[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 13.6.2008

KOM(2008) 375 lõplik

2005/0241 (COD)

KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE EÜ asutamislepingu artikli 251 lõike 2 teise lõigu alusel nõukogu ühise seisukoha kohta,

mis käsitleb määruse (reisijate meritsi ja siseveekogudel vedajate vastutuse kohta õnnetusjuhtumite korral) vastuvõtmist

2005/0241 (COD)

KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE EÜ asutamislepingu artikli 251 lõike 2 teise lõigu alusel nõukogu ühise seisukoha kohta,

mis käsitleb määruse (reisijate meritsi ja siseveekogudel vedajate vastutuse kohta õnnetusjuhtumite korral) vastuvõtmist

1. TAUST

Euroopa Parlamendile ja nõukogule ettepaneku edastamise kuupäev (dokument KOM(2005) 592 (lõplik) – 2005/0241 (COD)): | 13. veebruar 2006 |

Regioonide Komitee arvamuse kuupäev: | 15. juuni 2006 |

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamuse kuupäev: | 13. september 2006 |

Euroopa Parlamendi arvamuse kuupäev, esimene lugemine: | 25. aprill 2007 |

Komisjoni muudetud ettepaneku kuupäev: | 22. oktoober 2007 |

Ühise seisukoha vastuvõtmise kuupäev: | 6. juuni 2008 |

2. KOMISJONI ETTEPANEKU EESMÄRK

Ettepaneku eesmärk on pakkuda kõikidele laevareisijatele ja vedajatele, sõltumata laeva marsruudist, kooskõlastatud õiguslikku raamistikku, milles oleks kindlaks määratud nende õigused ja kohustused õnnetusjuhtumi puhul. See peaks olema piisavalt kooskõlastatud, et tagada mitte üksnes kahjude õiglasem hüvitamine, vaid ka õnnetuste tõhusam ennetamine.

Ettepanekuga võetakse ühenduse õigusse üle reisijate ja nende pagasi mereveo 1974. aasta Ateena konventsiooni 2002. aasta protokoll (edaspidi „2002. aasta Ateena konventsioon“), mis võeti vastu Rahvusvahelise Mereorganisatsiooni egiidi all. 2002. aasta Ateena konventsioon on ajakohane tekst, milles selgelt sätestatakse reisijate ja vedajate õigused ja kohustused, nähakse ette meresõidul ilma vedaja süüta toimunud vahejuhtumitest tulenevate kahjude hüvitamise kord, määratakse kindlaks piisavalt kõrged hüvitiste ülemmäärad, nõutakse kõikidelt vedajatelt kindlustuse olemasolu ning sätestatakse, et kahjusaaja võib hüvitise saamiseks pöörduda otse kindlustusandja poole.

Tuleb märkida, et paralleelselt kõnealuse algatusega kavatsevad liikmesriigid ja ühendus ühineda 2002. aasta Ateena konventsiooniga[1].

Koos 2002. aasta Ateena konventsiooni ühenduse õigusse ülevõtmisega tuleks teha teatavaid kohandusi:

- 2002. aasta Ateena konventsioon hõlmab üksnes rahvusvahelist meretransporti. Komisjon teeb ettepaneku laiendada selle kohaldamisala kabotaažile (meretransport ühe ja sama liikmesriigi piires) ja siseveetranspordile;

- kuna ühtlustamisest peaksid kasu saama nii reisijad kui vedajad, teeb komisjon ettepaneku mitte kohaldada 2002. aasta Ateena konventsiooni sätet, mille kohaselt võib liikmesriik iseseisvalt vastu võtta hüvitiste piirmäärad, mis on kõrgemad konventsioonis sätestatud piirmääradest. Lisaks on komisjon oma muudetud ettepanekus[2] arvestanud Euroopa Parlamendi muudatusettepanekut, mille kohaselt tuleb tagada, et kannatanud saaksid igal juhul hüvitist vastavalt Ateena konventsioonis sätestatud ülemmäärale. Seega lõpetatakse samaaegselt kehtivate vastutuse üldsuurust piiravate eeskirjade rakendamine;

- lisatakse meede, mille eesmärk on hüvitada puuetega inimeste varustusele tekitatud kahju senisest soodsamalt;

- lisatakse ettemaksete tegemise kohustus;

- lisatakse kohustus teavitada reisijaid nende õigustest.

3. MÄRKUSED ÜHISE SEISUKOHA KOHTA

Komisjon leiab, et nõukogu on ettepanekust välja jätnud olulisi osi.

Esiteks jäetakse ühise seisukohaga ettepaneku kohaldamisalast välja siseveetransport ning suur osa riigisisesest meretranspordist. Euroopa Parlament aga asus siseveetranspordi küsimuses esimesel lugemisel ebajärjekindlale seisukohale. Seevastu pooldas parlament sõnaselgelt riigisisese meretranspordi hõlmamist, jättes teatavatele ettevõtjatele rohkem aega oma tegevuse kohandamiseks. Komisjon toetab parlamendis tehtud muudatusi, mis on aga nõukogus vastu võtmata.

Teiseks on nõukogu ettepanekust välja jätnud kaks hüvitiste piirmäärade ühtlustamise mehhanismi. Ettepaneku praeguses sõnastuses on need piirmäärad ebaühtlased kahes mõttes:

- ei nähta ette ühesuguseid hüvitiste piirmäärasid terve Euroopa jaoks. Nõukogu on seisukohal, et ka edaspidi tuleb rakendada 2002. aasta Ateena konventsiooni artiklit 7, millega võimaldatakse lepinguosalistel riikidel kehtestada konventsiooniga ettenähtud piirmääradest kõrgemad piirmäärad.

