses[18] sätestatud kohustustega või kolmandale riigile ð , välja arvatud asjaomase taotleja päritoluriigile, ï või rahvusvahelisele kriminaalkohtule või tribunalile.

ò uus

52. Liikmesriik võib taotleja anda lõike 2 kohaselt kolmandale riigile välja ainult juhul, kui pädevad ametiasutused on veendunud, et väljaandmisotsusega ei kaasne otsene ega kaudne tagasi- või väljasaatmine, millega rikutakse liikmesriigi rahvusvahelisest õigusest tulenevaid kohustusi.

ê 2005/85/EÜ (kohandatud)

ð uus

Artikkel 89

Taotluse läbivaatamise nõuded

53. Ilma et see piiraks artikli 23 lõike 4 punkti i kohaldamist, tagavad lLiikmesriigid tagavad, et varjupaigataotlusi ð rahvusvahelise kaitse taotlusi ï ei lükata tagasi ega jäeta läbi vaatamisest kõrvale vaatamata ainult põhjusel, et neid ei esitatud niipea kui võimalik võimalikult kiiresti.

ò uus

54. Rahvusvahelise kaitse taotlus vaadatakse esmalt läbi eesmärgiga tuvastada, kas taotleja vastab pagulaseks tunnistamise nõuetele. Kui taotleja sellistele nõuete ei vasta, vaadatakse taotlus läbi eesmärgiga tuvastada, kas taotleja vastab täiendava kaitse saamise nõuetele.

ê2005/85/EÜ (kohandatud)

ð uus

23. Liikmesriigid tagavad, et tuvastavad menetlevad ametiasutused võtavad varjupaigataotluse ð rahvusvahelise kaitse taotluse ï kohta otsuse vastu pärast taotluse asjakohast läbivaatamist. Sel eesmärgil tagavad liikmesriigid, et:

a) taotlused vaadatakse läbi ja otsused tehakse individuaalselt, objektiivselt ja erapooletult;

b) täpset ja ajakohast teavet hangitakse erinevatest allikatest, nagu näiteks ÜRO Pagulaste Ülemvoliniku Ametilt (UNHCR) üldise olukorra kohta varjupaigataotluse esitanud isiku taotleja päritoluriigis ning vajadusel transiidiriikides, mille kaudu taotleja on liikmesriiki tulnud, hangitakse erinevatest allikatest, nagu näiteks ÜRO Pagulaste Ülemvoliniku Ametilt (UNHCR) ð ja Euroopa Varjupaigaküsimuste Tugiametilt, ï ning et vastav selline teave on kättesaadav taotluste läbivaatamise ja otsuste vastuvõtmise eest vastutavale personalile ð ning juhul, kui menetlev ametiasutus võtab seda otsuse tegemisel arvesse, siis ka taotlejale ja tema õigusnõustajale ï ;

c) taotluste läbivaatamise ja otsuste vastuvõtmise eest vastutaval personalil on vajalikud teadmised varjupaika ja pagulasi käsitlevatest õigusaktidest.;

ò uus

d) taotluste läbivaatamise ja otsuste vastuvõtmise eest vastutavale personalile antakse juhised ja neil on võimalus küsida vajaduse korral ekspertidelt nõu konkreetsetes küsimustes, nagu meditsiinilised ja kultuurilised, lastega seotud ja sooküsimused.

ê 2005/85/EÜ

ð uus

34. V peatükis osutatud ametiasutustel on juurdepääs oma ülesannete täitmiseks vajalikule, lõike 23 punktis b osutatud üldisele teabele tuvastava menetleva ametiasutuse või taotleja kaudu või muul viisil.

45. Liikmesriigid võivad ette näha ð kehtestavad ï eeskirjad, mis käsitlevad taotluste läbivaatamiseks vajalike dokumentide tõlkimist.

Artikkel 910

Tuvastava Menetleva ametiasutuse otsustele esitatavad nõuded

55. Liikmesriigid tagavad, et otsused varjupaigataotluse ð rahvusvahelise kaitse taotluse ï kohta tehakse kirjalikult.

56. Liikmesriigid tagavad, et ð pagulasseisundi ja/või täiendava kaitse seisundiga seotud ï taotluse rahuldamata jätmise korral esitatakse otsuses seda õigustavad asjaolud ja õiguslikud põhjused selle aluseks olevad faktilised ja õiguslikud asjaolud ning et teave eitava otsuse vaidlustamise võimaluste kohta esitatakse kirjalikult.

Liikmesriigid ei pea pagulasseisundi andmisest keeldumist otsuses põhjendama, kui taotlejale antakse staatus, mis annab talle siseriikliku ja ühenduse õiguse raames samad õigused ja eelised mis pagulasseisund direktiivi 2004/83/EÜ põhjal. Sellistel juhtudel tagavad liikmesriigid, et pagulasseisundi andmisest keeldumise põhjused on kirjas taotleja toimikus ning et taotlejal on soovi korral juurdepääs oma toimikule.

Lisaks sellele ei pea lLiikmesriigid ei pea andma kirjalikku teavet eitava otsuse vaidlustamise võimaluste kohta, kui taotlejat on neist varem teavitatud, kas kirjalikult või taotlejale juurdepääsetaval elektroonilisel viisil, kuidas sellist otsust vaidlustada.

57. Artikli 6 lõike 34 kohaldamisel ning alati, kui taotlus põhineb samadel alustel, võivad liikmesriigid võtta vastu ühe otsuse, mis kehtib ka kõigi ülalpeetavate kohta.

ò uus

58. Lõiget 3 ei kohaldata juhul, kui isiku konkreetse olukorra avaldamine tema pereliikmetele võib seada ohtu selle isiku huvid, sealhulgas soolist ja/või vanuse alusel tagakiusamist hõlmavad juhud. Sellisel juhul väljastatakse asjaomase isiku kohta eraldi otsus.

