Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1151/2012 (põllumajandustoodete ja toidu kvaliteedikavade kohta) artikli 50 lõike 2 punkti a kohase nimetuse registreerimise taotluse avaldamine

(2022/C 478/10)

Selle dokumendi avaldamine annab õiguse esitada vastuväiteid Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1151/2012 (1) artikli 51 kohaselt kolme kuu jooksul alates käesoleva dokumendi avaldamise kuupäevast.

KOONDDOKUMENT

„Aceite de Madrid“

ELi nr: PDO-ES-02812 – 12.11.2021

KPN (X) KGT ( )

1. Nimetus(ed)

„Aceite de Madrid“

2. Liikmesriik või kolmas riik

Hispaania

3. Põllumajandustoote või toidu kirjeldus

3.1. Toote liik

Klass 1.5. Õlid ja rasvad

3.2. Punktis 1 esitatud nimetusele vastava toote kirjeldus

Ekstra-väärisoliiviõli, mis on valmistatud oliivipuu (Oleae Europea L.) viljadest üksnes mehaaniliste meetoditega.

Oliivid korjatakse otse puult, kui nende küpsusaste on kõige rohkem 4.

Füüsikalis-keemilised omadused

— Happesus (väljendatud oleiinhappena): ≤ 0,5 %

— Peroksiidarv: ≤ 14 meq O2/kg

— Ultraviolettkiirguse neeldumine: K270 ≤ 0,18 y K232 ≤ 2,00.

— Polüfenoolide sisaldus: vähemalt 300 mg/kg

— Pigmentide kogusisaldus: vähemalt 10 mg/kg

Väärtused, mida ei ole esitatud, jäävad vaikimisi seadusega ettenähtud piiridesse kooskõlas asjakohaste ELi õigusaktidega.

Organoleptilised omadused:

Toote „Aceite de Madrid“ organoleptiline analüüs näitab keskmise kuni suure intensiivsusega organoleptilist profiili. Õli sertifitseerimiseks peab olema vähemalt kolm tunnust (otsene aromaatne lõhn või järellõhn). Tunda on oliivi-, mandli-, rohu-, lehe-, õuna-, tomati- ja banaanilõhna ning -maitset.

Organoleptilist iseloomustust täiendab see, et on tunda terveid värskeid oliive ja puuvilju ning valitseb tasakaal mõruduse ja teravuse vahel, kusjuures intensiivsus on vähemalt 2 ning nende väärtus kõige rohkem kaks punkti suurem puuviljasusest.

Puuviljasuse mediaan Mf ≥ 3,5 Mõruduse mediaan: üle 2 Teravuse mediaan: üle 2 Tasakaalustamine Mõru ja terava positiivse tunnuse mediaan on kõige rohkem kaks punkti kõrgem puuviljasuse mediaanist.

3.3. Sööt (üksnes loomse päritoluga toodete puhul) ja tooraine (üksnes töödeldud toodete puhul)

„Aceite de Madrid“ on mitmest sordist valmistatav ekstra-väärisoliiviõli, kusjuures lubatud on järgmised oliivisordid.

— Ülekaalus olevad sordid: 'Cornicabra', 'Castellana' ja 'Manzanilla Cacereña', mis peavad moodustama vähemalt 80 % geograafilises kirjelduses määratletud oliivisaludest, kusjuures ekstra-väärisoliiviõli peab sisaldama vähemalt kahte ülekaalus olevat sorti.

— Vähemal määral lisatavad kohalikud sordid: 'Carrasqueña', 'Gordal', 'Asperilla' ja 'Redondilla'. Need vähemal määral lisatavad sordid ei tohi kokku moodustada üle 20 % saadud ekstra-väärisoliiviõlist.

3.4. Tootmise erietapid, mis peavad toimuma määratletud geograafilises piirkonnas

Kõik tootmisetapid peavad toimuma punktis 4 määratletud geograafilise piirkonna piires.

3.5. Sellise toote viilutamise, riivimise, pakendamise jm erieeskirjad, millele registreeritud nimetus viitab

Et säilitada sertifitseeritud ekstra-väärisoliiviõli tüüpilised omadused, peab pakendamine toimuma kaitstud päritolunimetusega hõlmatud geograafilises piirkonnas, mis on osutatud vastavas kirjelduses.

See hõlbustab täielikku kontrolli tootmisprotsessi üle ja tagab, et lõppetapiga tegelevad piirkonna kogenud tootjad. Kohalikud tootjad teavad ilmselgelt paremini, kuidas nende ekstra-väärisoliiviõlid reageerivad märkimisväärse villimisprotsessiga seotud toimingutele, näiteks dekanteerimise ajale ja meetoditele, filtreerimistoimingutele, filtreerivatele materjalidele, villimistemperatuurile ning külmale ja ladustamisele.

