ET Euroopa Liidu Teataja C 44/123

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Euroopa Liidu arengukoostöö rahastamisvahend: organiseeritud kodanikuühiskonna ja sotsiaalpartnerite roll”

2011/C 44/20

Raportöör: Giuseppe IULIANO

16. juulil 2009 toimunud täiskogu istungjärgul otsustas Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee vastavalt kodukorra artikli 29 lõikele 2 koostada omaalgatusliku arvamuse teemal:

„Euroopa Liidu arengukoostöö rahastamisvahend: organiseeritud kodanikuühiskonna ja sotsiaalpartnerite roll”.

Asjaomase töö ettevalmistamise eest vastutav välissuhete sektsioon võttis arvamuse vastu 17. juuni 2010.

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee võttis täiskogu 464. istungjärgul 14.–15. juulil 2010. aastal (15. juuli istungil) vastu järgmise arvamuse. Poolt hääletas 123, vastuhääli ja erapooletuid ei olnud.

1. Soovitused ja järeldused

Inimväärse töö koht ELi koostööpoliitikas ja sotsiaalpartneritele osutatava toetuse tõhustamine

1.1 Üldkokkuvõttes annab Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee positiivse hinnangu uuele arengukoostöö rahastamisvahendile, mille tähtsus ELi arengukoostööpoliitika toetamisel on vaieldamatu. Sellega seoses soovitab Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee anda arengukoostööpoliitikale uue Lissaboni lepingu raames tugevam institutsiooniline alus ning leiab, et komisjonil on keskne koht ja põhivastutus arengukoostööpoliitika ja arengukoostööstrateegiate kavandamisel. Komitee väljendab veelkord toetust Euroopa Parlamendi rollile demokraatliku kontrolli ja eelarve kontrolli menetluse tõhustamisel.

1.2 Komitee tuletab meelde vajadust edendada veelgi enam inimväärse töö mõistega hõlmatavate eesmärkide praktilist elluviimist. Seetõttu palub komitee ELi institutsioonidel, eelkõige komisjonil ja nõukogul anda konkreetset toetust inimväärse töö rakendamisele arengukoostööpoliitikas ning kaasata inimväärne töö aastatuhande arengueesmärkide tegevuskavasse.

1.3 Sotsiaalpartnereid (töötajate ja tööandjate organisatsioonid) kui võtmeisikuid sotsiaaldialoogis, mis on inimväärse töö põhielement, tuleb kõnealuses kontekstis vaadelda peamiste osalejate ja ELi partneritena. Sotsiaalpartnerid tuleb täielikult kaasata poliitilisse dialoogi ja neile tuleb võimaldada otsest toetust.

1.4 Komitee rõhutab erasektori tähtsust arengus. Kõnealuses kontekstis rõhutab komitee ettevõtete sotsiaalse vastutuse kontseptsiooni, mis põhineb peamiste töö- ja keskkonnakaitsenormide järgimisel ja selgitab sotsiaalsete ja keskkonnaalaste aspektidega seonduvaid nõudeid õiglasema arengu tagamisel riikides, kus kõnealused ettevõtted tegutsevad.

1.5 Komitee soovitab, et kavandamisel kaasataks sotsiaalpartnerid rohkem ka teenuste hankemenetlusse neis valdkondades, mis on seotud majanduslike ja sotsiaalsete õiguste toetamisega.

Kodanikuühiskonna ja sotsiaalpartnerite roll ja esindatus arengukoostöö rahastamisvahendis

1.6 Komitee rõhutab üldiselt organiseeritud kodanikuühiskonna olulist rolli nende elanikkonnarühmade ja riikide demokraatliku arengu edendamisel, kes saavad toetust täiesti iseseisvalt ja sõltumatult valitsuste poliitilistest suunistest. Seetõttu kutsub komitee üles andma rohkem ressursse kodanikuühiskonna ja sotsiaalpartnerite toetamiseks arengukoostöö rahastamisvahendi temaatiliste programmidega ning taotleb ka, et suurendataks nende programmide ja selle rahastamisvahendi geograafiliste programmide vastastikkust täiendavust, eelkõige eelarvetoetuse osas.

