EUROOPA KOMISJON Brüssel,10.7.2020 COM(2020) 306 final KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE, EUROOPA KESKPANGALE, EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE 2020. aasta ELi õigusemõistmise tulemustabel



1. Sissejuhatus Tulemuslikud kohtusüsteemid on olulised liidu õiguse rakendamiseks ning õigusriigi põhimõtte ja ELi aluseks olevate põhiväärtuste kaitsmisel. Liidu õiguse kohaldamisel toimivad liikmesriikide kohtud ELi kohtutena. Esmajoones on just liikmesriikide kohtud need, kes tagavad liidu õigusega ette nähtud õiguste ja kohustuste tulemusliku jõustamise (Euroopa Liidu lepingu artikkel 19). Tulemuslikud kohtusüsteemid on olulised ka vastastikuse usalduse, investeerimiskliima ja pikaajalise kasvu jätkusuutlikkuse jaoks. Seepärast kuulub liikmesriikide kohtusüsteemide tõhususe, kvaliteedi ja sõltumatuse parandamine ELi majanduspoliitika koordineerimise iga-aastase tsükli – Euroopa poolaasta – tähtsaimate eesmärkide hulka. 2020. aasta kestliku majanduskasvu strateegias, milles on esitatud ELi majandus- ja tööhõivepoliitika strateegia ning seatud kestlikkus ja sotsiaalne kaasatus ELi majanduspoliitika kujundamisel kesksele kohale, on toonitatud tulemuslike kohtusüsteemide ja liikmesriikide ettevõtluskeskkonna vahelist seost. Hästi toimivad ja täiesti sõltumatud kohtusüsteemid võivad avaldada investeerimisele positiivset mõju ja aidata seega suurendada tootlikkust ja konkurentsivõimet. Need on samuti olulised selleks, et tagada piiriüleselt tõhus lepingute ja haldusotsuste täitmine ning vaidluste lahendamine, mis on tähtis ühtse turu toimimiseks(). Eeltoodu taustal esitatakse ELi õigusemõistmise tulemustabelis iga-aastane ülevaade näitajatest, mis on seotud tulemuslike kohtusüsteemide oluliste parameetritega: tõhusus, kvaliteet ja sõltumatus. 2020. aasta väljaandes arendatakse kõigi kolme parameetri näitajaid edasi. Tulemustabelis ei ole kajastatud COVID-19 kriisi tagajärgi, sest andmed hõlmavad aastaid 2012–2019, kuid mitte 2020. aastat. − Euroopa õigusriigi mehhanism – Nagu president von der Leyeni poliitilistes suunistes välja kuulutatud, on komisjon loonud tervikliku Euroopa õigusriigi mehhanismi, et jälgida põhjalikumalt olukorda liikmesriikides. Õigusriigi mehhanism on ennetav vahend, mis süvendab dialoogi ja ühist teadlikkust õigusriigi probleemidest. Selle põhipunktid on esitatud komisjoni 2019. aasta teatises „Õigusriigi edasine tugevdamine liidus. Hetkeseis ja võimalikud edasised sammud“. Uus mehhanism tugineb õigusriigi olukorda käsitlevale aastaaruandele, milles esitatakse nii oluliste positiivsete kui ka negatiivsete sündmuste ülevaade kõikides liikmesriikides. Aruande koostamiseks kasutatakse eri allikaid, sh ELi õigusemõistmise tulemustabelit.



