(...PICT...)

SELETUSKIRI

1. Ettepaneku taust

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. juuni 2006. aasta direktiiv 2006/48/EÜ krediidiasutuste asutamise ja tegevuse kohta sisaldab sätteid, mis on tugevalt seotud selliste siseriiklike sätete koordineerimisega, mis käsitlevad krediidiasutuse tegevuse alustamise tingimusi ja kõnealuste asutuste järelevalve raamistikku (nt sätted, millega reguleeritakse tegevusloa andmist, asustamisvabaduse kasutamist, päritoluliikmesriigi ja vastuvõtva liikmesriigi järelevalveasutuste pädevusi seoses sellega ning krediidiasutuste järelevalvet). Kõnealuses direktiivis, direktiivis 2006/49/EÜ ja eelkõige nende lisades sätestatakse siiski ka usaldatavusnõuded. Selleks et veelgi ühtlustada direktiivide 2006/48/EÜ ja 2006/49/EÜ siseriiklikku õigusesse ülevõtmisest tulenevaid õigusnorme ja tagada, et krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes kohaldatakse otse samasid usaldatavusnõudeid, mis on oluline siseturu toimimise seisukohast, on kõnealused usaldatavusnõuded sätestatud määruse [lisab OP] ettepanekus, mis koos käesoleva ettepanekuga moodustab paketi.

Käesolev ettepanek sisaldab uusi sätteid sanktsioonide ja äriühingu tulemusliku üldjuhtimise kohta ning uusi sätteid, millega välditakse liigset tuginemist välistele krediidireitingutele. Seepärast käsitletakse seletuskirjas üksnes neid uusi elemente. Käesoleva direktiivi muud elemendid kordavad olemasolevaid õigusakte või need on kavandatud määrusest tulenevad kohandused. Selguse huvides ühendatakse käesoleva ettepanekuga ka sätted krediidiasutuste ja investeerimisühingute kohta, millest viimast käsitletakse direktiivis 2006/49/EÜ. Seda on üksikasjalikult kirjeldatud käesoleva seletuskirja punktis 5. Basel III kokkuleppega seotud muudatusi käsitletakse määruse ettepanekus, välja arvatud kapitalipuhvreid käsitlevad sätted, mis on osa käesolevast direktiivi ettepanekust. Seepärast käsitletakse seletuskirjas ainult kapitalipuhvritega seotud eesmärke ja õiguslikke elemente. Basel III üldist tausta, sealhulgas mõju hindamise ja üldsusega konsulteerimise tulemusi käsitletakse üksikasjalikumalt määruse ettepanekus.

1.1. Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

1.1.1. Sanktsioonid

Tulemuslikud, proportsionaalsed ja hoiatavad sanktsioonid on määrava tähtsusega ELi panganduseeskirjade järgimise tagamiseks, pangateenuste kasutajate kaitsmiseks ning pangandusturgude turvalisuse, stabiilsuse ja terviklikkuse tagamiseks.

Analüüsides siseriiklikke sanktsioone käesoleva direktiivi ja määrusega hõlmatud valdkondades, tuvastati lahknevused ja puudused riikide ametiasutuste sanktsioonide kehtestamise volituste ja uurimisvolituste õigusraamistikes.

Lahknevad ja liiga nõrgad sanktsioonid ei pruugi olla piisavad, et tulemuslikult vältida käesoleva direktiivi ja määruse rikkumisi, tagada tulemuslik järelevalve ja võrdsete tingimuste loomine. Seepärast teeb komisjon ettepaneku tugevdada ja ühtlustada liikmesriikide õigusraamistikku seoses halduskaristuste ja -meetmetega, nähes ette piisavalt heidutavad halduskaristused käesoleva direktiivi ja määruse sätete rikkumiste puhul, halduskaristuste kohaldamisalasse kuuluvad asjakohased isikud, sanktsioonide avaldamise ning rikkumisest teavitamist soodustavad mehhanismid.

1.1.2. Äriühingu üldjuhtimine

Finantsturgude kokkuvarisemine 2008. aasta sügisel ning sellele järgnenud krediidituru kriis tulenesid mitmest ja sageli omavahel seotud tegurist nii makro- kui ka mikromajanduslikul tasandil, nagu tõdeti kõrgetasemelise ELi finantsjärelevalve eksperdirühma 25. veebruaril 2009 avaldatud aruandes, ning eelkõige ülemääraste riskide kogunemisest finantssüsteemis. Riskide ülemäärane kuhjumise üheks põhjuseks olid puudused finantseerimisasutuste ja eelkõige pankade äriühingu üldjuhtimises. Kuigi mitte kõigi pankade puhul ei esinenud süsteemseid puuduseid üldjuhtimiskorras, osutas Baseli pangajärelevalve komitee (BCBS) „mitmetele äriühingu üldjuhtimise ebaõnnestumistele ja eksimustele”.

Laiaulatuslikult on toetatud vajadust teha selles valdkonnas muudatusi. Ettevõtjad, pädevad asutused ja rahvusvahelised organid (Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsioon (OECD), finantsstabiilsuse nõukogu (FSB) ja Baseli pangajärelevalve komitee) on vaadanud läbi oma senised tavad ja suunised või on seda tegemas. Äriühingu üldjuhtimise tugevdamine on komisjoni jaoks prioriteet, eelkõige finantsturgude reformi ja kriisiennetamise programmi raames.

1.1.3. Liigne tuginemine välisreitingutele

Kui finantseerimisasutused ja institutsionaalsed investorid tuginevad ainult või automaatselt reitinguagentuuride antud reitingutele ning ei võta arvesse oma hoolsuskohustust ja organisatsioonisisest riskijuhtimiskohustust, tuginevad nad liigselt välistele krediidireitingutele. Liigne välisreitingutele tuginemine võib põhjustada finantssektoris osalejate karjamentaliteeti, nt võlainstrumentide samaaegset müümist, kui instrumendi reitingut on langetatud investeerimisjärgu krediidireitingust madalamaks, mis võib mõjutada finantsstabiilsust – eelkõige siis, kui mitu suurt reitinguagentuuri koos eksivad oma hindamistes.

1.1.4. Laenu andvate asutuste protsükliline mõju

Protsüklilise mõjuna käsitatakse mõju, mis järgib majandustsükli suundumust ja võimendab seda. Praeguste riskipõhiste kapitalinõuete üks omadus on nende suur varieeruvus majandustsükli vältel. Eeldusel, et krediidiasutused suudavad kõnealused nõuded täita, ei kohaldada nende suhtes otseseid regulatiivseid piiranguid riski osas, mida nad võivad võtta, ja seega nende finantsvõimenduse osas.

1.2. Üldine taust

1.2.1. Sanktsioonid

Komisjon kavandas oma 2010. aasta teatises „Sanktsioonide tõhustamine finantsteenuste sektoris” [1] ELi õigusakti, millega kehtestada sanktsioonidega seotud põhiküsimustes minimaalsed ühtsed standardid, mida kohandada vastavalt eri sektorite eripärale.

Esiteks kapitalinõuete direktiivi rikkumiste (nt tegevusloa andmiseks kehtestatud nõuete, usaldatavusnõuete täitmise kohustuste ja aruandluskohustuste rikkumiste) suhtes kohaldatavad sanktsioonid on liikmesriigiti erinevad ning ei näi olevat alati asjakohased tagamaks, et sanktsioonid on piisavalt tulemuslikud, proportsionaalsed ja hoiatavad.

Teiseks on teatavaid lahknevusi sanktsioonide kohaldamise tasemes eri liikmesriikides, sealhulgas nende riikide vahel, kus on sarnase suurusega pangandussektor, ning mõnes liikmesriigis ei ole sanktsioone kohaldatud rohkem kui aasta, mis võib tähendada, et ELi eeskirju ei jõustata piisavalt karmilt.

1.2.2. Äriühingu üldjuhtimine

Euroopa Komisjon teatas oma 4. märtsi 2009. aasta teatises, [2] et ta i) analüüsib äriühingu üldjuhtimise eeskirju ja tavasid finantseerimisasutustes, silmas pidades finantskriisi, ning ii) võimaluse korral esitab soovitusi või regulatiivsete meetme ettepanekuid, et parandada selles olulises majandussektoris äriühingu üldjuhtimissüsteemi mis tahes puudused.

2010. aasta juunis avaldas komisjon rohelise raamatu seoses äriühingu üldjuhtimisega finantseerimisasutustes ja tasustamispoliitikaga, [3] ning sellele lisatud komisjoni talituste töödokumendi, [4] milles analüüsis äriühingu üldjuhtimiskorra puudusi finantsteenuste sektoris ning tegi ettepanekud edasisteks võimalikeks sammudeks.

Üldsusega konsulteerimise tulemustest nähtus, et kindlaks tehtud puuduste puhul on laialdane üksmeel ning eri ametiasutuste ja liikmesriikide toetus. Ka Euroopa Parlament on oma aruandes noteeritud äriühingute haldus-, juhtiv- või järelevalveorgani liikmete tasustamise ning finantsteenuste sektori tasustamispoliitika kohta [5] rõhutanud vajadust tugevdada finantseerimisasutustes äriühingu üldjuhtimise standardeid ja tavasid. Majandus- ja sotsiaalkomitee avaldas oma arvamuses, mis käsitles rohelist raamatut – äriühingu üldjuhtimine finantsasutustes ja tasustamispoliitika, [6] heameelt komisjoni rohelise raamatu üle ning toetas kavandatud meetmete võtmist.

1.2.3. Liigne tuginemine välisreitingutele

Rahvusvahelisel tasandil avaldas finantsstabiilsuse nõukogu hiljuti põhimõtted, et vähendada ametiasutuste ja finantseerimisasutuste tuginemist välisreitingutele [7]. Põhimõtetes kutsutakse üles kaotama õigusaktides ära või asendama viited sellistele krediidireitingutele juhul, kui on kättesaadavad sobivad alternatiivsed krediidivõimelisuse standardid, ning pankadelt nõudma enda krediidihinnangute koostamist. Kavandatud sätted on kooskõlas finantsstabiilsuse nõukogu põhimõtetega.

1.2.4. Kapitalipuhvrid

Kapitali säilitamise puhver ja eelkõige vastutsükliline puhver peaksid vähendama punktis 1.1.4 osutatud protsüklilisuse riski ja ülemäärase finantsvõimenduse riski.

1.3. Kõnealuses valdkonnas kehtivad ühenduse õigusnormid

Direktiiviga 2006/48/EÜ (krediidiasutuste asutamise ja tegevuse kohta) nõutakse, et krediidiasutustel oleks kindel üldjuhtimise kord. Siiski ei täpsustata selles, kuidas peaks üldjuhtimise kord üksikasjalikult välja nägema.

Selleks et vähendada välisreitingutele tuginemist, on direktiiviga 2006/48/EÜ kehtestatud pankadele kohustus rakendada hoolsuskohustust seoses asjaomase väärtpaberistamise riskipositsioonidega.

1.4. Kooskõla muude tegevuspõhimõtetega

Euroopa järelevalvestruktuuri reformi, kapitalinõuete suurendamise ning kriiside ohjamise ja lahendamise raames on krediidiasutuste üldjuhtimise kavandatud reform finantsteenuste sektori üldise reformi lahutamatu osa. Äriühingu üldjuhtimise reformi tuleks vaadelda ka komisjoni hiljutise teatise (sanktsioonide tõhustamine finantsteenuste sektoris) taustal.

Komisjon on käivitanud horisontaalse algatuse, et kehutada finantssektorit suurendama naiste esindatust juhatustes, kusjuures ühe aasta pärast hinnatakse, kas isereguleerimise algatustel on olnud soovitav mõju, ja juhul kui mitte, kaalutakse õiguslikke lähenemisviise. Kuna mõjuhinnangu kohaselt on küsimus pangandussektori jaoks oluline, on praeguses etapis kavandatud lähenemisviis kooskõlas alt üles lähenemisviisiga. Kui ühe aasta pärast läbiviidava põhjalikuma hindamine osutab õigusliku reguleerimise vajadusele, tuleb kõnealuses sektoris kohaldatavat lähenemisviisi kohandada.

2. Huvitatud isikutega konsulteerimise ja mõju hindamise tulemused

2.1. Konsulteerimine huvitatud isikutega

2.1.1. Sanktsioonid

Komisjon korraldas üldsusega konsulteerimise, mis lõppes 19. veebruaril 2011 ning käsitles meetmeid, mis on kavandatud finantssektoris sanktsioonide tugevdamiseks ja ühtlustamiseks [8], sealhulgas küsimusi, mis on olulised pangandussektoris, nagu on tehtud kindlaks uurimuse põhjal, mille teostas Euroopa Pangandusjärelevalve Komitee riiklike sanktsioonide kohta kõnealuses sektoris [9].

Komisjon sai tagasisidet eri vastajatelt, sealhulgas märkimisväärselt arvult pangandussektori sidusrühmadelt (järelevalveasutused, keskpangad, pangad ja pankurite ühendused), kes esitasid arvamusi vajaduse kohta võtta ELi meetmeid selles valdkonnas, ühtlustamise põhjendatud taseme, konkreetsete soovitatud meetmete ning nende võimalike eeliste ja puuduste kohta.

Sanktsioonide ühtlustamiseks ja tugevdamiseks kavandatud meetmeid arutati ka liikmesriikidega finantsteenuste komitee 17. jaanuari 2011. aasta kohtumisel.

2.1.2. Äriühingu üldjuhtimine

Algatuse ja mõjuhinnangu aluseks on laialdane ja pidev dialoog ning konsulteerimine kõigi peamiste sidusrühmadega, sealhulgas väärtpaberiturgude reguleerijate, turuosaliste (emitendid, finantsvahendajad ja investorid) ning tarbijatega.

Kümnele ELis asutatud erinevale peamisele börsil noteeritud pangale ja kindlustusandjale saadeti küsimustikud nende äriühingu üldjuhtimise tava kohta. Lisaks küsimustikele viidi seejärel läbi 30 intervjuud juhtivorganite liikmete, pearaamatupidajate, finantsdirektorite, riskijuhtide ja sisekontrolöridega.

Ka Euroopa pangajärelevalve asutustele saadeti küsimustik nende seisukohtade ja rolli kohta seoses äriühingu üldjuhtimisega finantseerimisasutustes. Samuti sai esinduslik valim peamisi Euroopa institutsionaalseid investoreid ja aktsionäride ühinguid küsimustiku nende tavade ja ootuste kohta seoses finantseerimisasutuste äriühingu üldjuhtimisega. 2. veebruaril 2010 toimus järelkohtumine umbes 30 investoriga.

Rohelise raamatuga algatati lõpuks üldsusega konsulteerimine, mis toimus 2. juunist 2010 kuni 1. septembrini 2010 ning käsitles võimalikke edasisi samme finantseerimisasutuste üldjuhtimise puudujääkidega tegelemiseks. Vastuste ja nende analüüsiga saab tutvuda komisjoni veebisaidil [10].