ê 2005/85/EÜ (kohandatud)

ð uus

Artikkel 1011

Varjupaigataotleja ð Rahvusvahelise kaitse taotleja ï tagatised

59. III peatükis sätestatud menetluste suhtes peavad liikmesriigid tagama, et kõigil varjupaigataotlejatel ð rahvusvahelise kaitse taotlejatel ï oleksid järgmised tagatised:

a) varjupaigataotlejat peab teavitama keeles, mille puhul on põhjust oletada, et ta seda mõistab millest ta kõigi eelduste kohaselt aru saab, sellest, millist menetlust tuleb järgida järgitakse, millised on tema õigused ja kohustused menetluse ajal ning millised on võimalikud tagajärjed, kui ta ei pea kinni oma kohustustest ja ei ega tee koostööd ametivõimudega. VarjupaigatTaotlejat peab teavitama menetluse kestusest ajakavast ning tema käsutuses olevatest vahenditest, mis võimaldavad tal täita kohustuse esitada direktiivi 2004/83/EÜ […./../EÜ] [miinimumnõuete direktiiv] artiklis 4 osutatud elementidedid esitamiseks dokumendid. Selline Tteave tuleb edastada sellise ajavaruga õigeaegselt, et varjupaigataotlejatel oleks võimalik kasutada käesoleva direktiiviga tagatud õigusi ning järgida artiklis 1112 kirjeldatud kohustusi;

b) varjupaigataotlejal peab olema võimalus kasutada oma juhtumi esitamisel pädevale ametiasutusele esitamisel vajaduse korral tõlgi teenuseid alati kui see osutub vajalikuks. Liikmesriigid peavad tõlketeenuse osutamist vajalikuks vähemalt juhul, kui tuvastav menetlev ametiasutus palub taotlejatl ilmuda küsitlusele tulla vestlusele vastavalt artiklitele 12 ja 13, 14, ð 15, 16 ja 30 ï ning asjakohast suhtlemist ei saa ilma nimetatud teenuseta tagada. Nimetatud juhul ja muudel juhtudel, kus pädevad ametiasutused kutsuvad taotleja välja, makstakse kõnealuste teenuste eest avalikest vahenditest;

c) varjupaigataotlejal peab olema võimalus võtta ühendust UNHCRiga või mõne muu liikmesriigi territooriumil vastava liikmesriigiga sõlmitud kokkuleppe alusel UNHCRi nimel tegutseva organisatsiooniga ð , kes pakub kooskõlas asjaomase liikmesriigi õigusaktidega varjupaigataotlejale õigusnõustamise teenust ï ;

d) varjupaigataotlejat peab mõistliku aja jooksul teavitama tuvastava menetleva ametiasutuse otsusest tema varjupaigataotluse ð rahvusvahelise kaitse taotluse ï kohta. Kui varjupaigataotlejat esindab ametlikult juriidiline õigusnõustaja või muu nõustaja, võivad liikmesriigid otsusest teavitada teda, ja mitte varjupaigataotlejat ð rahvusvahelise kaitse taotlejat ï ;

e) varjupaigataotlejat peab teavitama tuvastava menetleva ametiasutuse otsusest keeles, mille puhul on põhjust oletada, et varjupaigataotleja seda mõistab millest ta on kõigi eelduste kohaselt võimeline aru saama, kui teda ei abista ega esinda juriidiline õigusnõustaja ega muu nõustaja ning kui tasuta õigusabi pole kättesaadav. Edastatavast teabestve peab selguma, kuidas vaidlustada eitavat otsust sisaldama vastavalt artikli 910 lõikele 2 sätetele teavet eitava otsuse vaidlustamise võimaluste kohta.

60. V peatükis sätestatud menetluste suhtes peavad liikmesriigid tagama, et kõigil varjupaigataotlejatel oleksid käesoleva artikli lõike 1 punktides b, c ja d loetletud tagatistega samaväärsed tagatised.

Artikkel 1112

Varjupaigataotleja ð Rahvusvahelise kaitse taotleja ï kohustused

61. ð Rahvusvahelise kaitse taotlejad teevad koostööd pädevate ametiasutustega, et teha kindlaks taotleja isik ja esitada muud dokumendid, millele on osutatud direktiivi […./../EÜ] [miinimumnõuete direktiiv] artikli 4 lõikes 2. ï Liikmesriigid võivad kehtestada varjupaigataotlejatele √ muid ∏ kohustusei teha koostööd pädevate ametiasutustega, niivõrd kui see on vajalik taotluse läbivaatamiseks.

62. Liikmesriigid võivad eelkõige ette näha, et:

a) varjupaigataotleja peab endast pädevatele ametiasutustele teada andma või ilmuma tulema isiklikult kohale, kas viivitamata või kindlaksmääratud ajal;

b) varjupaigataotleja peab andma ära taotluse läbivaatamise seisukohalt olulised tema valduses olevad dokumendid, nagu näiteks passi;

c) varjupaigataotleja peab teatama pädevatele ametiasutustele oma elukoha või aadressi ning teavitama neid selle muutumisest nii kiiresti kui võimalik võimalikult kiiresti. Liikmesriigid võivad ette näha, et taotleja peab nõustuma igasuguse ühendusevõtuga suhtlemisega elukohas või aadressil, millest ta on pädevaid ametiasutusi viimati teavitanud;

d) pädevad ametiasutused võivad taotleja ja temaga kaasas olevad asjad läbi otsida ð , kui läbiotsimist teeb samasooline isik ï ;

e) pädevad ametiasutused võivad teha taotlejast foto ning

f) pädevad ametiasutused võivad lindistada taotleja suulisi ütlusi tingimusel, et viimast teda on sellest eelnevalt teavitatud.

