Ettemaksete suuruseks kehtestati 10 % ELSFi eeldatavast toetusest ja piirmääraks kuni 30 miljonit eurot. Selgus, et sellest siiski ei piisa. Väiksemate katastroofide korral ulatub ELSFi toetus paari miljoni euroni ja ettemakse suurus on seega vaid mõnisada tuhat eurot, millest on vähe abi. Väga suurte katastroofide puhul, nagu Abruzzo maavärin, mille kahjude suurus oli 22 miljardit eurot ja ELSFi toetus 1,2 miljardit eurot, oli ettemaksu suurus vaid 30 miljonit eurot, mida on ilmselgelt liiga vähe. Mõlema stsenaariumi puhul on ettemakse mõju kohapeal ebaproportsionaalne. ELSFi hiljutise järelhindamise (aastad 2002–2017) tulemused kinnitavad eespool esitatud analüüsi.

Ettemaksed võeti kasutusele ELSFi määruse läbivaatamise käigus 2014. aastal ja need jõustusid alates 2015. aastast. Ettemakseid hakati tegema eelkõige seetõttu, et ELSFi vahendite kasutamiseks ja toetuse täies mahus väljamaksmiseks vajalik menetlus on liiga pikk (tavaliselt kuni üks aasta) ning et raske kriisiolukord nõudis kiiremat reageerimist. Lisaks leiti, et pikad toetuse maksmise tähtajad kahjustasid ELi kuvandit.

geograafilist kohaldamisala ei muudeta; see piirdub ELi liikmesriikide ja ELiga liitumisläbirääkimisi pidavate riikidega. Sisulist kohaldamisala on siiski laiendatud, et hõlmata tõsiseid kriisiolukordi, mis tulenevad rahvatervisealastest ohtudest.

Käesoleva ettepaneku eesmärk on muuta nõukogu 11. novembri 2002. aasta määrust (EÜ) nr 2012/2002 Euroopa Liidu solidaarsusfondi loomise kohta („määrus (EÜ) nr 2012/2002“), et laiendada selle kohaldamisala ulatuslikele rahvatervise hädaolukordadele.

ELSF loodi 2002. aastal, et toetada ELi liikmesriike ja läbirääkijariike selliste suurte looduskatastroofide korral nagu üleujutused, tormid, maavärinad, vulkaanipursked, metsatulekahjud või põud. Fondi võib kaasata kahju kannatanud riigi taotluse alusel, kui katastroofi mõju on nii suur, et Euroopa tasandil sekkumine on õigustatud. Fondi toimimine on ELi tõelise solidaarsuse käegakatsutav väljendus, mille raames liikmesriigid nõustuvad üksteist toetama, tehes ELi eelarve kaudu kättesaadavaks täiendavad rahalised vahendid. ELSF tegevus on praegu siiski rangelt piiratud looduskatastroofidega, mis põhjustavad füüsilisi kahjustusi, nagu üleujutused, tormid, maavärinad jms. Komisjon võib anda abikõlblikele riikidele rahalist abi kuni 500 miljonit eurot aastas 2011. aasta hindades.

Käesoleva määruse eesmärk on seega laiendada ELSFi kohaldamisala nii, et see hõlmaks ulatuslikke rahvatervise hädaolukordi, ja määrata kindlaks rahastamiskõlblikud erimeetmed.

Pärast 10. märtsil 2020 toimunud ELi juhtide COVID-19 puhangule reageerimise teemalist videokonverentsi tõhustab komisjon veelgi oma reageerimist koroonaviiruse ehk COVID-19 puhangule kõigis valdkondades ja koordineerib liikmesriikide meetmeid. Kriisil, millega me koroonaviiruse tõttu silmitsi seisame, on nii väga ulatuslik inimlik mõõde kui ka võimalik suur majanduslik mõju. Seetõttu on oluline, et EL ja selle liikmesriigid tegutseksid otsustavalt ja ühiselt, et ohjeldada viiruse levikut ja aidata haigestunuid ning võidelda majanduslike probleemidega.

Kasutusele on võetud komisjoni üldine kiirhoiatussüsteem ARGUS ja kriisikoordineerimiskomitee tuleb kokku korrapäraselt, et koordineerida komisjoni ja ELi ametite kõigi asjaomaste osakondade ja teenistuste tegevust. Komisjon on loonud ka kriisile reageerimist koordineeriva poliitilise tasandi rühma, mis koosneb enim mõjutatud poliitikavaldkondade eest vastutavast viiest volinikust:

Alates esimestest COVID-19 nakkusjuhtumitest on EL teinud väsimatult tööd, et toetada liikmesriike ja nende kodanikke kriisiga toimetulekul.

Abikõlblikud meetmed piirduvad erakorraliste üldmeetmetega. Neid laiendatakse, et hõlmata elanikkonna abistamine tervishoiukriiside korral, sealhulgas meditsiiniline abi, ja meetmed nakkushaiguse edasise leviku piiramiseks.

•Kooskõla muude liidu tegevuspõhimõtetega

Ettepanek on osa meetmetest, millega reageeritakse praegusele COVID-19 pandeemiale. See põhineb olemasoleval poliitikavahendil. Laiendades praeguse ELSFi kohaldamisala, täidab see lünga kehtivates õigusaktides ja võimaldab liidul võtta kõikehõlmavaid meetmeid, et reageerida ulatuslikele rahvatervise hädaolukordadele. Vastavus liidu muule poliitikale, eelkõige ühtekuuluvuspoliitikale, tagatakse mitmete õigusnormidega, millega muuhulgas välistatakse topeltrahastamine ja nõutakse riigihanke-eeskirjade ning usaldusväärse finantsjuhtimise põhimõtte järgimist.