1.7 Arengukoostöö rahastamisvahendi alla kuuluvaid kodanikuühiskonna toetamise mehhanisme tuleks tugevdada, et kodanikuühiskond saaks täita oma rolli kõigil tasanditel, sealhulgas poliitiliste prioriteetide väljatöötamisel ja nende kontrollimisel ning arengualgatuste rakendamisel. Seetõttu soovitab komitee hinnata komisjoni programmide konsultatsioonide ja toimimise korda ja töötada see välja selliselt, et need oleksid kooskõlas asjaosaliste eripära ja vajadustega (Actor Based Approach).

1.8 Komitee leiab seetõttu, et kodanikuühiskonna rahvusvahelist mõõdet tuleks tunnustada nii poliitilisel kui operatiivsel tasandil. See mõõde tuleb kõige paremini esile neis organisatsioonides, kelle liikmed esindavad nii põhja- kui ka lõunapoolseid riike, sealhulgas sotsiaalpartnerid, ühistuliikumine jmt. Need organisatsioonid esindavad ülemaailmseid instantse, mistõttu peaks olema võimalik nendega ametlikult korrapäraselt konsulteerida, kui kavandatakse ELi koostööpoliitika prioriteete. Kõnealuses kontekstis võiks komitee olla institutsioon, kes lihtsustab kodanikuühiskonna organisatsioonide kaasamist ELi otsustusprotsessi arengukoostöö küsimustes.

1.9 Komitee rõhutab kodanikuühiskonna osalejate tugevdamise tähtsust kolmandates riikides, sealhulgas otsetoetuste kaudu kodanikuühiskonna piirkondlikele võrgustikele lõunapoolsetes riikides. Komitee teeb seetõttu ettepaneku kaasata vahendid, millega toetada võrgustike kooskõlastamist ja suutlikkuse arendamist lõunapoolsetes riikides, toetades samal ajal olemasolevaid võrgustikke põhjapoolsetes riikides arengukoostöö rahastamisvahendi programmi „Valitsusvälised osalejad” kolmanda eesmärgi raames, et tagada poliitikate ja meetmete üldine sidusus.

Arengukoostöö rahastamisvahendi tõhustamine

1.10 Komitee hindab positiivselt Euroopa Kontrollikoja märkusi ning soovitab toetada pikemaajalisi programme ehk raamlepinguid, mis suures ulatuses on suunatud strateegilistele eesmärkidele ja kodanikuühiskonna organisatsioonidele.

1.11 Komitee soovitab ka võimalust laiendada alltoetuste (sub-granting) kasutamise kriteeriumeid, sest see oleks otstarbekas ja täiendaks raamlepingutel põhinevaid programme ning on suunatud olemasolevate vahendite tõhusamale haldamisele.

1.12 Komitee rõhutab vajadust tugevdada arenguprojektide jätkusuutlikkust ja teeb järgmised ettepanekud: — lisada lõunapoolsete riikide organisatsioonide suutlikkuse suurendamine organisatoorsel tasandil horisontaalse mõõtmena kõigisse arenguprojektidesse; — tagada võimalus toetada projektide teostatavuse eeluuringuid.

1.13 Komitee peab vajalikuks toetada koostöömeetmete valiku-, järelevalve- ja hindamisetappe tõhususe parandamise eesmärgil. Komitee soovib eelkõige rõhutada järgmiseid vajadusi: — seada sisse otsesem suhe ja strateegiline dialoog Euroopa Komisjoni ja abi taotlevate organisatsioonide vahel nii keskvalitsuse kui ka kohalikul tasandil; — innustada komisjoni programmide eest vastutajaid osalema rohkem ja otsesemalt meetmete elluviimisel nii keskvalitsuse kui ka kohalikul tasandil, seda nii strateegilises kui ka rahalises mõistes; — määrata iga ELi delegatsiooni juurde vastutav isik, kelle ülesanne on suhtlemine kodanikuühiskonnaga.