Nõuetekohane filtreerimine tagab, et turustatavat toodet esitletakse tarbijatele nõuetekohaselt ja luuakse optimaalsed säilivustingimused, vastates toote iseloomulikele omadustele, sest see eemaldab lahustunud tahked ained ja niiskuse, mis muidu tooks kaasa väärkasutuse ja dekanteerimisvajaduse, mis põhjustaks süsivesikute ja valkude anaeroobset käärimist.

Lõppeesmärk on säilitada toote tüüpilised omadused kuni lähetamise lõppetapini.

3.6. Sellise toote märgistamise erieeskirjad, millele registreeritud nimetus viitab

Sertifitseeritud ekstra-väärisoliiviõli pakendil peavad olema märked „Aceite de Madrid“, „Denominación de Origen Protegida“ või „D.O.P.“ viisil, mis on selgelt näha ja eristub muust märgisel olevast teabest. Märgis peab sisaldama ka kaitstud päritolunimetuste ELi logo ja võib soovi korral sisaldada toote kontrolliasutuse alluvusse kuuluva sertifitseerimisasutuse vastavusmärki.

Nummerdatud lisamärgis, mille haldusasutus on sertifitseerimisasutuse aruannete põhjal välja andnud, tagab, et päritolunimetusega ekstra-väärisoliiviõli vastab spetsifikaadile.

4. Geograafilise piirkonna täpne määratlus

Tootmispiirkond asub Madridi autonoomse piirkonna kaguosas Tajo, Jarama, Henarese ja Tajuña jõgede orgude vahel.

Kommuunide loetelu

Alcalá de Henares, Ambite, Anchuelo, Aranjuez, Arganda del Rey, Belmonte de Tajo, Brea de Tajo, Campo Real, Carabaña, Colmenar de Oreja, Corpa, Chinchón, Estremera, Fuentidueña de Tajo, Loeches, Mejorada del Campo, Morata de Tajuña, Nuevo Baztán, Olmeda de las Fuentes, Orusco, Perales de Tajuña, Pezuela de las Torres, Pozuelo del Rey, Santorcaz, Los Santos de la Humosa, Tielmes, Titulcia, Torres de la Alameda, Valdaracete, Valdelaguna, Valdilecha, Valverde de Alcalá, Velilla de San Antonio, Villaconejos, Villalbilla, Villamanrique de Tajo, Villar del Olmo ja Villarejo de Salvanés.

5. Seos geograafilise piirkonnaga

5.1. Geograafilise piirkonna eripära

Loodustegurid

Kaitstud päritolunimetusega ekstra-väärisoliiviõlide tootmispiirkond vastab hüdrograafilisele võrgustikule, mille määravad kindlaks Tajo, Jarama, Henarese ja Tajuña jõgede orud Madridi autonoomse piirkonna kaguosas.

Füüsikalise geograafia vaatenurgast on geograafiliseks kirjelduseks pinnavorm, mida nimetatakse nõoks. Pinnakihi materjalid pärinevad peamiselt miotseeni ja pliotseeni (tertsiaar) ajastikust. Aluskivimis on miotseenist pärit kipsimergel ja kips, mis teeb teed paljastunud platoo lubjakivile. Tänu erosioonikindlusele on viimane võimaldanud moodustuda paljastunud platool või platool. Paljastunud platoo ümber on asendunud platood, kus tasub rõhutada lubjakivinõlvu, mille kallak on laugem või järsem ning ühendab sõmerat ülapinda pinnaga, mis koosneb õrnematest materjalidest (mergel).

Oliivisalud sobivad siia peamiselt tänu mulla tõttu paljastunud platoole lubjakivipinnasel ja sellega seotud materjalidele, enamasti üle 700 meetri kõrgusel.

Pedoloogilisest vaatenurgast asub muld lubjakivi- ja lubjakivi-kipsisetetel, mis annavad sellele pH vahemikus 8–8,5, 100-protsendilise küllastumuse leelistega, liivsavimulla või saviliivmulla tekstuuri ning tegeliku sügavuse, mis ulatub mõõdukast väikseni.

Geograafilise piirkonna mulla kõige iseloomulikum tunnusjoon on kaltsiumkarbonaadiga rikastatud horisondid, mille tõttu on piirkonnas selgelt ülekaalus muld, mille horisondid on kvalifitseeritud lubjakivimuldadeks, peamiselt rühmas Calcixerepts. Karbonaadid on kuhjunud eri vormis, mis moodustab sageli lõpuks B-horisonte. Muld, kus need horisondid on maapinnale suhteliselt lähedal, on väga sageli lõhenenud, mis on maaharimise tulemus ja võimaldab oliivipuu juurestikul ära kasutada potentsiaalselt sobivaid C-horisonte. Siiski on laialt levinud nähtus, et juured, mis puutuvad kokku väga kaltsiumkarbonaadirikaste horisontidega, on horisontaalsed, kuid mitte tingimata tsementeerunud.

