ET Euroopa Liidu Teataja C 309/126

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal “Kodanikuühiskonna organisatsioonide roll Euroopa Liidu ühtekuuluvuspoliitika ja regionaalarengu poliitika elluviimisel”

(2006/C 309/26)

13.–14. juulil 2005 otsustas Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee vastavalt kodukorra artikli 29 lõikele 2 koostada omaalgatusliku arvamuse teemal: “Kodanikuühiskonna organisatsioonide roll Euroopa Liidu ühtekuuluvuspoliitika elluviimisel”.

Asjaomase töö ettevalmistamise eest vastutava majandus- ja rahaliidu ning majandusliku ja sotsiaalse ühtekuuluvuse sektsiooni arvamus võeti vastu 7. juunil 2006. Raportöör oli pr MENDZA-DROZD.

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee võttis täiskogu 428. istungjärgul 5. ja 6. juuli 2006. aastal (6. juuli istungil) vastu järgmise arvamuse. Poolt hääletas 47, vastu hääletas 36, erapooletuks jäi 6.

1. Sissejuhatus

1.1 Tundes pikka aega elavat huvi ühtekuuluvuspoliitika vastu, on Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee väljendanud korduvalt kõnealusel teemal arvamust, eriti struktuuri- ja ühtekuuluvusfonde käsitlevate eeskirjade (1) ning kõnealuste fondide rakendamise põhiprintsiibi — partnerluse põhimõtte — kohta.

1.2 Komitee kauaaegne huvi partnerluse põhimõtte vastu tuleneb veendumusest, mida komitee jagab Euroopa Komisjoniga, nimelt et “ühtekuuluvuspoliitika tõhusus sõltub olulisel määral nii majandus- kui ühiskonnaelu tegelaste kui ka teiste asjaomaste kodanikuühiskonna organisatsioonide kaasamisest” (2).

1.3 Komitee on siiski arvamusel, et praktilises plaanis on veel palju vaja teha selles osas, mis puudutab kodanikuühiskonna organisatsioonide kaasamist ühtekuuluvuspoliitika elluviimisse. Käesoleva arvamusega soovib komitee saavutada partnerluspõhimõtte paremat rakendamist ja loodab, et komisjon ja nõukogu suudavad veel teha hädavajalikke muudatusi ja algatada konkreetseid tegevusi, aitamaks tagada kõnealuste kodanikuühiskonna organisatsioonide osalemist ühtekuuluvuspoliitika elluviimisel. Komitee loodab, et arvestades liikmesriikides käimasolevat tegevust programmitöö dokumentide valdkonnas, kujutab alljärgnev tekst endast kasulikku abivahendit kodanikuühiskonna organisatsioonidele nende suhetes riiklike ja kohalike ametiasutustega.

2. Kodanikuühiskonna organisatsioonid

2.1 Komitee pooldab kodanikuühiskonna mõiste ulatuslikku määratlust, mis hõlmaks kõiki organisatsioonilisi struktuure, mille liikmete eesmärgid ja kohustused teenivad üldisi huve (3) ning mis vastavad esindavuskriteeriumidele, mille kohta komitee on juba varasemates arvamustes oma seisukoha (4) avaldanud. Kõnealuse määratluse järgi võib loetleda eelkõige järgmisi kodanikuühiskonna organisatsioone: — sotsiaalpartnerid, st ametiühingud ja tööandjate ühendused, — valitsusvälised organisatsioonid, mille tegevus ja ülesanded on määratletud nende ametliku ja seadusliku põhikirjaga: ühiskondlik-ametialased organisatsioonid, liidud, föderatsioonid, foorumid, võrgustikud, sihtasutused (kes paljudes liikmesriikides eristuvad ühendustest vaid õigusliku vormi poolest). Nimetatud erinevaid organisatsioonitüüpe on samuti piiritletud kui “mittetulundusühinguid” või ka kui “kolmandat sektorit”. Nende tegevus hõlmab selliseid valdkondi nagu keskkonnakaitse, tarbijakaitse, kohalik areng, inimõigused, sotsiaalhoolekanne, sotsiaalse tõrjutuse vastu võitlemine, ettevõtluse ja sotsiaalmajanduse edendamine jpm.

2.2 Komitee on teadlik sellest, et kodanikuühiskonna nii lai määratlus võib tekitada praktilisi probleeme, eriti seoses ühtekuuluvuspoliitikaga. Komitee on arvamusel, et selgelt määratletud esindavus võiks kodanikuühiskonna organisatsioonides osalemist ühtekuuluvuspoliitika üksikute etappide elluviimisel senisest paremini õigustada. Komitee viitab oma arvamuses Euroopa kodanikuühiskonna organisatsioonide esindavuse kohta esindavuse teatud põhikriteeriumitele (5) ja kutsub üles nimetatud kriteeriume rakendama, seda eelkõige programmide koostamisel ja järelvalve teostamisel. Komitee ettepanekutele toetudes oleks võimalik koostada vastav kriteeriumide nimekiri ka liikmesriikide või piirkondlike omavalitsuste tasandil, eelkõige mis puudutab osalemist kavandamises ja seires. Komitee arvates võiks kõnealune nimekiri sisaldada muuhulgas järgmisi kriteeriume: — võimaldada juurdepääs ekspertteadmistele; — arendada üldkasulikku ja üldhuvi pakkuvat tegevust; — omada piisavalt palju liikmeid, tagamaks tegevuse tõhusust ja ekspertteadmisi ning demokraatiat (esindajate valimine, arutelud ja siseteave, otsuste läbipaistvus, rahaline läbipaistvus jne); — omada tegevussõltumatust võimaldavat piisavat rahalist iseseisvust; — olla sõltumatu välistest huvi- ja surverühmadest; — tagada läbipaistvus, eriti rahalises ja otsustusstruktuuride mõttes.