Artikkel 1213

Küsitlus Vestlus taotlejaga

63. Enne, kui tuvastav menetlev ametiasutus võtab vastu otsuse, antakse varjupaigataotlejale võimalus tema varjupaigataotlusega ð rahvusvahelise kaitse taotlusega ï seonduvaks küsitluseks vestluseks, mille viib läbi mida juhib siseriiklike seaduste õigusaktide alusel selleks pädevaks tunnistatud isik. ð Vestlust rahvusvahelise kaitse taotluse sisu üle juhib alati menetleva ametiasutuse personal. ï

Liikmesriigid võivad anda ka igale artikli 6 lõikes 3 osutatud ülalpeetavatele täisealisele isikule võimaluse lasta end küsitleda.

ò uus

Kui isik on esitanud rahvusvahelise kaitse taotluse oma ülalpeetava nimel, tuleb igale taotlejaga seotud täisealisele isikule anda nii võimalus avaldada oma seisukoht eraviisil kui ka võimalus vestluseks tema taotluse üle.

ê 2005/85/EÜ (kohandatud)

ð uus

Liikmesriigid võivad määrata siseriiklike õigusaktidega ära kindlaks juhtumid, kus alaealisele antakse võimalus lasta end küsitleda vestluseks.

64. Küsitluse Vestluse ð taotluse sisu üle ï võib ära jätta, kui:

a) tuvastav menetlev ametiasutus saab võtta vastu positiivse otsuse ð pagulasseisundi kohta ï olemasolevate tõendite alusel või

b) pädev asutus on taotlejaga juba kohtunud seoses tema abistamisega taotluse täitmisel ning taotlust puudutava olulise teabe esitamisega direktiivi 2004/83/EÜ artikli 4 lõike 2 tingimustel või

c) tuvastav asutus leiab taotleja poolt esitatud teabe põhjalikul uurimisel, et taotlus on artikli 23 lõike 4 punktides a, c, g, h ja j nimetatud asjaolude tõttu põhjendamatu.

3. Küsitluse võib ka ära jätta, kui:

b) see pole praktikas mõistlikult läbiviidav, eelkõige juhul, kui pädev ametiasutus on seisukohal, et taotleja pole ei ole temast mitteolenevatel püsivatel asjaoludel küsitluseks vestluseks võimeline või suuteline. Kahtluse korral võivad liikmesriigid nõuda arsti või psühhiaatri tõendit. ð konsulteerib pädev ametiasutus meditsiinieksperdiga, et teha kindlaks, kas taotleja olukord on ajutine või püsiv. ï

Kui liikmesriik ei taga isiku küsitluse võimalust taotlejale või vajaduse korral ülalpeetavale vastavalt käesolevale lõikele punktile b võimalust vestluseks, tuleb teha asjakohaseid jõupingutusi võimaldamaks taotlejal või ülalpeetaval esitada lisateavet muul viisil.

43. Käesoleva artikli kohase küsitluse vestluse läbiviimata korraldamata jätmine ei takista tuvastavatl menetleval ametiasutustel võtmast vastu otsust varjupaigataotluse ð rahvusvahelise kaitse taotluse ï kohta.

54. Lõike 2 punktide b ja c ning lõike 3 kohase küsitluse läbiviimata vestluse korraldamata jätmine ei mõjuta tuvastava menetleva ametiasutuse otsust ebasoodsas suunas.

65. Olenemata artikli 2024 lõikest 1 võivad liikmesriigid võtta varjupaigataotluse ð rahvusvahelise kaitse taotluse ï kohta otsuse tegemisel arvesse asjaolu, et taotleja ei ilmunud tulnud küsitlusele vestlusele, välja arvatud juhul, kui tal oli mitteilmumiseks tulemata jätmiseks mõjuv põhjus.

Artikkel 1314

Küsitlusele Taotlejaga vestlusele esitatavad nõuded

65. Küsitlus Vestlus toimub tavaliselt ilma perekonnaliikmete juuresolekuta, välja arvatud juhul, kui tuvastav menetlev ametiasutus peab perekonnaliikmete juuresviibimist asjakohase küsitluse läbiviimise asjaomase taotluse läbivaatamise seisukohalt vajalikuks.

66. Küsitlus Vestlus peab toimuma tingimustes, mis tagavad vajaliku konfidentsiaalsuse.

67. Liikmesriigid astuvad võtavad vajalikke samme meetmeid, et tagada küsitluste vestluse toimumine tingimustes, kus taotlejatel on võimalus põhjalikult põhjendada oma taotlust. Selleks liikmesriigid:

a) tagavad, et küsitlust läbiviiv vestlust juhtiv isik oleks piisavalt pädev, et võtta võimalikult palju arvesse taotlusega seotud isiklikke või üldisi asjaolusid, kaasa arvatud taotleja kultuurilist tausta ð , sugu ï ja kaitsetut olekut haavatavust; ning

ò uus

b) näevad ette, et võimaluse ja taotleja taotluse korral juhib taotlejaga vestlust temaga samasooline isik;

ê 2005/85/EÜ

ð uus

b)c) valivad ð pädeva ï tõlgi kes on võimeline tagama asjakohase suhtlemise taotleja ja küsitlust läbiviiva vestlust juhtiva isiku vahel. Suhtlemiskeeleks ei pea olema keel, mida varjupaigataotleja eelistab, kui on mõni teine keel, mille puhul on põhjust oletada, et millest varjupaigataotleja seda mõistab aru saab ja milles ta on võimeline selles keeles ð selgelt ï suhtlema. ð Võimaluse ja taotleja taotluse korral tagavad liikmesriigid taotlejale samasoolise tõlgi;ï

ò uus

d) tagavad, et rahvusvahelise kaitse taotluse sisu käsitlevat vestlust juhtiv isik ei kanna vormiriietust;

e) tagavad, et alaealistega peetavat vestlust juhitakse lapsesõbralikul viisil.