2.1.3. Liigne tuginemine välisreitingutele

Komisjon teostas välisreitingutega seotud küsimustes üldsusega konsulteerimise, mis hõlmas ka liigset tuginemist välisreitingutele. Konsulteerimine lõppes 7. jaanuaril 2011 ning selle raames laekus 93 vastust. Esitati mitmeid ettepanekuid, alates sisemudelite kasutamise motiveerimisest kuni selleni, et nõuda ettevõtjatelt nende oma riskijuhtimise teostamist selleks, et nad ei tugineks ainult ja automaatselt välisreitingutele. Vastuste ja nende analüüsiga saab tutvuda komisjoni veebisaidil [11].

2.1.4. Kapitalipuhvrid

Kapitalipuhvrid on osa Baseli pangajärelevalve komitee 2010. aasta kokkuleppest ja seega on nende üle peetud konsultatsioone nii Baseli raames kui ka komisjoni erikonsultatsioonide raames.

2.2. Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamine

2.2.1. Sanktsioonid

Euroopa Pangandusjärelevalve Komitee poolt 2008. aastal teostatud uurimuses [12] esitati teave siseriiklike õigusaktidega kehtestatud halduskaristuste kohta ja selle kohta, kuidas pangandusjärelevalve asutused sanktsioonide tegelikult kasutavad. 2011. aastal on komisjon kogunud täiendavat teavet nende sanktsioonide kohta, mis on siseriiklike õigusaktidega ette nähtud kapitalinõuete direktiivi nõuete peamiste rikkumiste puhul.

Kavandatud meetmed põhinevad kõnealusel teabel ning üldsusega konsulteerimise vastustel.

2.2.2. Äriühingu üldjuhtimine

Konsulteerimisprotsessi osana ja rohelise raamatu koostamise käigus korraldasid komisjoni talitused 12. oktoobril 2009 ka avaliku konverentsi, kus osalesid mitmed sidusrühmad. Arutelu keskendus juhatuse rollile ja pädevusele, sisekontrolli ja riskijuhtimisega seotud üldjuhtimise küsimustele ning aktsionäride, järelevalveasutuste ja vannutatud audiitorite vastavale rollile.

Roheline raamat põhines ka analüüsidel ja uurimustel, mis on teostatud või mida veel teostavad avaliku või erasektori organisatsioonid nii rahvusvahelisel kui ka Euroopa ja riiklikul tasandil. Komisjoni talitused küsisid oma töö käigus nõu Euroopa ettevõtete üldjuhtimise foorumilt ning äriühingu üldjuhtimise ajutiselt nõuanderühmalt, mis koosnes Euroopa ettevõtete üldjuhtimise foorumi mõnest liikmest ning äriühingu üldjuhtimise muudest tunnustatud spetsialistidest.

2.2.3. Liigne tuginemine välisreitingutele

Komisjon osaleb aktiivselt eespool osutatud finantsstabiilsuse nõukogu töös. Lisaks osaleb ta Baseli pangajärelevalve komitees, mis samuti tegeleb oma likviidsuse ning reitingute ja väärtpaberistamise töörühmades sellega, et vähendada reitingutele tuginemist.

2.2.4. Kapitalipuhvrid

Kapitalinõuete direktiivi töörühma alagrupid, kelle liikmed on määranud Euroopa panganduskomitee, on teinud tööd ka tehnilisel tasandil seoses kapitalipuhvritega.

2.3. Mõju hindamine

2.3.1. Sanktsioonid

Teatisega „Sanktsioonide tõhustamine finantsteenuste sektoris” kaasnes mõju hindamine, mille käigus analüüsiti peamisi poliitikavalikuid finantsteenuste eeskirjade rikkumistega kaasnevate sanktsioonide ühtlustamiseks ja tugevdamiseks, sealhulgas pangandussektoris. Teine mõjuhinnang on lisatud käesolevale ettepanekule ning selles analüüsitakse üksikasjalikumalt konkreetseid probleeme kapitalinõuete valdkonnas.

Kavandatud meetmete põhieesmärk on tagada ELi panganduseeskirjade parem järgimine, suurendades riiklike sanktsioonide tulemuslikkust ja hoiatavust. See eeldab järgmiste tegevuseesmärkide saavutamist.

· Sanktsioone käsitleva õigusraamistiku tugevdamine ja ühtlustamine, tagades järgmise:

– asjakohased halduskaristused kapitalinõuete direktiivi peamiste rikkumiste puhul;

– halduskaristuste reguleerimisalasse kuuluvad asjakohased isikud;

– sanktsioonide avaldamine.

· Rikkumiste tuvastamist hõlbustavate mehhanismide tugevdamine ja ühtlustamine, tagades

– tulemuslikud mehhanismid, mis soodustavad rikkumistest teatamist.

2.3.2. Äriühingu üldjuhtimine

Käesoleva algatuse üldeesmärk on tagada, et Euroopa krediidiasutustes ja investeerimisühingutes suurendatakse riskijuhtimise tulemuslikkust. Kavandatud meetmed peaksid aitama vältida seda, et üksikud krediidiasutused võtavad liigselt riske ning seega lõppkokkuvõttes vältida liigse riski kogunemist finantssüsteemis. Selle eesmärgi saavutamiseks keskendutakse algatuses järgmistele tegevuseesmärkidele:

– juhatuste teostatava riskijärelevalve tulemuslikkuse suurendamine;

– riskijuhtimisfunktsiooni staatuse parandamine; ja

– selle tagamine, et järelevalveasutused jälgivad tulemuslikult riskijuhtimist.

Nende eesmärkide saavutamiseks on komisjon otsustanud parandada olemasolevat õigusraamistikku.

Nõuded seoses juhatuse koosseisuga ja juhatuse liikmete valimisega tagavad asjakohasemad toimingud, kompetentsuse, ajalise pühendumuse ja suurenenud aruandekohustuse. Hästi informeeritud pädev juhatus ja tugev riskijuhtimisfunktsioon suurendavad krediidiasutuse võimet teha kindlaks ja juhtida tekkivaid riske ning seega vähendavad liigset riskide võtmist. Avalikustamisnõuetega toetatakse suuremat läbipaistvust, millega kaasneb informeeritum turg ja parem turudistsipliin.

Mitmekesistades juhatuse kandidaatide valikut võimaldaks selliste isikute pääsemise juhatusse, kes seni juhatusse ei kuulunud. Nii saaks suurendada juhatuse liikmeteks sobivate kandidaatide hulka ning parandada asjatundlikkust. Seega ei tohiks ettepaneku võimalik negatiivne mõju sobivate kandidaatide hulgale olla märkimisväärne.

Nõuete karmistamine Euroopa tasandil võib negatiivselt mõjutada Euroopa krediidiasutuste rahvusvahelist konkurentsivõimet. Siiski rangematest nõuetest tulenevat konkurentsivõime võimalikku vähenemist peaks leevendama positiivne mõju investoritele, hoiustajatele ja muudele sidusrühmadele. Parem riskijuhtimine aitab edendada ka pangandussektori kohanemisvõimet.

Ettepanekuga ei kaasneks krediidiasutustele olulisi kulusid, samuti ei ole sellel märkimisväärset mõju laenutehingutele.

2.3.3. Liigne tuginemine välisreitingutele

Kavandatud elemente hõlmav üldine osa liigse tuginemise kohta sisaldub eelseisvas mõjuhinnangus, milles käsitletakse uut algatust seoses reitinguagentuuridega (eeldatavasti 2011. aasta juuli alguses).

2.3.4. Kapitalipuhvrid

Kuna kapitalipuhvrid on osa Baseli kokkuleppest, esitatakse nende mõju üksikasjalik hinnang koos kõigi muude meetmete mõju hinnanguga käesolevale direktiivile lisatud määruses.

3. Mõju eelarvele

Ettepanek ei mõjuta ELi eelarvet.

4. Ettepaneku õiguslik külg

4.1. Õiguslik alus

Ettepaneku õiguslik alus on Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 53 lõige 1. Direktiivid 2006/48/EÜ ja 2006/49/EÜ, mis asendataks käesoleva direktiiviga ja kavandatud määrusega [lisab OP], on olulised siseturu loomise vahendid krediidiasutuste ja investeerimisühingute valdkonnas nii asutamisvabaduse kui ka finantsteenuste pakkumise vabaduse seisukohast. Käesoleva ettepanekuga asendatakse direktiivid 2006/48/EÜ ja 2006/49/EÜ seoses selliste siseriiklike sätete koordineerimisega, millega reguleeritakse tegevusloa andmist, olulise osaluse omandamist, asustamisvabaduse ja teenuste osutamise vabaduse kasutamist, päritoluliikmesriigi ja vastuvõtva liikmesriigi järelevalveasutuste pädevusi seoses sellega, samuti seoses sätetega, millega reguleeritakse krediidiasutuste ja investeerimisühingute algkapitali ja järelevalvet. Käesoleva ettepaneku peamine eesmärk ja sisu on koordineerida siseriiklikke sätteid, mis käsitlevad krediidiasutuste ja investeerimisühingute tegevuse alustamise tingimusi ning kõnealuste asutuste ja ühingute üldjuhtimist ja järelevalveraamistikku. Seepärast põhineb ettepanek Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 53 lõikel 1.

Käesolev ettepanek põhineb ELi toimimise lepingu artiklil 114 ja sellega täiendatakse kavandatud määrust (lisab OP), millega kehtestatakse krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes ühtsed ja vahetult kohaldatavad usaldatavusnõuded, kuna kõnealused nõuded on tihedasti seotud finantsturgude toimimisega seoses krediidiasutuste ja investeerimisühingute hoitavate eri varadega.

4.2. Subsidiaarsuse põhimõte

ELi toimimise lepingu artikliga 5 sätestatud subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei suuda liikmesriigid piisaval määral saavutada kavandatavate meetmete eesmärke ja neid oleks parem saavutada Euroopa Liidu tasandil. Kavandatud meetmed piirduvad eesmärkide saavutamiseks vajalikuga. Ainult ELi meetmega saab tagada, et rohkem kui ühes liikmesriigis tegutsevate krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes kohaldatakse samu nõudeid. Nii saab tagada võrdsed tingimused, vähendada õiguslikku keerukust, vältida piiriüleste tegevuste puhul põhjendamatuid nõuete järgimise kulusid, edendada veelgi integratsiooni ELi turul ning aidata kaasa õigusnormide erinevuste ärakasutamise võimaluste kõrvaldamisele. Samuti tagatakse ELi tasandil võetavate meetmega ELi finantsstabiilsuse kõrge tase.

4.3. Kooskõla Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklitega 290 ja 291

Komisjon võttis 23. septembril 2009 vastu määruste ettepanekud Euroopa Pangandusjärelevalve, Euroopa Kindlustus- ja Tööandjapensionide Järelevalve ning Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve [13] loomiseks. Seoses sellega soovib komisjon tuletada meelde ELi toimimise lepingu artiklitega 290 ja 291 seotud avaldusi, mille ta tegi Euroopa Järelevalveasutuste loomise määruste vastuvõtmisel ning mille kohaselt: „Seoses regulatiivsete standardite vastuvõtmisega rõhutab komisjon finantsteenuste sektori ainulaadset iseloomu, mis tuleneb Lamfalussy struktuurist ja mida on tunnustatud selgelt ELi toimimise lepingule lisatud deklaratsioonis nr 39. Siiski on komisjonil tõsiseid kahtlusi, kas tema rollile seatud piirangud delegeeritud õigusaktide ja rakendusmeetmete vastuvõtmisel on kooskõlas ELi toimimise lepingu artiklitega 290 ja 291.”

5. Ettepaneku üksikasjalik selgitus

5.1. Paketi eri elementide vaheline vastastikmõju ja kooskõla

Käesolev direktiiv moodustab paketi koos kavandatud määrusega [lisab OP]. Kõnealune pakett asendaks direktiive 2006/48/EÜ ja 2006/49/EÜ. See tähendab, et direktiivis ja määruses käsitletakse mõlemas nii krediidiasutusi kui ka investeerimisühinguid. Praegu on viimane ainult „lisatud” direktiivi 2006/48/EÜ direktiiviga 2006/49/EÜ. Viimati nimetatud direktiivist suur osa sisaldab üksnes viiteid direktiivile 2006/48/EÜ. Seega ühendades paketis nii krediidiasutuste kui ka investeerimisühingute suhtes kohaldatavad sätted, parandaks see kõnealuseid ettevõtteid reguleerivate sätete loetavust. Lisaks lisataks mõlema direktiivi ulatuslikud lisad jõustamistingimustesse ja seega lihtsustataks nende kohaldamist veelgi.

Pankade ja investeerimisühingute suhtes otse kohaldatavad usaldatavusnõuded on sätestatud määruse ettepanekus. Direktiivi ettepanekusse jäävad sätted seoses krediidiasutustele tegevusloa andmisega ning asutamisvabaduse ja teenuste vaba liikumise kasutamisega. See ei hõlmaks investeerimisühinguid, sest vastavad õigused ja kohustused on reguleeritud direktiiviga 2004/39/EÜ („finantsinstrumentide turgude direktiiv”). Direktiivi jääks samuti krediidiasutuste ja investeerimisühingute järelevalve üldised põhimõtted, mis on suunatud liikmesriikidele ja nende pädevatele asutustele. See hõlmab eelkõige teabevahetust, ülesannete jagamist päritoluriigi ja vastuvõtva riigi järelevalveasutuste vahel ning sanktsioonide määramise volituste kasutamist (seda käsitlevad sätted oleksid uued). Direktiiv sisaldaks ikka sätteid, millega reguleeritakse krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes liikmesriikide pädevate asutuste poolt teostatavat järelevalvet. Kõnealuste sätetega täiendatakse krediidiasutuste ja investeerimisühingute määrusega kehtestatud üldiseid usaldatavusnõudeid üksikute nõuetega, mille üle otsustavad pädevad asutused iga üksiku krediidiasutuse ja investeerimisühingu järelevalve teostamise tulemusena. Direktiivis kehtestataks mitmeid selliseid järelevalvenõudeid, sest pädevad asutused peaksid saama hinnata, millised neist nõuetest tuleks kehtestada. See hõlmab ka krediidiasutuse või investeerimisühingu sisemisi protsesse, mis eelkõige on seotud riskide juhtimisega ja äriühingu üldjuhtimise nõuetega, mis on kehtestatud uue elemendina.

5.2. Sanktsioonid

Liikmesriigid peaksid tagama, et pangandusalaste õigusaktide rikkumiste suhtes saab kohaldada asjakohaseid halduskaristusi ja meetmeid. Selleks nõutakse direktiiviga, et nad järgiksid järgmiseid miinimumeeskirju.