2.3 Esindavuse küsimus on olulise tähtsusega. Siiski tuleks arvesse võtta ülalmainitud arvamuses välja toodud põhikriteeriume. Samuti tuleks esindavuse puhul selgelt eristada poliitika kujundamises osalemist ja konsulteerimist ja ühtekuuluvusfondidest rahastatavate projektide abikõlblikkust. Kõik organisatsioonid, kes saavad anda panuse konkreetse valdkonna poliitilistesse eesmärkidesse, on rahastamiseks abikõlblikud.

2.4 Pidades silmas ühtekuuluvuspoliitika tõhusat rakendamist, on komitee seisukohal, et aktiivsemalt tuleks ära kasutada kodanikuühiskonna asjaomaste organisatsioonide potentsiaali, kuna neil võivad tihti lähtuvalt nende eesmärgist olla ainulaadsed eelised, mis on olulise tähtsusega ühtekuuluvuspoliitika elluviimisel. Siia kuuluvad: — kogemused ja pädevused majandus- ja sotsiaalelu valdkonnas, — piirkondlike ja kohalike vajaduste hea tundmine, — otsene kontakt kodanike ja oma organisatsiooni liikmetega ning võimalus end nende nimel väljendada, — otsene kontakt sihtrühmadega ja kursisolek nende vajadustega, — suutlikkus mobiliseerida kohalikke kogukondi ja vabatahtlikke, — suur tõhusus ja valmisolek uuenduslike tegevusmeetodite rakendamiseks, — võimalus kontrollida riiklike haldusorganite tegevust, — head kontaktid meediaga.

2.5 Peale selle leiab komitee, et kodanikuühiskonna organisatsioonide kaasamisel, kellele kuulub kodanike usaldus, puutuvad kodanikud kõige tihedamalt kokku Euroopa Liiduga ning see peaks kaasa aitama olemasolevate rahade kasutamise läbipaistvamaks muutmisele. Kodanikuühiskonna kaasamise tulemusena on nimelt võimalik saavutada, et otsused võetakse vastu läbipaistva korra ning ainult objektiivsete kriteeriumide alusel. Kõnealuste organisatsioonide kaasamise abil on samuti võimalik tagada elluviidud tegevuste vastavus ühiskonna vajadustele. Lisaks sellele võivad kodanikuühiskonna liikmed olla olulised kaasarääkijad arutelus ühenduse poliitika tuleviku, k.a ühtekuuluvuspoliitika üle, tuues kõnealuse arutelu kohalikule, kodanikele lähema olevale tasandile.

2.6 Komitee juhib samuti tähelepanu potentsiaalile, mida kätkevad endas kodanikuühiskonna organisatsioonid vastavalt nende eripärale ja põhikirjas sätestatud eesmärgile konkreetsetes valdkondades nagu: — tööturg, tööhõive ja ettevõtlus — kodanikuühiskonna organisatsioonid võivad aidata kaasa selliste prioriteetide ja tegevuste asjakohasemale väljaselgitamisele, mis mõjutavad majanduslikku arengut; — muutused majanduses — oma erialaste teadmistega saavad nad kaasa aidata negatiivsete ja ettekavatsematute, kuid mitte piisavalt teadvustatud tagajärgede leevendamisele; — keskkonnakaitse — siinkohal võivad nad garanteerida, et strateegiliste eesmärkide, prioriteetide ja projektide valiku kriteeriumid lähtuvad säästva arengu põhimõttest; — sotsiaalne tõrjutus ja soolise võrdõiguslikkuse probleemid — küsimused, milles nende konkreetsed teadmised tagavad ühtekuuluvuspoliitika elluviimise võrdsete võimaluste põhimõtet austaval viisil ning mille puhul järgitakse asjaomaseid õigusnorme ja võetakse arvesse väljapakutud lahenduste sotsiaalset aspekti; — piirkondlik areng — kodanikuühiskonna esindajate teadmised probleemidest ja vajadustest lubavad astuda esimese sammu nende lahendamise suunas; — piiriülene koostöö — nad saavad olla suurepärased partnerid projektide elluviimisel; — kontroll riiklike vahendite kasutamise üle, sh korruptsioonijuhtumite avastamine ja avalikustamine.

3. Kodanikuühiskonna organisatsioonide roll ELi ühtekuuluvuspoliitika elluviimisel

3.1 Komitee nõustub Euroopa Komisjoni ja nõukogu ettepanekuga, et partnerluse põhimõtet tuleb rakendada igas ühtekuuluvuspoliitika elluviimise etapis, alustades kavandamisest ja rakendamisest kuni mõjude hindamiseni. Peale selle rõhutab komitee, et kodanikuühiskonna organisatsioonide kaasamine saab kaasa aidata taotletud tulemuste paremale saavutamisele ja rakendamisele. Komitee leiab, et kodanikuühiskonna organisatsioonide kaasatus peaks olema tagatud järgmistes valdkondades: — programmide koostamine ühenduse tasandil; — programmide koostamine riiklikul tasandil (riiklike strateegiliste võrdlusraamistike ja rakenduskavade loomine); — struktuurifondide edendamine ja teave vahendite kasutamise võimaluste kohta; — struktuurifondide rakendamine; — vahendite kasutamise järelevalve ja hindamine.

3.2 Samuti märgib komitee, et kõnealustes ühtekuuluvuspoliitika elluviimise erinevates etappides võivad kodanikuühiskonna organisatsioonid täita kolme funktsiooni: esiteks nõustamine, et määrata kindlaks struktuurifondide rahastatavad prioriteedid ja eesmärgid, teiseks haldusorganite tegevuse kontrollimine erinevatel tasanditel ja kolmandaks teostamine, tegutsedes struktuurifondide kaudu kaasrahastatavate projektide projektijuhtide ja partneritena.