2. Euroopa Liidu välisabi rahastamisvahendid ja programmid

2.1 ELi 2007.–2013. aasta finantsperspektiivi raames on alanud ELi välisabiprogrammide ümberkujundamise pikaajaline protsess. Uus raamistik hõlmab seega geograafilisi rahastamisvahendeid: ühinemiseelse abi rahastamisvahend (IPA, kandidaatriikidele ja võimalikele kandidaatriikidele), Euroopa naabrus- ja partnerlusvahend (ENPI, Kaukaasia riikidele, Kesk-Euroopa ja Vahemere piirkonna riikidele), arengukoostöö rahastamisvahend (DCI), rahastamisvahend koostööks tööstusriikidega (ICI) ning temaatilised vahendid, nagu demokraatia ja inimõiguste Euroopa rahastamisvahend (EIDHR), (1) stabiliseerimisvahend (SI) ja tuumaohutusalase koostöö rahastamisvahend (INSC) tuumareaktorite ohutuse parandamiseks kõikjal maailmas. Temaatiliste vahendite rakendamine ei eelda kolmandate riikide ametiasutuste nõusolekut.

2.2 Sellises jaotuses on arengukoostöö rahastamisvahend konkreetne vahend arengukoostööks (2). Arengukoostöö rahastamisvahend on omakorda jaotatud geograafilisteks ja temaatilisteks programmideks, (3) mille vahendid on jaotatud eri moodi, alates eelarvetoetustest kuni toetuste ja lepinguteni rahvusvaheliste organisatsioonide toetuseks.

2.3 Oluline on rõhutada, et nende osalejate kategooriaid, kes on arengukoostöö rahastamisvahendi potentsiaalsed sihtrühmad, on oluliselt laiendatud, eelkõige toetuste osas. Tavapärasest arusaamast, mille kohaselt arenguga tegelevad valitsusvälised organisatsioonid on kodanikuühiskonna peamised osalejad arengukoostöös, on saanud palju varjundirohkem nägemus, milles nähakse sotsiaalpartnereid, eelkõige ametiühinguid uute osalejatena, kes võivad selle rahastamisvahendiga töötada (4).

2.4 Seoses arengukoostöö rahastamisvahendi käimasoleva läbivaatamismenetluse ning praegu toimuva struktureeritud dialoogiga (5) on komitee teinud algatuse esitada kõnealune arvamus eesmärgiga anda soovitusi kodanikuühiskonna organisatsioonide võtmerolli toetamiseks arengukoostöö valdkonnas (6) ja rõhutada seejuures eelkõige sotsiaalpartnerite panust arengusse.

3. Üldised märkused

3.1 Tuleks mainida äsjaseid arenguid ELi üldise raamistiku ja arengukoostöö valdkonnas seoses Lissaboni lepingu jõustumisega 1. detsembril 2009. See leping sisaldab kahte institutsioonilist uuendust: Euroopa Liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja nimetamine ning tema juhtimisel tegutseva Euroopa välisteenistuse (7) rajamine. ELi delegatsioonid, tõelised diplomaatilised esindused, tegutsevad samuti Euroopa Liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja juhtimisel ning kuuluvad ELi ühise välisteenistuse juurde. Kuigi vastavalt lepingule kuulub koostööpoliitika arenguvoliniku pädevusvaldkonda, on kõrge esindaja ülesanne siiski ELi välistegevuste kooskõlastatuse ja sidususe tagamine. Vastavalt kõrge esindaja äsjasele ettepanekule (8) kuulub peamiste koostööinstrumentide programmdokumentide (temaatiliste ja geograafiliste) väljatöötamine ELi ühise välisteenistuse pädevusvaldkonda (arenguvoliniku juhtimisel). See lähenemisviis võib kahjustada arengupoliitika sõltumatust, kuna seda võivad mõjutada ning endast alluvusse seada ELi ja liikmesriikide välispoliitika eesmärgid. Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee toetab komisjoni võtmerolli ja põhivastutust arengukoostööpoliitika ja -strateegiate kavandamisel ning soovib veel kord toetada Euroopa Parlamendi rolli demokraatliku kontrolli ja eelarve kontrolli menetluse tõhustamisel.

3.2 Üldkokkuvõttes annab Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee positiivse hinnangu uuele arengukoostöö rahastamisvahendile, mille tähtsus ELi arengukoostööpoliitika toetamisel on vaieldamatu. Komitee suhtub samuti positiivselt erinevate olemasolevate programmide ühendamisse ühe arengukoostöö vahendi loomist käsitleva määruse raames, sest see suurendab läbipaistvust vahendite kavandamisel ja haldamisel. Komitee märgib ka seda, et sellele sektorile eraldatakse üha rohkem rahalisi vahendeid, tehes Euroopa Liidust koostöö ja arengu valdkonnas ühe olulisema rahastaja maailmas. Samuti tunneb komitee heameelt sotsiaalpartnerite kaasamise üle arengukoostöö rahastamisvahendi uute abikõlblike partnerite hulka. Komitee näeb palju ühist rahastamisvahendi raames käsitletavates teemades ja komitee välissuhete sektsiooni poolt esile toodud strateegilistes prioriteetides (9).