Esiteks peaksid halduskaristused ja meetmed olema kohaldatavad füüsiliste või juriidiliste isikute suhtes, kes vastutavad rikkumise eest. See hõlmab krediidiasutusi, investeerimisühinguid ja vajaduse korral eraisikuid.

Teiseks peaks käesoleva direktiivi ja määruse peamiste sätete rikkumise korral saama pädevad asutused kasutada halduskaristuste ja meetmete miinimumnimekirja. See nimekiri sisaldab tegevusloa tühistamist, tegevuse peatamise korraldusi, avalikku teadaannet, juhtkonna ametist vabastamist ning rahalisi halduskaristusi.

Kolmandaks peaks siseriiklike õigusaktidega kehtestatud rahaliste halduskaristuste maksimummäär ületama rikkumisest saadavaid hüvesid, kui neid on võimalik kindlaks määrata, ning igal juhul ei tohiks need olla madalamad direktiiviga ette nähtud tasemest (10 % asjaomase krediidiasutuse aastasest kogukäibest juriidilise isiku puhul, viis miljonit eurot või 10 % asjaomase füüsilise isiku aastasest sissetulekust füüsilise isiku puhul).

Neljandaks peaks pädevate asutuste poolt konkreetsel juhul kohaldatava sanktsiooni liigi ja taseme kindlaksmääramisel arvesse võetavad kriteeriumid sisaldama vähemalt direktiivis sätestatud kriteeriume (nt rikkumise või kolmandatele isikutele tekitatud kahju tulemusena saadud hüved, vastutava isiku koostöövalmidus jne).

Viiendaks tuleb kohaldatavad sanktsioonid ja meetmed avaldada vastavalt käesolevale direktiivile.

Lisaks tuleks kehtestada asjakohane mehhanism, et soodustada teatamist võimalikest rikkumistest krediidiasutustes ja investeerimisühingutes.

Käesolev ettepanek ei hõlma kriminaalkaristusi.

5.3. Äriühingu üldjuhtimine

Krediidiasutuse või investeerimisühingu juhtorgan tervikuna peaks alati pühendama piisavalt aega ning omama piisavaid teadmisi, oskusi ja kogemust, et mõista krediidiasutuse tegevust ja selle peamisi riske. Juhtorgani kõigil liikmetel peaks olema piisavalt hea maine ning isikuomadused ja sõltumatus, mis võimaldavad neil juhtkonna otsuseid konstruktiivselt vaidlustada ja nende üle järelevalvet teostada. Rühmamõtlemise vältimiseks ja kriitilise mõtlemise hõlbustamiseks peaksid krediidiasutuste juhatused olema vanuseliselt, sooliselt, geograafiliselt päritolult, hariduselt ja töökogemuselt piisavalt mitmekesised, et esindada eri vaateid ja kogemusi. Sugude vaheline tasakaal on eriti oluline, et tagada demograafilise olukorra piisav kajastumine.

Et riskijärelevalve ja kontroll oleks tulemuslik peaks juhtorgan olema vastutav krediidiasutuse või investeerimisühingu üldise riskistrateegia ning riskijuhtimissüsteemide adekvaatsuse eest, võttes arvesse krediidiasutuse riskiprofiili. Arvestades tugeva riskijuhtimise olulisust krediidiasutustes, peaks järelevalvefunktsiooni täitev juhtorgan looma eraldi riskikomisjoni, kes tegeleb konkreetselt riskiküsimustega ja koostab juhtorgani otsuseid riskiküsimuste kohta. Riskikomisjon peaks abistama juhtorganit tema riskijärelevalve rollis, kuid lõppvastutus riskistrateegia eest peaks lasuma juhtorganil.

Selleks et anda kõrgemale juhtkonnale ja juhtorganile täielik ülevaade riski kohta, peaks krediidiasutustel ja investeerimisühingutel olema sõltumatu riskijuhtimisfunktsioon, mis peaks olema suuteline omandama tulemusliku ja üldise ülevaate kõigist eri riskidest krediidiasutuses. Riskijuhtimisfunktsioonil peaks olema piisavalt kaalu ja võimu, et mõjutada strateegilisi riskijuhtimise otsuseid, ning otsene ligipääs juhtorganile.

5.4. Liigne tuginemine välisreitingutele

Krediidiasutustelt ja investeerimisühingutelt nõutakse, et neil oleks endal usaldusväärsed laenuandmise kriteeriumid ja laenu andmise otsuse tegemise protsessid. Seda sõltumata sellest, kas asutused annavad laene klientidele või nad võtavad väärtpaberistamise riskipositsioone. Väliseid krediidireitinguid võib kasutada selles protsessis ühena teguritest, kuid see ei tohi olla ülemuslik. Eriti ei tohi sisemeetodid põhineda ainult ja automaatselt välisreitingutel.

Konkreetselt panga regulatiivsete kapitalinõuete arvutamise eesmärgil kasutatakse reitinguagentuuride antud hinnanguid teatavatel juhtudel kapitalinõuete eristamiseks vastavalt riskidele ning mitte nõutava miinimumkapitali enda kindlaksmääramiseks. Kapitalinõuete direktiivi raamistiku kui tervikuga antakse pankadele stiimul kasutada pigem sisemisi, kui välisreitinguid, seda isegi regulatiivsete kapitalinõuete arvutamiseks.

Kavandatud sättega nõutaks olulise krediidiriskiga või suure arvu vastaspooltega krediidiasutustelt ja investeerimisühingutelt, et nad töötaksid välja ja kasutaksid pigem sisemudeleid kui standardiseeritud lähenemisviisi, milleks on välisreitingutele tuginemine.

Lisaks tehakse ettepanek, et Euroopa Pangandusjärelevalve avalikustab igal aastal teabe meetmete kohta, mida ettevõtted ja järelevalveasutused on võtnud, et vähendada liigset tuginemist välisreitingutele, ning esitab seoses sellega aruande järelevalvealase tegevuse lähendamise kohta.

5.5. Kapitalipuhvrid

Basel III alusel nähakse käesoleva ettepanekuga lisaks nõuetele ette kaks kapitalipuhvrit: kapitali säilitamise puhver ja vastutsükliline kapitalipuhver.

Kapitali säilitamise puhvri suurus on 2,5 % riskiga kaalutud varadest, seda kohaldatakse pidevalt ja see peab hõlmama kõrgeima kvaliteediga kapitali.

Puhvri eesmärk on tagada, et krediidiasutused suudaksid kanda kahjusid stressiperioodil, mis võib kesta aastaid. Krediidiasutused peaksid sellise kapitali tagama majanduslikult headel aegadel. Nende krediidiasutuste suhtes, kelle puhvri maht jääb alla sihttaseme, kohaldatakse kasumi jaotamise piiranguid seni, kuni saavutatakse sihttase.

Vastutsükliline kapitalipuhver täidab laiemat makrotasandi usaldatavusnõuetega seotud eesmärki kaitsta pangandussektorit ja reaalmajandust süsteemiüleste riskide eest, mis tulenevad krediidimahu järskudest muutustest ja üldisemalt mis tahes muudest struktuursetest muutujatest, samuti pangandussektori riskipositsioonist mis tahes muude riskitegurite suhtes, mis on seotud finantsstabiilsust ohustavate riskidega. Selle kohaldamisel kohandatakse kapitali säilitamise puhvriga ette nähtud puhvri suurust täiendavalt kuni 2,5 % võrra.

Vastutsüklilise kapitalipuhvri kehtestavad riiklikud ametiasutused seoses laenudega, mis on antud füüsilistele ja juriidilistele isikutele asjaomastes liikmesriikides. See võib olla 0–2,5 % riskiga kaalutud varadest ja peab samuti hõlmama kõrgeima kvaliteediga kapitali. Vajaduse korral võivad ametiasutused kehtestada puhvri, mille maht on üle 2,5 %. Vastutsüklilist kapitalipuhvrit nõutakse krediidimahu ülemääraselt kiire kasvu perioodidel ja see nõue tühistatakse majandussurutise ajal. Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu võib esitada riiklikele ametiasutustele soovitusi puhvri kehtestamise ja kontrollimise (sealhulgas juhtudel, mil puhvri suurus ületab 2,5 %) kohta. Seni kui vastutsükliline kapitalipuhver on alla 2,5 %, peavad liikmesriigid kohaldama kapitalinõuet pankades suhtes asjaomastes liikmesriikides ja kõnealuseid kapitalinõudeid vastastikku tunnustama. Puhvri selle osa puhul, mis ületab 2,5 %, võivad ametiasutused valida, kas nad aktsepteerivad teise liikmesriigi ametiasutuste hinnangut ja kohaldavad kõrgemat kapitalimäära või jätavad selle 2,5 %-le krediidiasutuste puhul, kes on saanud tegevusloa nende liikmesriigis.

Krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes, kelle kapitalimäär jääb alla puhvriga ette nähtud määra, kohaldatakse piiranguid seoses kasumi jaotamisega, maksetega täiendavate esimese taseme omavahenditesse kuuluvate instrumentide puhul, muutuvtasu maksmisega ja vabatahtlike pensionimaksetega. Lisaks peavad kõnealused asutused esitama järelevalveasutustele kapitali säilitamise kava, et tagada puhvrite kiire taastäitmine.

2011/0203 (COD)

Ettepanek:

EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV,

mis käsitleb krediidiasutuste tegevuse alustamise tingimusi ning krediidiasutuste ja investeerimisühingute usaldatavusnõuete täitmise järelevalvet ning millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2002/87/EÜ, milles käsitletakse finantskonglomeraati kuuluvate krediidiasutuste, kindlustusseltside ja investeerimisühingute täiendavat järelevalvet

(EMPs kohaldatav tekst)

EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 53 lõiget 1,

võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,

olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele,

võttes arvesse Euroopa Keskpanga arvamust [14],

võttes arvesse Euroopa Andmekaitseinspektori arvamust [15],

toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt

ning arvestades järgmist:

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. juuni 2006. aasta direktiivi 2006/48/EÜ (krediidiasutuste asutamise ja tegevuse kohta) [16] ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. juuni 2006. aasta direktiivi 2006/49/EÜ (investeerimisühingute ja krediidiasutuste kapitali adekvaatsuse kohta) [17] on märkimisväärselt muudetud mitmel korral. Direktiivide 2006/48/EÜ ja 2006/49/EÜ mitmed sätted on kohaldatavad nii krediidiasutuste kui ka investeerimisühingute suhtes. Selguse huvides ja nende sätete ühtseks kohaldamiseks oleks soovitav koondada need sätted uude õigusakti, mida kohaldatakse nii krediidiasutuste kui ka investeerimisühingute suhtes. Parema juurdepääsu huvides tuleks kõnealuste direktiivide lisade sätted integreerida selle uue õigusakti regulatiivossa.

(2) Uus õigusraamistik peaks koosnema kahest eri õiguslikust vahendist. Käesolev direktiiv peaks sisaldama sätteid tegevuslubade andmise, olulise osaluse omandamise, asutamisvabaduse ja teenuste osutamise vabaduse teostamise, selles valdkonnas päritoluliikmesriigi ja vastuvõtva liikmesriigi järelevalveasutuste volituste kohta ning sätteid, millega reguleeritakse algkapitali ning krediidiasutuste ja investeerimisühingute järelevalvet. Käesoleva direktiivi eesmärk ja sisu on kooskõlastada siseriiklikke sätteid, mis käsitlevad krediidiasutuste ja investeerimisühingute tegevuse alustamise tingimusi, nende juhtimisviise ja järelevalveraamistikku. Peale nende sätete, sisaldasid direktiivid 2006/48/EÜ ja 2006/49/EÜ krediidiasutuste ja investeerimisühingute usaldatavusnõudeid. Kõnealused nõuded tuleks kehtestada määrusega, millega luuakse ühtsed ja laialt kohaldatavad usaldatavusnõuded krediidiasutustele ja investeerimisühingutele, kuna sellised nõuded on tihedalt seotud finantsturgude toimimisega seoses mitmete varadega, mida hoiavad krediidiasutused ja investeerimisühingud. Seepärast tuleks käesolevat direktiivi lugeda koos kõnealuse määrusega. Mõlemad õiguslikud vahendid koos peaksid moodustama õigusraamistiku, millega juhitakse pankade tegevust ning krediidiasutuste ja investeerimisühingute usaldatavusnõudeid.

(3) Määrusega [lisab OP] kehtestatud üldisi usaldatavusnõudeid täiendavad individuaalsed nõuded, mille üle otsustavad pädevad asutused iga üksiku krediidiasutuse ja investeerimisühingu järelevalve tulemusena. Selliste järelevalvenõuete ulatus tuleks kehtestada käesolevas direktiivis ning pädevad asutused peaksid saama hinnata, millised neist tuleks kehtestada. Võttes arvesse selliseid üksikuid likviidsusega seotud nõudeid, peaksid pädevad asutused võtma arvesse põhimõtteid, mis on sätestatud suunistes likviidsuse kohta ning mille on avaldanud Euroopa Pangandusjärelevalve Komitee [18].

(4) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. aprilli 2004 direktiiviga 2004/39/EÜ (finantsinstrumentide turgude kohta) [19] lubatakse päritoluliikmesriigi pädevatelt asutustelt tegevusloa saanud ja samade asutuste järelevalve all olevatel investeerimisühingutel teistes liikmesriikides filiaale asutada ja vabalt teenuseid osutada. Kõnealuse direktiiviga on vastavalt ette nähtud investeerimisühingutele tegevusloa andmist ja nende tegevust reguleerivate eeskirjade kooskõlastamine. Sellega ei kehtestata siiski selliste ühingute algkapitali suurust ega nende riskide jälgimise ühtset raamistikku, mis nähakse ette käesoleva direktiiviga.

(5) Käesolev direktiiv peaks olema peamine vahend siseturu ülesehitamisel nii asutamisvabaduse kui ka finantsteenuste osutamise vabaduse seisukohalt krediidiasutuste valdkonnas.

(6) Siseturu tõrgeteta toimimiseks on lisaks õigusnormidele vaja ka tihedat ja regulaarset koostööd ning reguleeriva ja järelevalvealase tegevuse oluliselt suuremat lähendamist liikmesriikide pädevate asutuste vahel.

(7) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. novembri 2010. aasta määrusega (EL) nr 1093/2010, millega asutatakse Euroopa Järelevalveasutus (Euroopa Pangandusjärelevalve), [20] asutati EBA. Käesolevas direktiivis tuleks võtta arvesse EBA rolli ja funktsiooni, mis on kehtestatud kõnealuse määrusega, ning menetlusi, mida tuleb järgida EBA-le ülesannete määramisel.

(8) Krediidiasutuste järelevalve koordineerimiseks võetavaid meetmeid tuleks nii hoiuste kaitsmise kui ka nende asutuste vahelises konkurentsis võrdsete tingimuste loomise huvides kohaldada kõigi nimetatud asutuste suhtes. Siiski tuleks nõuetekohaselt arvesse võtta siseriiklikest õigusaktidest tulenevaid objektiivseid erinevusi nende põhikirjades ja tegevuse eesmärkides.

