EUROOPA KOMISJON Brüssel,15.11.2022 COM(2022) 643 final KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE,









Puhta energia tehnoloogia konkurentsivõimega seotud edusammud













Sisukord 1. Sissejuhatus 2. ELi puhta energeetika sektori üldine konkurentsivõime 2.1 Taust: hiljutised muutused 2.1.1 Energiahinnad ja -kulud: viimase aja suundumused 2.1.1 Üleilmsed ressursside ja materjalide tarneahelad: haavatavused ja häired 2.1.2 COVID-19 mõju ja taastumine 2.1.3 Inimkapital ja oskused 2.2 Teadusuuringute ja innovatsiooni suundumused 2.3 Üleilmne puhta energeetika valdkonna konkurentsimaastik 2.4 Innovatsioon rahastamise maastik ELis 2.5 Süsteemse muutuse mõju 3. Keskendumine võtmetähtsusega puhta energeetika tehnoloogiale ja lahendustele 3.1. Päikesepaneelid 3.2. Mere ja maismaa tuuleenergia 3.3. Hoonetes kasutatavad soojuspumbad 3.4. Akud 3.5. Saastevaba vesiniku tootmine vee elektrolüüsi teel

3.6. Taastuvkütused 3.7. Arukad energiajuhtimise tehnoloogiad 3.8. Peamised järeldused muude puhta energeetika tehnoloogiate kohta 4. Kokkuvõte I LISA. ELi konkurentsivõime hindamise metoodikaraamistik



1.Sissejuhatus Venemaa Föderatsiooni provotseerimata ja põhjendamatu sõjaline agressioon Ukraina vastu on oluliselt häirinud maailma energiasüsteemi. See on näidanud ELi liigset sõltuvust Venemaa fossiilkütustest ja toonud esile vajaduse parandada ELi energiasüsteemi vastupanuvõimet, mille COVID-19 kriis niigi juba proovile pani. Kõigi aegade kõrgeimad energiahinnad ja varustuspuudujääkide oht ELis on muutnud Euroopa rohelise kokkuleppe kohase rohe- ja digipöörde kiirendamise ning turvalisema, taskukohasema, vastupanuvõimelisema ja sõltumatuma energiasüsteemi tagamise veelgi kiireloomulisemaks. 2022. aastat tähistab kava „REPowerEU“, mis on tähtis osa ELi poliitilisest vastusest pretsedenditule kriisile. Tegu on tegevuskvaga lõpetada võimalikult kiiresti ELi sõltuvus Venemaa energiaimpordist, säästes energiat, mitmekesistades energiavarustust ja kiirendades taastuvenergeetika kasutussevõttu. Peale selle on komisjon teatises „Säästame gaasi turvalise talve nimel“ esitanud kava vähendada ELis kuni järgmise kevadeni gaasi kasutamist 15 %. Nõukogu on vastu võtnud kaks määrust: gaasi hoiustamise ja gaasi nõudluse koordineeritud vähendamise meetmete kohta. 2022. aasta septembris nõustus nõukogu komisjoni ettepanekuga võtta vastu määrus kõrgetele energiahindadele reageerimiseks võetavate erakorraliste sekkumismeetmete kohta, et leevendada energiahindade mõju ELi tarbijatele, tegeledes ka enneolematu volatiilsuse ja ebakindlusega ELi ja maailma energiaturgudel. Täpsemalt hõlmab see sekkumine elektritarbimise vähendamist, väiksema piirkuluga elektritootmise tulule ülempiiri seadmist ning ajutist, kohustuslikku solidaarsusmakset fossiilkütuste ettevõtetelt. REPowerEU eesmärkide saavutamiseks on peale 2050. aastaks kliimaneutraalsuseni jõudmiseks tehtud investeeringute vaja aastani 2027 täiendavat koguinvesteeringut summas 210 miljardit eurot . Sellega toetatakse puhta energeetika tehnoloogia (nt päikesepaneelid, tuul, soojuspumbad, energia säästmise tehnoloogia, biometaan ja taastuvallikatest toodetud vesinik) kasutussevõtu olulist kiirendamist ja suurendamist, mis energia- ja kliimaprobleemide kiireloomulisuse tõttu väga tähtis. Asjaomaste tehnoloogiliste ja mittetehnoloogiliste proovikividega toimetulekuks on vaja ELis ka tugevat ja konkurentsivõimelist puhta energeetika sektorit. Kavas „REPowerEU“ kinnitati tahet saavutada Euroopa rohelise kokkuleppe pikaajaline eesmärk muuta EL 2050. aastaks kliimaneutraalseks ja rakendada täielikult 2021. aasta juulis esitletud pakett „Eesmärk 55“. Euroopa rohelise kokkuleppe eesmärkide saavutamiseks peab EL arendama välja, kasutusse võtma ja mastaapsemaks muutma uuenduslikud energiatõhususe ja taastuvenergeetika lahendused. 2050. aastaks loodetud kasvuhoonegaaside heite vähendamisest poole jaoks on vaja tehnoloogiat, mis ei ole veel turustamisvalmis, nii et ELi tehnoloogilise suveräänsuse ja üleilmse konkurentsivõime suurendamisel on määrava tähtsusega teadusuuringud ja innovatsioon. Eeltoodut arvesse võttes ja kooskõlas eelmiste aruannetega esitatakse käesolevas kolmandas iga-aastases konkurentsivõime eduaruandes erinevate puhta ja vähese CO2 heitega energiatehnoloogiate ja lahenduste praegune ja kavandatud olukord.Samuti esitatakse siin ülevaade ELi puhta energeetika süsteemi kui tervikuga seotud teadus- ja arendustegevusest ning innovatsioonist ja konkurentsivõimest. 2021. aasta aruanne oli oluline majanduse COVID-19-st taastumise hindamise seisukohalt, sest sealt oli näha, kuidas konkurentsivõime paranemine suudab leevendada pandeemia majanduslikku ja sotsiaalset mõju nii lühikeses kui ka keskpikas perspektiivis. Käesoleva aasta aruandes tuleb arvestada ELi sooviga võtta puhta energeetika tehnoloogiat kasutusse rohkem ja energiakriisi mõjuga sellele sektorile. Seda arvesse võttes antakse olemasolevate andmete alusel siinses aruandes ülevaade sellest, kuidas parandada ELi konkurentsivõimet strateegilise tähtsusega energia väärtusahelates, suurendades ühtlasi ELi puhta energeetika tehnoloogia kasutussevõttu. Siiski tähendab praeguste geopoliitiliste, energeetika ja kliimamuutuste kiirus seda, et ka kõige värskemad kvantitatiivsed andmed ei suuda alati anda sellest enneolematust olukorrast adekvaatset ülevaadet. Seetõttu keskendutakse siinses aruandes 2021. aasta lõpuni tehtud edusammudele, võttes aluseks selleks ajaks kättesaadavad koondandmed. Võimaluse korral on kasutatud ka hilisemaid andmeid, kui need on usaldusväärsed. Sellisel juhul on see ka ära märgitud. Siiski on värskemaid andmeid vähe, mistõttu ei kajasta need veel täielikult praeguse energiakriisi mõju puhta energeetika tehnoloogia konkurentsivõimele. Et võtta arvesse puhta energeetika sektori hiljutisi proovikive ja nende mõju sektorile, toetutakse analüüsil võimaluse korral juba nähtavatele järeldustele ja kvalitatiivsetele hinnangutele 2022. aasta kohta. Täielikku mõju saab siiski hinnata alles järgmise aasta eduaruandes. Konkurentsivõime on keeruline mitmetahuline kontseptsioon, mida ei saa määratleda ühe näitajaga. Sellepärast hinnatakse siin aruandes ELi puhta energeetika süsteemi kui terviku konkurentsivõimet (2. ptk) ning konkreetsete puhta energeetika tehnoloogiate ja lahenduste konkurentsivõimet (3. ptk), analüüsides kindlat kogumit näitajaid (I lisa). Käesolevast aastast alates teeb komisjoni puhta energeetika tehnoloogia vaatlusrühm (CETO) põhjaliku tõenduspõhise analüüsi, millele aruande koostamisel toetutakse. Käesoleva aruanne avaldatakse kooskõlas energialiidu ja kliimameetmete juhtimise määruse artikli 35 lõike 1 punktiga m ning koos energialiidu olukorda käsitleva aruandega. 2.ELi puhta energeetika sektori üldine konkurentsivõime 2.1Taust: hiljutised muutused

2.1.1Energiahinnad ja -kulud: viimase aja suundumused Nagu eelmistes konkurentsivõime eduaruannetes mainitud, on tööstusliku elektri ja gaasi hinnad olnud viimasel kümnendil ELis kõrgemad kui enamikus ELi-välistes G20 riikides. Venemaa põhjendamatu ja provotseerimata sissetung Ukrainasse on kasvatanud 2021. aastal ELis ja paljudes muudes maailma piirkondades täheldatud niigi kõigi aegade kõrgeimaid hindu veelgi. Gaasi hulgimüügihinnad olid 2022. aasta esimeses kvartalis viis korda nii suured kui aasta tagasi ja jõudsid 2022. aasta augustis enne alanemist kõigi aegade kõige kõrgeimasse punkti. Kuna Euroopa turgudel määravad hinna sageli gaasil töötavad elektrijaamad, on samamoodi kõrgeks läinud elektri hulgihinnad. Need omakorda on mõjutanud nii mõnegi sektori tootmiskulusid, eriti energiamahukate tööstusharude puhul. Ka kaubahinnad on kasvanud. Värskemad kvantitatiivsed andmed ja analüüs peaks olema esitatud viiendas energiahindade ja -kulude aruandes, mis peaks vastu võetama 2022. aasta lõpus. EL ja liikmesriigid on kõrgete energiahindade mõju leevendamiseks võtnud 2021. aastast alates juba mitu meedet. Komisjoni ettepanek võtta vastu määrus kõrgetele energiahindadele reageerimiseks võetavate erakorraliste sekkumismeetmete kohta, milles lepiti nõukoguga kokku 2022. aasta septembris, sisaldab tööriistu, mille abil vähendada talve jooksul gaasi kasutamist energia tootmises umbes 4 %, ning ettepanekut koguda liikmesriikide jaoks üle 140 miljardi euro, et leevendada kõrgete energiahindade mõju tarbijatele. Kuigi selle suundumuse mõju puhta energeetika tehnoloogia väärtusahelale on mitmesugune, võib see tähendada sellise tehnoloogia konkurentsivõime paranemist, eriti võrdluses taastumatute alternatiividega. Näiteks on päikesepaneelidega elektritootmine juba praegu üha enamates riikides kõige odavam tootmisviis. Ent taastuvvesiniku tootmine vee elektrolüüsi teel nõuab elektrit, mille maksumus on üks peamisi elektrolüüsiseadmete majanduslikku elujõulisust mõjutavaid tegureid. Joonis 1. annab rohkem teavet puhta energeetika tehnoloogia kulude kohta. Sellel on näha 2021. aasta energiatootmise tasandatud kogukulude arvutused ELis mitmesuguste tingimuste puhul . Tulemustest on näha, et madalate muutuvkuludega (sh muutuvad tegevuskulud ja kütusekulud) tehnoloogiapargid olid kulude seisukohast 2021. aastal väga konkurentsivõimelised. See tähelepanek on kõige paikapidavam päikese ja tuule abil tootmise kohta, mille puhul on energiatootmise tasandatud kogukulud 40–60 EUR/MWh. Peale selle paistavad 2021. aastal söejaamadest keskmiselt konkurentsivõimelisemad ka kombitsükliga gaasiturbiinid. Need nautisid 2021. aasta esimeses kolmes kvartalis eelismüügiõigust. Kütusevahetus muutus oluliseks alles neljandas kvartalis. Seetõttu oli kombitsükliga gaasiturbiinide kasutustegur 2021. aastal märgatavalt suurem . CO2 hindade kasvust hoolimata soodustas gaasihindade kasv 2022. aasta esimeses kvartalis gaasilt söele üleminekut. Ent 2022. aasta teise kvartali kõrged söehinnad hakkasid seda hinnavahet vähendama ja mõne liikmesriigi hiljutised teadaanded söejaamade kasutamist ajutiselt suurendada tõstavad söehindu tulevastel kuudel veelgi. Väga kõrged energiahinnad on andnud väiksema piirkuluga elektritootjatele (kes toodavad nt tuulest ja päikesest) suurt rahalist kasu. Sellepärast esitas komisjon ettepaneku võtta vastu määrus kõrgetele energiahindadele reageerimiseks võetavate erakorraliste sekkumismeetmete kohta. Selles lepiti poliitilisel tasandil kokku 30. septembril toimunud erakorraliselt energeetikanõukogul See määrus sisaldab väiksema piirkuluga tootjate tulude ajutist piiramist ja ümberjaotamist, et leevendada energiatarbijate ja kogu ühiskonna raskusi. Samuti sisaldab määrus ajutist kohustuslikku solidaarmakset, mida tuleb maksta nende ettevõtete kasumist, kes tegelevad toornafta, maagaasi, söe ja rafineerimise sektorites ning kelle tulud on varasemate aastatega võrreldes märkimisväärselt kasvanud. Praegune energia/fossiilkütuste kriis on viimane meeldetuletus vajadusest muuta paradigmat, et tagada tulevane stabiilsus. Kava „REPowerEU“ kohaselt on tarvis tohutult palju suurendada ja kiirendada taastuvenergeetika kasutussevõttu elektritootmises, tööstuses, hoonetes ja transpordis ning seda mitte ainult ELi kiiremaks energiasõltumatuse saavutamiseks, vaid ka pikemas perspektiivis elektrihindade alandamiseks ja fossiilkütuste impordi vähendamiseks. Meetmed hõlmavad taastuvenergeetika edendamist, milleks on vaja ka sobivat elektritaristut. REPowerEU eesmärkide saavutamiseks peavad taastuvatest energiaallikatest toodetud energia kasutussevõtuga kaasnema ka energia säästmise ja energiatõhususe meetmed. 