3.3 Komitee tahaks tähelepanu juhtida sellele, et arvamuses struktuurifondide üldsätete kohta (6) võtab komitee kriitilise seisukoha partnerluse põhimõtte käsitlemise suhtes. Siiski tervitab komitee seda, et komisjoni ettepanekus (7) mainitakse esimest korda kodanikuühiskonda ja valitsusväliseid organisatsioone. Komitee võtab kahetsusega teatavaks, et nõukogus seadusandliku töö käigus loobuti sellest sõnastusest ja kasutati vaid väljendit any other appropriate body. Seda rõõmustavam on asjaolu, et viimases versioonis (aprill 2006) lisati taas kodanikuühiskonna esindajad, keskkonnaorganisatsioonid, valitsusvälised organisatsioonid ja soolise võrdõiguslikkuse alal tegutsevad organisatsioonid osalejate rühma, kelle suhtes partnerluse põhimõtet kohaldatakse. Komitee loodab, et tema senised märkused on sellele muudatusele kaasa aidanud.

4. Programmide koostamine ühenduse tasandil

4.1 Kuna programmi koostamine ühenduse tasandil kujutab endast struktuurifondide rakendamise esimest sammu, tahaks komitee tähelepanu juhtida nõuandetegevuse tähtsusele just selles etapis. Kodanikuühiskonna organisatsioonide suurt huvi kõnealuse teema vastu kinnitasid hiljuti komisjoni korraldatud konsultatsioonid seoses ettepanekuga ühtekuuluvuspoliitika strateegiliste suuniste kohta aastateks 2007–2013 (8). Komitee, kes püüab ise saavutada, et ka kodanikuühiskonna teised organisatsioonid töödes osaleksid, on seisukohal, et niisugust pühendumist tuleks strateegiliste dokumentide väljatöötamisel võimalikult ulatuslikult ära kasutada.

4.2 Komitee leiab samuti, et kodanikuühiskonna liikmete aktiivne kaasamine võiks olla eriti väärtuslik kõikides nõuandvates organites, kes tegutsevad Euroopa Liidu tasandil. Eelkõige sellega seoses tõstatub selgelt esindavuse küsimus ja sobivate kriteeriumite kehtestamise vajadus. Eriti võivad selles kontekstis kasulikuks osutuda kriteeriumid, mis komitee hiljuti kehtestas (9) seoses Euroopa valitsusväliste organisatsioonidega.

5. Struktuurifondide programmide koostamine riiklikul tasandil

5.1 Kuigi Euroopa Komisjoni poolt ette nähtud lihtsustused muudaksid ühtekuuluvuspoliitika läbipaistvamaks, toob komitee uuesti välja mainitud ettepanekutega seonduvad ohud. Komitee kardab eelkõige, et piirkondlikud ja riiklikud asutused võiksid jätta organiseeritud kodanikuühiskonna organisatsioonidega arvestamata, kuna nad ei kaldu neid alati struktuuri- ja ühtekuuluvusfondide rakendamisse kaasama (nagu seda kinnitab keskkonnakaitseametite koostatud aruanne (10) ja Euroopa Ametiühingute Konföderatsioon (11)), mis tähendab, et ühiskonnal on piiratud kontroll vahendite kasutamise üle.

5.2 Euroopa Kodanike Teenistuse (ECAS) jaoks koostatud aruandes (12), mis käsitleb vaid valitsusväliseid organisatsioone, kirjeldab Brian Harvey tähtsamate programmidokumentide koostamisel saadud kogemusi, mis kahjuks ei anna põhjust optimismiks. Konsultatsioonikuupäevade muutmine, dokumentidesse pärast konsultatsioonide lõpetamist tehtud olulised muudatused (nt keskkonnamõju käsitlevad prognoosid), nõuandetegevuse hilinenud alustamine ning sellest tulenevalt liiga lühikesed tähtajad märkuste ja kommentaaride esitamiseks — need on vaid mõned kõnealuse protsessi puudused, mida on rõhutanud kodanikuühiskonna esindajad. Olukord osutus veelgi ebasoodsamaks juhtudel, kus tekstide väljatöötamine oli usaldatud konsultatsioonifirmadele, kes ei suhelnud üldse kodanikuühiskonna organisatsioonidega.

5.3 See ei vähenda mitte ainult huvi nõustamisprotsessi vastu. Pigem — mis on palju tähtsam — loobutakse nii võimalusest lisada programmi olulisi muudatusi. Siinkohal sooviks komitee selgelt rõhutada, et nõuetekohaselt läbi viidud konsulteerimisprotsessis tuleb tagada mitte ainult kõigi asjaomaste organisatsioonide juurdepääs arutlusel olevatele dokumentidele, vaid ka mõistlik tähtaeg võimalike märkuste esitamiseks (mis ei ohusta tööprogrammi ja jätab samal ajal piisavalt aega dokumentidega tutvumiseks).

5.4 Positiivsed kogemused, näiteks Poola riiklikku arengukava puudutavate konsultatsioonide läbiviimine 2005. aastal — riigi ametiasutused võtsid vastu üksikasjalikud sätted, mis käsitlesid nõuandetegevuse korraldamist, aruandlust selle kulgemise kohta, registri sisseseadmist tehtud märkuste kohta ja põhjendust, mida tuleb tuua nende aktsepteerimise või tagasilükkamise kohta — moodustavad hea tava näited ja tõestavad, et kogu protsessi võib ellu viia ausal ja tõhusal viisil.