(9) Seetõttu peaks meetmete reguleerimisala olema võimalikult lai ja hõlmama kõiki asutusi, kes tegelevad tagasimakstavate vahendite vastuvõtmisega üldsuselt kas hoiustena või muul kujul, näiteks pideva võlakirjade ja muude samalaadsete väärtpaberite väljalaskmisena või oma arvel ja nimel laenude andmisena. Nende krediidiasutuste jaoks, kelle suhtes käesolevat direktiivi ei kohaldata, tuleks ette näha erandid. Käesoleva direktiivi sätted ei tohiks mõjutada selliste siseriiklike õigusaktide kohaldamist, milles on sätestatud täiendavad erivolitused lubamaks krediidiasutustel teostada teatavaid tegevusi ja võtta ette teatavat liiki toiminguid.

(10) Asjakohane on selline ühtlustamine, mis on vajalik ja piisav, et tagada tegevuslubade andmise ja usaldatavusnõuete täitmise järelevalvesüsteemide vastastikune tunnustamine, võimaldades anda välja üksainus, liidu kõigis osades tunnustatud tegevusluba ja rakendada põhimõtet, et usaldatavusnõuete täitmise järelevalvet teostab päritoluliikmesriik.

(11) Vastastikuse tunnustamise ja päritoluliikmesriigi järelevalve põhimõtted näevad ette, et liikmesriikide pädevad asutused ei tohi anda tegevusluba või peavad selle kehtetuks tunnistama, kui sellised tegurid nagu äriplaanide sisu, geograafiline paiknemine, tegevuse geograafiline haare või reaalne tegevus näitavad selgelt, et krediidiasutus on teinud valiku ühe liikmesriigi õigussüsteemi kasuks sel eesmärgil, et hoida kõrvale rangematest nõuetest, mis kehtivad teises liikmesriigis, mille territooriumil ta peamiselt tegutseb või kavatseb tegutseda. Kui nimetatud tegurid seda selgelt ei näita, aga enamik pangandusgrupi üksuste koguvarast asub mõnes teises liikmesriigis, mille pädevad asutused vastutavad konsolideeritud järelevalve teostamise eest, peaks vastutust konsolideeritud järelevalve teostamise eest muutma üksnes kõnealuste pädevate asutuste nõusolekul.

(12) Pädevad asutused ei tohiks anda krediidiasutusele tegevusluba ega pikendada tema luba, kui on tõenäoline, et märkimisväärse seose tõttu nimetatud asutuse ja teiste füüsiliste või juriidiliste isikute vahel ei saa pädevad asutused järelevalvet tõhusalt teostada. Märkimisväärse seose osas peaksid juba tegevusloa saanud krediidiasutused samuti vastama pädevate asutuste nõuetele.

(13) Järelevalve teostajate töö tõhususele osutamine hõlmab ka konsolideeritud järelevalvet, mida tuleks krediidiasutuse või investeerimisühingu puhul teostada, kui liidu õigus näeb seda ette. Sellistel juhtudel peaksid ametiasutused, kellele on esitatud avaldus tegevusloa saamiseks, suutma välja selgitada ametiasutused, kes on pädevad teostama konsolideeritud järelevalvet kõnealuses krediidiasutuses või investeerimisühingus.

(14) Oma päritoluliikmesriigis tegevusloa saanud krediidiasutustel peaks olema lubatud tegutseda kõigil käesoleva direktiivi I lisas loetletud tegevusaladel kogu liidus, luues selleks filiaale või osutades teenuseid.

(15) Otstarbekas on laiendada vastastikust tunnustamist käesoleva direktiivi I lisas loetletud tegevusaladele, kui seal tegutsevad finantseerimisasutused, mis on krediidiasutuste tütarettevõtjad, tingimusel, et nimetatud tütarettevõtjad kuuluvad oma emaettevõtjat hõlmava konsolideeritud järelevalve alla ja et nad vastavad teatavatele rangetele tingimustele.

(16) Vastuvõtval liikmesriigil võiks seoses asutamisõiguse ja teenuste osutamise vabaduse kasutamisega olla õigus nõuda konkreetsetele siseriiklikele õigus- ja haldusnormidele vastavust asutustelt, kellele nende päritoluliikmesriigis ei ole antud luba tegutseda krediidiasutusena, ja seoses tegevusaladega, mida ei ole käesoleva direktiivi I lisas loetletud, tingimusel, et nimetatud õigus- ja haldusnormid ei ole ühelt poolt juba kaetud määrusega [lisab OP] ning on kooskõlas liidu õigusaktidega ja toimivad üldise heaolu huvides, ning teiselt poolt ei kehti selliste asutuste või tegevusalade suhtes nende päritoluliikmesriigi õigus- või haldusnormides kehtestatud samaväärsed eeskirjad.

(17) Lisaks määrusele [lisab OP], millega kehtestatakse krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes vahetult kohaldatavad usaldatavusnõuded, peaksid liikmesriigid tagama, et miski ei takistaks vastastikku tunnustatavatel tegevusaladel tegutsemist samal moel nagu päritoluliikmesriigis, tingimusel et tegevus ei ole vastuolus vastuvõtva liikmesriigi üldist heaolu kaitsvate õigusnormidega.

(18) Väljaspool liitu paiknevate peakontoritega krediidiasutuste filiaalide tegevust reguleerivad eeskirjad peaksid olema kõigis liikmesriikides samalaadsed. Oluline on sätestada, et sellised eeskirjad ei oleks soodsamad kui mõnest teisest liikmesriigist pärineva krediidiasutuse filiaalide tegevust reguleerivad eeskirjad. Liidul peaks olema õigus sõlmida kolmandate riikidega kokkulepped, milles sätestatakse eeskirjad, mille alusel tagatakse selliste filiaalide samalaadne kohtlemine kogu liidu territooriumil. Kolmandates riikides tegevusloa saanud krediidiasutuste filiaalid peaksid saama kasutada teenuste osutamise vabadust ja asutamisvabadust ainult neis liikmesriikides, kus nad on asutatud.

(19) Liit ja kolmandad riigid peaksid jõudma vastastikusele kokkuleppele, et oleks võimalik konsolideeritud järelevalvet praktiliselt teostada geograafiliselt võimalikult laiaulatuslikult.

(20) Vastutus krediidiasutuse usaldusväärsuse, eriti maksevõimelisuse järelevalve eest peaks lasuma krediidiasutuse päritoluliikmesriigil. Tururiski järelevalve osas peaksid päritoluliikmesriigi ja vastuvõtva liikmesriigi pädevad asutused tegema tihedat koostööd.

(21) Vastuvõtva liikmesriigi pädevad asutused peaksid saama teavet nende territooriumil sooritatud tegevuste kohta. Järelevalvemeetmeid peaksid võtma päritoluliikmesriigi asutused, välja arvatud juhul, kui vastuvõtva liikmesriigi asutused peavad võtma hädaolukorras ettevaatusabinõusid.

(22) Panganduse siseturu tõrgeteta toimimiseks on lisaks õigusnormidele vaja ka tihedat ja regulaarset koostööd ning reguleeriva ja järelevalvealase tegevuse oluliselt suuremat lähendamist liikmesriikide pädevate asutuste vahel. Selleks tuleks konkreetsete krediidiasutuste probleeme arutada ja vastastikku teavet vahetada EBA kaudu. Selline vastastikune teabevahetus ei tohiks mingil juhul asendada vastastikust koostööd. Vastuvõtva liikmesriigi pädevatel asutustel peaks hädaolukorras olema alati õigus kontrollida omal algatusel või päritoluliikmesriigi pädevate asutuste algatust järgides seda, kas nende territooriumil asutatud krediidiasutuse tegevus on kooskõlas asjaomaste seaduste, heade juhtimis- ja raamatupidamistavade ning asjakohase sisekontrolli põhimõtetega.

(23) Asjakohane on võimaldada teabevahetust pädevate asutuste ja selliste asutuste või organite vahel, kelle ülesandeks on aidata kaasa finantssüsteemi stabiilsuse tugevdamisele. Edastatud andmete konfidentsiaalsuse säilitamiseks peaks adressaatide loetelu jääma rangelt piiritletuks.

(24) Teatavad toimingud nagu pettus või siseringitehingud võivad kahjustada finantssüsteemi stabiilsust ja ühtsust. On vaja täpsustada, mis tingimustel on teabevahetus sellistel juhtudel lubatud.

(25) Kui on kindlaks määratud, et teavet võib avalikustada ainult pädevate asutuste selgesõnalise kokkuleppe alusel, peaks neil olema õigus teha kokkuleppe sõlmimine sõltuvaks rangete tingimuste täitmisest.

(26) Teabe vahetamine peaks olema lubatud ühelt poolt pädevate asutuste ning teiselt poolt keskpankade ja muude samalaadsete funktsioonidega rahaasutuste vahel, ning vajaduse korral tuleks anda luba ka teistele ametiasutustele, kes vastutavad maksesüsteemide järelevalve eest, ning keskvalitsuse asutustele.

(27) Selleks et tugevdada järelevalvet asutuste usaldatavusnõuete täitmise üle ning kaitsta krediidiasutuste kliente, peaks audiitorid olema kohustatud viivitamata teavitama pädevaid asutusi, kui nad saavad oma ametiülesandeid täites teadlikuks teatavatest asjaoludest, mis võivad tõsiselt mõjutada asutuste finantsolukorda või haldus- ja raamatupidamiskorraldust. Sellel samal põhjusel peaksid liikmesriigid nägema ette, et selline kohustus on audiitoril kõikidel nendel juhtudel, kui ta oma tööülesandeid täites avastab nimetatud asjaolud krediidiasutusega märkimisväärselt seotud ettevõtja puhul. Audiitorite kohustus vajaduse korral edastada pädevatele asutustele teatavad asutust puudutavad asjaolud ja otsused, mida nad avastavad oma tööülesannete täitmise käigus seoses mõne teise ettevõtjaga, kes ei ole finantseerimisasutus, ei tohiks muuta nende tööülesannete olemust nimetatud ettevõttes ega nende täitmise korda.

(28) Et tagada, et oma tegevust tõhusalt kontrollivad asutused ja asutuse liikmete juhtorganid vastavad käesoleva direktiivi ja määruse [lisab OP] kohaldatavatele nõuetele ning et tagada, et neile saab osaks sarnane kohtlemine kogu liidus, peaksid liikmesriigid kehtestatama halduskaristused ja meetmed, mis on tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad. Seepärast peaksid liikmesriikide kehtestatud halduskaristused ja meetmed vastavama teatavatele olulistele nõuetele seoses adressaatide, sanktsioonide või meetme kohaldamisel arvessevõetavate kriteeriumide, sanktsioonide ja meetmete avaldamise, sanktsioonide määramise peamiste volituste ja rahaliste halduskaristuste tasemetega.

(29) Eriti peaks pädevatel asutustel olema õigus kehtestada rahalisi karistusi, mis on piisavad, et katta saada loodetavat kasu, ning mis oleks heidutavad isegi suurtele asutustele ja nende juhtidele.

(30) Selleks et tagada sanktsioonide ühtne kohaldamine liikmesriikides, kui määratakse kindlaks halduskaristuse või -meetme tüüp ja rahalise halduskaristuse suurus, peaksid liikmesriigid tagama, pädevad asutused võtavad arvesse kõiki asjakohaseid asjaolusid.

(31) Et tagada, et meetmetel on üldiselt hoiatav mõju, tuleks sanktsioonid tavaliselt avaldada, välja arvatud teatavatel täpselt määratletud asjaoludel.

(32) Et avastada võimalikud rikkumised, peaks pädevatel asutustel olema vajalikud uurimisvolitused ning nad peaksid kehtestama tõhusad mehhanismid, et toetada võimalikest või tegelikest rikkumistest teatamist. Kõnealused mehhanismid ei peaks takistama süüdistatud isikute kaitse asjakohaste mehhanismide kasutamist.

(33) Käesolev direktiiv peaks osutama nii halduskaristustele kui ka -meetmetele, et katta kõik meetmed, mida kohaldatakse rikkumise järel, ning mille eesmärk on ennetada tulevasi rikkumisi, olgu see siis siseriikliku õiguse kohaselt sanktsioon või meede.

(34) Käesolev direktiiv ei tohiks piirata liikmesriikide kriminaalkaristusi käsitlevate õigusaktide mis tahes sätete kohaldamist.

(35) Liikmesriigid peaksid tagama, et krediidiasutuste ja investeerimisühingute sisekapital on nii koguseliselt, kvaliteedilt kui ka jaotumise seisukohast piisav, et katta nende suhtes avanevaid või avaneda võivaid riske. Sellest tulenevalt peaksid liikmesriigid tagama, et krediidiasutustel ja investeerimisühingutel on strateegiad ja protsessid oma sisekapitali piisavuse hindamiseks ja säilitamiseks.

(36) Pädevate asutuste ülesanne peaks olema tagada, et asutustel on hea organisatsioonistruktuur ja piisavalt omavahendeid, et katta nende suhtes avanevaid või avaneda võivaid riske. Selles kontekstis võivad liikmesriikide pädevad asutused võtta adekvaatsete omavahendite määramisel arvesse ka riske, millele on avatud asutuste bilansi teatav osa.

(37) Selleks et tagada, et mitmes liikmesriigis tegutsevad krediidiasutused ei oleks üksikute liikmesriikide pädevate asutuste tegevusloa andmise ja järelevalvega seotud jätkuvate kohustuste tulemusena ebaproportsionaalselt koormatud, on oluline märkimisväärselt suurendada pädevate asutuste koostööd. Sellega seoses tuleks suurendada konsolideeritud järelevalvet teostava asutuse rolli. EBA peaks sellist koostööd toetama ja edendama.

(38) Et tagada üldine turudistsipliin kogu liidus, on asjakohane, et pädevad asutused avaldavad teavet krediidiasutuste ja investeerimisühingute tegevuse kohta. Selline teave peaks olema piisav, et oleks võimalik võrrelda liikmesriikide eri pädevate asutuste vastuvõetud lähenemisviise ja määruse lisanõudeid seoses asutuste poolt avaldatava tehnilise teabega.

(39) Asutuste konsolideeritud järelevalve eesmärk on krediidiasutuste hoiustajate ja investorite huvide kaitse ja finantssüsteemi stabiilsuse tagamine. Selleks et konsolideeritud järelevalve oleks tõhus, tuleks seda kohaldada kõigi pangandusgruppide suhtes, sealhulgas nende suhtes, kelle emaettevõtjad ei ole krediidiasutused või investeerimisühingud. Liikmesriigid peaksid looma pädevatele asutustele sellise järelevalve teostamiseks vajalikud õigusinstrumendid.