3.3 Ent komitee tahab rõhutada mitmeid üldiseid nõudeid, mis on vajalikud arengukoostöö rahastamisvahendi eesmärkide tõhusaks elluviimiseks ning puudutavad organiseeritud kodanikuühiskonna ja sotsiaalpartnerite rolli arengukoostöös.

3.4 Komitee tuletab meelde vajadust edendada veelgi enam inimväärse töö mõistega hõlmatavate eesmärkide praktilist elluviimist. Rahvusvahelisel tasandil on inimväärne töö selgesõnaliselt lisatud aastatuhande arengueesmärkidesse, mille ÜRO püstitas vaesusevastase võitluse toetamiseks ja seega arengukoostöö vahendina. Euroopa tasandil kaasati inimväärne töö ametlikult arengupoliitikasse 2006. aastal (10) ning lisati arengukoostöö rahastamisvahendi eesmärkide hulka. Ent ELi ja kolmandate riikide koostöö kavandamisel ja läbirääkimistel tekivad jätkuvalt probleemid inimväärse töö mõõtme praktilisel elluviimisel. Seetõttu on üllatav, et Euroopa Komisjon ei maini inimväärset tööd oma teatises, (11) mis avaldati hiljuti 2010. aasta arenguteemalise kevadpaketi raames. Seetõttu kutsub komitee komisjoni, nõukogu ja Euroopa Parlamenti üles kaasama inimväärse töö valdkonna taas ja suuremal määral nii arengupoliitikasse kui ka praktilisse arengukoostöösse.

3.5 Komitee tuletab meelde, et ühinemisvabadus, kollektiivläbirääkimiste õigus ja sotsiaaldialoog moodustavad sotsiaalpartnerite kaudu elluviidava inimväärset tööd toetava poliitika rakendamise alustalad. Nagu Euroopa Komisjon ise märgib, usub EL, et „sotsiaalsete õiguste ja töönormide tagamine viib õiglase ja kestva sotsiaalse ja majandusliku arenguni” ja seega on „peamised osalejad sotsiaalpartnerid (ettevõtjad, ametiühingud) […]. Ametiühingud on partnerriikides sageli kõige suurema liikmete arvuga organisatsioonid, kes valvavad rahvusvaheliste töönormide täitmise üle” (12). Ka Euroopa Liidu Nõukogu arutas seda mõistet 2005. aasta arengupoliitika küsimuses tehtud ühisavalduses „Euroopa konsensus”, mille kohaselt „majandus- ja sotsiaalpartnerid nagu ametiühingud […] omavad […] demokraatia, sotsiaalse õigluse ja inimõiguste edendamisel olulist rolli” (13). Seepärast rõhutab komitee, et sotsiaalpartnereid tuleb selles valdkonnas käsitleda ELi peamiste osalejate ja partneritena. Sotsiaalpartnerid tuleb täielikult kaasata poliitilisse dialoogi ja neile tuleb võimaldada otsest toetust.

3.6 Komitee rõhutab, et vaba ettevõtluse põhimõtteid järgival erasektoril on suur roll dünaamilise arengu tagamisel, et soodustada kolmandate riikide sobivat integreerumist maailmamajandusse. Komitee rõhutab, et ettevõtete sotsiaalse vastutuse kaudu võib panna erasektori veelgi rohkem vastutust võtma nende riikide õiglasema arengu eest, kus nad tegutsevad. Ettevõtete sotsiaalne vastutus, mis põhineb peamiste töönormide ning ülemaailmsete keskkonnakaitse ja säästva tootmise prioriteetide järgmisel, tugevdab arengukoostöö rahastamisvahendi raames võetud meetmete sotsiaalseid ja keskkonnaaspekte.