ê 2005/85/EÜ

68. Liikmesriigid võivad ette näha eeskirjad, mis puudutavad milles käsitletakse kolmandate isikute viibimist küsitluse vestluse juures.

5. Käesolevat artiklit kohaldatakse ka artikli 12 lõike 2 punktis b osutatud kohtumise puhul.

ò uus

Artikkel 15

Vestluse sisu

Rahvusvahelise kaitse taotluse sisu käsitleva vestluse korraldamisel tagab menetlev ametiasutus, et taotlejal oleks piisav võimalus esitada vastavalt direktiivi […./../EÜ] [miinimumnõuete direktiiv] artikli 4 lõigetele 1 ja 2 dokumendid, mis on vajalikud tema rahvusvahelise kaitse taotluse põhjendamiseks. Sel eesmärgil tagavad liikmesriigid, et:

a) taotlejale esitatavad küsimused on asjakohased, et hinnata vastavalt direktiivile […./../EÜ] [miinimumnõuete direktiiv] taotleja vajadust rahvusvahelise kaitse järele;

b) taotlejal on piisav võimalus anda selgitusi taotluse põhjendamiseks vajalike dokumentide võimaliku puudumise ja/või lahknevuste või vasturääkivuste kohta oma väidetes.

ê 2005/85/EÜ

Artikkel 14

Küsitlust käsitleva aruande tähtsus menetluses

1. Liikmesriigid tagavad, et iga küsitluse kohta koostatakse kirjalik aruanne, mis sisaldab vähemalt taotleja poolt taotluse kohta esitatud olulist teavet direktiivi 2004/83/EÜ artikli 4 lõike 2 tähenduses.

2. Liikmesriigid tagavad, et taotlejal oleks võimalus pääseda küsitlust käsitlevale aruandele juurde õigeaegselt. Kui juurdepääs võimaldatakse alles pärast seda, kui tuvastav asutus on otsuse teinud, tagab liikmesriik juurdepääsu niipea kui võimalik, et kaebuse saaks õigeaegselt ette valmistada ja esitada.

3. Liikmesriigid võivad nõuda küsitlust käsitlevale aruandele taotleja heakskiitu.

Kui taotleja keeldub küsitlust käsitlevat aruannet heaks kiitmast, märgitakse keeldumise põhjused taotleja toimikusse.

Taotleja keeldumine aruande heakskiitmisest ei takista tuvastavat asutust võtmast vastu otsust taotluse kohta.

4. Käesolevat artiklit kohaldatakse ka artikli 12 lõike 2 punktis b osutatud kohtumise puhul.

ò uus

Artikkel 16

Vestluse üleskirjutus ja aruanne

69. Liikmesriigid tagavad, et iga vestlus kirjutatakse üles.

70. Liikmesriigid küsivad vestluse lõpus üleskirjutusele taotleja heakskiitu. Sel eesmärgil tagavad liikmesriigid, et taotlejal oleks võimalus teha märkusi ja/või anda selgitusi üleskirjutuses oleva ebatäpse tõlke või vääritimõistmise kohta.

71. Kui taotleja keeldub üleskirjutust heaks kiitmast, märgitakse keeldumise põhjused taotleja toimikusse.

Taotleja keeldumine üleskirjutuse heakskiitmisest ei takista menetleval ametiasutusel võtmast vastu otsust tema taotluse kohta.

72. Ilma et see piiraks lõigete 1 ja 2 kohaldamist, võivad liikmesriigid koostada taotlejaga peetud vestluse kohta kirjaliku aruande, mis sisaldab vähemalt taotleja esitatud olulist teavet taotluse kohta. Sellisel juhul tagavad liikmesriigid, et vestluse üleskirjutus lisatakse aruandele.

73. Liikmesriigid tagavad, et taotlejal on õigeaegne juurdepääs vestluse üleskirjutusele ja vajaduse korral aruandele, enne kui menetlev ametiasutus teeb oma otsuse.

Artikkel 17

Kohtumeditsiiniline aruanne

74. Liikmesriigid võimaldavad taotlejale tema taotluse korral arstlikku läbivaatust, et toetada varasema tagakiusamise või suure kahjuga seotud väiteid. Sel eesmärgil määravad liikmesriigid taotlejale mõistliku tähtaja arstitõendi esitamiseks menetlevale ametiasutusele.

75. Ilma et see piiraks lõike 1 kohaldamist, tagab menetlev ametiasutus juhul, kui on põhjendatult alust arvata, et taotleja kannatab traumajärgse stressi all, taotleja nõusoleku korral arstliku läbivaatuse.

76. Liikmesriigid kehtestavad asjaomase korra, et tagada erapooletu ja pädeva meditsiinilise ekspertiisi kättesaadavus, et oleks võimalik teha lõikes 2 osutatud arstlikku läbivaatust.

77. Liikmesriigid kehtestavad täiendavad eeskirjad ja korra piinamise ja muu füüsilise, seksuaalse või psühholoogilise vägivalla sümptomite tuvastamise ja dokumenteerimise kohta, mis on olulised käesoleva artikli kohaldamiseks.

78. Liikmesriigid tagavad, et käesoleva direktiivi kohaselt taotlejaga peetavat vestlust juhtivad isikud saavad piinamise sümptomite tuvastamise alast koolitust.

79. Menetlev ametiasutus hindab lõigetes 1 ja 2 osutatud arstliku läbivaatuse tulemusi koos muude taotlusega kaasnevate dokumentidega. Arstliku läbivaatuse tulemusi võetakse arvesse eelkõige taotleja väidete õigsuse ja piisavuse kontrollimisel.