(40) Mitmete tegevusaladega konsolideerimisgruppide puhul, mille emaettevõtja kontrollib vähemalt üht tütarkrediidiasutust, peaks pädevatel asutustel olema võimalik hinnata krediidiasutuse või investeerimisühingu finantsseisundit sellises grupis. Pädevatel asutustel peaksid olema vähemalt vahendid kõikidelt konsolideerimisgruppi kuuluvatelt äriühingutelt selliste andmete saamiseks, mida on vaja oma ametiülesannete täitmiseks. Mitmekülgse finantstegevusega konsolideerimisgruppide jaoks tuleks sisse seada koostöö asutuste vahel, kes vastutavad eri finantssektorite järelevalve eest.

(41) Liikmesriikidel võiks olla õigus keelduda pangale tegevusloa andmisest või see kehtetuks tunnistada konsolideerimisgrupi teatavate struktuuride puhul, mida peetakse pangandustegevuse jaoks ebasobivateks, kuna selliste struktuuride üle ei saa teostada tõhusat järelevalvet. Seoses sellega peaksid pädevatel asutustel olema vajalikud volitused, et tagada krediidiasutuste arukas ja usaldusväärne juhtimine.

(42) Pädevate asutuste volitused peaksid asjakohaselt arvestama liidu huvidega. Seepärast peaksid pädevad asutused võtma nõuetekohaselt arvesse oma otsuste mõju finantssüsteemi stabiilsusele kõigis teistes asjaomastes liikmesriikides. Kui liikmesriigi õigusaktidest ei tulene teisiti, peaks kõnealune põhimõte aitama tugevdada finantsstabiilsust liidus ning sellega ei tohiks pädevatele asutustele kaasneda õiguslikku kohustust saavutada konkreetne tulemus.

(43) Mitmete asutuste äriühingu üldjuhtimise nõrkus on suurendanud ülemäärast ja ettevaatamatut riskivõtmist pangandussektoris, mis on põhjustanud üksikute asutuste maksevõimetust ning süsteemseid probleeme liikmesriikides ja kogu maailmas. Asutuste juhtimise väga üldised sätted ja äriühingu üldjuhtimise raamistiku olulise osa mittesiduv olemus, põhinedes peamiselt vabatahtlikkusel, ei ole lihtsustanud äriühingute üldjuhtimise heade tavade asutustepoolset tõhusat rakendamist. Tõhusate kontrollimehhanismide puudumise tõttu asutustes on järelevalve juhtkonna otsustusprotsessi üle puudulik, mis soosib lühiajalisi ja liiga riskantseid juhtimisstrateegiaid. Pädevate asutuste ebaselge roll asutuste äriühingu üldjuhtimissüsteemide järelevalves ei võimaldanud piisavat järelevalvet ettevõttesiseste üldjuhtimisprotsesside tõhususe üle.

(44) Et vähendada halvasti kavandatud üldjuhtimiskorra võimalikku negatiivset mõju usaldusväärsele riskijuhtimisele, peaksid liikmesriigid kehtestama põhimõtted ja standardid, et tagada juhtorganipoolne tõhus järelevalve, edendada nõuetekohast riskikäitumist kõigil krediidiasutuse ja investeerimisühingute tasemetel ning võimaldada pädevatel asutustel kontrollida ettevõttesisese juhtimiskorra adekvaatsust. Kõnealuseid põhimõtteid ja standardeid peaks kohaldama, võttes arvesse asutuste tegevuse laadi, ulatust ja keerukust.

(45) Juhtkonna tegevuse ja -otsuste tulemuslikuks kontrolliks ning asutuse tegevuse, peamiste riskipositsioonide ning tegevuse ja riskistrateegia mõju mõistmiseks peaks asutuse juhtorgan pühendama piisavalt aega oma funktsioonide täitmisele. Liiga paljude juhtkonnakohtade samaaegne ühendamine tegevjuhtkonnas takistaks juhtorgani liikmel pühendada piisavalt aega sellise järelevalverolli täitmisele. Seepärast tuleb piirata volituste arvu, mis asutuse juhtorgani liikmel võib samal ajal olla eri üksustes.

(46) Juhtorganipoolse kontrolli puudulikkus juhtkonna otsuste üle on osalt tingitud grupimõtlemisest. See on muude põhjuste hulgas tingitud juhtorganite koosseisu vähesest mitmekesisusest. Selleks et toetada sõltumatuid arvamusi ja oluliste väljakutsete vastuvõtmist, peaksid asutuste juhtorganid olema piisavalt mitmekülgsed nii vanuse, soo, geograafilise päritolu, hariduse ja ametialase tausta poolest, et esindada erinevaid seisukohti ja kogemusi. Sugudevaheline tasakaal on eriti oluline, et tagada elanikkonna asjakohane esindatus. Lisaks peaksid mitmekesisemad juhatused suutma tulemuslikumalt kontrollida juhtkonda ja seega aitama parandada asutuste riskijärelevalvet ja kohanemisvõimet. Seepärast peaks mitmekesisus olema juhatuse koosseisu üks kriteeriume.

(47) Tasustamispoliitika, mis soodustab ülemääraste riskide võtmist, võib kahjustada krediidiasutuste ja investeerimisühingute usaldusväärset ja tõhusat riskijuhtimist. G 20 on võtnud kohustuse rakendada finantsstabiilsuse nõukogu (FSB) põhimõtteid finantssektori usaldusväärsete tasustamistavade kohta ja rakendusstandardeid (FSB põhimõtted ja standardid), mis käsitlevad halvasti kavandatud tasustamissüsteemide võimalikku negatiivset mõju usaldusväärsele riskijuhtimisele ja üksikisikute riskikäitumise kontrollimisele. Käesoleva direktiivi eesmärk on rakendada rahvusvahelisi põhimõtteid ja standardeid Euroopa tasandil, seades krediidiasutustele ja investeerimisühingutele sõnaselge kohustuse kehtestada selliste töötajate kategooriate suhtes, kelle ametialane tegevus mõjutab oluliselt krediidiasutuse või investeerimisühingu riskiprofiili, tõhusa riskijuhtimisega kooskõlas olev tasustamispoliitika ja -tavad ning need rakendada.

(48) Selleks et tagada, et asutuste tasustamispoliitika on usaldusväärne, on asjakohane määratleda selged juhtimispõhimõtted ja tasustamispoliitika. Tasustamispoliitika peaks olema kooskõlas krediidiasutuse või investeerimisühingu riskivalmiduse, väärtuste ja pikaajaliste huvidega. Selleks peaks palgapoliitika tulemuspõhiste elementide hindamine põhinema pikemaajalistel töötulemustel ja võtma arvesse selliste tulemustega seotud olemasolevaid ja tulevasi riske. Et tasustamispoliitika kujundamine oleks krediidiasutuse riskijuhtimise osa, peaks järelevalvefunktsiooni täitev juhtorgan võtma vastu tasustamispõhimõtted ning need korrapäraselt läbi vaatama. Tasustamist käsitlevad sätted kajastavad erinevusi eri tüüpi krediidiasutuste ja investeerimisühingute vahel proportsionaalselt, sõltudes nende suurusest, sisemisest organisatsioonistruktuurist ning nende tegevuse laadist, ulatusest ja keerukusest, ning eelkõige teatavat tüüpi investeerimisühingute puhul ei pruugi kõikide põhimõtete täitmine olla asjakohane.

(49) Kuna halvasti kavandatud tasustamispoliitika ja motivatsioonisüsteemid võivad suurendada krediidiasutuste ja investeerimisühingute riske vastuvõetamatu määrani, tuleks võtta kiireid tervendamismeetmeid ja vajaduse korral asjakohaseid parandusmeetmeid. Sellest tulenevalt on asjakohane tagada, et pädevatel asutustel oleksid volitused kehtestada asjaomaste majandusüksuste suhtes kvalitatiivseid või kvantitatiivseid meetmeid, mille eesmärk on lahendada järelevalve käigus tuvastatud tasustamispoliitika probleeme.

(50) Tasustamist käsitlevad sätted ei tohiks piirata ELi toimimise lepingu artikli 153 lõikega 5 tagatud põhiõiguste täielikku teostamist, siseriikliku lepingu- ja tööõiguse üldpõhimõtteid, aktsionäride õigusi ja kaasamist ning asjaomase asutuse juhtorganite üldisi kohustusi reguleerivaid õigusakte ning, kui see on asjakohane, sotsiaalpartnerite õigust sõlmida ja jõustada kollektiivlepinguid vastavalt siseriiklikule õigusele ja tavadele.

(51) Krediidiriski ja tururiski kapitalinõuded peaksid põhinema välisel krediidireitingul üksnes sel määral, kui see on vajalik. Kui krediidirisk on oluline, peaksid asutused üldiselt püüdma rakendada sisereitingutel põhinevaid meetodeid või sisemudeleid. Standardmeetodeid, mis põhinevad välisreitingutel, võiks kasutada väiksema krediidiriski korral, mis on tavaliselt nii vähemkeeruliste asutuste puhul, väheoluliste riskipositsiooni klasside puhul või asutustes, kus sisemeetodi kasutamine oleks liiga koormav.

(52) Seoses likviidsuse järelevalvega peaks vastutus lasuma päritoluliikmesriigil kohe, kui kohalduvad likviidsuskatte üksikasjalikud kriteeriumid. Seepärast on vaja koordineerida järelevalvet selles valdkonnas, et võtta selleks ajaks kasutusele päritoluriigipoolne järelevalve. Et tagada tõhus järelevalve, peaksid päritoluriigi ja vastuvõtva riigi pädevad asutused tegema likviidsuse küsimuses täiendavalt koostööd.

(53) Kui samas konsolideerimisgrupis vastavad ühe asutuse likviidsed varad stressitingimustes selle grupi teise liikme likviidsusvajadustele, peaksid pädevad asutused vabastama asutuse likviidsuskatte nõudest ja kohaldama kõnealuseid nõudeid hoopis konsolideeritud alusel.

(54) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 4. aprilli 2001. aasta direktiivi 2001/24/EÜ (krediidiasutuste asutamise ja tegevuse kohta) [21] kohaselt võetud meetmed ei tohiks olla vastuolus käesoleva direktiivi kohaselt võetud meetmetega. Järelevalvemeetmed ei tohiks põhjustada eri liikmesriikide võlausaldajate diskrimineerimist.

(55) Finantskriisi ja protsüklilise mehhanismi taustal, mis aitas kaasa selle tekkimisele ja suurendas selle mõju, andsid finantsstabiilsuse nõukogu (FSB), BCBS ja G20 soovitusi, kuidas piirata finantsõigusaktide protsüklilist mõju. 2010. aasta detsembris andis BCBS välja uued ülemaailmsed regulatiivsed standardid panga kapitali adekvaatsuse kohta, sealhulgas nõuded kapitali säilitamise ja vastutsükliliste kapitalipuhvrite kohta.

(56) Seepärast on asjakohane nõuda, et lisaks muudele omavahendinõuetele hoiaksid krediidiasutused ja investeerimisühingud kapitali säilitamise puhvrit ja vastutsüklilist kapitalipuhvrit, tagamaks, et krediidiasutused ja investeerimisühingud akumuleerivad majanduskasvu ajal piisava kapitalibaasi, et kompenseerida kahju stressiperioodil. Vastutsüklilist kapitalipuhvrit suurendatakse, kui arvatakse, et krediidi kogumahu kasvuga kaasneks süsteemse riski suurenemine, ning vähendatakse stressiperioodil.

(57) Selleks et tagada, et vastutsüklilised puhvrid kajastavad piisavalt krediidi ülemäärase kasvu riski pangandussektorile, peaksid krediidiasutused ja investeerimisühingud arvutama asutusepõhised puhvrid, mis põhineksid kaalutud keskmisel vastutsüklilise puhvri määral, mida kohaldatakse riikide suhtes, kus nende krediidiriskipositsioonid asuvad. Iga liikmesriik peaks seega määrama asutuse, kes vastutab selles riigis igas kvartalis vastutsüklilise kapitalipuhvri taseme kehtestamise eest. Puhvri taseme määramisel tuleks võtta arvesse krediidimahu kasvu ja krediidi suhet SKPsse kõnealuses liikmesriigis, samuti muid finantsstabiilsust ohustavate riskide seisukohast olulisi muutujaid.

(58) Et suurendada rahvusvahelist ühtlust vastutsüklilise kapitalipuhvri määrade kehtestamisel, on Baseli pangajärelevalve komitee töötanud välja meetodi, mis põhineb krediidi ja SKP suhtel. See peaks olema ühiseks lähtepunktiks, kui riikide pädevad asutused teevad otsuseid puhvrimäärade üle, kuid sellega ei tohiks kaasneda automaatne puhvrite kehtestamine, samuti ei tohiks see siduda määratud asutusi. Eelkõige võiksid määratud asutused võtta arvesse ka struktuurseid muutujaid ning pangandussektori riskipositsiooni mis tahes muude riskitegurite suhtes, mis on seotud finantsstabiilsust ohustavate riskidega.

(59) Et saavutada ühetaoline kohaldamine ja tagada makrotasandil usaldatavusnõuete järelevalve kogu liidus, on asjakohane, et Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu töötab välja põhimõtted, mis lähtuvad liidu majandusest, ning vastutama selle kohaldamise eest. Käesolev direktiiv ei tohiks piirata Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu õigust võtta mis tahes meetmeid, mida ta peab vajalikuks vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. novembri 2010. aasta määrusele (EL) nr 1092/2010 (finantssüsteemi makrotasandi usaldatavusjärelevalve kohta Euroopa Liidus ja Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu asutamise kohta) [22].

(60) On asjakohane, et liikmesriikide otsused vastutsükliliste puhvrimäärade kohta on võimalikult palju koordineeritud. Sellega seoses saaks Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu liikmesriikide ametiasutuste taotlusel lihtsustada nendevahelisi arutelusid kavandatava puhvri üle. Selleks et edendada ühtset lähenemisviisi teguritele, mille alusel määratud pädevad asutused teevad oma otsuseid, ja tagada, et vastutsüklilise kapitalipuhvri taseme määramisel võetakse täiel määral arvesse siseturu aluspõhimõtteid, peaksid määratud asutused teavitama ka Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu ja EBA, kui nad võtavad arvesse muid muutujaid, kui krediidi suhte SKPsse kõrvalekallet pikaajalisest suundumusest, samuti kõrvalekaldeid Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu asjaomastest suunistest, ning seetõttu määravad puhvri kõrgemale tasemele, kui see oleks olnud ilma kõnealuseid muutujaid arvesse võtmata. Sellise teavitamise eesmärk oleks võimaldada Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogul ja EBA-l hinnata kõnealuste muutujate olemust ning seda, kas puhvri taseme määramisel on täiel määral järgitud siseturu põhimõtteid.