3.7 Komitee soovitab, et kavandamisel kaasataks sotsiaalpartnerid rohkem ka teenuste hankemenetlusse neis valdkondades, mis on seotud majanduslike ja sotsiaalsete õiguste toetamisega. Komitee märgib, et teenuste hankelepingud puudutavad sageli selliseid küsimusi nagu sotsiaaldialoog, tööõigused ja sotsiaalõigused. Ent praegused valikukriteeriumid (taotlejaorganisatsiooni organisatoorsed ja finantsnõuded) takistavad sageli sotsiaalpartnerite – keda tuleks selles sektoris näha peamiste osalejatena – õiglase ja tasakaalustatud osalemise võimalust.

3.8 ELis on süvenemas suundumus edastada märkimisväärne osa arengukoostöö vahenditest eelarvetoetuse kaudu (14). Kuigi selles meetodis võib leida positiivse eesmärgi muuta abisaajad riigid proaktiivsemaks ja samas panna nad võtma rohkem vastutust oma arengu eest, on oht, et see piirab kodanikuühiskonna äärmiselt olulist panust abisaava rahva ja valitsuse tõelisse demokraatlikusse arengusse (15). Kodanikuühiskonna sõltumatuse tugevdamine on säästva arengu tagatis, mistõttu peaks see olema arengukoostöö poliitika prioriteetne eesmärk. Seepärast juhib komitee tähelepanu vajadusele suurendada kodanikuühiskonna toetuseks eraldatud vahendeid (temaatilised programmid) (16) kahel eesmärgil: et tagada tõeline eelarvetoetuse järelevalve (17) ja et rakendada täiendavad meetmed, mis ei oleks saavutatavad koostöö kaudu, mis toimub ainult valitsuste tasandil (18). Sama käib geograafiliste programmide kohta, (19) kuhu tuleks lisada kodanikuühiskonna toetamise mõõde vastavalt läbipaistvuse ja nõuetekohase kavandamise kriteeriumidele ning kus peaks määratlema konkreetsed eesmärgid, arvestades ja kaitstes seejuures algatusõigust.

3.9 Sellest aspektist on sotsiaalpartneritel väga oluline roll sellistes temaatilistes programmides (muud „Valitsusvälised osalejad”) nagu „Investeerimine inimestesse” (mis hõlmab sotsiaalse ühtekuuluvuse, inim- ja sotsiaalse arengu, soolise võrdõiguslikkuse ja tervishoiu valdkonna), „Rände- ja varjupaigaküsimused” (mille eesmärk on tugevdada võõrtöötajate jaoks seaduslikke lahendusi), „Keskkond ja loodusvarad” (mis edendab arengumaades kodanikuühiskonna kaudu keskkonnasäästlikkuse järelevalvet) ja „Toiduga kindlustatus”. Eelkõige teemas „Tööhõive, sotsiaalne ühtekuuluvus ja inimväärne töö” (20) (mis kuulub programmi „Investeerimine inimestesse”) tuleks rohkem kajastada sotsiaalpartnerite ja sotsiaaldialoogi rolli. Samuti tuleks programmi „Toiduga kindlustatus” prioriteetide hulka selgelt lisada põhiliste põllumajandusvaldkondade arendamine (21).

3.10 Arengukoostöö rahastamisvahendi eesmärkide põhjal tundub ilmne, et vaja on vastu võtta terviklikud strateegiad arengukoostöö elluviimiseks. See kehtib ka kodanikuühiskonnale organisatsioonidele, eelkõige kui neil on rahvusvaheline mõõde. Kodanikuühiskonna rahvusvaheline mõõde tuleb kõige paremini esile neis organisatsioonides, kelle liikmed esindavad nii põhja- kui ka lõunapoolseid riike (nt sotsiaalpartnerid, ühistuliikumine jne (22). Need organisatsioonid esindavad ülemaailmseid instantse, mistõttu peaks olema võimalik nendega ametlikult konsulteerida, kui kavandatakse abisaavate riikide valitsustega tehtava ELi koostöö poliitika prioriteete. Selles kontekstis tõstab komitee esile juba olemasolevaid konsultatsiooni- ja otsustamismehhanisme OECD ja Euroopa Nõukogu juures (23).