Tootmispiirkond hõlmab kogu seda osa, mis on teadupärast lubjakivimuld.

Aasta keskmine temperatuur jääb vahemikku 12–14 °C, mis on oliivipuu arenguks optimaalne, sest oliivipuu vajab elutegevuseks üle 10 °C temperatuuri.

Oluline parameeter on külmade esinemine ja sagedus oliivipuu puhkeperioodil. Külmad võivad olla temperatuurivahemikus –10 kuni –6 °C. Oliivipuu suudab taluda niisugust äärmuslikku miinimumtemperatuuri ja seejuures on külmad sagedased üksnes puu puhkeperioodil, mis kestab detsembrist märtsini, kusjuures muld on sel ajal piisavalt niiske.

Aasta keskmine sademete hulk kogu geograafilises piirkonnas on 300–450 mm – ideaalne tingimus oliivipuude kasvatamiseks, sest need eelistavad väheniisket kliimat. Vähene sademete hulk kahandab oliivipuudega seotud haiguste ja kahjurite esinemist.

Teine iseloomulik ja ainulaadne kliimat iseloomustav parameeter on suhteline õhuniiskus. Et oliivipuud saaksid täiuslikult kasvada, peab suhteline õhuniiskus olema alla 60 % ning õitsemise ja viljade küpsemise ajal kevadel ja sügisel peab see jääma alla 55 %. Kuigi geograafilises piirkonnas on kuiv termiline režiim, soodustavad geograafilist asukohta ümbritsevad ja läbivad Tajo, Tajuña, Henarese ja Jarama jõed seda, et oliivipuul on nõuetekohaseks arenguks sobivad tingimused, milleks on minimaalne õhuniiskus.

Geograafilise piirkonna põllukultuurid saavad aastas üsna palju päikest, üle 2 700 tunni, mis soodustab oliivipuu kasvu kõikides fenoloogilistes arenguetappides.

Inimtegurid

Geograafilise piirkonna eripära, mis tuleneb inimteguritest, eristub agronoomiliste ja oliivikasvatustavade poolest, mille puhul peetakse tähtsaks vilja algomaduste säilitamist ning nende hilisemat avaldumist sertifitseeritud ekstra-väärisoliiviõlis.

Oliivid korjatakse otse puult, mitte kunagi maapinnalt, kõige rohkem 4. küpsusastmel ja meetoditega, mis tagavad, et vili on terve: puult võetud tervete värskete viljade eraldamine on kohustuslik.

Need veetakse veskisse alati viisil, mis ei kahjusta vilja ega lase sel rikneda. Üheski töötlusetapis ei ole neid lubatud hoida aidas.

Temperatuur segamisetapis ei tohi ületada 27 °C ja ekstra-väärisoliiviõli tuleb säilitada temperatuuril 13–25 °C.

Madridis on oliivikasvatusega tegeldud juba Rooma ajast, kuid tõelise hoo sai see sisse ja juurdus siis, kui saabusid araablased, kes tõid kaasa uusi sorte ja meetodeid ning tootmise kasvu.

On teada, et seoses roomlaste tulekuga Tajuña, Jarama ja Henarese jõgede orgudesse rajati põllumajanduslikke maavaldusi ja farme kõige viljakamal maal. Arheoloogilised kaevamised muu hulgas Verdugalis, Las Dehesases ja Casa de Taconas on toonud päevavalgele jälgi oliivikasvatusest ja väärisoliiviõli valmistamisest, mis pärinevad 3. sajandist pärast Kristust.

5.2. Toote eripära

Geograafilises piirkonnas kasvatatavad oliivisordid on järgmised: 'Cornicabra', 'Castellana', 'Manzanilla Cacereña', 'Carrasqueña', 'Gordal', 'Asperilla' ja 'Redondilla'. Need sordid on kohanenud geograafilise piirkonna mulla- ja kliima- ning viljelustingimustega. Aja jooksul on need sordid muutunud loodusliku valiku tulemusena kohalikeks põlissortideks. Need on suurepäraselt kohanenud piirkonnas valitsevate tingimustega ja tagavad mitmesordilise identiteedi koos kindlaksmääratud tüüpiliste omadustega, mida ei esine üheski teises oliivitootmiskohas kogu maailmas.

Tuleb rõhutada, et geograafiline tootmispiirkond on üleminekuala piirkondade vahel, kus kasvatatakse peamiselt ühte sorti. Oliivikasvatuspiirkond asub ainult ühe sordi 'Cornicabra de Toledo' tootmise piirkonna (lõuna pool) ja La Alcarrias (ida pool) asuva ainult ühe sordi 'Castellana' tootmise piirkonna vahel, millele lisandub sortide 'Manzanilla Cacereña', 'Carrasqueña', 'Gordali', 'Asperilla' ja 'Redondilla' kasvatamine vähemal määral.