(61) Kui krediidiasutus või investeerimisühing ei suuda täielikult täita kapitali säilitamise puhvri ega täiendava vastutsüklilise kapitalipuhvri nõudeid, peaks ta kohaldama meetmeid, millega tagatakse omavahendite taseme taastamine ettenähtud ajaks. Selleks et säilitada kapitali, on asjakohane kehtestada proportsionaalsed piirangud kasumi suvakohaseks väljamaksmiseks, sealhulgas dividendimaksed ja muutuvtasude maksed. Tagamaks, et kõnealustel asutustel või ühingutel on usaldusväärne strateegia omavahendite taseme taastamiseks, peaks neilt nõudma kapitali säilitamise kava koostamist ja selles kokku leppimist pädevate asutustega, kehtestades selles, kuidas kohaldatakse piiranguid väljamaksetele ning teisi meetmeid, mida asutus või ühing kavatseb võtta, et tagada vastavus puhvrinõuetele.

(62) Finantsteenuste valdkonna tehnilised standardid peaksid tagama ühtsuse ja hoiustajate, investorite ja tarbijate sobiva kaitse kogu liidus. Kuna EBA-l on põhjalikud eriteadmised, on tõhus ja asjakohane teha talle ülesandeks töötada liidu õiguses kindlaksmääratud valdkondades komisjonile esitamiseks välja regulatiivsete tehniliste standardite eelnõud, mille puhul ei ole vaja teha poliitilisi otsuseid.

(63) Komisjon peaks vastu võtma regulatiivsete tehniliste standardite eelnõud, mille on välja töötanud EBA järgmistes valdkondades: krediidiasutuse olulise osaluse lubamine ja omandamine, pädevate asutuste vaheline teabevahetus, asutamisvabaduse ja teenuste osutamise vabaduse kasutamine, järelevalvealane koostöö, üldjuhtimine, krediidiasutuste ja investeerimisühingute tasustamispoliitika ja sisekontrollimehhanismid, segafinantsvaldusettevõtjate järelevalve, järelevalvealane kontroll, delegeeritud õigusaktidena ELi toimimise lepingu artikli 290 kohaselt vastavalt määruse (EL) nr 1093/2010 artiklitele 10–14.

(64) Komisjonile tuleks anda ka volitused võtta vastu rakenduslikud tehnilised standardid järgmistes valdkondades: krediidiasutuse olulise osaluse lubamine ja omandamine, pädevate asutuste vaheline teabevahetus, järelevalvealane koostöö, spetsiaalsed usaldatavusnõuded, järelevalveasutuste poolne teabe avaldamine, rakendusaktidena ELi toimimise lepingu artikli 291 kohaselt vastavalt määruse (EL) nr 1093/2010 artiklile 15. EBA-le tuleks teha ülesandeks töötada kõnealuste rakenduslike tehniliste standardite eelnõud välja komisjonile esitamiseks.

(65) Selleks et tagada käesoleva direktiivi rakendamiseks ühetaolised tingimused, tuleks komisjonile anda rakendusvolitused. Neid volitusi tuleks teostada vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusele (EL) nr 182/2011, millega kehtestatakse eeskirjad ja üldpõhimõtted, mis käsitlevad liikmesriikide läbiviidava kontrolli mehhanisme, mida kohaldatakse komisjoni rakendamisvolituste teostamise suhtes [23].

(66) Selleks et täpsustada käesolevas direktiivis sätestatud nõudeid, tuleks vastavalt ELi toimimise lepingu artiklile 290 delegeerida komisjonile volitused võtta vastu õigusakte, et selgitada käesolevas direktiivis kasutatud definitsioone ja mõisteid, laiendada lisas loetletud neid tegevusi, milleks on vaja vastastikust tunnustamist, parandada teabevahetust seoses krediidiasutuste filiaalidega, ning kohandada sätteid, mis käsitlevad sisekorda, -menetlusi ja -mehhanisme. Eriti oluline on, et komisjon viiks oma ettevalmistustöö käigus läbi vastavaid konsultatsioone, sealhulgas ekspertide tasandil.

(67) Komisjon peaks delegeeritud õigusaktide ettevalmistamise ajal tagama asjaomaste dokumentide sama- ja õigeaegse ning asjakohase edastamise Euroopa Parlamendile ja nõukogule.

(68) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. novembri 2009. aasta direktiiv 2009/138/EÜ (kindlustus- ja edasikindlustustegevuse alustamise ja jätkamise kohta (Solventsus II)) [24] on asjakohane, kui omandatakse krediidiasutuses oluline osalus;

(69) Viiteid, mis esinevad olemasolevates siseriiklikes õigus- ja haldusnormides käesoleva direktiiviga kehtetuks tunnistatud direktiividele tuleks tõlgendada viidetena käesolevale direktiivile.

(70) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. novembri 2007. aasta direktiiv 2007/64/EÜ (makseteenuste kohta siseturul ning direktiivide 97/7/EÜ, 2002/65/EÜ, 2005/60/EÜ ja 2006/48/EÜ muutmise ning direktiivi 97/5/EÜ kehtetuks tunnistamise kohta) [25], Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. juuli 2009. aasta direktiiv 2009/65/EÜ (vabalt võõrandatavatesse väärtpaberitesse ühiseks investeeringuks loodud ettevõtjaid (eurofondid) käsitlevate õigus- ja haldusnormide kooskõlastamise kohta) [26], Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. septembri 2009. aasta direktiiv 2009/110/EÜ (mis käsitleb e-raha asutuste asutamist ja tegevust ning usaldatavusnormatiivide täitmise järelevalvet ning millega muudetakse direktiive 2005/60/EÜ ja 2006/48/EÜ ning tunnistatakse kehtetuks direktiiv 2000/46/EÜ) [27], Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 2002. aasta direktiiv 2002/87/EÜ (milles käsitletakse finantskonglomeraati kuuluvate krediidiasutuste, kindlustusseltside ja investeerimisühingute täiendavat järelevalvet) [28], ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv [AIFMD] (alternatiivsete investeerimisfondide valitsejate kohta ning millega muudetakse direktiive 2003/41/EÜ ja 2009/65/EÜ) osutavad direktiivide 2006/48/EÜ ja 2006/49/EÜ sätetele, mis käsitlevad omavahendite nõudeid, ning need on sätestatud nüüd määruses [lisab OP]. Seega tuleks viiteid kõnealustes direktiivides direktiividele 2006/48/EÜ ja 2006/49/EÜ käsitada viidetena sätetele, mis käsitlevad omavahendinõudeid selles määruses.

(71) Selleks et oleks võimalik välja töötada tehnilised standardid, et tagada, et need asutused, mis on osa finantskonglomeraadist, kohaldavad sobivaid arvutusmeetodeid konsolideeritud alusel nõutud kapitali kindlaksmääramiseks, tuleb direktiivi 2002/87/EÜ vastavalt muuta.

(72) Et panganduse siseturg toimiks järjest tõhusamalt ja läbipaistvuse tase oleks liidu kodanike jaoks piisav, peavad pädevad asutused avaldama asjakohast võrdlust võimaldaval viisil, kuidas käesolevat direktiivi rakendatakse.

(73) Seoses likviidsusjärelevalvega tuleks kohaldada üleminekuperioodi, mille jooksul liikmesriigid lähevad üle reguleerimiskorrale, mille raames kohaldatakse likviidsuskatte nõude üksikasjalikke kriteeriumeid.

(74) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. oktoobri 1995. aasta direktiivi 95/46/EÜ (üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta) [29] ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2000. aasta määrust (EÜ) nr 45/2001 (üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ühenduse institutsioonides ja asutustes ning selliste andmete vaba liikumise kohta) [30] tuleks täies ulatuses kohaldada isikuandmete töötlemisel käesoleva direktiivi kohaldamisel.

(75) Kuna käesoleva direktiivi eesmärke, nimelt krediidiasutuste tegevuse alustamise tingimuste ning krediidiasutuste ja investeerimisühingute usaldatavusnõuete täitmise järelevalve eeskirjade kehtestamist, ei saa liikmesriigid piisaval määral saavutada ja need on seetõttu kavandatud tegevuste ulatuse ja mõju tõttu paremini saavutatavad Euroopa Liidu (edaspidi „liit”) tasandil, võib liit võtta vastu meetmeid kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev direktiiv nimetatud eesmärkide saavutamiseks vajalikust kaugemale.

(76) Käesoleva direktiivi siseriiklikku õigusse ülevõtmise kohustust tuleks piirata nende sätetega, mille sisu on võrreldes varasemate direktiividega muutunud.

(77) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. juuni 2006. aasta direktiiv 2006/48/EÜ krediidiasutuste asutamise ja tegevuse kohta ja direktiiv 2006/49/EÜ tuleks seega tunnistada kehtetuks,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:

SISUKORD

I jaotis Sisu, reguleerimisala ja mõisted (...)29

II jaotis Pädevad asutused (...)32

III jaotis Krediidiasutuste tegevuse alustamise tingimused (...)34

1. peatükk Krediidiasutuste tegevuse alustamise üldtingimused (...)34

2. peatükk Oluline osalus krediidiasutuses (...)39

IV jaotis Investeerimisühingute algkapital (...)45

V jaotis Asutamisvabadust ja teenuste osutamise vabadust reguleerivad sätted (...)48

1. peatükk Üldpõhimõtted (...)48

2. peatükk Krediidiasutuste asutamise õigus (...)49

3. peatükk Teenuste osutamise vabaduse kasutamine (...)52

4. peatükk Vastuvõtva liikmesriigi pädevate asutuste volitused (...)52

VI jaotis Suhted kolmandate riikidega (...)56

VII jaotis Usaldatavusnõuete täitmise järelevalve (...)58

1. peatükk Usaldatavusnõuete täitmise järelevalve põhimõtted (...)58

I jagu Päritolu- ja vastuvõtva liikmesriigi pädevus (...)58

II jagu Teabevahetus ja ametisaladus (...)62

III jagu Aastaaruannete ja konsolideeritud aastaaruannete seadusjärgse kontrollimise eest vastutavate isikute kohustused (...)68

IV jagu Järelevalvevolitused, sanktsioonide kohaldamise volitused ja keabuste esitamise õigus (...)68

2. peatükk Läbivaatamine (...)74

I jagu Sisekapitali adekvaatsuse hindamine (...)74

II jagu Krediidiasutuste ja investeerimisühingute kord, menetlused ja mehhanismid (...)75

1. alajagu Üldpõhimõtted (...)75

2. alajagu Riskide liigitamise ja käsitlemise tehnilised kriteeriumid (...)76

3. alajagu Juhtimine (...)82

III jagu Järelevalvealane läbivaatamis- ja hindamisprotsess (...)89

IV jagu Järelevalvemeetmed (...)95

V jagu Rakendusaste (...)97

3. peatükk Konsolideeritud järelevalve (...)99

I jagu Konsolideeritud järelevalve teostamise põhimõtted (...)99

II jagu Finantsvaldusettevõtjad ja segafinantsvaldusettevõtjad (...)108

4. peatükk Kapitalipuhvrid (...)112

I jagu Kapitali säilitamise puhvrid ja vastutsüklilised kapitalipuhvrid (...)112

II jagu Vastutsükliliste kapitalipuhvrite kehtestamine ja arvutamine (...)113

III jagu Kapitali säilitamise meetmed (...)121

VIII jaotis Pädevate asutuste poolne avalikustamine (...)125

IX jaotis Delegeeritud õigusaktid ja rakendusaktid (...)128

X jaotis Direktiivi 2002/87/EÜ muutmine (...)130

XI jaotis Ülemineku- ja lõppsätted (...)131

1. peatükk Üleminekusätted asutamisvabadust ja teenuste osutamise vabadust kasutavate krediidiasutuste järelevalve kohta (...)131

2. peatükk Kapitalipuhvreid käsitlevad üleminekusätted (...)135

3. peatükk Lõppsätted (...)136

I lisa Vastastikku tunnustatavate tegevuste loetelu (...)139

II lisa Vastavustabel (...)141

I jaotis

Sisu, reguleerimisala ja mõisted

Artikkel 1

Sisu

Käesoleva direktiiviga nõutakse, et liikmesriigid saavutavad ühtsed tulemused järgmistes valdkondades:

a) krediidiasutuste ja investeerimisühingute tegevuse alustamise tingimused;

b) krediidiasutuste ja investeerimisühingute usaldatavusnõuete täitmise järelevalveks pädevate asutuste kasutatavad järelevalvealased volitused ja vahendid;

c) pädevate asutuste poolne krediidiasutuste ja investeerimisühingute usaldatavusnõuete täitmise järelevalve seoses riskidega, mida ei käsitle ühtsed nõuded, mis on sätestatud määruses [lisab OP].

d) avalikustamise nõuded pädevatele asutustele krediidiasutuste ja investeerimisühingute usaldatavusnõuete reguleerimise ja nende täitmise järelevalve valdkonnas.

Artikkel 2

Reguleerimisala

1. Artiklit 34 ja VII jaotise 3. peatükki kohaldatakse finantsvaldusettevõtjate, segafinantsvaldusettevõtjate ja segavaldusettevõtjate suhtes, mille peakontorid asuvad liidus.

2. Krediidiasutusi ja investeerimisühinguid, mille suhtes käesolevat direktiivi käesoleva artikli lõike 3 alusel ei kohaldata, välja arvatud siiski keskpangad, käsitletakse artikli 34 ja VII jaotise 3. peatüki kohaldamisel finantseerimisasutustena.

3. Käesolevat direktiivi ei kohaldata järgmise suhtes:

(1) investeerimisühingute tegevuse alustamise tingimused, niivõrd kuivõrd see on reguleeritud direktiiviga 2004/39/EÜ;

(2) keskpangad;

(3) postižiiroasutused,

(4) Belgias „Institut de Réescompte et de Garantie/Herdiscontering- en Waarborginstituut”,

(5) Taanis „Dansk Eksportfinansieringsfond”, „Danmarks Skibskredit A/S” ja „KommuneKredit”,

(6) Saksamaal „Kreditanstalt für Wiederaufbau”, ettevõtjad, keda „Wohnungsgemeinnützigkeitsgesetz” seaduse alusel käsitatakse osana riiklikust elamumajanduspoliitikast ja kelle peamine tegevusvaldkond ei ole pangandustegevus, ning ettevõtjad, keda kõnealuse seaduse alusel peetakse mittetulunduslikeks elamumajanduse ettevõtjateks,

(7) Kreekas „Ταμείο Παρακαταθηκών και Δανείων”„(Tamio Parakatathikon kai Danion)”,

(8) Hispaanias „Instituto de Crédito Oficial”,

(9) Prantsusmaal „Caisse des dépōts et consignations”,

(10) Iirimaal krediidikassad ja vastastikuse abistamise ühingud,

(11) Itaalias „Cassa depositi e prestiti”,

(12) Lätis „krājaizdevu sabiedrības”, ettevõtjad, keda „krājaizdevu sabiedrību likums” seaduse alusel käsitatakse ühistutena, kes osutavad finantsteenuseid üksnes oma liikmetele,

(13) Leedus „kredito unijos”, välja arvatud „Centrinė kredito unija”,

(14) Ungaris „Magyar Fejlesztési Bank Rt.” ja „Magyar Export-Import Bank Rt.”,

(15) Madalmaades „Netherlandse Investeringsbank voor Ontwikkelingslanden NV”, „NV Noordelijke Ontwikkelingsmaatschappij”, „NV Industriebank Limburgs Instituut voor Ontwikkeling en Financiering” ja „Overijsselse Ontwikkelingsmaatschappij NV”,

(16) Austrias ettevõtjad, keda käsitatakse üldistes huvides tegutsevate elamumajandusettevõtjatena, ja „Österreichische Kontrollbank AG”,

(17) Poolas „Spółdzielcze Kasy Oszczędnościowo – Kreditowe” ja „Bank Gospodarstwa Krajowego”,

(18) Portugalis 1. jaanuaril 1986 olemas olnud „Caixas Económicas”, välja arvatud need, mis on asutatud osaühingutena, ja „Caixa Económica Montepio Geral”,

(19) Soomes „Teollisen yhteistyön rahasto Oy/Fonden för industriellt samarbete AB” ja „Finnvera Oyj/Finnvera Abp”,

(20) Rootsis „Svenska Skeppshypotekskassan”,

(21) Ühendkuningriigis "National Savings Bank", "Commonwealth Development Finance Company Ltd", "Agricultural Mortgage Corporation Ltd", "Scottish Agricultural Securities Corporation Ltd", "Crown Agents for overseas governments and administrations", krediidikassad ja munitsipaalpangad.