3.11 Komitee rõhutab kodanikuühiskonna osalejate tugevdamise tähtsust kolmandates riikides, sealhulgas otsetoetuse kaudu kodanikuühiskonna piirkondlikele võrgustikele lõunapoolsetes riikides. Komitee teeb seetõttu ettepaneku kaasata vahendid, millega toetada võrgustike kooskõlastamist ja suutlikkuse arendamist lõunapoolsetes riikides (et tugevdada nende esindussuutlikkust), toetades samal ajal olemasolevaid võrgustikke põhjapoolsetes riikides arengukoostöö rahastamisvahendi programmi „Valitsusvälised osalejad” kolmanda eesmärgi raames. Rahvusvaheliste ja piirkondlike võrgustike toetamine aitaks suurendada arengukoostöö poliitika ja meetmete üldist sidusust.

3.12 Seetõttu tuleks tugevdada arengukoostöö rahastamisvahendi alla kuuluvaid kodanikuühiskonna toetamise mehhanisme, et kodanikuühiskond saaks täita oma rolli kõigil tasanditel: poliitiliste prioriteetide seadmisel ja järelevalves ning arengualgatuste elluviimisel. Seetõttu soovitab komitee hinnata komisjoni programmide konsultatsioonide ja toimimise korda ja töötada see välja nii, et see vastaks asjaomaste osalejate iseloomusele ja vajadustele (Actor Based Approach). On selge, et rahvusvahelisel tasandil on praegu mitmeid erinevaid koostööosalisi, kel on kõigil oma tegevusvaldkond, eesmärgid, strateegiad ning organisatoorsed ja toimimissüsteemid.

4. Konkreetsed märkused

4.1 Oma hiljutises aruandes valitsusväliste osalejate kaasatuse kohta (24) keskendus Euroopa Kontrollikoda vajadusele hakata programme rahastama pikaajalisemas perspektiivis raamlepingute alusel, mis oleksid rohkem suunatud strateegilistele eesmärkidele ja kodanikuühiskonna organisatsioonidele. Komitee nõustub selle lähenemisviisiga ja toetab seda.

4.2 Komitee soovitab ka võimalust laiendada alltoetuste (sub-granting) kasutamise kriteeriumeid, sest see oleks otstarbekas ja täiendaks raamlepingutel põhinevaid programme, et jõuda paremini rohujuuretasandi organisatsioonideni. Lisaks oleks see Euroopa Komisjoni jaoks tõhusam süsteem olemasolevate vahendite haldamiseks, hoides ära algatuste killustatuse.

4.3 Komitee rõhutab vajadust tugevdada arenguprojektide jätkusuutlikkust ning teeb järgmised ettepanekud: — lisada lõunapoolsete riikide organisatsioonide suutlikkuse arendamine organisatoorsel tasandil (mis seega ei piirduks ainult projektide haldamise võimega) horisontaalse mõõtmena kõigisse arenguprojektidesse; — tagada võimalus toetada projektide teostatavuse eeluuringuid: nagu Euroopa Kontrollikoda rõhutab eespool nimetatud aruandes, viibib projektide käivitamine tavaliselt seetõttu, et kohapealseid vajadusi ei ole piisavalt analüüsitud (25). Nende uuringute eelrahastamine aitaks kaasa projektide toimimisele kohe algusest peale (26).

4.4 Komitee peab vajalikuks toetada koostöömeetmete valiku-, järelevalve- ja hindamisetappe tõhususe parandamise eesmärgil. Komitee soovib eelkõige rõhutada järgmiseid vajadusi. — Praegune projektide valikumenetlus tuleb läbi vaadata, sest väga sageli ei saa bürokraatia tõttu valida kõige sobivamaid ettepanekuid. Seetõttu tuleb seada sisse otsesem suhe ja strateegiline dialoog Euroopa Liidu ja abi taotlevate organisatsioonide vahel nii keskvalitsuse kui ka kohalikul tasandil, töötades välja osalemismudeli rakendatavate meetmete jaoks. — Komisjoni programmide eest vastutajaid tuleb innustada osalema rohkem ja otsesemalt meetmete elluviimisel (nii strateegilises kui ka rahalises mõistes). See aitaks tõhusalt jälgida tulemusi, lihtsustaks rahastajate ja abisaajate suhteid ning lõppetapis projektide mõju hindamist nii keskvalitsuse kui ka kohalikul tasandil. — Iga ELi delegatsiooni juurde tuleks määrata vastutav isik, kelle ülesanne on suhtlemine kodanikuühiskonnaga. Pärast Lissaboni lepingu jõustumist on delegatsioonidest saanud ELi tõelised diplomaatilised esindused. Pealegi nagu eespool juba mainitud, kuuluvad delegatsioonid Euroopa välisteenistuse alla ning peavad tulevikus tegema üha tihedamat koostööd konkreetsete liikmesriikide esindustega. Seetõttu on väga oluline institutsionaalselt tugevdada delegatsioonides kodanikuühiskonna organisatsioonide kontaktisiku rolli.