2.1.1Üleilmsed ressursside ja materjalide tarneahelad: haavatavused ja häired Koos murega olemasolevate tarneahelate usaldusväärsuse pärast (eriti maagaasivarustuse puhul) on nii COVID-19 pandeemia kui ka praegune geopoliitiline olukord viinud mõne üleilmse materjalide ja ressursside tarneahela häireteni ning mõjutanud seega puhta energeetika sektorit. EL toetub väga palju kolmandatest riikidest tulevatele ressurssidele ning rohe- ja digipööret toidab tooraine kättesaadavus. Hiljutised suundumused materjalide ja ressursside üleilmsetes tarneahelates on toonud välja vajaduse parandada ELi vastupanuvõimet ja energiavarustuskindlust materjalide ja ressurssidega seotud sõltumatuse ja tehnoloogilise suveräänsusega. Materjalide kättesaadavus ja tarneahelate vastupanuvõime on REPowerEU eesmärkide saavutamise eeltingimus, sest puhta tehnoloogia suurema nõudlusega kaasneb ka suurem nõudlus ressursside (metallid ja mineraalid) järele. Imporditavatest toorainetest väga palju sõltuv tehnoloogia ja neid sisaldavad komponendid on tuuleparkides (püsimagnetid, haruldased muldmetallid) ja päikesepaneelides (hõbe, germaanium, gallium, indium, kaadmium ja räni) ning patareid (koobalt, liitium, grafiit, mangaan ja nikkel). Rahvusvaheline Energiaagentuur on prognoosinud, et üleilmne nõudlus mineraalide järele võib taastuvat energiaallikate kasutussevõtu tõttu 2040. aastaks kahe- või isegi neljakordistuda. Kerkivad toorainehinnad mõjutavad puhta energeetika tehnoloogiaga seotud kulusid. Nende tehnoloogiate jaoks kaupade, nagu liitiumi ja koobalti hinnad kasvasid 2021. aastal üle kahe korra, aga vase ja alumiiniumi omad vahemikus 25–40 %. Samal aastal pöördus kümnendi kestnud tuulegeneraatorite ja päikesepaneelide hindade vähenemise suundumus vastupidiseks: nende hinnad kasvasid 2020. aastaga võrreldes vastavalt 9 % ja 16 %. Akukogumid on 2022. aastal 2021. aastaga võrreldes vähemalt 15 % kallimad. Uus proovikivi on mitte asendada sõltuvust fossiilkütustest sõltuvusega imporditavatest toorainetest ning sõltuvusega nende töötlemise ja komponentide tootmise tehnilisest asjatundlikkusest. Näiteks puhta energeetika tehnoloogia jaoks vajalike haruldaste muldmetallide kaevandamise ja töötlemisega tegeleb peaaegu eranditult Hiina, kellel on ka asjaomases tootmisahelas suur turuosa. Ressursisõltuvuse probleem koosneb kolmest osast. Esiteks kasvab kriitilise tähtsusega toorainete turul konkurents, sest ka teised riigid püüavad enda vastavat võimekust suurendada ja võivad eksporti piirata. ELi loetletud 30st kriitilise tähtsusega toorainest pooli imporditakse üle 80 %, mis on eriti murettekitav siis, kui neid müüvad vaid mõned üksikud riigid. Teiseks ei piisa suure ja veel kasvava nõudluse rahuldamiseks ainult teisesest toormest, kuigi ringmajanduse ja ringlussevõtu määradega seoses on tehtud suuri edusamme (praegu võetakse mõnd metalli ringlusse üle 50% ja sellest piisab enama kui 25 % tarbimise katmiseks). Teisese toormega kaasnevad lisaprobleemid (nt mõne materjali suuremad ringlussevõtukulud, tehniline teostatavus ja olelusringi lõppu jõudnud koostude ebapiisav kättesaadavus). Ent ringlussevõtu tasuvus paraneb, kui primaarmaterjalide maksumus ja kättesaadavate olelusringi lõppu jõudnud koostude maht kasvavad. Teisene toore saab seetõttu olema pärast 2030. aastat oluline varustusallikas, aga vajalike investeeringute tegemine peab algama kohe. Samuti on väga tähtis uuenduslik ringlussevõetavusega seotud disain. Kolmandaks on Euroopa 2030. aasta vajaduste rahuldamine Euroopa enda maapõuest tooraine kaevandamise teel teoreetiliselt võimalik ainult 5–55 % ulatuses. Ent liidusisese kaevandamise võimekuse soodustamine on keeruline, sest loa saamise menetlused on pikad, muretsetakse keskkonna pärast, rafineerimisvõimekus on väike ning puuduvad sobivate oskustega töölised ja oskusteave. Uus akumääruse ettepanek on näide juhtalgatusest, mis aitab Euroopal saada akude ringmajanduse liidriks, alates kestliku kaevandamisest ja lõpetades ringlussevõtuga. ELis soovitud tasemel puhta energeetika tehnoloogia kasutussevõttu võib veel piirata ka ressursside nappus – olgu selleks kohad, kuhu teha päikese- või tuuleparke, bioenergia tootmist või vee elektrolüüsimist, et saada vesinikku. Neist piirangutest võib jagu saada, kui soodustada ruumi mitmeotstarbelist kasutamist: ühendada põllumajandus päikeseparkidega ja kalandus meretuuleparkidega. Ühtlasi peavad liikmesriigid oma energiaallikate jaotuse määramisel kindlasti arvestama vee kättesaadavusega. Et tagada ELi puhta energeetika sektori tulevane konkurentsivõime (kulud, tehnoloogiline suveräänsus ja vastupanuvõime) ning saavutada rohe- ja digipööre, on vaja puhta energeetika tehnoloogia tootmiseks vajalike toorainete impordist sõltuvuse jaoks tulemuslikku lahendust. Komisjon avaldas 2020. aastal varustusriskide vähendamise tegevuskava. See sisaldas ELi-väliste allikate mitmekesistamist (nt strateegiliste toorainepartnerluste kaudu); ringmajanduse soodustamist (nt ökodisain, teadusuuringud ja innovatsioon, kriitilise tähtsusega tooraineid sisaldavate jäätmete või rikastamisjäätmete kättesaadavuse kaardistamine) ning liidusisese potentsiaali kasutamise võimaldamine (nt kasutades maa seire tehnoloogiat). Varustuskindluse tagamisele lisaks võib ELil olla tarvis moodustada strateegilisi reserve, kui varustus on ohus. Seetõttu andis Euroopa Komisjoni president oma 14. septembri 2022. aasta kõnes olukorrast Euroopa Liidus teada Euroopa kriitilise tähtsusega toorainete õigusaktist.

2.1.2COVID-19 mõju ja taastumine Aastatel 2020–2021 ohustas ELi puhta energeetika sektorit väga palju COVID-19 mitmekülgne majanduslik mõju. Ent ELi taastuvenergeetika sektor kasvas 2019. aastaga võrreldes vastavalt 9 % ja 8 %, jõudes 2020. aastal 163 miljardi euro suuruse käibeni ja 70 miljardi euro suuruse kogulisandväärtuseni. Üldkokkuvõttes tootis see fossiilkütustega võrreldes käibe ühe euro kohta umbes neli korda rohkem lisandväärtust ja ELi kogu tootmissektoriga võrreldes oli see näitaja peaaegu 70 % suurem . Ent 2020. aastal see näitaja halvenes veidi, mis viitab suurenenud raha väljavoolule (import). Enamiku puhta energeetika tehnoloogiate tootmine ELis 2021. aastal kasvas, pöörates ümber 2020. aasta suundumuse. ELi akutootmine kasvas 2021. aastal eriti palju – 2020: aastaga võrreldes toodangu väärtus neljakordistus, sest tekkis rohkem tootmisvõimsust. Soojuspumpade, tuulegeneraatorite ja päikesepaneelide tootmine kasvas 2021. aastal 30 % (soojuspumpadel oli rekordaasta, tuulegeneraatorid naasid pandeemiaeelsele tasemele ja päikesepaneelid pöörasid ümber 2011. aastal alanud vähenemissuundumuse). Biokütuste (peamiselt biodiisli) tootmine kasvas 40 % ja suurenes paljudes liikmesriikides, aga bioenergia (nt pelletid, tärklist sisaldavad jäägid ja puiduhake) tootmine kasvas 5 %. Vesinikutootmine kasvas peaaegu 50 %, sest Madalmaad kasvatasid oma tootmist 2021. aastal üle kahe korra. 2021. aastal alanud üheaegne hindade kasv võib jätta tootmise kasvust liiga optimistliku mulje. Peale selle kasvas ELi suureneva nõudluse rahuldamiseks ka mõne tehnoloogia import. Näiteks kasvas ELi kaubanduspuudujääk 2021. aastal suhteliselt kõige rohkem soojuspumpade valdkonnas (390 mln eurot 2020. a 40 mln vastu; kusjuures 2020 oli esimene aasta, mil ELi kaubandusülejäägist sai puudujääk). Neile järgnesid biokütused (2,3 mld eurot 1,4 mld vastu) ja päikesepaneelid (9,2 mld eurot 6,1 mld vastu). EL säilitas siiski positiivse kaubandustasakaalu tuuleenergia valdkonnas (2021. a 2,6 mld eurot 2020. a 2 mld vastu) ja hüdroenergia valdkonnas (211 mln eurot 232 mln vastu), kuigi see oli 2015. aastast alates negatiivse suundumusega. ELi majanduse elavdamise poliitika (nt taasterahastu „NextGenerationEU“ taaste- ja vastupidavusrahastu) on üks peamisi ümberfokusseerimise ja puhta energeetika sektorisse investeeringute suurendamise motivaator. 2022. aasta oktoobris leppis nõukogu kokku Euroopa Komisjoni ettepanekus lisada liikmesriikide taaste- ja vastupidavuskavadesse peatükk REPowerEU kohta, et finantseerida olulisi investeeringuid ja reforme, mis aitavad saavutada REPowerEU eesmärgid. Seni on investeeringud, mida liikmesriigid on oma taaste- ja vastupidavuskavades kavandanud, ületanud nii kliima- kui ka digipöördele ettenähtud kulutuste sihtmäärad (kava kuludest vastavalt 37 % ja 20 %). 26 riiklikus taaste- ja vastupidavuskavas, mille komisjon 8. septembriks 2022 heaks kiitnud oli, on kliima- ja digipöördele ette nähtud vastavalt umbes 200 miljardi ja 128 miljardi euro väärtuses meetmeid (vastavalt 40 % ja 26 % kava kohaste toetuste ja laenude kogueelarvest). 25 riiklikku taaste- ja vastupidavuskava, mille nõukogu 8. septembril 2022 heaks kiitis, sisaldavad teadusuuringute ja innovatsiooniga seotud meetmeid kogusummas 47 miljardit eurot (temaatilised ja horisontaalsed investeeringud). Sellest 14,9 miljardit on eraldatud keskkonnahoidlike tegevustega seotud teadus- ja arendustegevuse ning innovatsiooni jaoks ( joonis 2. ). 2.1.3Inimkapital ja oskused Värskeimad andmed üleilmse inimkapitali kohta näitavad, et kuigi puhta energeetika sektor oli COVID-19 pandeemia ajal vastupanuvõimeline, suurenesid 2021. aastal oskuste lõhe ja nappus ning seda on oodata ka 2022. aastal. Tööhõive ELi puhta energeetika sektoris laiemalt ulatus 2019. aastal 1,8 miljonini, olles kasvanud 2015. aastast alates keskmiselt 3 % aastas ja moodustades ELi kogutööhõivest 1 %. Võrdlusena saab märkida, et kogu majanduses kasvas tööhõive aastas keskmiselt 1 %, aga fossiilkütuste sektoris vähenes see viimasel kümnendil keskmiselt 2 % . Taastuvenergeetika sektori tööhõives (kokku 12 mld töökohta ) oli 2020. aastal maailmas esimesel kohal Hiina (39 %) ja temale järgnes EL (11 %) . ELi laiemas puhta energeetika sektoris on töökohtade jaotus aastate jooksul muutunud . Soojuspumbatööstus on suurima tööandjana tahketest biokütustest ja tuuleenergeetikast möödumas. See on tingitud peamiselt soojuspumpade suuremast paigaldamisest. REPowerEU ja uute renoveerimistoodete pakkumistega see suundumus tõenäoliselt jätkub . Peale selle on puhta energeetika sektor majanduse kui tervikuga võrreldes 20 % tootlikum. 2015. aastast alates on tööjõu tootlikkus kasvanud puhta energeetika sektoris (2,5 % aastas) kiiremini kui majanduses tervikuna (1,8 % aastas). Seda kasvu on vedanud elektromobiilsuse sektor (5 % aastas) ja taastuvenergeetika sektor (4 % aastas), kus olenevalt tehnoloogiast on erinevaid suundumusi. Ent peaaegu 30 % ELi ettevõtetest, kes toodavad elektriseadmeid, on kogenud 2022. aastal tööjõupuudust. Seda on rohkem kui 2018. aastal. See on tingitud peamiselt majanduse üldisest pandeemiajärgsest taastumisest ja puhta energeetika sektori aeglusest rohe- ja digipöörde jaoks vajalike oskuste levitamisel. Kuna üle 70 % ELi ettevõtetest, kes toodavad elektriseadmeid, on 2022. aastal tundnud puudust materjalidest, võib neist suundumustest järeldada üha suuremat puhta energeetika tarneahela probleemide riski ( joonis 3. ).