(22) Sloveenias „SID-Slovenska izvozna in razvojna banka, d.d. Ljubljana”.

Artikkel 3

Keeld, mille kohaselt ettevõtjad, mis ei ole krediidiasutused, ei tohi tegeleda avalikkuselt hoiuste või muude tagasimakstavate vahendite kaasamisega

1. Liikmesriigid keelavad teistel isikutel ja ettevõtjatel, mis ei ole krediidiasutused, tegeleda avalikkuselt hoiuste või muude tagasimakstavate vahendite kaasamisega.

2. Lõiget 1 ei kohaldata hoiuste ega muude tagasimakstavate vahendite vastuvõtmise suhtes liikmesriigilt, liikmesriigi piirkondlikelt või kohalikelt omavalitsustelt ja avalik-õiguslikelt rahvusvahelistelt organitelt, mille liikmeks on vähemalt üks liikmesriik, samuti mitte siseriiklikes või liidu õigusaktides selgelt sätestatud juhtudel, tingimusel et kõnealuste toimingute suhtes kohaldatakse hoiustajate ja investorite kaitsmiseks mõeldud eeskirju ja järelevalvet ning et need on kõnealustel juhtudel kohaldatavad.

Artikkel 4

Mõisted

1. Kohaldatakse määruse [lisab OP] artiklis 4 osutatud mõisteid.

2. Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:

(a) „krediidiasutuse abiettevõtja” – ettevõtja, kelle põhitegevus on kinnisvara omamine või haldamine, andmetöötlusteenuste korraldamine või mõni muu sarnane tegevus, millel on ühe või mitme krediidiasutuse põhitegevusala suhtes abistav funktsioon;

(b) „ülemäärase finantsvõimenduse risk” – risk, mis tuleneb asutuse haavatavusest finantsvõimenduse või tingimusliku finantsvõimenduse tõttu, mistõttu võib olla vaja ettekavatsematult korrigeerida äriplaani, sealhulgas müüa erakorraliselt varasid, millega võib kaasneda kahju või allesjäänud varade väärtuse muutus;

(c) „sisemeetodid” – meetodid, millele on osutatud määruse [lisab OP] artikli 138 lõikes 1, artiklites 216 ja 220, artikli 301 lõikes 2, artiklites 277 ja 352 ning artikli 254 lõikes 3.

II jaotis

Pädevad asutused

Artikkel 5

Pädevate asutuste määramine ja nende volitused

1. Liikmesriigid määravad pädevad asutused, kes täidavad käesoleva direktiiviga ette nähtud ülesandeid. Nad teavitavad sellest komisjoni ja EBA, näidates ära ülesannete jaotumise.

2. Liikmesriigid tagavad, et pädevad asutused kontrollivad krediidiasutuste ja investeerimisühingute tegevust ja hindavad käesoleva direktiivi ja määruse [lisab OP] nõuetele vastavust.

3. Liikmesriigid tagavad asjakohaste meetmete olemasolu, mis võimaldavad pädeval asutusel saada teavet, mida on vaja hindamaks, kuivõrd krediidiasutused ja investeerimisühingud täidavad kõnealuseid kohustusi.

4. Liikmesriigid tagavad, et pädevatel asutustel on vajalik asjatundlikkus, vahendid, teovõime ja sõltumatus, et täita järelevalve- ja uurimisfunktsioone, mis on kehtestatud käesoleva direktiivi ja määrusega [lisab OP]. Pädevatele asutustele tuleb anda kõik nende ülesannete täitmiseks vajalikud järelevalve- ja uurimisvolitused.

5. Liikmesriigid nõuavad, et krediidiasutused ja investeerimisühingud esitaksid oma päritoluliikmesriigi pädevatele asutustele kogu teabe, mida on vaja hindamaks, kas nad vastavad käesoleva direktiivi ja määruse [lisab OP] alusel vastuvõetud nõuetele. Liikmesriigid tagavad ühtlasi, et krediidiasutuste ja investeerimisühingute sisekontrolli mehhanismid ning haldus- ja raamatupidamissüsteemid võimaldaksid alati kontrollida nende vastavust kõnealustele nõuetele.

6. Liikmesriigid tagavad, et krediidiasutused ja investeerimisühingud registreerivad kõik oma tehingud ja dokumendihaldussüsteemid ja menetlused, mis kuuluvad käesoleva direktiivi ja määruse [lisab OP] reguleerimisalasse nii, et pädevad asutused saavad igal ajal kontrollida vastavust käesoleva direktiivi ja määruse [lisab OP] nõuetele.

Artikkel 6

Liikmesriikidesisene koostöö

Kui liikmesriikides on krediidiasutuste, investeerimisühingute ja finantseerimisasutuste usaldatavusnõuete täitmise järelevalveks rohkem kui üks pädev asutus, võtavad liikmesriigid nende asutuste töö koordineerimiseks vajalikud meetmed.

Artikkel 7

Koostöö EBAga

Oma ülesannete täitmisel võtavad pädevad asutused arvesse järelevalvevahendite ning järelevalvetavade lähendamist õigus- ja haldusnormide rakendamisel, mis on vastu võetud käesoleva direktiivi kohaselt. Sel eesmärgil tagavad liikmesriigid, et:

a) pädevad asutused osalevad EBA töös;

b) pädevad asutused teevad kõik mis võimalik, et järgida suuniseid ja soovitusi, mille on EBA välja andnud vastavalt määruse (EL) nr 1093/2010 artiklile 16;

c) pädevatele asutustele liikmesriigi tasandil antud volitused ei takista neil kohustuste täitmist EBA liikmena või käesoleva direktiivi ja määruse [lisab OP] kohaselt.

Artikkel 8

Järelevalve Euroopa-mõõde

Liikmesriigi pädevad asutused kaaluvad oma üldiste ülesannete täitmisel hoolikalt oma otsuste võimalikku mõju finantssüsteemi stabiilsusele kõikides teistes asjaomastes liikmesriikides, eriti hädaolukordades, tuginedes vastaval ajahetkel kättesaadavale teabele.

III jaotis

Krediidiasutuste tegevuse alustamise tingimused

1. peatükk

Krediidiasutuste tegevuse alustamise üldtingimused

Artikkel 9

Tegevusloa andmine

1. Liikmesriigid nõuavad, et krediidiasutused saaksid enne tegevuse alustamist tegevusloa. Ilma et see piiraks artiklite 10–14 kohaldamist, sätestavad nad tegevusloa andmise tingimused ning teatavad need EBA-le.

2. EBA töötab välja regulatiivsete tehniliste standardite eelnõud seoses järgmisega:

a) täpsustatakse teave, mis krediidiasutuse tegevusloa taotlemisel tuleb esitada pädevale asutusele, sealhulgas artikliga 10 ettenähtud tegevuskava;

b) täpsustatakse artiklis 13 sätestatud nõude täitmise tingimused;

c) täpsustatakse olulist osalust omavate aktsionäride ja liikmete suhtes kohaldatavad nõuded;

d) täpsustatakse asjaolud, mis võivad takistada pädeval asutusel järelevalvefunktsiooni tõhusat täitmist, nagu on ette nähtud artikliga 14.

Komisjonile delegeeritakse volitused võtta vastu esimese lõigu punktides a–d osutatud regulatiivsed tehnilised standardid määruse (EL) nr 1093/2010 artiklites 10–14 sätestatud korras.

3. EBA töötab välja rakenduslike tehniliste standardite eelnõud, et kehtestada standardvormid, -mallid ja -menetlused teabe esitamiseks.

Komisjonile antakse volitused võtta vastu esimeses lõigus osutatud rakenduslikud tehnilised standardid määruse (EL) nr 1093/2010 artiklis 15 sätestatud korras.

4. EBA esitab lõigetes 2 ja 3 osutatud tehniliste standardite eelnõud komisjonile 31. detsembriks 2015.

Artikkel 10

Tegevuskava ja organisatsiooni struktuur

Liikmesriigid nõuavad, et igale tegevusloa taotlusele lisataks tegevuskava, kus esitatakse kõik kavandatavad tegevusvaldkonnad ja kõnealuse krediidiasutuse organisatsiooni struktuur.

Artikkel 11

Majanduslik põhjendatus

Liikmesriigid ei või nõuda, et tegevusloa taotlust kontrollitaks lähtuvalt turu majanduslikest vajadustest.

Artikkel 12

Algkapital

1. Ilma et see piiraks siseriiklikus õiguses sätestatud muude üldtingimuste kohaldamist, ei anna pädevad asutused tegevusluba, kui krediidiasutusel ei ole eraldi omavahendeid või kui algkapital on alla 5 miljoni euro.

2. Algkapital koosneb määruse [lisab OP] artikli 24 punktides a–e osutatud kapitalist ja reservidest.

3. Liikmesriigid võivad otsustada, et 15. detsembril 1979. aastal eksisteerinud krediidiasutused, mis ei täida eraldi omavahendite nõuet, võivad oma tegevust jätkata. Sellised krediidiasutused võidakse vabastada artikli 13 lõike 1 esimeses lõigus sätestatud nõude täitmisest.

4. Liikmesriigid võivad järgmistel tingimustel anda tegevusloa teatavat liiki krediidiasutustele, mille algkapital on lõikes 1 sätestatust väiksem:

a) algkapital peab olema vähemalt 1 miljon eurot;

b) asjaomased liikmesriigid peavad teatama komisjonile ja EBA-le selle võimaluse kasutamise põhjused.

Artikkel 13

Äritegevuse tegelik juhtimine ja peakontori asukoht

1. Pädevad asutused annavad krediidiasutusele tegevusloa ainult juhul, kui krediidiasutuse tegevust juhib tegelikult vähemalt kaks isikut.

Nad ei anna tegevusluba juhul, kui kõnealustel isikutel ei ole piisavalt hea maine või neil puuduvad oma ülesannete täitmiseks vajalikud teadmised, oskused ja kogemused.

2. Kõik liikmesriigid nõuavad, et:

a) igal juriidilisest isikust krediidiasutusel, kellel on vastavalt siseriiklikule õigusele registrijärgne asukoht, peab peakontor olema samas liikmesriigis, kus on registrijärgne asukoht;

b) kõigi teiste krediidiasutuste peakontorid peavad asuma liikmesriigis, kus on välja antud tegevusluba ja kus krediidiasutus tegelikult tegutseb.

Artikkel 14

Aktsionärid ning liikmed

1. Pädevad asutused ei anna tegevusluba krediidiasutuse tegevuse alustamiseks, kui neile ei ole teatatud kõigi kaudselt või otseselt krediidiasutuses olulist osalust omavate, nii füüsilisest kui juriidilisest isikust aktsionäride või liikmete nimed ning nende osaluste suurus.

Määrates kindlaks, kas olulise osaluse kriteeriumid on täidetud, tuleb arvestada direktiivi 2004/109/EÜ [31] artiklites 9 ja 10 osutatud hääleõigust ning samuti nimetatud direktiivi artikli 12 lõigetes 4 ja 5 sätestatud osaluste summeerimise tingimusi.

Liikmesriigid ei võta arvesse hääleõigust ega aktsiaid, mida investeerimisühingud või krediidiasutused võivad omada finantsinstrumentide emissiooni tagamise tulemusena või finantsinstrumentide emissiooni tagamisel kindla kohustuse alusel, mis on loetletud direktiivi 2004/39/EÜ I lisa A jao punktis 6, tingimusel, et neid õiguseid ei rakendata ega kasutata muul viisil, et sekkuda emitendi juhtimisse ning kui need võõrandatakse ühe aasta jooksul alates omandamisest.

2. Pädevad asutused ei anna tegevusluba, kui nad krediidiasutuse aruka ja usaldusväärse juhtimise tagamise vajadusest lähtudes ei ole veendunud aktsionäride või liikmete sobivuses.

3. Kui krediidiasutuse ja mõne teise füüsilise või juriidilise isiku vahel on märkimisväärne seos, annavad pädevad asutused tegevusloa ainult sel juhul, kui nimetatud seos ei takista neil tõhusalt teostada järelevalvet.

Pädevad asutused ei anna tegevusluba, kui krediidiasutusega märkimisväärselt seotud ühe või enama füüsilise või juriidilise isiku tegevust reguleerivad kolmanda riigi õigus- ja haldusnormid või nimetatud õigusaktide rakendamisega seotud raskused takistavad neil tõhusalt teostada järelevalvet.

Pädevad ametiasutused nõuavad, et krediidiasutused esitaksid neile andmed, mis on vajalikud selleks, et pidevalt jälgida käesolevas lõikes toodud tingimuste täitmist.

Artikkel 15

Tegevusloa andmisest keeldumine

Kui pädev asutus otsustab jätta tegevusloa andmata, teavitab ta taotlejat otsusest ja keeldumise põhjustest kuue kuu jooksul pärast taotluse saamist või, mittetäieliku taotluse puhul, kuue kuu jooksul pärast seda, kui taotleja on saatnud otsuse langetamiseks vajalikud andmed.

Igal juhul tehakse otsus 12 kuu jooksul pärast taotluse saamist.