5.5 Erinevate riikide kogemused näitavad ka, et paljudel juhtudel ei osale kodanikuühiskonna organisatsioonid nende töörühmade töös, kelle ülesandeks on programmidokumentide väljatöötamine, nii et nende võimalus teha märkusi päris alguses on märkimisväärselt vähenenud.

5.6 Sellest johtuvalt leiab komitee, et nii komisjoni miinimumnõuetel (või vähemalt suunistel), mida liikmesriigid peavad järgima nõuandetegevuste korraldamisel, kui ka teabe edastamise kohustuse kehtestamisel protsessi kulgemise kohta võib olla positiivne mõju olukorra arenemisele. Sedalaadi komisjonipoolsed meetmed võiksid vähemalt mõningal määral vähendada sellise olukorra taastekitamise riski, kus hea plaan kodanikuühiskonna organisatsioonide riiklikku arengukava väljatöötamisse kaasamiseks osutuks mõnes liikmesriigis lihtsalt paberitükiks.

6. Struktuurifondide edendamine

6.1 Isegi kui struktuurifonde puudutavale teabele juurdepääs on viimaste aastate jooksul paranenud (näiteks seoses selle avaldamisega ametlikus väljaandes), siis sellest hoolimata soovib komitee rõhutada, et vaid mõned riigid kasutavad teavitamiseks muid vahendeid, olgu selleks siis ajakirjandus, televisioon või seminarid ja konverentsid, mis on suunatud kindlatele sihtrühmadele. Näib, et olukord võiks selgelt paraneda, kui kasutataks kodanikuühiskonna organisatsioonide kõnealuses valdkonnas pakutavat potentsiaali.

6.2 Komitee leiab, et struktuurifondidest teavitamine piirkondlikul tasandil ei ole kahjuks eriti paranenud. Avalikustamise ja teabeedastuse kavad on koostatud ilma nõustamiseta või näilise nõustamisega. Sealjuures võiks protsessi kaasatud kodanikuühiskonna organisatsioonide erinevaid alasid ja probleeme puudutavate teadmiste kasutamine aidata kaasa realistlikumate teavitus- ja teabestrateegiate väljatöötamisele.

6.3 Kuna struktuurifondid on mõeldud konkreetsete ühiskondlike ja majanduslike eesmärkide saavutamiseks ning avalikustamise ja teabeedastuse meetmete finantsvahendid aitavad vaid nende saavutamisele kaasa, siis tuleks erilist tähelepanu pühendada avalikustamise ja teabeedastuse meetmete tõhususele.

6.4 Loomulikult on raske üheselt tuvastada, kuidas tuleks kasutada avalikustamiseks ja teabeedastuseks mõeldud vahendeid, selleks et jõuda kõige tõhusamal viisil adressaadini. On häid näiteid nii rakendusasutuste kui ka reklaamiagentuuride ja suhtekorraldusfirmade poolt läbi viidud meetmete kohta. Teisest küljest võib leida ka juhtumeid, kus ühegi eelnimetatud võimaluse abil ei ole jõutud asjaomase adressaadini või kus pakutud toodet ei ole kohandatud adressaadi vajadustele.

6.5 See viib absurdsete olukordadeni, kus kodanikuühiskonna organisatsioonid, omamata juurdepääsu avalikustamismeetmetele, on sunnitud algatama teabetegevusi ise ja omal kulul.

6.6 Seega näib, et kodanikuühiskonna organisatsioonide (kes suudavad läbi viia adressaadi vajadustele kohandatud teavitusmeetmeid ja on sageli valmis vastavaid meetmeid väiksemate kulude rakendama) juurdepääsu tagamine avalikustamis- ja teavitamismeetmeteks eraldatud vahenditele kujutab endast nende tõhusa kasutamise üht eeltingimust.

6.7 Komitee on teadlik, et struktuuri- ja ühtekuuluvusfondidest teavitamine ei saa piirduda vaid otsustamisega, kes selle eest vastutab ja kes seda ellu viib. Eesmärgid, millega seoses struktuurifondide vahendid on kaasatud, ja probleemid, mille lahendamisele need kaasa peavad aitama, on tegelikult esmatähtsad küsimused. Komitee leiab, et kõnealust küsimust tuleb kindlasti põhjalikumalt uurida ning enne struktuuri- ja ühtekuuluvusfondide kasutamist avalikult arutada.

7. Struktuurifondide rakendamine

7.1 Oma eelnevates arvamustes on komitee juba juhtinud tähelepanu üldiste toetuste tähtsusele. Komitee soovib siinkohal rõhutada muret, et kümne uue liikmesriigi hulgas on Tšehhi Vabariik ainuke, kes on juurutanud üldiste toetuste süsteemi — ja isegi selles riigis on riiklike haldusorganite kehtestatud formaalsed tõkked mehhanismi ulatust märgatavalt piiranud. Kartes, et kõnealune olukord võib tekkida ka järgmisel programmitöö perioodil, peab komitee oluliseks rõhutada, et nimetatud võimalust kasutavate riikide kogemus on äärmiselt positiivne, eriti siis, kui tegemist on ebasoodsas olukorras olevate rühmadeni (näiteks pikaajalised töötud) jõudmisega.

7.2 Teine, komitee poolt juba varem tõstatatud teema puudutab kodanikuühiskonna organisatsioonide juurdepääsu tehnilisele abile. Näiteks Ühendkuningriigis on kasutanud suurt osa tehnilise abi jaoks eraldatud eelarvest (k.a Euroopa Regionaalarengu Fond) seda tüüpi kodanikuühiskonna organisatsioonide kaasamiseks struktuurifondide rakendamisse. Tehnilist abi on kasutatud ka näiteks selliste katusorganisatsioonide tegevuste rahastamiseks, mis annavad valitsusvälistele organisatsioonidele teavet ja nõu ning pakuvad neile koolitusteenuseid, et need võiksid struktuurifondide vahendite abil programme ja projekte ellu viia. Seda korda ei ole siiski kõikides riikides tunnustatud. Seal, kus kõnealuseid meetmeid ei ole veel rakendatud, tuleks komitee arvates kindlasti tunnustada kodanikuühiskonna organisatsioonide abikõlblikkust tehnilise abi vahendite saamiseks (13).