Energeetikasektori tööjõu ning energeetikaga seotud teadus- ja arendustegevuse ning innovatsiooni valdkonna soolise tasakaalu puudumine ei ole paranenud, kuigi põhimõtteühtseid ja pidevaid sugupoolte lõikes esitatavat statistikat valdavalt ei ole. Naiste alaesindatus energiaettevõtete otsustamisprotsessides ning teaduse, tehnoloogia, inseneeria ja matemaatika valdkonna kõrghariduses kajastub väiksemas naisleiutajatele antud patentide arvus (2021. aastal kõigis patendiklassides ainult 20 % ja kliimamuutuste leevendamise tehnoloogia valdkonnas ainult veidi üle 15 % ), naiste (kaas)asutatud idufirmade väiksemas osakaalus (ELis 2021. aastal alla 15 %) ning väiksemates investeeringutes naiste juhitavatesse ettevõtetesse (2021. aastal ELis ainult 2 % ainult naiste idufirmadesse ja 9 % mõlemast soost meeskonnaga idufirmadesse ). EL suurendab jõupingutusi selle nimel, et tagada selles valdkonnas tasakaalus ja võrdne ökosüsteem. Asjaomased algatused on Euroopa soolise võrdõiguslikkuse strateegia aastateks 2020–2025, 2022. aastal käivitatud algatus Women TechEU, programmi „Euroopa horisont“ lisatud uus toetuskõlblikkuse kriteerium ning konkreetsed sihtmeetmed uues, 2022. aasta innovatsioonitegevuskavas. Soolise ebavõrdsuse kaotamine mitte ainult ei aita lahendada ELi töökohtade ja oskuste probleeme rohe- ja digipöördel, vaid aitab ka naisi neisse valdkondadesse ning seega lahendada ühiskondlikke probleeme. 2.2Teadusuuringute ja innovatsiooni suundumused Kuna maailmas kasvab keskkonnaalane, geopoliitiline, majanduslik ja sotsiaalne ebastabiilsus, on ELil vaja väga kohanemisvõimelist teadusuuringute ja innovatsiooni poliitikat, mille abil reageerida tulemuslikult kriisiolukordadele ning ühtlasi tagada Euroopa rohelise kokkuleppe elluviimine. ELi teadusuuringute ja innovatsiooni poliitika määrab innovatsiooni suuna ja puhta energeetika tehnoloogia valiku. Maailma suurim teadusuuringute ja innovatsiooni programm „Euroopa horisont“ (95,5 euro suurune eelarve aastateks 2021–2027) ja teised ELi rahastamisprogrammid (nt innovatsioonifond ja ühtekuuluvusfond) on loodud ELi teadusuuringute ja innovatsiooni ökosüsteemi tugevdamiseks ja ELi poliitikaeesmärkide saavutamisele kaasa aitamiseks. Liikmesriikide ühiste ja koordineeritud jõupingutustega (eelkõige strateegilise energiatehnoloogia (SET) kava kaudu) parandavad teadusuuringud ja innovatsioon ELi puhta energeetika sektori vastupanuvõimet. Enamik ELi liikmesriikidest suurendasid 2020. aastal oma avaliku sektori teadusuuringute ja innovatsiooni investeeringuid ELi energialiidu prioriteetidesse, , seniste andmete kohaselt enama kui 4 miljardi euro võrra. 2020. aasta lõplikud koondandmed peaksid olema absoluutarvudes võrreldavad finantskriisi eelsete summadega. Kui aga võrrelda ELi ja riikide investeeringuid avaliku sektori teadusuuringutesse ja innovatsiooni SKPga, jäävad need 2014. aasta tasemele alla ( joonis 4 ). Horisont 2020 vahendeid, millega toetatakse energialiidu teadusuuringute ja innovatsiooni prioriteete, lisati liikmesriikide programmidesse 2 miljardit eurot. Kuigi vaid riikide panus on suurte riikide võrdluses ka Horisont 2020 vahendeid arvesse võttes väike, oli EL tervikuna 2020. aastal puhta tehnoloogia teadusuuringutesse ja innovatsiooni tehtavate avaliku sektori investeeringute alusel teisel kohal ( joonis 5. ) ning seda nii absoluutkulutuste alusel (6,6 mld eurot, esikohal USA 8 mld euroga) kui ka SKP protsendi alusel (0,046 %, esikohal Jaapan 0,058 %-ga, järgnevad USA ja Lõuna-Korea). Üleilmsete hinnangute alusel investeerivad äriühingud puhta energeetika teadusuuringutesse ja innovatsiooni keskmiselt vähemalt kolm korda nii palju kui valitsussektor. ELi ettevõtete investeeringud moodustavad energialiidu teadusuuringute ja innovatsiooni prioriteetidega seotud teadusuuringute ja innovatsioonikulutustest 80 %. 2019. aastal moodustasid erasektori teadusuuringute ja innovatsiooni investeeringud ELis 0,17 % SKPst ( joonis 5. ) ja 11 % ettevõtete kogukulutustest teadus- ja arendustegevusele. ELi hinnangulised andmed näitavad, et investeeringud on absoluutarvudes (18–22 mld eurot aastas) alates 2014. aastast võrreldavad USA ja Jaapani investeeringutega. SKP protsendi alusel jääb EL aga konkurentidest (Jaapan, Lõuna-Korea ja Hiina) maha, kuigi investeerib rohkem kui USA. Kooskõlas energialiidu teadusuuringud ja innovatsiooni prioriteetidega on pooled ELi liikmesriikidest 2014. aastast alates hakanud rohkem patenteerima. Rohelise innovatsiooni eestvedajad – Saksamaa ja Taani – on edukad nii absoluutarvudes kui ka võttes aluseks roheliste patentide osakaalu kogu innovatsiooniportfellis. EL esitas patenditaotlusi maailmas kõige rohkem kliima- ja keskkonna (23 %), energeetika (22 %) ja transpordi (28 %) valdkonnas. Maailmas oli vähese CO2 heitega energiatehnoloogia valdkonnas teadusartikleid 2020. aastal veidi vähem kui aastatel 2016–2019. ELis kasvas see arv aastatel 2016–2019 maailma keskmisega võrreldes tagasihoidlikumalt ja kahanes jõulisemalt aastal 2020. EList pärines maailma teadusartiklitest vaid veidi üle 16 %, aga inimese kohta oli teadusartikleid maailma keskmisest endiselt üle kahe korra rohkem . See suundumus on peamiselt tingitud muude valdkondade teadusartiklite arvu kasvust ja sellest, suure sissetulekuga riigid ei domineeri enam puhta energeetika ja innovatsiooni kirjanduses. EL vedas energeetikaalast uurimistegevust 10 aastat tagasi, aga Hiina artiklite kvantiteedi ja kvaliteedi tohutu kasv on lükanud ELi teisele kohale. Enimtsiteeritud energeetikaalased artiklid on kirjutanud hiinlased (39 %). Sellest hoolimata teevad ELi teadlased rahvusvahelist koostööd ja avaldavad artikleid puhta energeetika teemal palju rohkem kui maailma keskmine ning ELis avalik ja erasektor teevad koostööd rohkem. Teadusuuringute ja innovatsiooni raamprogramm „Horisont 2020“, Euroopa Regionaalarengu Fond ja seitsmes teadusuuringute ja innovatsiooni raamprogramm olid maailma 20 kõige tunnustatuma puhta energeetika alast teadust toetava rahastamiskava seas aastatel 2016–2020. Vajadust parandada avaliku ja erasektori teadusuuringuid ja innovatsiooni puhta energeetika valdkonnas ning konkurentsivõime kvantitatiivset hindamist rõhutati aruande viimases väljaandes ja pärast seda on see vajadus veelgi kasvanud. SET-kava läbivaatamine ning riiklike energia- ja kliimakavade ajakohastamine, mis peaks valmis saama 2024. aasta juuniks, tekitavad üheskoos tõuke tugevdada ELi ja liikmesriikide vahelist dialoogi puhta energeetika valdkonna teadusuuringute, innovatsiooni ja konkurentsivõime teemal. 2.3Üleilmne puhta energeetika valdkonna konkurentsimaastik

Kogu maailma kiireloomuline tahe kiirendada energiapööret on viinud paljude puhta energeetika lahenduste väljatöötamiseni – on nii nišitooteid kui ka üleilmset tööstust ja rahvusvahelisi väärtusahelaid. Taastuvenergeetika ja energiatõhususe maailmaturg peaksid hinnangute kohaselt kasvama 2050. aastaks vastavalt 24 ja 33 triljoni euroni. ELi liidripositsioon teaduses, tugev tööstuslik baas ja ambitsioonikas puhta energeetika raamistiku tingimused on hea tehnoloogiline baas mitme puhta energeetika tehnoloogia turuletulekuks. ELi seis rahvusvahelise kaitsega patentide valdkonnas on olnud hea 2014. aastast alates. See kinnitab eelmise aasta aruandes esile toodud suundumust. EL jääb väga väärtuslike patentide järjestuses maha vaid Jaapanist, taastuvenergeetikas on esimene ja energiatõhususes jagab esikohta Jaapaniga, peamiselt täna ELi spetsialiseerumisele hoonete jaoks mõeldud materjalidele ja tehnoloogiale. ELi patendivaldkonna andmetest on näha juhikohta ka taastuvkütuste, akude ja elektromobiilsuse ning süsinikdioksiidi kogumise, säilitamise ja kasutamise valdkonnas. Seda arvesse võttes rahvusvaheline koostöö teadusuuringutes ja innovatsioonis mitte ainult ei kiirenda puhtale energeetikale üleminekut, vaid aitab lahendada ka üleilmse energiaturu probleeme. ELi programmid ja poliitika (nt Euroopa horisont ja Erasmus+) on järjekindlalt toetanud teadusuuringute ja innovatsioonialast koostööd usaldusväärsete rahvusvaheliste partneritega. Komisjoni teatisega teadusuuringute ja innovatsiooni alase üldise lähenemisviisi kohta on loodud rahvusvahelise koostöö arendamiseks parem raamistik. Komisjoni teatises „ELi energiaalane välistegevus muutuvas maailmas“ nähakse ette sellise koostöö intensiivistumise ning selliste partnerluste loomise, millega toetada rohepööret sellistes tähtsates valdkondades nagu taastuvallikatest toodetud või vähese CO2 heitega vesinik. Peale selle on komisjoni teatises „Uus Euroopa teadusruum teadusuuringute ja innovatsiooni jaoks“ üleskutse ajakohastada ja arendada edasi teadmiste väärtustamise juhtpõhimõtteid. Tegevusjuhis intellektuaalomandi nutika kasutamise kohta peks valmima 2022. aasta lõpuks. Komisjon aitab edendada rahvusvahelist koostööd energeetikainnovatsiooni ja -tehnoloogia valdkonnas, jätkates tegevust Mission Innovationis ja puhta energeetika ministrite kohtumistel. Peale selle rõhutavad ELi uus üleilmse ühendatuse strateegia, Global Gateway, komisjoni teatis „Kaubanduspoliitika läbivaatamine“ ja Lõuna-Aafrika energiasüsteemi õiglase ümberkujundamise partnerlus vajadust tihendada rahvusvahelist koostööd ja kaubandussuhteid, et parandada puhta energeetika tehnoloogia konkurentsivõimet sünergias ELi ühtse turu avatuse ja atraktiivsusega. Rahvusvaheline koostöö teadusuuringutes, tehnoloogiasiire, kaubanduspoliitika ja energiadiplomaatia peavad toimima üheskoos, et tagada moonutamata kaubandus ja investeeringud tehnoloogiasse, teenustesse ja toorainetesse, mida on üleminekuks vaja nii ELis kui ka mujal. Samuti peab EL rakendama rohkem oma innovatsiooni laiendamise potentsiaali, et mitte suurendada energiapöördeks ja uues energiasüsteemi arhitektuuris vajaliku tehnoloogiaga seoses sõltuvust teistest suurriikidest. 2.4Innovatsioon rahastamise maastik ELis Kliimatehnoloogilised lahendused suurendavad ELi konkurentsivõimet ja tehnoloogilist suveräänsust. Arenenuma energiatootmistehnoloogia kasutussevõtuga koos on neil oluline roll 2050. aastaks süsinikuneutraalsuse saavutamisel. ELi kliimatehnika valdkond on viimasel kuuel aastal saanud üha enam tippinnovatsiooni toetavaid riskikapitali investeeringuid. Kliimatehnoloogia puhul võib kuluda küpseks saamisele väga kaua aega, mistõttu on iduettevõtte rahastamistsüklites vaja väga palju kapitali, investeeringuid teadusuuringutesse ja innovatsiooni, valitsuste tegevust kliimatehnoloogia lahenduste väljatöötamise riskide maandamiseks ning kaasalöömise lisajulgustust erasektorile. Riskikapitali investeeringud kliimavaldkonda on kogu maailmas osutunud pandeemia suhtes väga vastupanuvõimeliseks: investeeringud kasvasid juba 2020. aastal (20,2 mld eurot) ja 2021. aastal saavutati uus rekord (40,5 mld eurot, mis on eelnenud aastaga võrreldes kaks korda suurem) . Sellest 6,2 miljardit eurot said 2021. aastal ELis tegutsevad kliimatehnoloogia idu- ja kasvufirmad (seda on üle kahe korra enam kui 2020. aastal). Üleilmsetest kliimatehnoloogiasse tehtud riskikapitaliinvesteeringutest moodustab see 15,4 %. 