Brüssel, 15. juuli 2010 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee president Mario SEPI

(1) Vt Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus „Demokraatia ja inimõiguste Euroopa rahastamisvahend”, REX/263, 2009.

(2) Arengukoostöö rahastamisvahendi eelarve aastateks 2007–2013 on 16 897 miljardit eurot: http://www.developmentportal.eu/wcm/subsite/snv1v2/content/view/53/81/. Koostöövahendite hulgas tuleb mainida ka Euroopa Arengufondi (EDF) Aafrika, Kariibi mere ja Vaikse ookeani piirkonna riikide jaoks, mis ei kuulu aga ELi arengukoostöö rahastamisvahendite eelarvesse. Kümnenda Euroopa Arengufondi eelarve on 22 682 miljonit eurot perioodiks 2008–2013: http://europa.eu/legislation_summaries/development/overseas_countries_territories/r12102_en.htm.

(3) Geograafilised programmid: Ladina-Ameerika, Aasia, Kesk-Aasia, Lähis-Ida ja Lõuna-Aafrika. Temaatilised programmid: toiduga kindlustatus, investeerimine inimestesse, rände ja varjupaigaküsimused, valitsusvälised osalejad ja kohalikud omavalitsused, keskkond ja loodusvarad. Vt http://ec.europa.eu/europeaid/infopoint/publications/europeaid/153a_en.htm. Perioodil 2007–2013 jagunevad geograafilistele ja temaatilistele programmidele vahendid järgmiselt: 10,57 miljardit eurot geograafiliste programmide jaoks (60 %) ja 5,596 miljardit eurot temaatiliste programmide jaoks (33 %).

(4) Vt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2006. aasta määrus (EÜ) nr 1905/2006, millega luuakse arengukoostöö rahastamisvahend; ELT L 379, 27.12.2006.

(5) Struktureeritud dialoog kodanikuühiskonna ja kohalike omavalitsuste arengukoostöösse kaasamise kohta on komisjoni 2009. aasta algatus, mille eesmärk on arutleda kodanikuühiskonna ja kohalike omavalitsuste rolli üle koostöös. Kuigi see dialoog ei kujuta endast läbirääkimisprotsessi, on selle eesmärk siiski ühiste mõttevahetuste algatamine nimetatud teemadel, kaasates kodanikuühiskonna esindajate kõrval arutellu ka liikmesriigid ja Euroopa Parlamendi. Vt http://ec.europa.eu/europeaid/who/partners/civil-society/structured-dialogue_en.htm.

(6) Seoses sellega meenutab komitee, et 2008. aastal toimunud Accra foorumi tulemusel tunnistati kodanikuühiskonna organisatsioonid arenguprotsessi täieõiguslikeks osalejateks (independent development actors in their own right) võrdväärselt valitsuste ja rahvusvaheliste organisatsioonidega, kellel on oma algatusõigus vastavalt Accra tegevuskava artiklile 20: http://siteresources.worldbank.org/ACCRAEXT/Resources/4700790-1217425866038/AAA-4-SEPTEMBER-FINAL-16h00.pdf.

(7) Euroopa välisteenistuse personal valitakse Euroopa Komisjoni asjaomastest talitustest ja nõukogu peasekretariaadist ning liikmesriikide diplomaatilistest teenistustest. Euroopa välisteenistus on omalaadne teenistus, mis tegutseb eraldi ja iseseisvalt nii komisjonist kui nõukogust: http://eeas.europa.eu/background/index_en.htm.

(8) Artikkel 8: http://eeas.europa.eu/docs/eeas_draft_decision_250310_en.pdf.

(9) Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitees on AKV-ELi komitee, kes vastutab suhete eest nende riikidega. Vt Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee Euroopa Arengufondi (EDF) teemaliste arvamuste loetelu.

(10) Komisjoni teatis nõukogule, Euroopa Parlamendile, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele „Inimväärse töö tagamine kõigi jaoks”, KOM(2006) 249 lõplik.