7.3 Samuti soovib komitee märkida, et avalikel fondidel lasuv projektide kaasrahastamise kohustus paneb kodanikuühiskonna organisatsioonid ebasoodsasse olukorda. See piirab juurdepääsu olemasolevatele struktuurifondide vahenditele, mis viib selleni, et vähenevad projektide elluviimise võimalused. Komitee soovib eriliselt rõhutada, et tema arvates peab kodanikuühiskonna organisatsioonide oma- ehk siis erivahendeid olema võimalik kasutada (liikmesriikide tasandil) struktuurifondide poolt toetatavate projektide kaasrahastamiseks. Komitee rõhutab, et kõnealusesse sõnastusse tuleks lisada ka valitsusvälised organisatsioonid, kes arvukatel juhtudel teostavad struktuurifondide vahenditest rahastatavaid projekte.

7.4 Komitee soovib juhtida tähelepanu ka sellele, et rakenduskavades oleks kodanikuühiskonna organisatsioonid arvatud lõplike abisaajate hulka, mis tegelikult ei ole kahjuks üldlevinud. Sealjuures näitavad kogemused riikidest, kus kodanikuühiskonna organisatsioonid on saanud kasutada olemasolevaid ressursse (nt Hispaania), et selline sekkumine on väga tõhus, eriti sotsiaalse tõrjutusega võitlemise, turismi ja kohaliku arengu valdkondades. Komitee on seisukohal, et seoses Lissaboni strateegia eesmärkide ja 2007–2013. aasta strateegiliste suuniste saavutamisega on oluline tagada kodanikuühiskonna organisatsioonidele võimalus viia ellu struktuurifondide vahenditest rahastavavaid projekte.

7.5 Komiteele on selge, et ühtekuuluvuspoliitika rakendamine sõltub kaasrahastamiseks mõeldud projektide tüübist. Kõnealuste projektide kaasabi annab panuse suurema majandusliku ja sotsiaalse ühtekuuluvuse tagamisse (või ka mitte). Komitee on arvamusel, et projektide valiku suhtes pädevatele asutustele tuleksid kasuks kodanikuühiskonna organisatsioonide kogemused ja nende suurepärased teadmised kohalikest ja piirkondlikest vajadustest. Erilist tähelepanu tuleks siin pöörata võimalikele huvikonfliktidele.

8. Vahendite kasutamise järelevalve ja selle hindamine

8.1 Komitee on kindlalt veendunud, et järelevalve ja hindamine on struktuurifondi rakendamise olulised koostisosad. Nad ei taga mitte ainult vahendite edukat haldamist, vaid ka ühtekuuluvuspoliitika taotletud eesmärkide ja tulemuste saavutamise. Seetõttu on vaja teha jõupingutusi, võimaldamaks kodanikuühiskonna organisatsioonidel ka ise väljendada oma arvamust kõnealuse rakendusetapi ja saavutatud tulemuste kohta seal, kus see pole veel tavaks saanud, ning selle arvamuse arvestamiseks otsustusprotsessis. Sellepärast on hädavajalik, et riikliku strateegilise võrdlusraamistiku rakendamist ja erinevate rakenduskavade elluviimist jälgivatesse komiteedesse kaasataks kodanikuühiskonna organisatsioone.

8.2 Oma 2003. aasta arvamuses partnerluse kohta struktuurifondide raames (14) on komitee juba rõhutanud, et erinevatest riikidest pärinev ja järelevalvekomiteede koosseisu puudutav teave varieerub märkimisväärselt. Kuigi komitee kavatsus ei ole kohaldatud võimaluste ühtsustamine, soovib ta siiski, et kõikides liikmesriikides oleks tagatud teatavate miinimumnormide kohaldamine.

8.3 Uued liikmesriigid, nagu Poola ja Tšehhi Vabariik, on suutnud tagada kodanikuühiskonna organisatsioonide osalemise peaaegu kõikides järelevalvekomiteedes. Valitsusvälised organisatsioonid on omalt poolt välja pakkunud liikmete valimise korra, mille kohaselt kutsutakse vastava kvalifikatsiooniga kandidaate üles kandideerima, hääletamine toimub interneti teel ja välja valitakse need kandidaadid, kellele anti kõige enam hääli. Komitee on teadlik, et kõnealust menetlust ei rakendata kõikides liikmesriikides. Lisaks sellele ei taga nimetatud positiivsed kogemused (mis on tihti formaalsete protestide tulemus), et järgmise programmitöö perioodi jooksul saavutatakse sarnaseid tulemusi. Kodanikuühiskonna esindajate kaasamise ulatus ja kvaliteet ei sõltu seega mitte vajadusest järgida selgelt väljendatud põhimõtteid, vaid sõltub eelkõige iga valitsuse heast tahtest. Komitee on arvamusel, et kodanikuühiskonna organisatsioonide rolli arvestamine tulevikus sõltub kahest faktorist: esiteks riikide valitsuste ja piirkondlike asutuste kohustusest järgida konkreetseid sätteid (nt suuniseid) ja teiseks kodanikuühiskonna organisatsioonide (peamiselt valitsusväliste organisatsioonide) võimest organiseeruda ja esindajaid nimetada. Komitee rõhutab, et kodanikuühiskonna osapoolte positsioon ja nende rolli tunnustamine riigivõimude poolt on võimalik vaid vaieldamatu esindavuse kaudu, mis tagab õiguspärasuse ja annab seega õiguse saada abi programmidele nende tegevusega seotud struktuurifondidest.