2021. oli ka esimene aasta, mil hilisema etapi investeeringud kliimatehnoloogiasse olid ELis suuremad kui Hiinas. Varase etapi investeeringud saavutasid Ameerika Ühendriikides ja Hiinas 2021. aastal uusi rekordeid, aga ELis olid need suurimad ( joonis 6. ). Energeetika valdkonda jõudis üleilmsetest kliimatehnoloogia riskikapitaliinvesteeringutest 2021. aastal 22 % (puhas energiatootmine ja võrgutehnoloogia said vastavalt 13,2 % ja 8,7 %). 2020. aastaga võrreldes peaaegu neli korda (× 3,8) suurema tasemega jääb energeetika alla vaid mobiilsuse ja transpordi valdkonnale (46 %), aga on esimest korda jõudnud ette toidu ja maakasutuse valdkonnast (19,6 %). Viimase nelja aasta jooksul toimunud energeetikafirmadesse tehtavate riskikapitaliinvesteeringute kasv ELis jätkus (2020. aastal +60 %). Sellest hoolimata vähenes ELis energeetikasse tehtavate riskikapitaliinvesteeringute suhteline osakaal 2021. aastal poole võrra – 10%-ni. Sellega jääb EL kolmandaks, jäädes kaugele maha USAst (62 %) ja ka Hiinast (13,3 %), kes saavutasid 2021. aastal suurte puhta energia tootmise valdkonna tehingutega hiilgava investeerimistaseme. Hoolimata sellest, et riskikapitaliinvesteeringud ELis kasvavad ja ELi kliimatehnoloogia on riskiinvestoritele meelepärased, kammitsevad ELis tegutsevaid kliimatehnoloogia kasvufirmasid teiste riikidega võrreldes struktuursed takistused ja ühiskondlikud probleemid. ELi kestlike tegevusalade taksonoomia loob siiski raamistiku kestvate investeeringute hõlbustamiseks ja määrab kindlaks keskkonnasäästlikud majandustegevused. Peale selle on ELi innovatsioonipoliitika aastate jooksul laienenud ja sellega koos on muutunud ka institutsiooniline raamistik. Euroopa horisondi III sammas „Innovatiivne Euroopa“ on andnud idu- ja kasvufirmade ning VKEde toetamise võimalusi. Seda arvesse võttes on Euroopa Innovatsiooninõukogu (EIC) oma 10,1 miljardi euro suuruse eelarvega aastateks 2021–2027 ELi juhtiv innovatsiooniprogramm murrangulise tehnoloogia ja pöördeliste uuenduste tuvastamiseks, arendamiseks ja laiendamiseks. Programmi „Euroopa horisont“ raames toetatakse ka Euroopa innovatsiooni ökosüsteemide algatust ning Euroopa Innovatsiooni- ja Tehnoloogiainstituuti (EIT). EIT InnoEnergy on loonud maailma suurima säästva energeetika innovatsiooni ökosüsteemi ja ning veab ka ELi muutumist 2050. aastaks CO2 heite vabaks, juhtides kolme tööstuslikku väärtusahelat: Euroopa akuliitu, Euroopa saastevaba vesiniku kiirendit ja Euroopa päikeseenergia algatust. ELi rahastamisprogrammidest on innovatsioonifond maailmas üks suurimaid, kes demonstreerib innovatiivset puhast tehnoloogiat ja rakendab seda tööstuslikult. Programm „InvestEU“ on ELi taastekava oluline osa, mis toetab rahastuse kättesaadavust VKEdele, keskmise turukapitalisatsiooniga ja teistele ettevõtetele. Ühtekuuluvuspoliitika võimaldab suuri ja pikaajalisi investeeringuid (eriti VKEdele) innovatsiooni ja tööstuslikesse väärtusahelatesse, et soodustada taastuvenergeetika ja vähese CO2 heitega tehnoloogia arendamist ja ärimudeleid. Lisaks toetavad Euroopa Investeerimispank (EIP) ja Euroopa Investeerimisfond (EIF) tulemuslikult sellise süvatehnoloogia arendust, mida Euroopa vajab oma kestlikkuseesmärkide saavutamiseks. Teiste rahastamisprogrammide, nagu moderniseerimisfondi ja kavandatava kliimameetmete sotsiaalfondi, eesmärk on suunata kliimaga seotud poliitikameetmetest saadavat tulu energiapöörde toetuseks. Nende programmide ja teiste ELi algatuste (nt kapitaliturgude liidu) eesmärk on ärgitada erasektori investoreid investeerima kliimatehnoloogiasse ja süvakliimatehnoloogia idufirmadesse. Näiteks teednäitav partnerlus Catalyst Euroopa Komisjoni ja Breakthrough Energy vahel on järjekordne näide sellest, kuidas suurendada investeeringuid kriitilise tähtsusega kliimatehnoloogiasse, ühendades avaliku ja erasektori jõupingutused.

Koostoime loomine ELi programmide ja vahendite vahel ning ühtekuuluvuse suurendamine ELi kohalike innovatsiooni ökosüsteemide vahel võib aidata ELil saada kliimatehnoloogia valdkonnas üleilmseks liidriks, kaotades seega kasvulõhe ELi ja teiste suurte riikide vahel, võimendades mitmesuguseid talente, intellektuaalset vara ja tööstussuutlikkust. 2022. aasta Euroopa innovatsiooni tulemustabelis rõhutatakse üleeuroopalise innovatsiooni ökosüsteemi loomise tähtsust ning komisjoni 2022. aasta teatis „Euroopa uus innovatsioonikava“ on juba samm edasi, sest selle eesmärk on võimendada ELi innovatsiooni ökosüsteemi tugevaid külgi. 2.5Süsteemse muutuse mõju Rohe- ja digipöörde saavutamiseks ning Euroopa rohelise kokkuleppe ja paketi „Eesmärk 55“ eesmärkide täitmiseks peab ELi puhta energia sektor kiirendama juba käivitatud paradigma muutust: vajadust kaotada sektorite vaheline kapseldumine ja tugevdada koostööd horisontaalsetes valdkondades (nt toorainete kriitiline roll, energiasüsteemi digitaliseerimine ning eri tehnoloogiate koostoime tööstusprotsessides, üksikutes hoonetes ja linnades). Süsteemse ümberkujundamise näited on järgmised: hoonetega seotud puhta energeetika tehnoloogiad, energiasüsteemi digitaliseerimine ning energiaühendused ja riiklikust madalama tasandi koostöö. Hoonetega seotud puhta energeetika tehnoloogiad: kohustuslikud päikesepaneelid katustel ja individuaalsete soojuspumpade kasutuselevõtu praeguse määra kahekordistamine aitavad saavutada kliima- ja energiaeesmärke. Nende eesmärkide saavutamiseks on vaja, et ehitussektor võtaks uute hoonete jaoks kasutusse palju erinevaid üksteist täiendavaid lahendusi, nagu tõhusad soojustusmeetodid ja ohjesüsteemid, aga ka ressursitõhusad meetmed. See peaks käima käsikäes renoveerimismäära suurendamise ja põhjaliku renoveerimise soodustamisega. Kohapealne energia salvestamine (akud) on veel üks oluline element, et soojuspumpade osakaal oleks suurem ja elektri tootmises ja edastuses/jaotuses ei tekiks äärmuslikke tippe. Lisaks toodete kättesaadavusele on ELi puhta energeetika sektorite ja konkurentsivõime jaoks väga olulised eri tehnoloogiate jaoks vajalikud paigaldamisoskused ja käigushoidmisteenused. Energiasüsteemi digitaliseerimine: digitaliseerimine laieneb kordades: ainuüksi viimase viie aasta jooksul on internetiliiklus kolmekordistunud ja ligikaudu 90 % praegustest maailma andmetest on loodud viimase kahe aasta jooksul. Kohalikku energiasüsteemi muudab energeetika detsentraliseerimine – nii tootmise tasandil kui ka miljonite omavahel ühendatud arukate seadmete, soojuspumpade ja elektriautode kaudu. Hinnang Hamburgi (Saksamaa) kohta näitas märkimisväärset kulude kokkuhoiu potentsiaali: kui investeerida kaks miljonit eurot arukasse laadimisse, et vähendada tippkoormust, on võimalik vältida vajadust investeerida 20 miljonit eurot võrgu tugevdamiseks, et katta linna elektrisõidukitest 9 % vajadused. Ilma kohalike energiavajaduste aruka haldamiseta võivad jaotusvõrgu läbilaskevõime piirangud puhtale energeetikale üleminekut aeglustada. Mõned digilahendused võivad aga suurendada energiatarbimist ja kasvuhoonegaaside heidet, kui ei võeta sobivaid tõhususmeetmeid (nt andmekeskuste jääksoojuse taaskasutamine). Energiaühendused ja riikliust madalama tasandi koostöö: vähemalt kaks miljonit ELi kodanikku on ühinenud enamasse kui 8400 energiaühendusse ja viinud 2000. aastast alates ellu üle 13 000 projekti . Energiaühendused on puhta energeetika tehnoloogiate ja lahenduste oluline katse- ja rakendusbaas. Euroopa energiaühenduste paigaldatud taastuvenergialahenduste koguvõimsus on praegu hinnanguliselt vähemalt 6,3 GW (st ligikaudu 1–2 % riigis ülesseatud võimsusest). Päikesepaneelid moodustavad ülesseatud võimsusest lõviosa. Järgnevad maatuulepargid. Rohkemate puhta energeetika tehnoloogiate jaoks osalusmudelite väljatöötamine, eriti väiksema sissetulekuga leibkondade jaoks, võib käivitada rohkemate energiaühenduste tekkimise kogu ELis ning ühtlasi aidata kaasa energiaostuvõimetuse leevendamisele. Et kiirendada puhta energeetika tehnoloogiate kasutuselevõttu ja laiendamist ning tugevdada ELi konkurentsivõimet üleilmsel puhta energeetika turul, on oluline suurendada suhtlust horisontaalsete valdkondade vahel, võttes samal ajal arvesse eri sektorite vastastikust sõltuvust nii liikmesriikide kui ka ELi tasandil . 3.Keskendumine võtmetähtsusega puhta energeetika tehnoloogiale ja lahendustele Siin peatükis esitatakse hinnang mitmesuguste energia tootmise, salvestamise ja süsteemi lõimimise seisukohast keskse tähtsusega puhta energeetika tehnoloogiate ja lahenduste konkurentsivõime kohta. Samuti on siin teavet selle kohta, kuidas tehnoloogia ja turg arenevad, et saavutada Euroopa rohelise kokkuleppe ja kava „REPowerEU“ eesmärgid. Siin analüüsitakse päikesepaneele, tuuleenergiat ja hoonetele mõeldud soojuspumpasid, akusid, vesiniku tootmist elektrolüüsi teel, taastuvkütuseid ja digitaristut. Samuti antakse siin ülevaade muudest olulistest tehnoloogiatest. See tõenduspõhine analüüs, mis tugineb I lisas loetletud näitajatele, tehti komisjonisisese puhta energeetika tehnoloogia vaatlusrühmas (CETO), mida juhib Teadusuuringute Ühiskeskus. Põhjalikud aruanded iga tehnoloogia kohta eraldi on kättesaadavad CETO veebisaidil . 3.1. Päikesepaneelid Päikesepaneelid on viimase kümne aasta jooksul olnud maailma kõige kiiremini kasvav elektritootmise tehnoloogia. Kõikides kliimaneutraalse energiasüsteemi saavutamise stsenaariumides on päikesepaneelidel keskne roll. Hiljutises Euroopa päikeseenergia strateegia teatises kutsutakse üles looma aastatel 2021–2030 ligikaudu 450 GWac suurust päikesepaneelide lisavõimsust. Võttes arvesse praegust suundumust paigaldada võrguühenduse kasutamise optimeerimiseks alalisvooluvõimsus, mis on 1,25–1,3 korda suurem kui vahelduvvooluvõimsus, kasvaks päikesepaneelide nimivõimsus ELis ligikaudu 720 GWp-ni. ELi päikeseenergia strateegias käsitletakse peamisi kitsaskohti ja investeerimistõkkeid, et kiirendada kasutuselevõttu, tagada varustuskindlus ja maksimeerida päikeseenergeetika sotsiaal-majanduslikku kasu kogu väärtusahelas .Komisjon kiitis 2022. aasta oktoobris ametlikult heaks Euroopa päikesepaneelitööstuse liidu, mis on üks ELi päikeseenergia strateegia konkreetsetest algatustest, ning selle eesmärk on laiendada uuenduslike fotogalvaaniliste toodete ja komponentide tootmistehnoloogiat. Tehnoloogia analüüs. Ränielementidel põhinevate moodulite keskmine kasutegur on tõusnud 2011. aasta 15,1 %-lt 2021. aastaks 20,9 %-le. Seda tänu suuremate pooljuhtplaatide ja tõhusamate päikeseelementide (sh mitmesiirdeliste elementide) kasutamisele. Euroopal on silmapaistvad teadmised ja juhtpositsioon paljutõotava perovskiittehnoloogia valdkonnas, mille tootmisliine loovad praegu mitmed ELi ettevõtted, nagu Evolar (Rootsi), Saule Technologies (Poola) ja Solaronix (Prantsusmaa). ELi päikeseenergiastrateegia eesmärk on pöörata tagasi päikesepaneelisektori avaliku ja erasektori poolse rahastamise vähenemise suundumus. EL on siiski selles valdkonnas endiselt tugev innovaator – aastatel 2017–2019 registreeriti märkimisväärne arv teadusartikleid ja patenditaotlusi. Ainuüksi Saksamaa on väga väärtuslike fotoelektriliste leiutiste patenteerimisel maailmas viiendal kohal. Väärtusahela analüüs. Nii tootmisandmed kui ka uued investeerimisprojektid kinnitavad Aasia, eelkõige Hiina domineerimist päikesepaneelide tootmises. Kogu lisanduv polükristalse räni tootmisvõimsus (80 000 tonni), millest anti teada 2021. aasta alguses (lisaks ~650 000 tonni suurusele koguvõimsusele 2020. aastal), ja need 118 000 tonni, mis on juba ehitamisel, saab olema Hiinas. Ränist päikeseelemendid, mida toodetakse peamiselt Hiinas, moodustavad üleilmsest toodangust üle 95 %. Sellest hoolimata säilitab EL päikesepaneelide väärtusahelas märkimisväärse turuosa tootmisseadmete (50 %) ja inverterite (15 %) tootmises. Maailmaturu analüüs. Kogu maailmas suurenesid 2021. aastal investeeringud uude päikeseenergia tootmisse 19 %, jõudes 205 miljardi USA dollarini (242,5 miljardit eurot). 