Mis on ELi õigusemõistmise tulemustabel? ELi õigusemõistmise tulemustabel on võrdlev teabevahend, mis koostatakse igal aastal. Selle eesmärk on aidata ELil ja liikmesriikidel parandada liikmesriikides kohtusüsteemi tulemuslikkust, esitades kõikide liikmesriikide kohtusüsteemide tõhususe, kvaliteedi ja sõltumatuse hindamiseks vajalikke objektiivseid, usaldusväärseid ja võrreldavaid andmeid. Selles ei esitata üldist ühtset paremusjärjestust, vaid antakse ülevaade kõikide kohtusüsteemide toimimisest, tuginedes näitajatele, mis pakuvad ühist huvi kõikidele liikmesriikidele. Tulemustabelis ei propageerita ühtegi konkreetset kohtusüsteemi, vaid käsitletakse kõiki liikmesriike võrdsetel alustel. Liikmesriigi kohtusüsteemi mudelist või selle aluseks olevast õigustraditsioonist olenemata on tulemusliku kohtusüsteemi olulised parameetrid tõhusus, kvaliteet ja sõltumatus. Nende kolme parameetriga seotud näitajaid tuleks vaadelda koos, sest kõik kolm elementi on sageli omavahel seotud (algatus ühe elemendi parandamiseks võib mõjutada ka teisi elemente). Tulemustabelis keskendutakse ennekõike tsiviil- ja kaubandusvaidlustele ning haldusasjadele, et aidata liikmesriikidel luua investeerimise, ettevõtluse ja kodanike jaoks soodsam keskkond. Tulemustabel on võrdlusvahend, mida arendatakse dialoogis liikmesriikide ja Euroopa Parlamendiga( ). Selle eesmärk on teha kindlaks tulemusliku kohtusüsteemi olulised parameetrid ning esitada vastavad iga-aastased andmed. Millist metoodikat on ELi õigusemõistmise tulemustabelis kasutatud? Tulemustabeli koostamiseks on kasutatud mitmesuguseid teabeallikaid. Suure osa kvantitatiivsetest andmetest on esitanud Euroopa Nõukogu kohtute efektiivsust hindav komisjon (CEPEJ), kellega komisjon on sõlminud kokkuleppe iga-aastase uuringu tegemiseks. Asjaomased andmed hõlmavad 2012.–2018. aastat ja liikmesriigid on need esitanud kooskõlas CEPEJ metoodikaga(). Konteksti tutvustamiseks on uuringus esitatud ka üksikasjalikud märkused ja riigipõhised teabelehed. Neid tuleks vaadata koos joonistega( ). CEPEJ kogutud andmetest menetluste kestuse kohta on näha otsusele jõudmiseks kuluv aeg, mis on kohtumenetluste arvestuslik kestus (tugineb pooleliolevate ja lahendatud kohtuasjade suhtele). Andmetest, mis kajastavad kohtute tõhusust liidu õiguse kohaldamisel konkreetsetes valdkondades, tuleb välja menetluste keskmine kestus arvestatuna kohtuasjade tegeliku kestuse alusel. Tasub märkida, et kohtumenetluste kestus võib liikmesriigi eri piirkondades märkimisväärselt erineda, eriti linnades, kus äritegevus võib tähendada kohtute jaoks suuremat töökoormust. Muud andmeallikad ajavahemiku 2010–2019() kohta on: liikmesriikide kohtusüsteemide kontaktisikute rühm,( ) Euroopa kohtute haldamise nõukodade võrgustik,( ) Euroopa Liidu ülemkohtute esimeeste võrgustik,( ) Euroopa Liidu Riiginõukogude ja Kõrgemate Halduskohtute Ühendus,( ) Euroopa konkurentsivõrgustik,( ) sidekomitee,( ) intellektuaalomandiga seotud õigusrikkumiste Euroopa vaatluskeskus,( ) tarbijakaitsealase koostöö võrgustik,( ) rahapesu ja terrorismi rahastamist käsitlev eksperdirühm,( ) Eurostat,( ) Euroopa õigusalase koolituse võrgustik( ) ning Maailma Majandusfoorum( ). Aastate jooksul on tulemustabeli metoodikat tihedas koostöös liikmesriikide kohtusüsteemide kontaktisikute rühmaga edasi arendatud ja viimistletud. Selleks kasutati eelkõige küsimustikku (ajakohastatakse igal aastal) ja koguti andmeid kohtusüsteemide toimimise teatavate aspektide kohta.