ê 2005/85/EÜ

ð uus

Artikkel 1518

Õigus õigusabile ja esindamisele

80. ð Rahvusvahelise kaitse taotlejale antakse võimalus ï Liikmesriigid võimaldavad varjupaigataotlejatel konsulteerida oma varjupaigataotlust ð rahvusvahelise kaitse taotlust ï käsitlevates küsimustes oma kulul siseriiklike õigusaktide alusel tunnustatud või tegutseva juriidilise õigusnõustaja või muu nõustajaga ð menetluse kõikides etappides, sealhulgas pärast eitava otsuse saamist. ï

81. Kui tuvastav asutus teeb eitava otsuse, tagavad lLiikmesriigid tagavad taotlejale viimase nõudmisel taotluse korral tasuta õigusabi ja/või esindaja esindusteenused vastavalt lõikele 3 sätetele. ð Selleks liikmesriigid: ï

ò uus

a) näevad ette tasuta õigusabi teenuse pakkumise III peatüki kohastes menetlustes. See hõlmab vähemalt menetlusega seotud teabe esitamist taotlejale tema konkreetse olukorra kohta ning eitava otsuse korral selle aluseks olevate faktiliste ja õiguslike asjaolude selgitamist;

b) näevad ette tasuta õigusabi või esindusteenuse pakkumise V peatüki kohastes menetlustes. See peab hõlmama vähemalt vajalike menetlusdokumentide ettevalmistamist ja taotleja esindamist esimese astme kohtu istungil.

ê 2005/85/EÜ (kohandatud)

ð uus

3. Liikmesriigid võivad oma siseriiklikes õigusaktides ette näha, et tasuta õigusabi ja/või esindaja esindusteenuseid võimaldatakse antakse:

a) ainult kohtumenetluses vastavalt V peatükile, kuid mitte siseriiklike õigusaktidega ette nähtud edasiste kaebuste või läbivaatamiste puhul, kaasa arvatud kaebuse uuesti läbivaatamine pärast edasikaebust või edasist läbivaatuse toimumist ja/või

b)a) ainult neile, kellel endal pole ei ole piisavaid vahendeid ja/või

c)b) ainult juriidilistele õigusnõustajatele või teistele muudele nõustajatele, kes on siseriiklike õigusaktidega spetsiaalselt määratud abistama ja/või esindama varjupaigataotlejat ð rahvusvahelise kaitse taotlejaid. ï ja/või

d) ainult juhul, kui on tõenäoline, et kaebuse või läbivaatamise tulemus on positiivne.

Liikmesriigid tagavad, et punkti d kohast õigusabi ja/või esindatust omavoliliselt ei piirata.

ò uus

V peatükis sätestatud menetluste puhul võivad liikmesriigid otsustada anda taotlejatele tasuta õigusabi ja/või esindusteenuseid ainult juhul, kui selline abi on vajalik, et tagada neile tõhus juurdepääs õiguskaitsele. Liikmesriigid tagavad, et käesoleva lõike kohaselt antavat õigusabi ja/või esindusteenuseid ei piirata omavoliliselt.

ê 2005/85/EÜ

ð uus

4. Liikmesriigid võivad ette näha õigusabi ja/või esindatuse esindusteenuste taotluste esitamise ja menetlemise eeskirjad üksikasjad.

ò uus

5. Liikmesriigid võivad lubada valitsusvälisel organisatsioonil pakkuda rahvusvahelise kaitse taotlejatele tasuta õigusabi ja/või esindusteenuseid III ja/või V peatükis sätestatud menetlustes.

ê 2005/85/EÜ

ð uus

56. Liikmesriigid võivad ka:

a) kehtestada tasuta õigusabile ja/või esindusteenustele rahalised ja/või ajalised piirmäärad ajapiirangud, tingimusel, et nendega ei piirata omavoliliselt juurdepääsu õigusabile ja/või esindusteenustele;

b) ette näha, et tasude ja muude kulude osas ei koheldaks õigusabiga seotud küsimustes varjupaigataotlejaid soodsamalt kui liikmesriigi enda kodanikke.

67. Liikmesriigid võivad nõuda tehtud kulutuste osalist või täielikku korvamist siis või juhul, kui taotleja rahaline olukord on oluliselt paranenud või kui toetuse sellise hüve andmise otsus tehti taotleja esitatud valeandmete põhjal.

Artikkel 1619

Õigusabi ja esindamise ulatus

82. Liikmesriigid tagavad, et siseriiklike õigusaktide alusel tunnustatud või sellisena lubatud või tegutseval juriidilisel õigusnõustajal või muul nõustajal, kes siseriiklikes õigusaktides sätestatud tingimustel abistab või esindab varjupaigataotlejat ð rahvusvahelise kaitse taotlejat ï, oleks juurdepääs taotleja toimikus sisalduvale teabele, ð mille alusel otsus tehakse ï mida tõenäoliselt V peatükis osutatud asutused hindavad, niivõrd kui see teave on taotluse läbivaatamise seisukohalt oluline.

Liikmesriigid võivad teha erandi, kui teabe või allika avalikustamine ohustab riiklikku julgeolekut, teavet edastavate organisatsioonide või isiku(te) julgeolekut või teabega seotud isiku(te) julgeolekut, keda teave puudutab või kui avalikustamise tagajärjel satuvad ohtu liikmesriigi pädevate ametiasutuste poolt ð rahvusvahelise kaitse ï taotluste läbivaatamisega seotud liikmesriigi pädevate asutuste uurimisalased huvid uurimine või liikmesriigi rahvusvahelised suhted. Sellistel juhtudel ð liikmesriigid: ï

ò uus

a) annavad vähemalt õigusnõustajale või muule nõustajale, kellele on tehtud julgeolekukontroll, juurdepääsu kõnealusele teabele või allikatele ulatuses, mis on avalduse läbivaatamiseks või rahvusvahelise kaitse äravõtmise otsuse tegemiseks asjakohane;

ê 2005/85/EÜ (kohandatud)

ð uus

√ b) annavad ∏ peab V peatükis osutatud ametiasutustele juurdepääsu kõnealusele teabele või allikatele olema juurdepääs V peatükis osutatud asutustel, välja arvatud juhul, kus juurdepääs on välistatud riiklikel julgeoleku kaalutlustel.