Artikkel 16

Eelnev konsulteerimine teise liikmesriigi pädevate asutustega

1. Pädev asutus konsulteerib enne krediidiasutusele tegevusloa andmist asjaomase liikmesriigi pädevate asutustega järgmistel juhtudel:

a) asjaomane krediidiasutus on teises liikmesriigis tegevusloa saanud krediidiasutuse tütarettevõtja;

b) asjaomane krediidiasutus on teises liikmesriigis tegevusloa saanud krediidiasutuse emaettevõtja tütarettevõtja;

c) asjaomast krediidiasutust kontrollivad samad füüsilised või juriidilised isikud, kes kontrollivad teises liikmesriigis tegevusloa saanud krediidiasutust.

2. Kindlustusandjate või investeerimisühingute järelevalve eest vastutava asjaomase liikmesriigi pädeva asutusega konsulteeritakse enne krediidiasutusele tegevusloa andmist järgmistel juhtudel:

a) asjaomane krediidiasutus on liidus tegevusloa saanud kindlustusandja või investeerimisühingu tütarettevõtja;

b) asjaomane krediidiasutus on liidus tegevusloa saanud kindlustusandja või investeerimisühingu emaettevõtja tütarettevõtja;

c) asjaomast krediidiasutust kontrollib sama füüsiline või juriidiline isik, kes kontrollib liidus tegevusloa saanud kindlustusandjat või investeerimisühingut.

3. Lõigetes 1 ja 2 osutatud pädevad asutused konsulteerivad üksteisega eelkõige, kui nad hindavad aktsionäride sobivust ning sama konsolideerimisgrupi teise üksuse juhtimisega tegelevate juhtorgani liikmete mainet ja kogemust. Nad edastavad üksteisele kõik andmed aktsionäride sobivuse ja sama grupi teise üksuse juhtimisega tegelevate juhtorgani liikmete maine ja kogemuse kohta, mis on olulised tegevusloa andmise ja tegutsemise tingimustele vastavuse pideva hindamise jaoks.

Artikkel 17

Teises liikmesriigis tegevusloa saanud krediidiasutuste filiaalid

Teises liikmesriigis tegevusloa saanud krediidiasutuste filiaalide puhul ei nõua vastuvõtvad liikmesriigid tegevusluba ega asutamiskapitali. Selliste filiaalide asutamine ja järelevalve toimuvad vastavalt artiklile 35, artikli 36 lõigetele 1–3, artiklile 37, artiklitele 40–46 ning artiklitele 49, 73 ja 74.

Artikkel 18

Tegevusloa kehtetuks tunnistamine

Pädevad asutused võivad krediidiasutusele antud tegevusloa kehtetuks tunnistada mis tahes järgmisel juhul, kui selline asutus:

a) ei ole tegevusluba kasutanud 12 kuu jooksul, selgesõnaliselt loobub tegevusloast või on lõpetanud tegevuse vähemalt kuueks kuuks, juhul kui asjaomane liikmesriik ei ole ette näinud, et sellistel juhtudel tegevusluba aegub;

b) on saanud tegevusloa valeandmete alusel või mõnel muul ebaausal teel;

c) ei vasta enam nendele tingimustele, mille alusel tegevusluba anti;

d) ei valda enam piisavaid omavahendeid või on põhjust uskuda, et ta ei suuda täita kohustusi oma võlausaldajate ees, ja eelkõige ei suuda tagada talle usaldatud varade turvalisust;

e) vastab ühele muudest tingimustest, mille puhul siseriiklikud õigusaktid näevad ette tegevusloa tühistamise;

f) teeb ühe artikli 67 lõikes 1 osutatud rikkumise.

Artikkel 19

Krediidiasutuse nimi

Olenemata kõigist sõnu „pank”, „hoiupank” ja muid pankade kohta kasutatavaid nimesid käsitlevatest vastuvõtva liikmesriigi sätetest, võivad krediidiasutused oma tegevuses kasutada kogu liidu territooriumil sama nime, mida nad kasutavad selles liikmesriigis, kus asub nende peakontor. Võimaliku segaduse korral võib vastuvõttev liikmesriik selguse huvides nõuda, et nimele lisataks teatav selgitav täiend.

Artikkel 20

EBA teavitamine tegevusloa andmisest ja kehtetuks tunnistamisest

1. Pädevad asutused teatavad igast artikli 9 kohaselt antud tegevusloast EBA-le.

2. Kõigi nende krediidiasutuste nimede loetelu, kellele tegevusluba on antud, avaldatakse EBA veebisaidil ja seda ajakohastatakse korrapäraselt.

3. Konsolideeritud järelevalvet teostav asutus esitab asjaomastele pädevatele asutustele ja EBA-le kogu teabe seoses asutuste konsolideerimisgrupiga vastavalt artikli 14 lõikele 3, artikli 73 lõikele 1 ja artikli 104 lõikele 2, eriti seoses grupi juriidilise staatuse ja organisatsiooni struktuuriga ning juhtimisega.

4. Iga sellise krediidiasutuse nimi, kellel ei ole artikli 12 lõikes 1 täpsustatud kapitali, märgitakse vastavalt kõnealuses loetelus.

5. Pädevad asutused teatavad igast tegevusloa kehtetuks tunnistamisest EBA-le ja esitavad sellise otsuse põhjused.

Artikkel 21

Erandid krediidiasutustele, kes on püsivalt seotud keskasutusega

1. Pädevad asutused võivad käesoleva direktiivi artiklitest 10, 12 ja artikli 13 lõikest 1 teha erandi krediidiasutustele, mis vastavad määruse [lisab OP] artiklis 9 sätestatud tingimustele vastavalt kõnealuse määruse artiklis 9 sätestatud tingimustele.

2. Vastavalt määruse [lisab OP] artiklile 9 pädeva asutuse poolt kasutatud vabastuse puhul kohaldatakse artikleid 17, 33, 34, 35, artikli 36 lõikeid 1–3 ja artikleid 39–46 terviku suhtes, mille moodustavad keskasutus ja temaga seotud asutused.

2. peatükk

Oluline osalus krediidiasutuses

Artikkel 22

Kavandatud omandamisest teatamine ja selle hindamine

1. Liikmesriigid nõuavad, et üksinda või kooskõlastatult tegutsevad füüsilised või juriidilised isikud (edaspidi „kavandavad omandajad”), kes on otsustanud olulise osaluse krediidiasutuses kas otseselt või kaudselt omandada või seda osalust otseselt või kaudselt suurendada nii, et tekkiv osa häälte arvust või kapitalist oleks 20 %, 30 % või 50 % või ületaks neid määrasid, või nii, et kõnealune krediidiasutus muutuks tema või nende tütarettevõtjaks (edaspidi „kavandatav omandamine”), teataksid kirjalikult kõigepealt selle krediidiasutuse pädevatele asutustele, milles nad soovivad omandada või suurendada olulist osalust, kavandatava osaluse suuruse ja asjakohase teabe vastavalt artikli 23 lõikele 4. Liikmesriigid ei pea kohaldama 30 % künnist, kui nad kohaldavad vastavalt direktiivi 2004/109/EÜ artikli 9 lõike 3 punktis a sätestatule künnist ulatusega üks kolmandik.

2. Teate kättesaamise korral ja ka lõikes 3 osutatud teabe võimaliku hilisema kättesaamise korral edastavad pädevad asutused kavandavale omandajale viivitamata ja igal juhul kahe tööpäeva jooksul kirjaliku kinnituse selle teate kättesaamise kohta.

Pädevatel asutustel on alates teate ja kõikide dokumentide, mille lisamist liikmesriik artikli 23 lõikes 4 osutatud nimekirja alusel nõuab, kättesaamist tõendava kirjaliku kinnituse kuupäevast kuni 60 tööpäeva (edaspidi „hindamisaeg”) aega artikli 23 lõikes 1 sätestatud hindamise (edaspidi „hindamine”) teostamiseks.

Teate kättesaamisel teatavad pädevad asutused kavandavale omandajale hindamisaja lõppkuupäeva.

3. Vajaduse korral võivad pädevad asutused hindamisaja jooksul ning mitte pärast hindamisaja viiekümnendat tööpäeva nõuda lisateavet, mis on vajalik hindamise lõpuleviimiseks. Taotlus esitatakse kirjalikult ning selles täpsustatakse, millist täiendavat teavet on vaja.

Pädevate asutuste poolt esitatud teabepäringu ja sellele kavandavalt omandajalt vastuse saamise vaheliseks perioodiks hindamisaeg peatub. See katkestus ei tohi kesta kauem kui kakskümmend tööpäeva. Pädevate asutuste edaspidised täiendavat või selgitavat teavet nõudvad teabepäringud on pädevate asutuste kasutada nende äranägemisel, kuid nende tulemusena ei tohi hindamisaeg peatuda.

4. Pädevad asutused võivad lõike 3 teises lõigus osutatud hindamisaja peatamist pikendada kuni 30 tööpäevani, kui kavandav omandaja asub või teda reguleeritakse väljaspool liitu või ta on füüsiline või juriidiline isik ja tema üle ei teostata järelevalvet käesoleva direktiivi või direktiivide 2009/65/EÜ, 2009/138/EÜ või 2004/39/EÜ alusel.

5. Kui pädevad asutused otsustavad valminud hinnangu alusel esitada kavandatava omandamise suhtes vastuväite, teatavad nad sellest hindamisaega ületamata kavandavale omandajale kahe tööpäeva jooksul kirjalikult ning esitavad oma otsuse põhjendused. Kavandava omandaja taotlusel võib otsuse tegemise asjakohased põhjused siseriikliku õiguse kohaselt avalikustada. See ei takista liikmesriiki lubamast pädeval asutusel sellist teavet avaldada ilma kavandava omandaja taotluseta.

6. Kui pädevad asutused ei esita hindamisaja jooksul kirjalikku vastuväidet kavandatavale omandamisele, loetakse kavandatav omandamine heakskiidetuks.

7. Pädevad asutused võivad kavandatava omandamise lõpuleviimiseks ette näha maksimumperioodi ning seda vajadusel pikendada.

8. Liikmesriigid ei tohi kehtestada käesolevas direktiivis sätestatust rangemaid nõudeid pädevate asutuste teavitamisele ja heakskiitmisele seoses hääleõiguste või kapitali otsese või kaudse omandamisega.

9. EBA töötab välja regulatiivsete tehniliste standardite eelnõud, et koostada täielik loetelu artikli 23 lõikes 4 osutatud teabeelementidest, mida kavandavad omandajad peavad teatises esitama, ilma et see piiraks käesoleva artikli lõike 3 kohaldamist.

Komisjonile delegeeritakse volitused võtta vastu esimeses lõigus osutatud regulatiivsed tehnilised standardid määruse (EL) nr 1093/2010 artiklites 10–14 sätestatud korras.

10. EBA töötab välja rakenduslike tehniliste standardite eelnõud, et määrata kindlaks artikli 24 kohase pädevate asutuste vahelise konsulteerimise läbiviimise ühised menetlused, vormid ja mallid.

Komisjonile antakse volitused võtta vastu esimeses lõigus osutatud rakenduslikud tehnilised standardid määruse (EL) nr 1093/2010 artiklis 15 sätestatud korras.

11. EBA esitab lõigetes 9 ja 10 osutatud tehniliste standardite eelnõud komisjonile 31. detsembriks 2015.

Artikkel 23

Hindamiskriteeriumid

1. Krediidiasutuse kavandava omandaja tõenäolist mõju arvestades ning selleks, et tagada omandatava krediidiasutuse arukas ja usaldusväärne juhtimine, hindavad pädevad asutused artikli 22 lõikega 1 ette nähtud teate ja artikli 22 lõikes 3 osutatud teabe hindamisel kavandava omandaja sobivust ning kavandatava omandamise majanduslikku usaldatavust kõikide järgmiste kriteeriumide põhjal:

a) kavandava omandaja maine;

b) kavandatava omandamise tulemusel krediidiasutuse äritegevust juhtima asuva iga isiku maine ja kogemused;

c) kavandava omandaja majanduslik usaldatavus, eriti seoses omandatava krediidiasutuse olemasoleva ja kavandatava äritegevuse laadiga;

d) kas krediidiasutus suudab järgida käesoleval direktiivil ja määrusel [lisab OP] põhinevaid ja vajaduse korral ka teistel direktiividel, eriti direktiividel 2009/110/EÜ ja 2002/87/EÜ põhinevaid usaldatavusnõudeid ning seda jätkata; eelkõige, kas konsolideerimisgrupil, mille osaks ta saab, on olemas struktuur, mis võimaldab teostada tõhusat järelevalvet, vahetada tõhusalt teavet pädevate asutuste vahel ning määrata kindlaks ülesannete jaotuse pädevate asutuste vahel;

e) kas on mõistlikku alust kahtlustada, et seoses kavandatava omandamisega toimub või on toimunud või üritatakse või on püütud üritada rahapesu või rahastada terrorismi direktiivi 2005/60/EÜ [32] artikli 1 tähenduses, või kas kavandatav omandamine võiks suurendada sellise tegevuse ohtu.

2. Pädevad asutused võivad esitada kavandatavale omandamisele vastuväite üksnes siis, kui neil on mõistlik alus seda teha lõikes 1 sätestatud kriteeriumide alusel või kui kavandava omandaja esitatud teave ei ole täielik.

3. Liikmesriigid ei kehtesta eeltingimusi omandamisele kuuluva osaluse määra suhtes ega luba oma pädevatel asutustel võtta kavandatava omandamise kontrollimisel aluseks turu majanduslikke vajadusi.

4. Liikmesriigid avalikustavad loetelu teabest, mida on vaja hinnangu andmiseks ja mis tuleb edastada pädevatele asutustele artikli 22 lõikes 1 osutatud teate esitamisel. Nõutav teave peab olema proportsionaalne ning kohandatud vastavalt kavandava omandaja ja kavandatava omandamise laadile. Liikmesriigid ei nõua teavet, mis ei ole asjakohane usaldusväärsuse hindamiseks.

5. Kui pädevale asutusele on esitatud kaks või enam ettepanekut olulise osaluse omandamise või suurendamise kohta ühes ja samas krediidiasutuses, tagab pädev asutus, olenemata artikli 22 lõigetest 2, 3 ja 4, et kõiki kavandavaid omandajaid käsitletakse mittediskrimineerival viisil.

Artikkel 24

Koostöö pädevate asutuste vahel

1. Asjaomased pädevad asutused konsulteerivad hindamise käigus üksteisega, kui kavandav omandaja on üks järgmistest:

a) teises liikmesriigis või omandatava üksuse sektorist erinevas sektoris tegevusloa saanud krediidiasutus, elukindlustusandja, kahjukindlustusandja, edasikindlustusandja, investeerimisühing või fondivalitseja direktiivi 2009/65/EÜ artikli 2 punkti 1 tähenduses (edaspidi „eurofondi valitseja”);

b) teises liikmesriigis või omandatava üksuse sektorist erinevas sektoris tegevusloa saanud krediidiasutuse, elukindlustusandja, kahjukindlustusandja, edasikindlustusandja, investeerimisühingu või eurofondi valitseja emaettevõtja;

c) füüsiline või juri