Andmete, eriti kohtusüsteemide tõhususe näitajate kättesaadavus üha paraneb, kuna paljud liikmesriigid on investeerinud oma suutlikkusse hankida kohtusüsteemi kohta paremaid statistilisi andmeid. Jätkuvad probleemid andmete kogumisel või esitamisel on tingitud ebapiisavast statistilisest suutlikkusest või asjaolust, et andmete kogumisel liikmesriigis kasutatavad kategooriad ei vasta täpselt tulemustabelis kasutatavatele kategooriatele. Vaid mõnel üksikul juhul on andmelünk põhjustatud sellest, et liikmesriikide ametiasutused ei jaga andmeid. Komisjon ärgitab liikmesriike ka edaspidi andmelünka veelgi vähendama. Kuidas toetab ELi õigusemõistmise tulemustabel Euroopa poolaastat? Tulemustabelis on esitatud näitajad liikmesriikide kohtusüsteemide tõhususe, kvaliteedi ja sõltumatuse hindamiseks ning sellega püütakse aidata liikmesriikidel parandada oma kohtusüsteemi tulemuslikkust. Kohtusüsteeme käsitleva teabe võrdlemise teel aitab tulemustabel välja selgitada vajakajäämisi ja parimaid tavasid ning jälgida probleeme ja edusamme. Euroopa poolaasta raames korraldatakse liikmesriikide asjaomaste ametiasutuste ja sidusrühmadega peetava kahepoolse dialoogi kaudu riigipõhine hindamine. Hindamist kajastatakse Euroopa poolaasta jooksul koostatavates iga-aastastes riigipõhistes aruannetes ning selles ühendatakse tulemustabelist saadav teave kvalitatiivse riigipõhise analüüsiga, mis kajastab asjaomase liikmesriigi õigussüsteemi eripärasid ja üldisemat tausta. Kui välja selgitatud vajakajäämised on makromajanduslikult olulised, võib komisjon teha Euroopa poolaasta raames tehtud analüüsi tulemusel nõukogule ettepaneku võtta vastu riigipõhised soovitused konkreetse liikmesriigi kohtusüsteemi tõhustamiseks(). Miks on tulemuslikud kohtusüsteemid investeerimist soodustava ettevõtluskeskkonna jaoks olulised? Ollakse seisukohal, et õigusriigi põhimõtet kaitsval tulemuslikul kohtusüsteemil on majandusele soodne mõju. Kui kohtusüsteemid tagavad õiguskaitse, annavad võlausaldajad suurema tõenäosusega laenu, väheneb ettevõtjate soov käituda omakasupüüdlikult, alanevad tehingukulud ja innovaatilised ettevõtjad investeerivad tõenäoliselt rohkem. Riikide hästi toimivate kohtusüsteemide positiivset mõju majandusele toetavad arvukad uuringud ja teaduskirjandus, muu hulgas Rahvusvahelise Valuutafondi,( ) Euroopa Keskpanga,( ) OECD,( ) Maailma Majandusfoorumi( ) ja Maailmapanga( ) uuringud ja väljaanded. Uuringus leiti, et kohtumenetluse kestuse vähendamine 1 % võrra (mida mõõdetakse pooleliolevates kohtuasjades otsusele jõudmiseks kuluva ajana( )) võib kiirendada ettevõtjate kasvu( ). Lisaks leiti, et kohtusüsteemi sõltumatuna tajuvate ettevõtjate osakaalu suurenemisel 1 % võrra on seos käibe suurenemise ja tootlikkuse kasvuga( ). Teises uuringus ilmnes positiivne seos kohtusüsteemi tajutava sõltumatuse ja välismaiste otseinvesteeringute vahel Kesk- ja Ida-Euroopas( ). Lisaks sellele on mitmes uuringus tõstetud esile liikmesriikide kohtusüsteemide tulemuslikkuse olulisust ettevõtjate jaoks. Näiteks ühes uuringus vastas 93 % suurettevõtjatest, et nad hindavad süstemaatiliselt ja pidevalt õigusriigi olukorda (sealhulgas kohtute sõltumatust) riikides, kuhu nad investeerivad( ). Teises uuringus vastas enam kui pool väikestest ja keskmise suurusega ettevõtjatest, et peamised põhjused, miks nad loobusid intellektuaalomandiõiguste rikkumisega seotud menetluse algatamisest kohtus, olid vastavalt kohtumenetluse kulud ja liiga pikk kestus( ). Ka komisjoni teatis „Ühtse turu tõkete tuvastamine ja kõrvaldamine“() ning ühtse turu nõuete täitmise tagamise tegevuskava() annavad ülevaate tulemuslike kohtusüsteemide tähtsusest ühtse turu toimimiseks, eelkõige ettevõtjate jaoks. Kuidas abistab komisjon heade kohtureformide rakendamisel tehnilise toetusega? Liikmesriigid saavad kasutada komisjoni tehnilist toetust, mida pakutakse struktuurireformide toe peadirektoraadi kaudu struktuurireformi tugiprogrammi( ) raames. Viimase kogueelarve on 2017.