2.ÕIGUSLIK ALUS, SUBSIDIAARSUS JA PROPORTSIONAALSUS

•Õiguslik alus

Kuna tegemist on kehtiva määruse muutmisega, siis järgitakse määruse (EÜ) nr 2012/2002 õiguslikku alust, st Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „ELi toimimise leping“) artikli 175 sätteid ja artikli 212 sätteid seoses ELiga liitumisläbirääkimisi pidavate riikidega.

•Subsidiaarsus (ainupädevusse mittekuuluva valdkonna puhul)

Ettepaneku eesmärk on laiendada ELSFi kohaldamisala, et näidata üles Euroopa solidaarsust liikmesriikidega, andes fondist abi mõjutatud elanikkonna abistamiseks, aidata kaasa normaalsete elutingimuste kiirele taastamisele mõjutatud piirkondades ja ohjeldada nakkushaiguste levikut.

ELSFi aluseks on subsidiaarsuse põhimõte. See tähendab, et EL peaks sekkuma ainult juhul, kui liikmesriik ei suuda enam ise kriisiga toime tulla ja vajab abi. Seadusandja leidis, et loodusõnnetuste puhul tekib selline olukord juhul, kui otsene kogukahju ületab teatava künnise. Majanduslik jätkukahju hüvitamisele ei kuulu, kuna seda on liiga keeruline kiiresti, usaldusväärselt ja võrreldavalt kindlaks määrata. Seetõttu kehtestati loodusõnnetuste puhul künniseks otsene kahju, mis ületab 0,6 % kogurahvatulust (GNI) või kolm miljardit eurot (2011. aasta hindades), kusjuures kohaldatakse väiksemat summat. Kõnealune topeltkriteerium valiti seetõttu, et üks kindlaksmääratud summa ei kajasta liikmesriikide majanduse tugevuse (ja seega ka nende eelarvesuutlikkuse) märkimisväärseid erinevusi ning võib kaasa tuua suure ebaõigluse ja liikmesriikide ebavõrdse kohtlemise. Ühtse protsendimäära kehtestamine viiks selleni, et väiksemate liikmesriikide puhul oleks probleemiks liiga madal toetusmäär, suuremate liikmesriikide puhul aga liiga kõrge künnis.

Ulatuslike tervist ohustavatele hädaolukordade puhul on otsest kahju vaevalt võimalik hinnata. Seega ei saa kasutada loodusõnnetuste korral kohaldatavat lähenemisviisi. Selle asemel teeb komisjon ettepaneku lähtuda rahalisest koormusest liikmeriikide eelarvele, et tulla toime lisavajadustega. See langeb üldjoontes kokku riigi kantava otsese kahjuga, mis vastab fondist rahastamise tingimustele (näiteks avaliku sektori taristu taastamise kulud, elanikkonna ja päästeteenistuste abistamine jne) loodusõnnetuste korral. Riigi kantava kogukahju toetuskõlblik osa võib olla väga erineva suurusega, sõltuvalt katastroofi iseloomust ja kannatada saanud riigist. Keskmiselt moodustab see ligikaudu 50 % kogukahjust.

Seepärast teeb komisjon ettepaneku mitte muuta põhimõtteid, mille alusel ELSFist toetust antakse. Seega määratakse ELSFist avalikule sektorile hädaolukorras reageerimise meetmete võtmise tõttu abikõlblikule riigile tekkiva avaliku sektori finantskoormuse katmiseks antava toetuse miinimummääraks kas 0,3 % kogurahvatulust või 1,5 miljardit eurot 2011. aasta hindades, st pool looduskatastroofide korral kohaldatava toetuse suurusest.

·Proportsionaalsuse põhimõte

Ettepanek on proportsionaalsuse põhimõttega kooskõlas. See ei lähe kaugemale sellest, mis on vajalik kehtiva vahendiga seatud eesmärkide saavutamiseks.

·Õigusakti valik

Tehakse ettepanek muuta kehtivat määrust (EÜ) nr 2012/2002, et kasutada kehtestatud menetlusi ja tavasid toetusetaotluste koostamiseks ja hindamiseks ning toetuse rakendamiseks ja sellest teatamiseks.

3.JÄRELHINDAMISE, SIDUSRÜHMADEGA KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED

•Praegu kehtivate õigusaktide järelhindamine või toimivuse kontroll

Aastaid 2002–2017 hõlmava järelhindamise käigus leiti, et fond on väärtuslik vahend, mis võimaldab ELil katastroofiolukordades sekkuda ja pakub katastroofijärgsel reageerimisel liikmesriikides ja läbirääkijariikides ELi lisaväärtust. Järelhindamises kutsuti üles pöörama rohkem tähelepanu poliitikameetmetele, mis aitaksid fondi sekkumisvõimalusi veelgi suurendada.

·Konsulteerimine sidusrühmadega

Kuna ettepanek tuli koostada kiiresti, et kaasseadusandjad saaksid selle õigel ajal vastu võtta, ei olnud sidusrühmadega võimalik konsulteerida.