83. Liikmesriigid tagavad, et varjupaigataotlejat ð rahvusvahelise kaitse taotlejat ï abistaval või esindaval juriidilisel õigusnõustajal või muul nõustajal on varjupaigataotleja nõustamise eesmärgil juurdepääs suletud territooriumitele aladele, näiteks kinnipidamiskohtadele kinnipidamisasutustele ja transiiditsoonidele.

Liikmesriigid võivad piirata taotleja külastamist suletud territooriumitel aladel ainult juhul, kui sellised piirangud on siseriiklike õigusaktide põhjal objektiivselt vajalikud julgeoleku, avaliku korra või territooriumi ala halduskorralduse huvides või selleks, et tagada taotluse tõhus tulemuslik läbivaatamine, tingimusel, et juriidilise õigusnõustaja või muu nõustaja juurdepääsu ei piirata seejuures märkimisväärselt või ei muudeta juurdepääsu päris võimatuks.

ò uus

84. Liikmesriigid lubavad taotlejal võtta vestlusele kaasa siseriiklike õigusaktide alusel tunnustatud või tegutseva õigusnõustaja või muu nõustaja.

ê 2005/85/EÜ

ð uus

34. Liikmesriigid võivad sätestada eeskirjad, mis näevad ette milles reguleeritakse juriidiliste õigusnõustajate või muude nõustajate juuresolekut kõikidel menetluse käigus toimuvatel küsitlustel vestlustel, ilma et see piiraks käesoleva artikli või artikli 1721 lõike 1 punkti b kohaldamist.

4. Liikmesriigid võivad sätestada, et taotlejal on lubatud võtta küsitlusele kaasa siseriiklike õigusaktidega sellisena tunnustatud juriidiline nõustaja või muu nõustaja.

Liikmesriigid võivad nõuda, et taotleja viibiks küsitluse vestluse juures ka siis juhul, kui teda esindab siseriiklikes õigusaktides sätestatud tingimustel juriidiline õigusnõustaja või muu nõustaja ning et taotleja vastaks esitatud küsimustele ise.

Juriidilise Õigusnõustaja või muu nõustaja puudumine ei takista pädevatl ametiasutustel küsitlust läbi viimast korraldamast vestlust taotlejaga ð , ilma et see piiraks artikli 21 lõike 1 punkti b kohaldamist. ï

ò uus

Artikkel 20

Erivajadustega taotleja

85. Liikmesriigid võtavad vajalikke meetmeid, et tagada erivajadustega taotlejale võimalus esitada taotlusega kaasnevad dokumendid võimalikult täielikult ja kõigi tõenditega. Vajaduse korral pikendatakse talle antud tähtaega, et ta saaks esitada tõendid või võtta menetluses muid vajalikke meetmeid.

86. Kui menetlev ametiasutus on seisukohal, et taotleja on direktiivi […/…/EÜ] [millega sätestatakse varjupaigataotlejate vastuvõtu miinimumnõuded (vastuvõtutingimuste direktiiv)] artiklis 21 osutatud piinamise või vägistamise või tema suhtes muu jõhkra psühholoogilise, füüsilise või seksuaalse vägivalla ohvriks langenud, määratakse taotlejale piisav tähtaeg ja talle antakse asjakohast toetust, et valmistada ette vestlus tema taotluse sisu üle.

87. Artikli 27 lõikeid 6 ja 7 ei kohaldata lõikes 2 osutatud taotlejate suhtes.

ê 2005/85/EÜ (kohandatud)

ð uus

Artikkel 1721

Tagatised saatjata alaealisele

88. Kõikide käesolevas direktiivis sätestatud menetluste suhtes ja ilma et see piiraks artiklite 12 ja 14 sätete 13, ð 14 ï ja 15 kohaldamist, liikmesriigid:

a) rakendavad võtavad võimalikult kiiresti meetmeid tagamaks, et saatjata alaealist esindaks ja/või abistaks taotluse ð esitamise ja ï läbivaatamise ajal esindaja. ð Esindaja on erapooletu ja tal on vajalikud teadmised lastehooldusest. ï Selliseks esindajaks võib olla ka 27. jaanuari 2003. aasta direktiivi 2003/9/EÜ (millega sätestatakse miinimumnõuded varjupaigataotlejate vastuvõtmisele)[19] artiklis 19 direktiivis […/…/EÜ] [vastuvõtutingimuste direktiiv] osutatud esindaja;

b) tagavad, et esindajale antakse võimalus teavitada saatjata alaealist küsitluse vestluse tähendusest ja võimalikest tagajärgedest ning vajadusel korral sellest, kuidas küsitluseks vestluseks valmistuda. Liikmesriigid lubavad ð tagavad, et ï esindajal ð ja/või siseriiklike õigusaktide alusel tunnustatud õigusnõustaja või muu nõustaja ï viibidab küsitluse vestluse juures ning ð tal on võimalus ï esitada küsimusi või teha märkusi küsitlust läbiviiva vestlust juhtiva isiku kehtestatud piirides.

Liikmesriigid võivad nõuda, et saatjata alaealine viibiks küsitluse vestluse juures ka juhul, kui tema esindaja on kohal.