Niisugune peamiste ja vähemal määral kasvatatavate sortide looduslik kooslus võimaldab saavutada kordumatuid organoleptilisi profiile, mis on veel üks ainulaadne tunnusjoon.

Uuringute tulemused näitavad, et pigmendi kogusisaldus on märkimisväärne – huvitav asjaolu, mis tuleneb selle antioksüdeerivast toimest valguse puudumise tõttu. Need tulemused annavad eri kohti pingeridades ja eri tasemeid olenevalt tootmispiirkonnale keskendatud konkreetsetest teadustöödest.

Geograafilises piirkonnas paiknevate oliivisalude ja seal toodetud ekstra-väärisoliiviõli omaduste uuringud tugevdavad korrapäraselt toote „Aceite de Madrid“ antioksüdeerivaid omadusi, nõudes, et ekstraheerimise ajal oleks polüfenoolide kogusisaldus üle 300 ppm.

Tootel „Aceite de Madrid“ on mitmekesine organoleptiline profiil, mille intensiivsus ulatub keskmisest suureni ja millel on vähemalt kolm selgelt tajutavat tunnust. Tunda on oliivi-, mandli-, rohu-, lehe-, õuna-, tomati- ja banaanilõhna ning -maitset. Organoleptilisi omadusi täiendavad meeldivad tervete värskete oliivide ja puuviljade aroomid ning mõrkja ja terava tasakaal.

5.3. Põhjuslik seos geograafilise piirkonna ja toote omaduste vahel

Nagu füüsikalist keskkonda kirjeldavas osas on selgitatud, on geograafilise piirkonna mullad lubjarikkad, pH on 8–8,5, küllastumus leelistega on 100 % ja tegelik sügavus ulatub mõõdukast väikseni; nendele lisanduvad ilmastikutingimused, mida iseloomustavad väike sademete hulk ja külmad, kusjuures see kõik moodustab valikulise ökosüsteemi. Tänu nendele omadustele on aja jooksul loodusliku valiku tõttu muutunud siin põliseks tunnustatud sordid, mis on selle keskkonnaga suurepäraselt kohanenud (Rallo jt 2005) ning annavad erilise valmistoote, mis erineb maailma teistest oliivikasvatuspiirkondadest pärit toodetest.

Siin kasvatatavad tunnustatud oliivisordid peavad külma korral vastu äärmuslikele temperatuuritingimustele. Näiteks on nendel kohanenud sortidel suur polüfenoolide üldsisaldus, mis on tingitud karmidest mulla- ja ilmastikutingimustest, varajastest valikulise korjamise perioodidest ning ainulaadsest mitme sordi mõjust, mis nendes avaldub.

Toote kirjelduses märgitud koristusaeg koos agronoomiliste ja oliivikasvatustavadega, viljade viivitamatu tarnimisega otsekohe pärast saagikoristust, madala temperatuuri ja lühikese töötlusajaga võimaldab saavutada nende tingimustega otseselt seotud suure pigmendi kogusisalduse ning nõuda, et õli vastaks väärtustele üle 10 ppm.

Eespool kirjeldatud karmid mulla- ja ilmastikutingimused, milles oliivipuid kasvatatakse, põhjustavad üksikuid stressiperioode. Selline olukord, mida kirjeldatakse ka teaduskirjanduses, tekitab taimes reaktsiooni, mis võimendab ekstra-väärisoliiviõli organoleptilisi tunnuseid (Civantos jt 1999). Sellele on juhitud tähelepanu tootespetsifikaadis tootmisnõude juures, mille kohaselt peab tootel olema selgelt tajutav puuviljasus, mis on vähemalt 3,5 intensiivsuspunkti.

Kompleksne organoleptiline profiil, st vähemalt kolm puuviljalist tunnust, on otseselt seotud asjaoluga, et toode „Aceite de Madrid“ on saadud mitmest sordist, sest iga sort annab talle iseloomulikud organoleptilised omadused. Mõju avaldavad siin ka erilised ilmastikutingimused, mille puhul on tootmise teatavatel etappidel soodsad väärtused, sest õhuniiskus on miinimumtasemel, kuna geograafilises piirkonnas on rohkesti jõgesid ning ka päikesepaistet on sellel alal üsna palju.

Viide tootespetsifikaadi avaldamisele

https://www.comunidad.madrid/sites/default/files/doc/medio-ambiente/06_32pliegodecondiciones.pdf

(1) ELT L 343, 14.12.2012, lk 1.