2021. aastal aga halvenes ELi kaubandusbilanss veelgi, sest import suurenes ja eksport püsis stabiilsena, moodustades 13 % üleilmsest ekspordist. Paljudes tööstussektorites suuremad materjalikulud 2021. ja 2022. aastal tõid kaasa elementide ja moodulite tootmiskulude erakordse ja enneolematu kasvu, mis pööras ümber kümne aasta pikkuse kulude vähenemise suundumuse. Päikesepaneelide konkurentsivõime paranes taastumatute energiaallikatega võrreldes siiski edasi. Seetõttu kasvab nende riikide arv, kus fotogalvaanilise elektri tootmine on odavaim energiaallikas. Fossiilkütuste hinnatõus loodusõnnetuste, õnnetusjuhtumite või rahvusvaheliste konfliktide tõttu võib seda suundumust üksnes tugevdada. Kokkuvõttes kinnitavad viimased 2021. ja 2022. aasta kohta kättesaadavad andmed varem täheldatud suundumust. EL on kinnitanud oma positsiooni ühe suurima päikesepaneelide turu ja tugeva innovaatorina, eelkõige kujunemisjärgus fotoelektriliste tehnoloogiate ja rakenduste valdkonnas (nt põllumajandusega seotud päikesenergiatootmine, hoonetesse integreeritud fotogalvaanilised ja ujuvad fotogalvaanilised tooted). EL sõltub siiski mitme olulise komponendi puhul (pooljuhtplaadid, valuplokid, elemendid ja moodulid) suurel määral Aasiast pärit impordist ning säilitab märkimisväärse kohalolu ainult tootmisseadmete ja inverterite tootmises (kus on praegu kiipide nappus) . Fotoelektriliste toodete laialdast kasutuselevõttu mõjutavad juba ka muud probleemid, mis tulenevad taskukohasuse piirangutest (eriti väikese sissetulekuga leibkondade ja VKEde puhul) ning liiga pikkadest ooteaegadest (nt kvalifitseeritud paigaldajate puudus). ELi päikeseenergia strateegias välja kuulutatud meetmed ja juhtalgatused pakuvad suuri võimalusi investeerida fotogalvaanilistesse varadesse ja arendada fotoelektriliste toodete tootmisvõimsust ELis ning mitmekesistada importi. Samal ajal on pidevad tehnoloogilised edusammud tõhusamate ja säästvamate elementide ehituse ja tootmise suunas võimaldanud fotoelektriliste tehnoloogiate konkurentsivõimet võrdluses taastumatute energiaallikatega veelgi parandada, kuigi toorainekulud on tõusnud. See tähendab, et nii tootmise kui ka kasutuselevõtu (sh uuenduslike kasutusalade) soodustamine ELis on põhjendatud. 3.2.Mere ja maismaa tuuleenergia Tuuleenergial on ELi kliima- ja energiapoliitikas keskne roll, sest tuuleenergia kasutuselevõtu kiirendamine on oluline Euroopa rohelise kokkuleppe, paketi „Eesmärk 55“ ja kava „REPowerEU“ eesmärkide saavutamiseks. Kavas „REPowerEU“ nõutakse tuuleenergia tootmisvõimsuse kiiremat paigaldamist – 2030. aastaks tuleb paigaldada 510 GW, mis peaks moodustama ELi ülesseatud energiatootmisvõimsusest 31 %. EL on olnud tuuleenergiaga seotud teadusuuringute ja innovatsiooni valdkonnas maailmas juhtpositsioonil 2014. aastast alates. Ajavahemikul 2014–2021 olid avaliku sektori asjaomased kulutused 883 miljonit eurot. Praegu on kõigist innovatsiooniga tegelevatest ettevõtetest 38 % ELis, kusjuures kõige rohkem on siin idufirmasid ja uuendusmeelseid ettevõtteid. Ent 2021. aastal seati ELis üles ainult 11 GW tuuleenergia tootmise võimsust (10 GW maismaal ja 1 GW merel) ning 2022. aasta väljavaated on endiselt väiksemad kui kava „REPowerEU“ eesmärkide saavutamiseks vajalik tempo nõuaks. Kumulatiivsete tuuleenergiarajatiste valdkonnas on praegu esirinnas Hiina, kus asjaomane ülesseatud võimsus on 338 GW (peamiselt tänu 2021. aasta suurenenud kasutuselevõtule). Samal aastal jõudis ELi kumulatiivne ülesseatud võimsus ligikaudu 190 GW-ni.

Kava „REPowerEU“ eesmärkide saavutamiseks on väga oluline kiirendada tuuleenergia kasutuselevõttu, mis nõuab selgeid investeerimiskavasid ja poliitiliste eesmärkide muutmist tegelikeks rakendusmeetmeteks, sealhulgas täita lubadus hõlbustada tuuleparkidel lubade saamist. Tehnoloogia analüüs. Üleilmne ülesseatud maatuulikute koguvõimsus oli 2021. aastal 769 GW, mis on peaaegu kolm korda suurem kui kümme aastat varem, kusjuures ainuüksi 2021. aastal paigaldati 72 GW võimsust. 2021. aasta oli rekordiline ka avameretuulikute jaoks, sest kogu maailmas seati üles 21 GW uut võimsust, mida on üle kolme korra rohkem kui 2020. aastal, mis oli eelmine rekordaasta. 2021. aastal oli üleilmne ülesseatud koguvõimsus 55 GW. Hiina juhtis maailmas ülesseatud võimsuse suurendamist 2021. aastal, lisades maa- ja meretuulikuid koguvõimsusega 30,6 GW ja 16,9 GW. ELi maatuulikute koguvõimsus oli 2021. aasta lõpus 173 GW ja meretuulikutel ligikaudu 16 GW. Kõigi tuulikute koguvõimsus moodustas ligikaudu 14 % ELi elektri kogutarbimisest. 2010. aastal alanud perioodi arvesse võttes jäi ELis lisandunud maatuulikute võimsus (10 GW) 2021. aastal alla eelnenud aastatest vaid ühele. Ent 2021. aastal võeti ELis kasutusele ainult 1 GW avamere tuuleenergiat. Sektoris tegutsejad toovad välja, et lubade andmine on tuuleenergia jätkuva ja ulatusliku kasutuselevõtu üks peamisi kitsaskohti, sest see põhjustab viivitusi ja vähendab lõpetatud projektide arvu. See omakorda vähendab tarneahela kasumlikkust. Komisjon on REPowerEU paketi osana esitanud seadusandlikud ettepanekud ja suunised lubade andmise kiirendamiseks. Väärtusahela analüüs. Tuuleenergeetika sektor on kujunenud üleilmseks tööstuseks, hõlmates umbes 800 tootmisrajatist. Enamik neist on Hiinas (45 %) ja Euroopas (31 %). EL on säilitanud liidripositsiooni tuuleenergeetika tehnoloogiate väga väärtuslike patentide osas: selliste leiutiste osakaal oli 2017.–2019. aastal 59 %. ELi turbiinitootjad on jätkuvalt esirinnas kvaliteedi, tehnoloogia arengu ning teadusuuringutesse ja innovatsiooni investeerimises. ELi tuuleenergeetikatööstusel on suur suure lisandväärtusega komponentide (nt tornid, käigukastid ja labad) ja muudeski tööstussektorites kasutatavate seadmete (nt generaatorid, energiamuundurid ja juhtimissüsteemid) tootmise võimsus. ELi meretuulikute tootmise väärtusahel hangib komponente peamiselt ELi tootjatelt. Ent maatuulikute jaoks hangivad ELi algseadmete valmistajad komponente paljudelt erinevatelt välismaistelt tarnijatelt. Paljud turbiinikomponendid imporditakse peamiselt Hiinast. Võimalikud raskused toorainetootmise suurendamisel 2030. aasta eesmärkide saavutamiseks vajalikule tasemele võivad tekitada ELi tuuleenergeetikatööstusele probleeme. Takistuseks on ka ressursihindade tõus 2021. aastal ja varustuskindluse puudumine. Sektor on komposiitlabade ringlussevõtuga seoses tekitanud ka keskkonnaalaseid murekohti. Seepärast keskenduvad nii riiklikud kui ka ELi tuuleenergeetikaalased teadusprogrammid üha enam ringlusele. Maailmaturu analüüs. EL on viimase kümne aasta jooksul säilitanud välismaailmaga positiivse kaubandusbilansi (1,8–2,8 mld eurot). Kuid Hiina ja Indiaga on ELi kaubandusbilanss 2018. aastast alates negatiivne. Hiina algseadmete valmistajate üleilmne turuosa ületas 2020. aastal esimest korda ELi oma. ELi juhtivatel turgudel on siiski suur hulk omamaiseid tootjaid. Kokkuvõttes jääb ELi tuuleenergeetikasektor teadusuuringute ja innovatsiooni ning väga väärtuslike patentide poolest maailmas juhtpositsioonile. Seda tänu oma tootmisvõimsusele, tööjõule ja oskustele. Kuid 2030. aasta eesmärkide saavutamiseks peab see sektor suurendama igal aastal ELis ülesseatavat võimsust praegusega võrreldes üle kahe korra. Taastuvenergia direktiivi rakendamine, hiljutine ettepanek selle muutmiseks ning komisjoni asjaomased 2022. aasta soovitus ja suunised peaksid kaotama peamised lubade saamisega seotud kasutuselevõtutakistused. Liikmesriikide tuuleparkide kavadest varem selgelt teadaandmine võimaldab ka tulevaste võimsuste õigeaegset ettevalmistamist. Samal ajal edendavad ringlusega seotud teadusuuringud ja innovatsioon sektori arengut, leevendades keskkonnaalaseid murekohti ja tarnehäireid, parandades seeläbi ELi tuuleenergeetikasektori konkurentsivõimet. 3.3.Hoonetes kasutatavad soojuspumbad ELi tasandil toetatakse soojuspumpasid Euroopa rohelise kokkuleppe, paketi „Eesmärk 55“ ja kava „REPowerEU“ raames üha enam . Kavas „REPowerEU“ kutsutakse üles individuaalsete soojuspumpade praegust kasutuselevõtu määra kahekordistama, mis tähendaks 10 miljoni soojuspumba kasutussevõttu järgmise viie aasta jooksul ja 30 miljoni soojuspumba kasutussevõttu 2030. aastaks, ning sellega peaks kaasnema ka ELi tootmisvõimsuse suurendamine. Samuti nõutakse kavas suurte soojuspumpade kiiremat kasutuselevõttu kaugkütte- ja kaugjahutusvõrkudes. Katusele paigaldatavate päikesepaneelide (ka kütteks) ja soojuspumpade laialdane koos kasutusele võtmine koos nutikontrolleritega, mis reageerivad võrgu koormusele ja hinnasignaalidele, aitaks vähendada kütte CO2 heidet ja võrgu lõimimise probleeme. Tehnoloogia analüüs. Hoonetes kasutatavad soojuspumbad on kaubandusvõrgus olemas. Neid võib liigitada vastavalt soojusenergia ammutamise allikale (õhk, vesi või maapind), keskkonnale, millele nad soojust üle kannavad (õhk või vesi), otstarbele (ruumi kütmine või jahutamine, olmevee soojendamine) ja turusegmentidele (äri- või eluhooned ja võrgud). Mis puudutab soojuspumpasid, mida kasutatakse peamiselt ruumide ja olmevee soojendamiseks, siis 2021. aasta lõpuks oli neid paigaldatud Euroopas peaaegu 17 miljonit, aga sama aasta müügiarv oli 2,18 miljonit, mis tähendab, et viimase viie aasta jooksul kasvas nende arv aastas 17 % ja viimase kolme aasta jooksul aastas 20 %. Individuaalsete soojuspumpadega seotud teadusuuringuid ja innovatsiooni kannustab soov saada tõhusamaid, kompaktsemaid ja vaiksemaid seadmeid, suuremat ümbritseva õhu temperatuuri vahemikku, mille juures seadmed töötavad, digitaliseeritust optimaalseks integreerimiseks energiavõrkudega ning kohalikku energiatootmist ja salvestamist. Samuti kiirustavad neid takka arenevad ELi õigusnormid, mille eesmärk on suurendada energiatõhusust ja vähendada olelusringi keskkonnamõju (sh materjalide ringlus ja madala globaalse soojendamise potentsiaaliga külmaained). Kaubandusvõrgus müüdavate soojuspumpadega seotud teadusuuringud ja innovatsioon puudutavad näiteks samaaegset kütmist ja jahutamist koos soojusenergia salvestamisega. ELi teadusuuringute ja innovatsiooni positsioon on tugev ja tugevneb veelgi. EL juhib hoonetes peamiselt kütmiseks kasutatavate soojuspumpade patentide valdkonnas. Aastatel 2017–2019 esitati väärtuslike leiutiste patentidest 48 % ELis, järgnesid Jaapan (12 %), Ameerika Ühendriigid (8 %), Korea (7 %) ja Hiina (5 %). Aastatel 2014–2022 eraldati programmist „Horisont 2020“ hoonetes kasutatavate soojuspumpade projektide rahastamiseks kokku 277 miljonit eurot. Väärtusahela