89. Liikmesriigid ei pea esindajat määrama, kui saatjata alaealine:

a) saab suure tõenäosusega täisealiseks enne, kui esimese astme otsus vastu võetakse; või

b) saab tasuta kasutada juriidilise nõustaja või muu nõustaja teenuseid, kes on siseriiklike õigusaktide alusel sellisena tunnustatud ja määratud täitma esindajale pandud kohustusi; või

c)b) on või on olnud abielus.

3. Liikmesriigid võivad kooskõlas 1. detsembril 2005 kehtivate õigusaktidega esindajat mitte määrata, kui saatjata alaealine on 16aastane või vanem, välja arvatud juhul, kui ta pole võimeline oma taotlusega seotud toiminguid ilma esindajata teostama.

43. Liikmesriigid tagavad, et:

90. juhul, kui saatjata alaealisega tuleb tema varjupaigataotluse ð rahvusvahelise kaitse taotluse ï suhtes läbi viia korraldada artiklites 12, 13 ja 1413, 14 ja 15 osutatud küsitlus vestlus, viib küsitlust läbi juhib seda isik, kellel on piisavad vajalikud teadmised alaealiste erivajadustest;

91. menetleva ametiasutuse otsuse saatjata alaealise taotluse osas kohta valmistab tuvastava asutuse otsuse ette isik, kel on vajalikud teadmised alaealiste erivajadustest.

ò uus

4. Vastavalt artiklis 18 sätestatud tingimustele antakse saatjata alaealisele tasuta õigusabi kõikide käesolevas direktiivis sätestatud menetluste puhul.

ê 2005/85/EÜ

ð uus

5. Liikmesriigid võivad varjupaigataotluse ð rahvusvahelise kaitse taotluse ï läbivaatamise raames teha saatjata alaealise vanuse kindlaks arstliku läbivaatuse teel ð , kui taotleja üldiste väidete või muude asjakohaste tõendite alusel liikmesriik siiski kahtleb tema vanuses ï.

ò uus

Arstlik läbivaatus tehakse isiku inimväärikust täielikult austades, kasutades selleks kõige vähem sekkuvaid uuringuid.

ê 2005/85/EÜ

ð uus

Seoses aArstliku läbivaatusega korral tagavad liikmesriigid, et:

a) enne varjupaigataotluse ð rahvusvahelise kaitse taotluse ï läbivaatamist teavitatakse saatjata alaealist keeles, millest ta aru saab, mille puhul on põhjust oletada, et varjupaigataotleja seda mõistab, võimalusest määrata tema vanust arstliku kontrolli läbivaatuse teel. Saatjata alaealist tuleb teavitada ka sellest, millisel viisil läbivaatust sooritatakse tehakse, kuidas mõjutavad võivad arstliku läbivaatuse võimalikud tulemused mõjutada varjupaigataotluse ð rahvusvahelise kaitse taotluse ï läbivaatamist ning millised on tagajärjed, kui saatjata alaealine keeldub arstlikust läbivaatusest;

b) saatjata alaealine ja/või tema esindaja annaksid nõusoleku määrata asjaomase alaealise vanust arstliku läbivaatuse teel ning

c) otsus lükata arstlikust läbivaatusest keeldunud saatjata alaealise varjupaigataotlus ð rahvusvahelise kaitse taotlus ï tagasi ei põhineks ainult nimetatud keeldumisel.

Asjaolu, et saatjata alaealine on keeldunud kõnealusest arstlikust läbivaatusest, ei takista tuvastaval menetleval ametiasutusel vastu võtmast otsust varjupaigataotluse ð rahvusvahelise kaitse taotluse ï kohta.

ò uus

6. Artikli 27 lõikeid 6 ja 7, artikli 29 lõike 2 punkti c ning artikleid 32 ja 37 ei kohaldata saatjata alaealiste suhtes.

ê 2005/85/EÜ

ð uus

67. Käesoleva artikli rakendamisel on liikmesriikide esmaseks kohuseks lähtuda lapse huvidest.

Artikkel 1822

Kinnipidamine

92. Liikmesriigid ei pea isikut kinni ainult sel põhjusel, et viimane ta on varjupaigataotleja ð rahvusvahelise kaitse taotleja ï . ð Rahvusvahelise kaitse taotleja kinnipidamise alused ja tingimused ning tema tagatised peavad olema kooskõlas direktiiviga […/…/EÜ] [vastuvõtutingimuste direktiiv]. ï

93. Kui varjupaigataotlejat ð rahvusvahelise kaitse taotlejat ï peetakse kinni, tagavad liikmesriigid võimaluse asja kiireks kohtulikuks läbivaatamiseks ð vastavalt direktiivile […/…/EÜ] [vastuvõtutingimuste direktiiv] ï.

Artikkel 1923

Menetlus taotluse tagasivõtmise korral

94. Kui liikmesriik on siseriiklike õigusaktidega ette näinud võimaluse varjupaigataotlus ð rahvusvahelise kaitse taotlus ï sõnaselgelt tagasi võtta ja kui varjupaigataotleja seda teeb, tagavad liikmesriigid, et tuvastav menetlev ametiasutus teeb otsuse taotluse läbivaatamise lõpetamise või taotluse tagasilükkamise kohta.

95. Liikmesriigid võivad ka otsustada, et tuvastav menetlev ametiasutus võib lõpetada taotluse läbivaatamise ilma otsust vastu võtmata. Sellisel juhul tagavad liikmesriigid, et tuvastav menetlev ametiasutus teeb vastava märkuse märke taotleja toimikusse.