(11) Komisjoni teatis nõukogule, Euroopa Parlamendile, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele „Kaheteistkümnest punktist koosnev ELi tegevuskava aastatuhande arengueesmärkide toetuseks” (KOM(2010) 159 lõplik).

(12) Euroopa Komisjoni teatis nõukogule ja Euroopa Parlamendile „Euroopa Liidu roll inimõiguste ja demokratiseerimise edendamisel kolmandates riikides”, (KOM(2001) 252 lõplik).

(13) ELT C 46, 24.2.2006, lk 1, punkt 18.

(14) Eelarvetoetus tähendab ELi rahaliste vahendite otseülekannet abisaavale riigile olemasolevate finantsasutuste kaudu. Eelarvetoetus võib olla üldine, toetades riiklikku arengustrateegiat, või valdkondlik, olles suunatud konkreetsetele valdkondadele, nt tervishoid, haridus jne. http://ec.europa.eu/europeaid/how/delivering-aid/budget-support/index_en.htm

(15) Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus „Kodanikuühiskonna roll Euroopa uues Lääne-Balkani strateegias”, ELT C 80, 30.3.2004.

(16) Erinevalt geograafilistest programmidest ei eelda temaatiliste programmide rakendamine abisaava riigi nõusolekut.

(17) See viitab olulisele rollile, mis saab kodanikuühiskonna organisatsioonidel olla arengukoostööks eraldatud vahendite järelevalves ja kontrollis, et ära hoida igasugune korruptsioon.

(18) EuropeAid koostab praegu uuringuid selles küsimuses. Vt „Engaging Non-state actors in new aid modalities” aadressil https://webgate.ec.europa.eu/fpfis/mwikis/aidco/index.php/WG2:_T1:_New_aid_modalities_and_CSOs_and_LAs_challenges_and_opportunities%3F ja „Complementarity of EC financial instruments in the field of human rights and democracy”, teabekiri, aidco.e.4 (2009)338553, 29.10.2009.

(19) Suur osa geograafiliste programmide raames antavast rahalisest toetusest näib siiani olevat eraldatud eelarvetoetuse vormis, jättes välja toetuse kodanikuühiskonnale kohalikul tasandil. Tuleb silmas pidada, et geograafilised programmid eeldavad abisaava riigi nõusolekut.

(20) Tuleb märkida, et sellele teemale eraldatud finantsvahendid ulatuvad vaid 21 %-ni kogu rahalisest toetusest, mis on antud 2007.–2013. aasta programmile „Investeerimine inimestesse”. Vt „Mid-term of Strategy Paper for Thematic Programme (2007-2013)”.

(21) Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus (raportöör: Mario Campli) „Kaubandus ja toiduga kindlustatus”, REX/273, 2009.

(22) Sotsiaalpartnerid (töötajate ja tööandjate organisatsioonid) on organiseerunud nii Euroopa kui ka rahvusvahelisel tasandil. Euroopa tasandil on olemas tööandjaid esindav BusinessEurope ja töötajaid esindav Euroopa Ametiühingute Konföderatsioon (ETUC). Rahvusvahelisel tasandil on loodud Rahvusvaheline Tööandjate Organisatsioon (IOE) ja Rahvusvaheline Ametiühingute Konföderatsioon (ITUC). Ka ühistuliikumineon organiseeritud nii Euroopa kui ka rahvusvahelisel tasandil: Cooperatives Europe ja International Co-operatives Alliance. Siia tuleks lisada mitmed organisatsioonid, ühistud ja vastastikuse abistamise ühingud, mis moodustavad Johannesburgis 19.–21. oktoobril 2009 toimunud ILO konverentsi („Sotsiaalmajandus: Aafrika vastus ülemaailmsele kriisile”) määratluse järgi sotsiaalmajanduse.

(23) Siin võib mainida OECD juures asuva ametiühingute nõuandekomitee (TUAC) ja Euroopa Noortefoorumi rolli.

(24) „Valitsusväliste osalejate EÜ arengukoostöösse kaasamise komisjonipoolne haldamine”, eriaruanne nr 4/2009.

(25) Idem, lk 21, punkt 41.

(26) Selliste uuringute rahastamiseks võiks luua rotatsioonifondi, millest komisjon teeks ettemakseid ja mis hiljem võetaks projekti kogumaksumusest välja, juhul kui projekt osutub valituks.