- kannatanutele makstava hüvitise suurus sõltub õnnetuse suurusest. Seega soovib nõukogu ka edaspidi rakendada 2002. aasta Ateena konventsiooni artiklit 19, millega võimaldatakse paralleelselt konventsiooniga kasutada üldvastutuse suuruse piiramise mehhanisme, mille tulemusel hüvitiste ülemmäär võib olla väiksem kui konventsiooniga ette nähtu.

Lisaks märgib komisjon, et nõukogu soovib täpsustada kohtualluvust ning kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise eeskirju. Need eeskirjad võivad tuleneda kas Ateena konventsioonist või ühenduse õigusaktidest (määrus (EÜ) nr 44/2001 ehk nn Brüsseli I määrus). Kuid komisjoni arvates ei ole põhjenduses 3 e esitatud ühise seisukoha sõnastus kohane. Selles sõnastusega tegelikult piiratakse ühenduse ainupädevust, mis ilmselt ei vasta Euroopa kohtu praktikale.

Tuleb märkida, et ühine seisukoht võeti vastu kõigest kvalifitseeritud häälteenamusega. Komisjon on häälteenamusega otsustamise vastu ja ta oleks saanud takistada ettepaneku vastuvõtmist teisel lugemisel, kuid ta ei soovinud seda teha, kuna oli seisukohal, et korraldada tuleb institutsioonidevaheline arutelu.

Ühise seisukoha vastuvõtmise puhul esitas komisjon järgmise deklaratsiooni:

„Komisjon ei soovi takistada enamuse kokkuleppe saavutamist kõnealuse olulise ettepaneku suhtes, millega kehtestataks ühtne õigusraamistik, et tagada laevareisijatele õnnetusjuhtumi korral rahuldav hüvitis.

Komisjon avaldab siiski kahetsust, et nõukogu ei järginud tema ettepanekut täies ulatuses. Nõukogu kitsendas ettepaneku reguleerimisala, jättes välja mereveo siseveekogudel ja suure osa kohalikest vedudest. Nõukogu lükkas tagasi ka kaks mehhanismi, mis oleksid taganud hüvitise taseme ühtlustamise nii kannatanute kui laevanduse suhtes: praeguse poliitilise kokkuleppe kohaselt ei saa kannatanud ühelt poolt kõikidel juhtudel hüvitist Ateena konventsiooniga ettenähtud piirmäärade ulatuses ja teiselt poolt võivad vedajad teatud juhtudel olla kohustatud hüvitama suurema summa, kui on ette nähtud Ateena konventsioonis.

Lisaks ei ole komisjon nõus põhjenduse 3e sõnastusega niivõrd, kuivõrd sellega püütakse mõjutada ühenduse ainupädevuse ulatust.“

4. KOMISJONI MÄRKUSED EUROOPA PARLAMENDIS VASTU VÕETUD MUUDATUSTE KOHTA

4.1 Euroopa Parlamendi muudatused, millega komisjon nõustub ja mis kajastuvad ühises seisukohas täielikult või osaliselt

Muudatusettepanek 6, millega võetakse arvesse terrorirünnakutega seotud kahjusid käsitlevaid IMO 2006. aasta suuniseid.

Muudatusettepanekud 2 ja 10, milles käsitletakse põhjendamatult tehtud ettemaksete tagastamist.

Muudatusettepanekud 3 ja 11, milles käsitletakse reisijate kohta esitatavat teavet.

4.2 Parlamendi muudatused, millega komisjon nõustub, kuid mis ei kajastu ühises seisukohas

Muudatusettepanek 5, milles käsitletakse sadamariikide rolli.

Muudatusettepanekud 7 ja 8, milles käsitletakse hüvitiste ülemmäära.

Muudatusettepanek 12, milles käsitletakse reisijate kohta esitatava teabe üksikasju.

Muudatusettepanek 13, milles käsitletakse määruse järkjärgulist kohaldamist parvlaevade regulaarliinide suhtes.

Muudatusettepanek 14, milles käsitletakse määruse järkjärgulist kohaldamist siseveetranspordi suhtes.

Muudatusettepanek 15, milles käsitletakse määruse järkjärgulist kohaldamist ülemeremaades ja -territooriumidel tegutsevate parvlaevade regulaarliinide suhtes.

4.3. Parlamendi muudatused, millega komisjon ei nõustu, kuid mis kajastuvad ühises seisukohas

Muudatusettepanek 9, mille kohaselt tuleb ettemakseid teha vaid meresõidu vahejuhtumist tulenevate kahjude korral.

Muudatusettepanekud 16–27, millega siseveetransport arvatakse ettepanekust välja.

4.4 Euroopa Parlamendi muudatusettepanekud, millega komisjon ei nõustu ja mis ei kajastu ühises seisukohas

Muudatusettepanek 4, milles käsitletakse Euroopa Meresõiduohutuse Ameti rolli.

5. Kokkuvõte

Komisjon võtab arvesse nõukogus kvalifitseeritud häälteenamusega vastu võetud ühist seisukohta, kuid tuletab meelde oma seisukohta seoses ettepaneku kohaldamisala piiramisega ja vajadusega ühtlustada kannatanutele makstava hüvitise suurus terves Euroopa Liidus.

[1] Ettepanek nõukogu otsuse kohta, mis käsitleb Euroopa Ühenduse ühinemist reisijate ja nende pagasi mereveo 1974. aasta Ateena konventsiooni 2002. aasta protokolliga – KOM(2003) 375, 24. juuni 2003. Vastuvõtmisel.

[2] KOM(2007) 645, 22. oktoober 2007.