8.4 Komitee usub, et soovitatav oleks iga hinna eest suurendada järelevalvekomiteede tõhusust, et need ei oleks vaid lihtsalt formaalsed organid — nagu seda täheldatakse paljudel juhtudel — ega piirduks selliste otsuste esitamisega, mille riiklikud haldusorganid on juba vastu võtnud. Tarvis oleks kindlustada, et nad toimiksid arutelu- ja parimate lahenduste otsimise foorumitena. Komitee arvamuse kohaselt on üks selle saavutamise meetod kaasata kodanikuühiskonna organisatsioone, kes tõenäoliselt tooksid sedalaadi arutelusse kaasa uue vaatenurga.

8.5 Komitee juhib tähelepanu sellele, et seoses struktuurifondide järelevalves osalemisega nimetatakse kõige sagedamini ilmnevate probleemide hulgas ka piiratud juurdepääsu dokumentidele, nappe finantsressursse, mis ei ole nende kohustuste täitmiseks piisavad, ning läbipaistmatut süsteemi kodanikuühiskonna organisatsioonide valikul. Komitee arvab, et sellised tähelepanekud kujutavad endast olulist signaali, mis kutsub tegema jõupingutusi olukorra muutmiseks eeloleval programmitöö perioodil. Komitee on seisukohal, et riikide ja/või piirkondade majandus- ja sotsiaalnõukogud võiksid olla nõuandvateks organiteks kodanikuühiskonna organisatsioonidele, kes seda soovivad.

8.6 Komitee leiab ka, et kodanikuühiskonna organisatsioonide esindajatel järelevalvekomiteedes peab olema juurdepääs koolitusvõimalustele ja tekkinud kulude (nt lähetuskulud) katmisele, et tagada nende ülesannete tõhus täitmine.

9. Komitee soovitused

9.1 Komitee on korduvalt koostanud arvamusi ühtekuuluvuspoliitika ja struktuurifondide kohta, milles ta rõhutab kodanikuühiskonna organisatsioonide olulist rolli. Ka teised institutsioonid on kõnealusel teemal sõna võtnud. Komitee mäletab hästi kolmandas ühtekuuluvusaruandes öeldut, et hea valitsemistava edendamiseks peavad sotsiaalpartnerid ja kodanikuühiskonna esindajad kohandatud mehhanismide abil rohkem osalema sekkumiste algatamises, elluviimises ja järelevalves, ning loodab, et seda seisukohta kajastatakse edukamalt lõpuks vastu võetavates eeskirjades ja tulevasel programmitöö perioodil. Komitee loodab ka, et Euroopa Komisjon saab liikmesriikidele selles osas anda teatud näpunäiteid, mis põhinevad käesoleval arvamusel.

9.2 Oleks väga otstarbekas koostada ülevaade lahendustest, mida on kasutatud erinevates liikmesriikides ja mis tagavad partnerluse põhimõtte tõhusa rakendamise. Komitee mõtleb ka võimalusele luua nimetatud struktuuride raames partnerluse vaatluskeskus.

9.3 Komitee mõistab siiski, et tema soovituste ja nõudmiste arvessevõtmine sõltub oluliselt liikmesriikidest. Samuti kutsub komitee üles nii riiklikke kui ka piirkondlikke asutusi tagama kodanikuühiskonna organisatsioonide kaasatust ühtekuuluvuspoliitika rakendamisel, ükskõik millisel kujul asjaomased eeskirjad vastu võetakse.

10. Võttes arvesse ülalnimetatud tähelepanekuid, annab komitee komisjonile ja nõukogule järgmised soovitused ning esitab liikmesriikidele (riigi- ja kohaliku võimu organitele) ning kodanikuühiskonna organisatsioonidele üleskutse:

10.1 Programmide koostamine ühenduse tasandil

— Olles juba pikka aega Euroopa Komisjonile, parlamendile ja nõukogule nõuandvaks organiks, soovib komitee rõhutada, et püüab oma tegevuse raames kaasata oma töösse ka teisi organisatsioone, võimaldades arvamustel võimalikult palju kajastada kodanikuühiskonna esindajate ideid ja seiskohti.

— Komitee viitab oma arvamuses Euroopa kodanikuühiskonna organisatsioonide esindavuse kohta esindavuse teatud põhikriteeriumitele ja kutsub üles neid rakendama (15). Selgelt määratletud esindavus võiks senisest paremini õigustada kodanikuühiskonna osalejate osalemist ühtekuuluvuspoliitika elluviimisel.

— Komitee teeb ettepaneku täiendada strateegilisi suuniseid perioodiks 2007–2013 enne tegeliku raamistiku kehtestamist kodanikuühiskonna organisatsioonide osas.

— Komitee loodab, et (2006. aasta aprilli) üldsätetes antakse Euroopa Liidu tasandil toimuvas nõuandetegevuses osalemise õigus ka teistele Euroopa esindavatele organisatsioonidele.

— Komitee julgustab komisjoni ja nõukogu piiriülese koostööga seotud eeskirjades selgelt rõhutama, et kodanikuühiskonna organisatsioonid võivad olla olulised partnerid ettevõetud tegevustes.

— Komitee soovitab komisjonil edendada ja järgida miinimumstandardeid, mis on seotud nõuandetegevusega ühtekuuluvuspoliitika teemal, ja kasutada laialdasemalt elektroonilist meediat.