analüüs. Soojuspumpade tootmise, paigaldamise ja hooldamise käive ELis ulatus 2020. aastal 41 miljardi euroni ning on viimase kolme aasta jooksul kasvanud keskmiselt 21 % aastas. Soojuspumpadega otsesed ja kaudselt seotud töökohti oli 2020. aastal 318 800, mis tähendab, et viimase kolme aasta jooksul on kasv olnud keskmiselt 18 % aastas. Need andmed hõlmavad igasuguseid soojuspumpasid (sh jahutamiseks ja/või kütmiseks kasutatavaid õhk-õhk-soojuspumpasid). Soojuspumpade tootmiseks ei ole vaja kriitilise tähtsusega tooraineid, aga seda mõjutab praegune üleilmne pooljuhtide nappus. Maailmaturu analüüs. ELis koosneb peamiselt kütmiseks kasutatavate soojuspumpade väärtusahel paljudest VKEdest ja mõnest suurest turuosalisest. Imporditavate soojuspumpade osakaal suureneb ja kaubandusbilansi puudujääk ulatus 2021. aastal 390 miljoni euroni, samas kui viie aasta eest registreeriti 202 miljoni euro suurune ülejääk. Import Hiinast kahekordistus 2021. aastal, ulatudes 530 miljoni euroni. Kokkuvõtteks võib öelda, et soojuspumpade kasutuselevõtt edeneb juba kiiresti, kuid REPowerEU eesmärkide saavutamiseks tuleb seda veelgi kiirendada. ELis asuvad tarnijad peavad tootmist suurendama, et kaasa rääkida ELi kasvava soojuspumbanõudluse rahuldamisel. Mõned selle sektori ühendused väidavad, et suure globaalse soojendamise potentsiaaliga külmaainete kiirem kasutuselt kõrvaldamine aeglustaks teatavatel kasutusaladel kasvu, kuid F-gaaside määruse muutmise ettepanekus esitatud keelukuupäevad on kavandatud nii, et anda sektorile kohanemiseks piisavalt aega. Koolitatud paigaldajate puudumine ja suured algkulud võivad aeglustada kasutuselevõttu ELis. Sektor nõuab soojuspumbakiirendit, milles osaleks komisjoni, liikmesriikide ja sektori enda esindajad. Sellist kiirendit toetaksid selged ja järjekindlad poliitilised signaalid, mis tagasid pikaajalise planeerimise kindluse, soodne õigusraamistik ning see aitaks vähendada suurema koostöö ning teadusuuringute ja innovatsiooni kaudu kulusid ja töötada välja soojuspumpadele keskenduvate oskuste pakt. Kava „REPowerEU“ raames toetab komisjon liikmesriikide jõupingutusi ühendada oma avaliku sektori vahendid võimalike üleeuroopalist huvi pakkuvate tähtsate projektide kaudu, milles keskendutakse murrangulisele tehnoloogiale ja innovatsioonile soojuspumpade väärtusahelas, ning luua oskuste pakti raames ulatuslik oskuste partnerlus. 3.4.Akud

Akudel on oluline roll Euroopa rohelise kokkuleppe eesmärkide saavutamisel ja kava „REPowerEU“ rakendamisel, sest need võivad vähendada sõltuvust transpordisektoris kütuste importi, tagada taastuvelektri maksimaalse kasutamise ja vähendada piiranguid. 2030. aastaks peaks ELi teedel sõitma üle 50 miljoni elektrisõiduki (mille akude kogumahutavus on vähemalt 1,5 TWh) ja kasutuses olema üle 80 GW/160 GWh statsionaarseid akusid. EL liigub 2035. aastaks järk-järgult heitevabade uute autode suunas, järgides eesmärki jõuda 2050. aastaks kogu ELis 270 miljoni heitevaba sõidukini (valdavalt elektrisõidukid). Elektromobiilsus on peamine akude nõudluse tekitaja. Eeldatavasti domineerivad liitium-ioonakud turul ka pärast 2030. aastat, kuid samal ajal arendatakse ka muid tehnoloogiaid. Tehnoloogia analüüs. Vaatamata kiipide ja magneesiumi tarnehäiretele on patareide ja akude tehnoloogia kasutuselevõtt ELis jõudnud kõigi aegade kõrgimale tasemele: 2021. aastal müüdi 1,7 miljonit uut elektrisõidukit, mis moodustab 18 % turust (võrreldes 2019. aasta 3 % ja 2020. aasta 10,5 %) ja millega mööduti Hiinast (16 %). Elektrisõidukite müük riikides ulatus 1,3 %-st Küprosel 45 %-ni Rootsis. ELi statsionaarsete akude turg kasvab samuti kiiresti ja prognooside kohaselt jõuab see 2022. aasta lõpuks 8 GW/13,7GWh-ni. Siiski on vaja kiiremat kasvu, et vähendada sõltuvust gaasil töötavatest tippkoormust katvatest elektrijaamadest, nagu kava „REPowerEU“ eesmärkides on ette nähtud. 2021. aastal langes akude keskmine hind maailmaturul 6 % ehk ligikaudu 116 EUR/kWh-ni ja ELi turul ligikaudu 150 EUR/kWh-ni. See on pikaajaline suundumus. Kuna 2022. aastal pakkumispoolsete vapustuste tõttu hinnad tõusid, on see suundumus nüüd pöördumas (nt 2022. aasta kevadel tõusis liitiumkarbonaadi hind 2021. aastaga võrreldes 974 %). Akukogumid on 2022. aastal 2021. aastaga võrreldes vähemalt 15 % kallimad. Võrgus kasutatavate liitiumioonakukogumite süsteemikulud olid 2021. aastal ligikaudu 350 EUR/kWh ja majapidamiste salvestussüsteemide puhul ligikaudu kaks korda suuremad. Väärtusahela analüüs. Peaaegu kogu ELis toimuv liitiumioonakude masstootmine oli 2021. aastal ikkagi ELis (Ungaris ja Poolas) tegutsevate Aasia tootjate kätes. Uute gigatehaste ehitamine tähendab, et EL (eelkõige Saksamaa ja Rootsi) peaks järk-järgult oma turuosa suurendama. Rootsi Northvolt tootis esimese täielikult ringlussevõetud niklist, mangaanist ja koobaltist valmistatud akuelemendi 2021. aasta lõpus ning alustas kommertstarnetega 2022. aastal. Tehase sõnul on nende ringlussevõtuprotsess väga tõhus ja akudes olevatest metallidest taaskasutatakse kuni 95 %. ELi ülesseatud tootmisvõimsus peaks 2022. aasta lõpuks ületama 75 GWh (2021. aasta keskel oli see 44 GWh). Käimasolevatest projektidest on näha, et EL peaks suutma rahuldada 2025. aastal akude nõudlusest 69 % ja 2030. aastal 89 % . See on suures osas Euroopa akuliidu algatuste tulemus. Tarneahela alguses olev toorainete segment on akude väärtusahela kõige väiksema vastupanuvõimega lüli. Mitmest ELi algatusest hoolimata suurenes 2021. aastal akutoorainete tarnelõhe. Kasutatud akud saadetakse ringlussevõtuks endiselt peamiselt Aasiasse . EL edendab kiiresti liitiumioontehnoloogiat (eelkõige kõige paremini toimivat NMC tegevussuunda), kuid rohketel toorainetel põhinevate statsionaarsete akude tehnoloogiate valdkonnas on areng liiga aeglane (nt läbivooluakud ja naatriumioonakud – viimastel on muu hulgas Hiinas toimunud arengut arvestades hea elektrisõidukites kasutamise potentsiaal). Samuti võtab EL aeglasemalt kasutusse odavamat liitiumi (iooni) ja raudfosfaadi tehnoloogiat, mida kasutatakse üha enam Aasias ja mis ei sõltu nii palju kriitilise tähtsusega toorainetest. Maailmaturu analüüs. Hiinale kuulub üleilmsest liitiumioonakude tooraine rafineerimise võimsusest 80 %, elementide tootmise võimsusest 77 % ja akukomponentide tootmise võimsusest 60 % .ELi liitiumioonakude kaubandusbilansi puudujääk kasvas 2021. aastal jätkuvalt ja ulatus 5,3 miljardi euroni (25 % rohkem kui 2020. aastal). Üleilmsest elektrisõidukite tootmisest umbes 19 % toimub ELis, kuid siin on väga väike osa tarneahela eelnevatest lülidest (v.a koobalti töötlemine). Elektribusside tootmine ja kasutuselevõtt ELis (2021. aasta lõpus oli kasutuses 7356 elektribussi) on tühine võrreldes Hiinaga, kus sõidavad maailma 670 000 elektribussist üle 90 %. Kokkuvõttes suurendab EL üha enam odavama/pikaajalisema salvestamise jaoks hädavajalikku tehnoloogilist suutlikkust (nt naatriumioontehnoloogia, tsingipõhine tehnoloogia, läbivooluakud) ning on tugev lõpptoodete valdkonnas (eelkõige elektrisõidukite tootmises ja kasutuselevõtus, v.a elektribussid). Samuti on EL kiiresti jõudmas järgi liitiumioonelementide tootmises ning on akude tootmises saamas 2030. aastaks peaaegu isemajandavaks. Käimasolevatest algatustest hoolimata on kodumaiste toorainete ja kõrgtehnoloogiliste materjalide tootmise puudumine püsiv probleem. ELi eesmärk on suurendada jõupingutusi nende probleemide lahendamiseks alates kaevandamisest kuni rafineerimiseni ja töötlemisest ringlussevõtuni (nt väljakuulutatud Euroopa kriitilise tähtsusega toorainete õigusakt). 3.5. Saastevaba vesiniku tootmine vee elektrolüüsi teel Saastevabal vesinikul on suur potentsiaal aidata kaasa ELi kliima- ja energeetikaeesmärkide saavutamisele. Seda saab kasutada kütusena sektorites, mida on raske elektrifitseerida (nt kaug- ja raskeveod), keemilise lähteainena (nt väetised ja muud kemikaalid) ning tööstusprotsessides (nt terase või tsemendi tootmine). Prognooside kohaselt moodustavad vesinik ja selle derivaadid 2050. aastal ülemaailmsest energiaallikate jaotusest 12 %, kuid vee elektrolüüsi teel saadud saastevaba vesinik moodustab praegu ELi kogutoodangust vaid 0,1 %. Kava „REPowerEU“ on veelgi kasvatanud 2020. aasta vesinikustrateegia poliitikaeesmärke ning seadnud 2030. aastaks taastuvallikatest toodetud ja vähese CO2 heitega vesiniku liidusisese tootmise eesmärgiks 10 miljonit tonni ja impordieesmärgiks samuti 10 miljonit tonni (osaliselt ammoniaagina). Euroopa vesinikupanga loomine kiirendab taastuvvesiniku tootmist ja kasutamist ning aitab kooskõlastatult arendada vajalikku taristut. Komisjon ja ELi juhtivad elektrolüüsiseadmete tootjad kohustusid suurendama vesiniku tootmise võimsust 2025. aastaks kümnekordseks – 17,5 GW-ni. Peale selle eraldatakse liikmesriikide taaste- ja vastupidavuskavades vesinikutehnoloogiatele ligikaudu 10,6 miljardit eurot ning komisjon kiitis 2022. aastal juulis ja septembris heaks kaks üleeuroopalist huvi pakkuvat tähtsat projekti, mille investeerimiseelarved on vastavalt 5,4 ja 5,2 miljardit eurot ja milles osaleb vastavalt 15 ja 13 liikmesriiki. Tehnoloogia analüüs. 2020. aastal oli üleilmne tootmisvõimsus 300 MW ja Euroopas (sh Ühendkuningriigis ja EFTA riikides) oli ülesseatud võimsus 2021. aastal 135 MW. Prootonivahetusmembraaniga (PEM) ja leelistehnoloogiaga elektrolüüsiseadmed moodustavad Euroopa territooriumil (sh EFTA ja Ühendkuningriik) ülesseatud võimsusest vastavalt 55 % ja 44 % . Elektritootmise tasandatud kulud on peamine tegur, mis mõjutab elektrolüüsiseadmetesse tehtud investeeringute majanduslikku elujõulisust, ning elektrihindade tõus on jätkuvalt üks peamisi probleeme elektrolüüsi teel saadud vesiniku tootmise konkurentsivõimelisuse tagamisel. Taastuvaallikatest saadava vesiniku tootmise kulud Euroopas varieeruvad alates 6,8 EUR/kgH2 (päikese jõul) (2020. a mediaan) kuni 5,5 EUR/kgH2 (tuule jõul). Elektrolüüsiseadmete maksumus peaks kõrgel temperatuuril toimuva elektrolüüsi tõttu langema 2130 EUR/kW-lt (2020) 520 EUR/kW-le (2030). PEM- ja leeliselektrolüüsiseadmete maksumuse eesmärgid 2030. aastaks on vastavalt 500 ja 300 EUR/kW . Väärtusahela analüüs. Vee elektrolüüsiseadmete tootmisvõimsus Euroopas oli 2021. aasta hinnanguliselt 2,5 GW/a. Üleilmne tootmisvõimsus oli hinnanguliselt ligikaudu 6–7 GW/a (nii Euroopa kui ka maailma turgudel umbes 2/3 leelis- ja 1/3 PEM-tehnoloogiat). Euroopa tootmismahud on väiksemad kui Hiinas ja Ameerika Ühendriikides. Hinnangute kohaselt kuulub pool maailma leeliselise elektrolüüsi tootmisvõimsusest Hiina äriühingutele ning suurem osa PEM-elektrolüüsi tootmisvõimsusest Ameerika äriühingutele. Euroopas on esikohal tootmisettevõtete arvu ja tahkete oksiidide elektrolüüsi poolest, kuid vajalike kriitilise tähtsusega toorainete saamisel sõltume sellistest riikidest nagu Hiina, Venemaa ja Lõuna-Aafrika, sest liidu territooriumilt saab neid aineid ainult 1–3 %. Saastevaba vesiniku tootmise kasvuga seotud veetarbimine (praegu umbes 17 l/kgH2) suurendab survet mageveevarudele, nii et uued elektrolüüsiseadmed peaksid vastama veepoliitika raamdirektiivile, et vältida tootmises ka veega seotud kitsaskohti.