Artikkel 2024

Menetlus varjupaigataotluse kaudse tagasivõtmise või sellest loobumise korral

96. Kui on piisav alus arvata, et varjupaigataotleja ð rahvusvahelise kaitse taotleja ï on oma varjupaigataotluse ð rahvusvahelise kaitse taotluse ï kaudselt tagasi võtnud või sellest loobunud, tagab liikmesriik, et tuvastav menetlev ametiasutus teeb otsuse taotluse läbivaatamise lõpetamise või taotluse tagasilükkamise kohta põhjendusel, et taotleja pole tõestanud oma õigust pagulasseisundile vastavalt direktiivile 2004/83/EÜ.

Liikmesriigid võivad eeldada, et taotleja on oma varjupaigataotluse ð rahvusvahelise kaitse taotluse ï kaudselt tagasi võtnud või sellest loobunud, eriti kui on kindlaks tehtud, et:

a) varjupaigataotleja pole ei ole reageerinud vastanud palvele esitada oma taotluse seisukohalt olulist teavet direktiivi 2004/83/EÜ […/../EÜ] [miinimumnõuete direktiiv] artikli 4 põhjal või pole ei ole ilmunud isiklikule küsitlusele vestlusele, nagu on ette nähtud artiklites 1213, 1314, 15 ja 1416, välja arvatud juhul, kui taotleja tõestab mõistliku aja jooksul, et ta ei saanud seda teha temast mitteolenevatel põhjustel;

b) varjupaigataotleja varjab ennast end või on lahkunud loata oma elukohast või kinnipidamiskohast, ilma et ta oleks mõistliku aja jooksul sellest teavitanud pädevat ametiasutustega ühendust võtnud, või kui varjupaigataotleja pole ei ole mõistliku aja jooksul täitnud kohustust kohale ilmuda või võtnud muul viisil ühendust.

Liikmesriigid võivad käesolevate sätete rakendamisel kehtestada tähtajad või suunised.

97. Liikmesriigid tagavad, et taotlejal, kes võtab pädeva ametiasutusega uuesti ühendust pärast seda, kui käesoleva artikli lõikes 1 osutatud otsus taotluse läbivaatamise lõpetamise kohta on vastu võetud, on õigus nõuda oma juhtumi uuesti käsitlemist uut läbivaatamist, välja arvatud juhul, kui taotlust vaadatakse läbi vastavalt artiklitele 32 ja 34.

Liikmesriigid võivad ette näha tähtaja, pärast mida ei saa juhtumit enam uuesti käsitleda.

Liikmesriigid tagavad, et selliseidt isikuidt ei saadeta tagasi, kui see on vastuolus non-refoulment tagasi- ja väljasaatmise lubamatuse põhimõttega.

Liikmesriigid võivad lubada tuvastavatel menetlevatel ametiasutustel jätkata taotluse läbivaatamist sealt, kus see pooleli jäi lõpetati.

ò uus

98. Käesoleva artikli kohaldamine ei piira määruse (EÜ) nr …/.... [Dublini määrus] kohaldamist.

ê 2005/85/EÜ

ð uus

Artikkel 2125

UNCHRi roll

99. Liikmesriigid lubavad UNCHRil:

a) pääseda juurde kohtuda varjupaigataotlejatele ð rahvusvahelise kaitse taotlejaga ï , kaasa arvatud neile isikuga, kes on kinnipidamiskohasasutuses ja lennujaama või sadama transiiditsoonis;

b) pääseda juurde juurdepääsu teabele, mislles käsitlebtakse üksikuid konkreetset varjupaigataotlusi ð rahvusvahelise kaitse taotlust ï , menetluse kulgu ja vastuvõetud otsuseid, tingimusel, et varjupaigataotleja on sellega nõus;

c) esitada menetluse kõikides etappides Genfi konventsiooni artikliga 35 talle pandud järelevalvekohustuste elluviimisel pädevatele ametiasutustele konkreetseid varjupaigataotlusi ð rahvusvahelise kaitse taotlusi ï käsitlevaid seisukohti.

100. Lõiget 1 kohaldatakse ka organisatsiooni suhtes, kes vastavalt liikmesriigiga sõlmitud kokkuleppele tegutseb asjassepuutuva asjaomase liikmesriigi territooriumil UNCHRi nimel.

Artikkel 2226

Teabe kogumine üksik konkreetsete juhtumite kohta

Üksik Konkreetsete juhtumite läbivaatamise eesmärgil liikmesriigid:

a) ei avalda otse üksikut konkreetset varjupaigataotlust ð rahvusvahelise kaitse taotlust ï käsitlevat teavet ega taotluse esitamise fakti varjupaigataotleja väidetava(te)le tagakiusaja(te)le ð ega suure kahju põhjustaja(te)le ï ;

b) ei kogu teavet väidetava(te)lt tagakiusaja(te)lt ð ega suure kahju põhjustaja(te)lt ï viisil, mis teavitaks tagakiusajat või tagakiusajaid neid otseselt asjaolust, et kõnealune taotleja on varjupaigataotluse esitanud, ning mis seaks ohtu taotleja ja tema ülalpeetavate füüsilise puutumatuse või taotlejate päritolumaalriigis elavate perekonnaliikmete vabaduse ja julgeoleku.

III PEATÜKK

ESIMESE ASTME MENETLUS

I JAGU

Artikkel 2327

Taotluse Lläbivaatamise kord menetlus

101. Liikmesriigid vaatavad varjupaigataotlused ð rahvusvahelise kaitse taotlused ï läbi korras menetluse kohaselt, mis vastab on kooskõlas II peatükis sätestatud üldpõhimõtetele ja tagatistelega.

102. Liikmesriigid tagavad, et taotluse selline menetlemine lõpetatakse menetlus viiakse lõpule võimalikult kiiresti, ilma et see piiraks taotluse piisavat ja põhjalikku läbivaatamist.

ò uus

103. Liikmesriigid tagavad, et menetlus viiakse lõpule kuue kuu jooksul alates taotluse esitamisest.

Liikmesriigid võivad seda tähtae