10.2 Programmide koostamine riiklikul tasandil

— Komitee palub komisjonil koostada suunised, mida kohaldataks liikmesriikide väljatöötatud strateegia- ja tööprogrammidokumente käsitleva nõuandetegevuse puhul. Komitee leiab, et kodanikuühiskonna osalejatega konsulteerimise plaani koostamine ei ole ainus oluline element, vaid et oluline on ka selle elluviimisega seotud teabe edastamine.

— Komitee julgustab liikmesriike, st nende programmitöö dokumentide väljatöötamise ülesandega riigi- või piirkondlikke ametiasutusi, võtma enda peale ülesanne korraldada asjakohast nõuandetegevust, võttes arvesse asjaolusid nagu sobivad tähtajad, mille jooksul kodanikuühiskonna huvitatud organisatsioonid saaksid sõnastada oma märkused, juurdepääs nõuandetegevust kajastavatele dokumentidele, menetluse kulgemise arvessevõtmine, sõnastatud märkuste ja arvamuste registri sisseseadmine.

— Komitee kutsub kodanikuühiskonna organisatsioone üles aktiivselt osalema eelkõige nõuandetegevuses.

— Komitee kutsub liikmesriike ja nende valitsusi ning piirkondlikke asutusi, kelle pädevusse programmitöö dokumentide koostamine kuulub, üles pöörama suurt tähelepanu kodanikuühiskonna organisatsioonide seisukohtadele ja märkustele ning neid dokumentide koostamisel arvestama.

10.3 Struktuurifondide edendamine

— Komitee on veendunud, et nii liikmesriigid kui ka piirkondlikud asutused peaksid laialdasemalt kasutama kodanikuühiskonna organisatsioonide potentsiaali, kaasates neid struktuurifondide edendamise kavade väljatöötamisse. Peale selle peaksid liikmesriigid ja piirkondlikud omavalitsused toetama altpoolt tulevaid algatusi, eraldades selleks eesmärgiks piisavaid rahalisi vahendeid, mis on ette nähtud struktuurifondidega seotud edendamis- ja teabealaste tegevuste jaoks.

— Komitee kutsub riiklikul või piirkondlikul tasandil töötavaid kodanikuühiskonna organisatsioone üles aktiivselt ühinema algatatud tegevustega, et anda oma ringkondadele teavet ühtekuuluvuspoliitika eesmärkide kohta ja struktuurifondide pakutud võimaluste kohta.

10.4 Struktuurifondide rakendamine

— Komitee leiab, et soovitatav on teha jõupingutusi julgustamaks liikmesriike kasutama üldiste toetuste mehhanismi. Kõnealuseks ülesandeks näib ülihästi sobivat Euroopa Komisjon, aga osalema peaksid ka liikmesriikides tegevad kodanikuühiskonna organisatsioonid.

— Komitee kutsub liikmesriike, eriti neid, kes mitmesugustel põhjustel otsustasid üldiste toetuste mehhanismi mitte rakendada, üles kasutama teiste Euroopa Liidu riikide positiivseid kogemusi ja seda oma riigis juurutama aastate 2007–2013 jooksul.

— Komitee on seisukohal, et käesoleva arvamuse punktis 2.2 toodud valikukriteeriumitele vastavatele kodanikuühiskonna organisatsioonidele tuleks kindlasti eraldada tehnilise abi vahendeid.

— Võttes arvesse positiivset rolli, mida käesoleva arvamuse punktis 2.2 toodud valikukriteeriumitele vastavad kodanikuühiskonna organisatsioonid mängida võivad, kutsub komitee liikmesriikide riigi- ja piirkondlikke asutusi üles lihtsustama finantsressursside taotlemise korda tehnilise abi eesmärgil.

— Komitee kutsub liikmesriike üles eelarve koostamisel käsitlema käesoleva arvamuse punktis 2.2 toodud valikukriteeriumitele vastavate kodanikuühiskonna organisatsioonide (sotsiaalpartnerite ja valitsusväliste organisatsioonide) omavahendeid projektide kaasfinantseerimise elemendina.

— Komitee palub tungivalt liikmesriikidel tagada, et rakenduskavades oleks käesoleva arvamuse punktis 2.2 toodud valikukriteeriumitele vastavad kodanikuühiskonna organisatsioonid selgelt määratletud lõplike toetusesaajatena. Samal ajal palub ta komisjonil kontrollida, et liikmesriikide esitatud dokumendid tagaksid kodanikuühiskonna organisatsioonidele juurdepääsu struktuurifondide vahenditele.

— Komitee nõuab tungivalt, et liikmesriigid kaasaksid käesoleva arvamuse punktis 2.2 toodud valikukriteeriumitele vastavate kodanikuühiskonna organisatsioonide esindajad projektide valimise protsessi, ning rõhutab, et tuleb teha jõupingutusi huvide konfliktide vältimiseks.

— Komitee juhib tähelepanu ka sellele, et vajalik on kaotada või leevendada teatavaid formaalseid või tehnilisi piiranguid, mis raskendavad käesoleva arvamuse punktis 2.2 toodud valikukriteeriumitele vastavatel kodanikuühiskonna organisatsioonidel struktuurifondide vahendite kasutamist.

10.5 Järelevalve ressursside kasutamise üle ja selle hindamine

— Komitee leiab, et komisjon peaks andma näpunäiteid kodanikuühiskonna organisatsioonide järelevalve- ja hindamisprotsessis osalemise põhimõtete kohta, seda eelkõige neid järelevalvekomiteede koosseisu täieõiguslike liikmetena käsitledes, et järgida osalevate inimeste ja organisatsioonide objektiivsuse ja neutraalsuse vajadust.

— Komitee loodab, et tagasiside teabe kohta, kuidas järelevalvekomiteede puhul on rakendatud partnerluse põhimõtet, peaks sisalduma liikmesriikide esitatavates aruannetes.