Maailmaturu analüüs. Ainult 0,2 % Euroopa aastasest (taastumatu) vesiniku nõudlusest (8,4 miljonit tonni) tarnitakse väljastpoolt liitu. Kuigi rahvusvaheline vesinikukaubandus ei ole ikka veel reaalsus, on taastuvallikatest toodetud vesinikuga varustamisel kava „REPowerEU“ kohaselt ELi jaoks märkimisväärseid ärivõimalusi. Kokkuvõttes ei suuda EL suuremate koostesüsteemide, suurema automatiseerimise ja mastaabisäästuta leeliselise tehnoloogia valdkonnas Hiinaga konkureerida. Praegu on ELi elektrolüüsiseadmete väärtusahelate olulised nõrkused kõrged elektrihinnad ja sõltuvus kriitilise tähtsusega toorainete impordist vähestest riikidest. Vaja on pikaajalisi koostöölepinguid. Samuti on vaja uurida, kas veel elektrolüüsis praegu tarvilikele haruldastele metallidele ja muudele kriitilise tähtsusega toorainetele on alternatiive. Peale selle oleneb pikaajaline edu kestlikust veega varustatusest ja piisavast ringlussevõtu suutlikkusest ELis ning terviklikust lähenemisviisist nõudluse ja pakkumise lähendamiseks. ELi saastevaba vesiniku tootjate konkurentsivõime jaoks on väga oluline ELi õigus- ja rahastamisraamistike toetus ning suured investeeringuid majanduse taastamise rahastamise, üleeuroopalist huvi pakkuvate tähtsate projektide, ühtekuuluvuspoliitika, programmi „Euroopa horisont“, saastevaba vesiniku ühisettevõtte ja innovatsioonifondi kaudu. 3.6.Taastuvkütused Taastuvkütuste tehnoloogiad võivad lühiajalises perspektiivis märkimisväärselt kaasa aidata transpordi CO2 heite vähendamisele, energiavarustuskindlusele ja energiavarustuse mitmekesistamisele. Kavas „REPowerEU“ märgitakse ELi gaasivarustuse mitmekesistamise olulisima osana eelkõige biometaani, mille tootmist võiks suurendada ELi 2030. aasta eesmärgiga võrreldes kahekordseks. Seega seati biometaan taastuvenergeetika prioriteetide seas esikohale. Paketi „Eesmärk 55“ seadusandlike ettepanekute kohaselt tekitataks transpordisektoris 2030. aastaks taastuvenergia järele märkimisväärne nõudlus, mis on oluliselt suurem kui parandatud ja täiendatud II taastuvenergia direktiivi ettepanekus esitatud täiustatud biokütuste ja muust kui bioloogilise päritoluga taastuvtoorainest valmistatud vedelate ja gaasiliste kütuste osakaalu eesmärgid .Selle põhjuseks on eesmärk vähendada kasvuhoonegaaside heidet transpordisektoris 13 % (tõenäoliselt seda ainuüksi elektrifitseerimisega ei saavutata) ning jõupingutuste jagamise määruse ja heitkogustega kauplemise süsteemi direktiivi parandamise ja täiendamise ettepanekutes seatud kõrgemad kasvuhoonegaaside heite vähendamise eesmärgid – vastavalt 40 % ja 61 % (kui need saavutatakse transpordi võrdse panusega). Kavas „REPowerEU“ on tehtud ettepanek suurendada nõutavaid taastuvkütuste koguseid veelgi. Erinevalt maanteetranspordist, mille CO2 heite vähendamine peaks tulema suures osas elektri ja vesiniku abiga, on ettepanekutes „ReFuelEU Aviation“ ja „FuelEU Maritime“ ette nähtud, et ELi lennuki- ja laevakütuse kogutarbimisest lennundus- ja merendussektoris moodustavad taastuvkütused vastavalt 5 % ja 6,5 %,. Tehnoloogia analüüs. Kommertslahendused on olemas (nt anaeroobne lagundamine biometaaniks, hüdrogeenitud taimeõli ja lignotselluloosist saadud etanooli tootmine), kuid ülesseatud tootmisvõimsust on vähe (0,43 miljonit tonni aastas) ja ka kavandatud tootmisvõimsust pole kuigi palju (1,85 miljonit tonni aastas). Tööstuskeskkonnas on demonstreeritud mitmesuguseid uuenduslikke tehnoloogiaid (nt biomassi gaasistamine Fischer-Tropschi sünteetilisteks kütusteks, kütuste tootmine pürolüüsi teel ja biometanooli tootmine) ja need on juurutamiseks valmis. Mitme järgmise põlvkonna tehnoloogia puhul on samuti tehtud märgatavaid edusamme. EL keskendub oma meetmetes täiustatud biokütustele, mida saadakse peamiselt ringlussevõetamatutest jäätmetest ja jääkidest, ning piirab toetust toidust ja loomasöödast saadavatele biokütustele. Muude sünteetiliste taastuvkütuste (päikesekütused, teise põlvkonna mikroobikütused ja mikrovetikakütused) tehnoloogiad on enamasti ikka veel labori tasandil. Isegi elektrolüüsitud kütuste puhul ei ole kõige arenenumad tehnoloogiad veel kaubandusvõrku jõudnud, sest tehnoloogiaga on veel probleemide, elektrolüüs on veel kulukas, muundamiskaod suured (50 %) ning transpordi- ja jaotuskulud samuti. Väärtusahela analüüs. Täiustatud biokütuste turuletoomise peamine probleemkoht on nende konkurentsivõime võrreldes olemasolevate toidukultuuridest tehtud tavapäraste biokütustega. Täiustatud biokütuste maksumus on traditsiooniliste biokütuste, nagu biodiisli ja bioetanooli turuhinnast (50–100 EUR/MWh), hinnanguliselt 1,5–3 korda kõrgem. Täiustatud biokütuste puhul on ka investeeringukulud suured (kuni 500 mln eurot tehase kohta) ja seotud säästva biomassi lähteaine kättesaadavusega. On olemas märkimisväärne potentsiaal vähendada kapitalikulusid 25–50 % ja lähteainekulusid 10–20 % teadusuuringute ja innovatsiooni, ulatusliku kasutuselevõtu ja olemasolevates tehastes koostöötlemise kaudu. Aastatel 2010–2021 rahastati teadusuuringutele ja innovatsioonile suunatud erasektori riskikapitaliga biokütuseid keskmiselt 250 miljoni euroga aastas. Domineerisid Ameerika Ühendriigid ja Kanada (ehkki nende biokütuste määratlused on erinevad), aga ELi turuosa on viimase viie aasta jooksul olnud vaid 6 %. Ent väärtuslikke patente on ELil siiski kõige rohkem – kaks korda nii palju kui USA-l. Hiinal on kõige rohkem väheuuenduslikke patente ning ELi patenditaotluste arv USAs ja Hiinas kasvab. Maailmaturu analüüs. ELile kuulub käibe alusel ligikaudu 7 % üleilmsest biokütuseturust (st 2020. aastal ligikaudu 105 miljardit eurot) ja see saadakse peamiselt esimese põlvkonna biodiislikütusest. Käive saavutas haripunkti 2018. aastal 14,4 miljardi euroga, millest suurem osa tuli Prantsusmaalt, Saksamaalt ja Hispaaniast. ELis loodi selles väärtusahelas 250 000 otsest ja kaudset töökohta. EL on kodu ka 29 %-le maailma innovatsiooniettevõtetest, aga kõige rohkem on neid USAs ja Jaapanis. Täiustatud biokütuste sektor alles tekib. Kommertstehaste arv on endiselt üsna väike ja rahvusvaheline kaubandus on väga tagasihoidlik. EL on maailmas juhtival kohal, sest 24st tegutsevast täiustatud biokütuse tehasest 19 on ELis. Kõige rohkem on neid Rootsis ja Soomes (kokku 12). Kõigi biokütustega saab kaubelda rahvusvaheliselt. Rahvusvaheline kaubandus on väiksem kui fossiilkütuste abiga saadud biokütuste puhul ja täiustatud biokütuste puhul peaaegu olematu. ELi biokütuste import on alates 2014. aastast pidevalt kasvanud. Liidu biokütustega kauplemise puudujääk oli 2021. aastal üle 2 miljardi euro, kusjuures imporditi peamiselt Argentinast, Hiinast ja Malaisiast. Madalmaad ja Saksamaa on ELi suurimad tootjad ja üleilmsed biokütuse eksportijad. Kokkuvõtteks võib öelda, et kuigi ülesseatud ja 2030. aastaks kavandatud taastuvkütuste tootmisvõimsus on minimaalne ning säästvatest lähteainetest toodetud täiustatud biokütuste potentsiaal ELis piiratud, võib see sektor siiski aidata kaasa paketis „Eesmärk 55“ ette nähtud kasvuhoonegaaside heite vähendamise eesmärkide saavutamisele ja katta piisavalt transpordisektori elektrifitseerimisega seotud mahajäämust. Taastuvkütuste potentsiaali täielikuks ärakasutamiseks transpordisektoris tuleb veel maandada mõned tehnilised ja majanduslikud riskid. Kõigi taastuvkütuste, aga eelkõige sünteetiliste kütuste maksumus on endiselt kõrge, sest need sõltuvad taastuvenergia ja vesiniku hindadest. Täiustatud biokütused sõltuvad siiski kohalikest säästvatest biomassiressurssidest ja lühikestest tarneahelatest, mis loovad palju kvalifitseeritud töökohti, vähendavad energiaostuvõimetust ja suurendavad tööstuse konkurentsivõimet. EL on selge turuliider toimivate täiustatud biokütuste tehaste ja väärtuslike uuenduste valdkonnas. ELi ettevõtted on praegu maailma esikümne hulgas, kuid erarahastuse puudumise tõttu võivad nad oma tehnoloogilise juhtpositsiooni kaotada. Seetõttu tuleks lisaks liidus toodetud energiale mõelda ka aluseks olevate Euroopa tehnoloogiate ekspordipotentsiaalile. 3.7.Arukad energiajuhtimise tehnoloogiad ELi ja liikmesriikide poliitika kujundamisel on viimastel aastatel selgelt tunnistatud tarkvõrkude tähtsust. ELi 2020. aasta energiasüsteemi lõimimise strateegias tunnistati tarkvõrkude tähtsust ELi energia- ja kliimapoliitika eesmärkide saavutamisel. 2022. aasta läbivaadatud üleeuroopalise energiataristu määruses viidatakse aruka elektri kasutuselevõtule kui prioriteetsele teemavaldkonnale. Liikmesriigid tunnistasid oma taaste- ja vastupidavuskavades digilahenduste potentsiaali elektrivõrkude arukamaks muutmiseks .Elektrifitseerimine ja võrgu arukamaks muutmine edenevad, kuid kava „REPowerEU“ rakendamiseks on elektritaristu tugevdamiseks vaja teha enam. Probleemide hulka kuuluvad heitkoguste vähendamine, andmete jagamine eri osaliste vahel, paindlikkus, koostalitlusvõime ja tehnoloogiline valmisolek. ELi energiasüsteemi digitaliseerimise tegevuskavas on rida meetmeid nende takistuste ületamiseks. Võttes arvesse arukate energiatehnoloogiate suurt hulka ja laia valikut, keskendutakse käesolevas peatükis üksnes kolme olulisima tehnoloogia asjakohase tehnoloogilise arengu ja turumuutuste hindamisele: i) nutikas mõõtetaristu; ii) kodused energiajuhtimissüsteemid ning iii) elektrisõidukite arukas laadimine. I)Nutikas mõõtetaristu Nutikad mõõtetaristu süsteemid pakuvad nii energiateenuseosutajatele kui ka tarbijatele palju eeliseid: väiksemad elektriarved tarbimise parema juhtimise tõttu, võrgu parem jälgitavus ja seega parem katkestuste haldamine, elektri tippkoormuse paremast haldamisest tingitud väiksemad võrgu-uuenduskulud ning parem kliendiohje tänu arenenud klienditaristule (st nutirakendused ja veebiportaalid). Arukate arvestisüsteemide kasutuselevõtt ELis edeneb, kuigi see peaks vee kiirem olema. 2020. aastal oli arukas elektriarvesti ainult 43 %-l tarbijatest (s.o umbes 123 miljonit arvestit ELis ja Ühendkuningriigis). Nutika mõõtetaristu pakutavad funktsioonid on erinevad: enamikus riikides annavad need arvestiliidese kaudu üksikasjalikke tarbimisandmeid (nt tarbimistase/kuupäev/kellaaeg) ja/või tarbimise koondandmeid.

Nutika mõõtetaristu kogupotentsiaali rakendamiseks on vaja rohkemat integreerimist kodude energiajuhtimissüsteemide ja arukate seadmetega (sh elektrisõidukite aruka laadimine) ning uute energiateenustega. II)Kodu energiajuhtimissüsteem Arukate seadmete üha laialdasem kasutuselevõtt näitab, et kodu energiajuhtimissüsteemidest peaks saama andmete koondamise, optimeerimise ja kolmandatele isikutele (nt energiamaakleritele ja teenuseosutajatele) saatmise kese. Komisjon valmistab ette arukate energiaseadmete tootjate tegevusjuhendit, milles määratakse kindlaks koostalitlusvõime nõuded ja andmete jagamise põhimõtted seadmete, kodu ja hoone automatiseerimissüsteemide, elektrisõidukite laadijate, energiavahendajate ning jaotusvõrguettevõtjate jaoks. Praegused kodu energiajuhtimislahendused ulatuvad otsekliendile suunatud energiaseire rakendustest kuni kommunaalettevõtetele loodud tarkvaraplatvormideni, mida saab hiljem lõppkasutajate jaoks kasutusele võtta. Peale tavapäraste ettevõtjate, kellel on kogemusi energeetika- ja/või elektroonikavaldkonnas, pakuvad nüüd kodu energiajuhtimissüsteemi tooteid ka suured tarkvaraettevõtjad, nagu Google, Apple ja Cisco. See suundumus rõhutab tarkvara loomise kasvavat rolli asjade interneti seadmetes. Lähiaastatel eeldatakse, et nõudlus kodu energiajuhtimissüsteemide järele kasvab märkimisväärselt. Näiteks Saksamaa turg, mis on ELi suurim riiklik kodu energiajuhtimissüsteemide turg, peaks 2027. aastaks kasvama peaaegu 460 miljoni USA dollarini (544 mln eurot) ning Prantsusmaa kodu energiajuhtimissüsteemide turu aastane kasvumäär võib aastatel 2021–2027 olla 20,3 %. See peegeldab üleilmseid suundumusi. Üleilmne kodu energiajuhtimissüsteemide turg oli 2021. aastal hinnanguliselt 2,1 miljardit USA dollarit (2,5 mld eurot) ja võib 2027. aastaks kasvada 6 miljardi USA dollarini (7 mld eurot) (aastatel 2022–2027 on aastane kasvumäär 16,5 %). Praeguses etapis jääb siiski ebaselgeks, kas kodu energiajuhtimissüsteem üksnes aitab tarbijatel oma tarbimist ja mugavust optimeerida või võimaldab see ka elektritarbimise juhtimist ja mastaapsemat paindlikkust. III)Elektrisõidukite arukas laadimine Elektrisõidukite arukas laadimine on elektrisõidukite, taastuvenergia tootmise ja võrguteenuste vahelise sünergia maksimeerimise võti. Elektrisõidukite kasutuselevõtu kiirus tähendab, et elektrisõidukid mitte ei tekita lühikeses ja keskpikas perspektiivis elektrinõudluse kriisi, vaid võivad koormuskõvera ümber kujundada. Elektrisõidukite aruka laadimise mõju võib olla suurem piirkondades, kus on elektrisõidukite suur kontsentratsioon aga nõrgem võrgutaristu. Elektrisõidukite arukad laadimistehnikad võivad pakkuda võrgule tasakaalustamisteenuseid ja vähendada taastuvenergia kasutamise piiramist, vähendades seega vajadust võrgu uuendamise järele. Arukas laadimine hõlmab erinevaid hindu ja tehnilisi laadimisvõimalusi ning seda on kolmesugust: ühesuunalised sõidukitelt võrku (V1G), kahesuunalised sõidukite ja võrgu vahel (V2G) ning sõiduki ja kodu või hoone vahel (V2H-B). Elektrisõidukite aruka laadimise turu peamised osalised on ABB (Rootsi/Šveits), Bosch Automotive Service Solutions Inc. (Saksamaa), Schneider Electric (Prantsusmaa), GreenFlux ja Alfen N.V. (Madalmaad), Virta (Soome), Driivz ja Tesla (USA). Üleilmne elektrisõidukite aruka laadimise turg on selgelt käivitumas. Selle hinnanguline väärtus oli 2020. aastal 1,52 miljardit USA dollarit (1,77 mld eurot) ja aastane kogukasv aastatel 2021–2031 peaks olema 32,42 %. Erinevalt küpsematest V1G lahendustest ei ole V2G ja V2H-B veel jõudnud laialdase turuleviimise etappi, kuigi katse- ja näidisprojektide arv kasvab. Aruka laadimistaristu laialdase kasutuselevõtuga kaasneb kaks probleemkohta: esiteks tuleb parandada laadimispunktide, elektrisõidukite ja jaotusvõrgu vaheliste sideliideste standardimist ning teiseks tuleb leida kate kasvavale toorainenõudlusele. Nutika mõõtetaristu süsteemid, kodu energiajuhtimissüsteemid ja elektrisõidukite arukas laadimine peaksid edasi arenema. Nutika mõõtetaristu süsteemide kasutuselevõtt on olnud loodetust aeglasem. Nutika mõõtetaristu süsteemide võimaluste täielikuks ärakasutamiseks on vaja suuremat lõimitust kodu energiajuhtimissüsteemide ja arukate seadmetega. Arukate seadmete üha suurem arv peaks kasvatama märgatavalt nõudlust kodu energiajuhtimissüsteemide järele. Samuti peaks käivituma üleilmne elektrisõidukite aruka laadimise turg, kuid probleemid tuleb lahendada. 3.8. Peamised järeldused muude puhta energeetika tehnoloogiate kohta Eelmistes peatükkides keskendutakse 2021. aastal analüüsitud puhta energeetika tehnoloogiatele ja lahendustele. Teisi siin peatükis esitatud peamisi puhta energeetika lahendusi käsitletakse lisatud CETO aruannetes. Need tehnoloogiad on eri arenguetappides ja arenevad erinevates kontekstides. See tähendab, et igaühel neist on oma konkurentsivõimega seotud väljakutsed ja võimalused. Näiteks hüdroenergia on kogu ELis märkimisväärselt kasutusse võetud. Ülesseatud tootmisvõimsus oli 2021. aastal 151 GW, mida on 2011. aastaga võrreldes 6 GW rohkem ja mis vastab ligikaudu 12 %-le ELi elektri netotoodangust. ELi pumphüdroelektrijaamade 44 GW on peaaegu kogu ELi elektrisalvestusvõimsus ning tagab elektrivõrgu ja vee salvestamise võimsuse paindlikkuse. Kuna jaamad vananevad, muutub üha olulisemaks olemasolevate hüdroelektrijaamade kestlik renoveerimine ning muutmine kliima- ja turumuutustele vastupanuvõimelisemaks. EL on teadusuuringute ja innovatsiooni liider, omades 33 % kõigist maailma väärtuslikest leiutistest (2017–2019) ja olles koduks kõigist uuenduslikest ettevõtetest 28 %-le. Üleilmselt laieneval turul tuli ELilt aastatel 2019–2021 kogu maailma hüdroenergia ekspordist 50 %, mille väärtus oli 1 miljard eurot. Kuid selle potentsiaali täielikuks ärakasutamiseks peab EL lahendama probleemid, mis on seotud uute käitiste ja reservuaaride sotsiaalse heakskiidu ja keskkonnamõjuga. Kliimamuutuste mõju puudutab mitmel viisil ka Euroopa hüdroenergeetikat ja hüdroenergia reservuaarid võivad aidata seda mõju leevendada. Oluline on tunnistada mitmeotstarbeliste hüdroenergiareservuaaride lisakasu (peale energiatootmise) ning motiveerida kestlikumaid (st väiksema mõjuga) hüdroenergiatehnoloogiaid ja -meetmeid. Üha rohkem võetakse asutusse ookeanienergiat. Pikas perspektiivis võib ookeanienergia selle potentsiaali arvesse võttes katta kuni 10 % ELi energiavajadusest. ELi 2020. aasta avamere taastuvenergia strateegias on kavandatud konkreetsed ookeanienergia võimsuse eesmärgid ja pikaajaline eesmärk on saavutada 2050. aastaks vähemalt 40-GW tootmisvõimsus. EL on ookeanienergia sektoris esirinnas, sest enamik selle sektori ettevõtteid asuvad ELi riikides. Kasutuselevõtt ülesseatud võimsuse alusel kasvab nii ELis kui ka väljaspool. Üksikud seadmed toodavad juba pikema aja jooksul võrku. Et laine- ja tõusu-mõõnaenergia tehnoloogiad elektriturul oma koha leiaksid ja oleks konkurentsivõimelised teiste taastuvate energiaallikatega, on vaja jätkuvat kulude vähenemist ja tagada kestlikkus. Nende laiaulatuslikuks kasutuselevõtuks on vaja ka lisarahastust katsetamiseks ja turuleviimiseks. Geotermiline energia valdkonnas on kasvanud nii elektrijaamade arv kui ka kaugkütte ja -jahutuse teenuste mahud, kuigi muude puhta energeetika tehnoloogiatega võrreldes aeglaselt. 2021. aastal võeti Saksamaal kasutusele veel kaks geotermilist elektrijaama võimsusega 1 MWe ja 5 MWe, kasvatades ELi koguvõimsuse 0,877 GWe-ni, aga kogu maailma ülesseatud võimsus oli siis ligikaudu 14,4 GWe. 2021. aastal ulatus geotermilise kaugkütte ja -jahutuse jaoks mõeldud ülesseatud koguvõimsus ELis 2,2 GWth-ni ning hõlmas enam kui 262 süsteemi. Suurim kasv toimub Prantsusmaal, Madalmaades ja Poolas. Täiustatud geotermilistel süsteemidel on endiselt mitu innovatsioonialast probleemkohta, mis nõuavad täiendavaid teadusuuringuid ja innovatsiooni. Geotermilise energia tohutu potentsiaali ärakasutamiseks on äärmiselt oluline vähendada geotermilise energia projektidesse investeerimise riski. ELis on peamised probleemid seotud kulutõhususe ja keskkonnatoimega. Kontsentreeritud päikeseenergia ja -soojus võivad oluliselt kaasa aidata elektritootmisele suure otsese insolatsiooniga kohtades, kuid seni on kasutatud vaid murdosa selle potentsiaalist. 2021. aastal oli kogu maailmas ülesseatud võimsus ligikaudu 6,5 GW, sellest 2,4 GW ELis. ELis on ka suur tööstusprotsessides kasutatava soojuse turg, mida saavad osaliselt varustada kontsentreeritud päikesesoojussüsteemid. Selle elektri- ja protsessisoojuse potentsiaali uurimine koos rahaliste ja muude toetusmeetmetega võimaldaks ELil rahvusvahelise konkurentsiga paremini toime tulla. See on eriti oluline, kuna rahvusvaheliste kontsentreeritud päikeseenergia projektide arendajateks on kujunemas Hiina organisatsioonid, kuigi varem olid selle valdkonna liidrid ELi ettevõtted. Kontsentreeritud päikeseenergia on teinud kulude vähendamisel ja usaldusväärseks lahenduseks muutmisel märkimisväärseid edusamme. Euroopa organisatsioonidel on teadusuuringutes ja tehnoloogiaarenduses juhtiv roll. ELi teadlased on juhtivad teadusartiklite avaldajad ja selliste väärtuslike patentide autorid, mis suurendavad tõhusust ja vähendavad kulusid, nagu on sätestatud strateegilise energiatehnoloogia kava (SET-kava) kontsentreeritud päikeseenergia rakenduskavas. Selles on oluline roll teadusuuringutel ja innovatsioonil ning ELi tasandil jätkatakse konkreetse toetuse andmist, nagu on teada antud ELi uues päikeseenergia strateegias.