— Komitee kutsub liikmesriike üles tagama, et kodanikuühiskonna organisatsioonide esindajatel oleks juurdepääs koolitusvõimalustele, et nad oleksid võimelised tõhusalt täitma järelevalvekomiteede liikmete ülesandeid.

Komitee julgustab kodanikuühiskonna organisatsioone säilitama regulaarseid kontakte oma esindajatega järelevalvekomiteedes ja tagama kahesuunalise teabevoo.

Brüssel, 6. juuli 2006 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee president Anne-Marie SIGMUND

(1) Viimati väljatöötatud arvamused nimetatud teemal käsitlevad ettepanekut võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus Euroopa piiriülese koostöö rühmituse loomise (ELT C 255, 14.10.2005, lk 76), fondide üldsätete (ELT C 255, 14.10.2005, lk 79), Euroopa Regionaalarengu Fondi (ELT C 255, 14.10.2005, lk 91), Euroopa Sotsiaalfondi kohta (ELT C 234, 22.09.2005, lk 27), arvamust “Partnerlus struktuurifondide rakendamiseks” (ELT C 10, 14.01.2004, lk 21) ja arvamust, mis käsitleb kolmandat ühtekuuluvusaruannet (ELT C 302, 7.13.2004, lk 60), ning arvamust (ELT C….), mis käsitleb ühtekuuluvuspoliitika strateegilisi suuniseid ajavahemikuks 2007–2013.

(2) Arvamus teemal: “Ettepanek nõukogu määruseks, mis käsitleb Euroopa Regionaalarengufondi, Euroopa Sotsiaalfondi ja Ühtekuuluvusfondi üldsätteid”ELT C 255, 14.10.2005, lk 79.

(3) Arvamus teemal: “Komisjoni teatis nõukogule, Euroopa Parlamendile, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele, mis käsitleb kodanikuühiskonna dialoogi Euroopa Liidu ja kandidaatriikide vahel”, ELT C, 28 3.02.2006, lk 97.

(4) EMSK arvamus CESE 240/2006 teemal “Euroopa kodanikuühiskonna organisatsioonide esindavus kodanikuühiskonna dialoogis”, raportöör Jan Olsson.

(5) Selleks et organisatsiooni peetaks “esindavaks”, peab see täitma üheksat kriteeriumi:

— eksisteerima ühenduse tasandil pikaajaliselt;

— tagama otsese juurdepääsu oma liikmete ekspertteadmistele;

— esindama üldisi seisukohti, mis vastavad Euroopa ühiskonna huvidele;

— hõlmama organisatsioone, mis on vastava liikmesriigi tasandil tunnustatud vastavate huvide esindajana;

— omama liikmesorganisatsioone enamikus ELi liikmesriikides;

— kindlustama aruandluskohustuse organisatsiooni liikmete ees;

— omama volitust Euroopa tasandil esindamiseks ja tegutsemiseks;

— olema sõltumatu välistest instantsidest;

— olema läbipaistev, eriti rahalises ja otsustusstruktuuride mõttes.

(6) Arvamus teemal: “Ettepanek nõukogu määruseks, mis käsitleb Euroopa Regionaalarengufondi, Euroopa Sotsiaalfondi ja Ühtekuuluvusfondi üldsätteid”, ELT C 255, 14.10.2005, lk 79.

(7) KOM(2004) 492 lõplik.

(8) Regionaalpoliitika peadirektoraadi töödokument, milles võetakse kokku avaliku arutelu tulemused ühenduse ühtekuuluvuspoliitika strateegiliste suuniste kohta aastateks 2007–2013, 7. oktoober 2005.

(9) SC/023 arvamus teemal “Euroopa kodanikuühiskonna organisatsioonide esindavus kodanikuühiskonna dialoogis”, ELT C 88, 11.04.2006, lk 41.

(10) Best available practices. Public participation in programming, implementation, monitoring of EU funds [Parimad olemasolevad tavad. Avalikkuse osalemine EL fondide programmeerimisel, rakendamisel ja kontrollimisel], Institute of Environmental Economics, CEE Bankwatch Network, Friends of the Earth, september 2004.

(11) Partnership in the 2000-2006 programming period — Analysis of the implementation of the partnership principle [Partnerlus programmitöö perioodil 2000–2007 — partnerluse põhimõtte rakendamise analüüs], regionnalpoliitika peadirektoraadi aruteludokument, november 2005.

(12) Brian Harvey, Illusion of inclusion [Kaasamise illusioon], ECAS.

(13) Arvamus teemal: “Ettepanek nõukogu määruseks, mis käsitleb Euroopa Regionaalarengufondi, Euroopa Sotsiaalfondi ja Ühtekuuluvusfondi üldsätteid”, ELT C 255, 14.10.2005, lk 79.

(14) EMSK arvamus “Partnerlus struktuurifondide elluviimiseks”, ELT C 10, 14.1.2004, lk 21.

(15) Selleks et organisatsiooni peetaks “esindavaks”, peab see täitma üheksat kriteeriumi:

— eksisteerima ühenduse tasandil pikaajaliselt;

— tagama otsese juurdepääsu oma liikmete ekspertteadmistele;

— esindama üldisi seisukohti, mis vastavad Euroopa ühiskonna huvidele;

— hõlmama organisatsioone, mis on vastava liikmesriigi tasandil tunnustatud vastavate huvide esindajana;

— omama liikmesorganisatsioone enamikus ELi liikmesriikides;

— kindlustama aruandluskohustuse organisatsiooni liikmete ees;

— omama volitust Euroopa tasandil esindamiseks ja tegutsemiseks;

— olema sõltumatu välistest instantsidest;