–2020. aastal 222,8 miljonit eurot. Alates 2017. aastast on 16 liikmesriiki( ) juba saanud või taotlenud tehnilist toetust paljudes valdkondades. Näiteks kuulub siia tehniline toetus kohtusüsteemi tulemuslikkuse parandamiseks, kohtute võrgustiku reformimiseks, kohtute korraldusele, e-õiguskeskkonna ja küberõigusemõistmise programmide väljatöötamiseks ja elluviimiseks, kohtuasjade haldussüsteemidele, kohtunike valimiseks, edutamiseks ja koolitamiseks ning tarbijavaidluste kohtuväliseks lahendamiseks. Mais 2020 esitas komisjon ka taastekava ettepanekud( ). Taastekava osana pakuti praeguse struktuurireformi tugiprogrammi jätkuna välja tehnilise toetuse vahend( ). See vahend tugineb struktuurireformi programmi edule ning võimaldab komisjonil aidata tugevdada ELi liikmesriikide institutsioonilist ja haldussuutlikkust. Tehnilise toetuse vahendist saavad liikmesriigid jätkata tehnilise toetuse taotlemist muu hulgas kohtusüsteemi valdkonnas.

2. Taust: kohtureformide areng 2019. aastal Aastal 2019 jätkas suur hulk liikmesriike tööd selle nimel, et parandada oma kohtusüsteemi tulemuslikkust. Joonisel 1 antakse ajakohastatud ülevaade reforme ellu viivate liikmesriikide kohtusüsteemide eri valdkondades vastuvõetud ja kavandatavatest meetmetest. Joonis 1. Kohtusüsteemidega seotud seadusandlikud ja reguleerivad meetmed 2019. aastal (vastuvõetud meetmed / läbiräägitavad algatused liikmesriigi kohta) (allikas: Euroopa Komisjon( )) Aastal 2019 oli mitmes liikmesriigis endiselt erilise tähelepanu all menetlusõigus, käimas või kavas oli ulatuslik seadusandlik tegevus. Samuti elavnes tegevus kohtunike staatust ning õigusala töötajaid ja prokuröre käsitlevate eeskirjade reformide vallas. ELi õigusemõistmise tulemustabeli viimase väljaandega võrreldes hoogustus veelgi meetmete vastuvõtmine sellistes valdkondades, nagu kohtute ja kohtute haldamise nõukoja haldamine, sest liikmesriigid hakkasid võtma varem väljakuulutatud meetmeid . Teistes valdkondades, nagu info- ja kommunikatsioonitehnoloogia arendamine kohtusüsteemis või kohtuvõrgustiku ümberkujundamine, tegevus aeglustus. Mõni liikmesriik kasutab juba aktiivselt või vähemalt kavatseb oma kohtusüsteemis kasutama hakata tehisintellekti. Ülevaates kinnitatakse veel kord tähelepanekut, et kohtureformid on aeglased – mõnikord kulub kohtureformi väljakuulutamisest kuni seadusandlike ja reguleerivate meetmete vastuvõtmise ning nende tegeliku rakendamiseni kohapeal aastaid.



3. 2020. aasta ELi õigusemõistmise tulemustabeli kõige olulisemad tulemused Tulemusliku kohtusüsteemi põhiparameetrid on tõhusus, kvaliteet ja sõltumatus ning tulemustabelis on esitatud näitajad kõigi kolme kohta. 3.1. Kohtusüsteemide tõhusus Tulemustabel sisaldab näitajaid, mis kajastavad menetluste tõhusust tsiviil-, kaubandus- ja haldusasjades üldiselt ning konkreetsetes valdkondades, kus haldusasutused ja kohtud kohaldavad liidu õigust( ).

3.1.1. Muutused töökoormuses Liikmesriikide kohtusüsteemide töökoormus vähenes enamikus liikmesriikides ja jääb üldjoontes allapoole 2012. aasta taset, isegi kui see on liikmesriigiti endiselt väga erinev (joonis 2). See näitab, kui oluline on olla jätkuvalt tähelepanelik kohtusüsteemi tulemuslikkuse tagamisel. Joonis 2. Sissetulevate tsiviil-, kaubandus-, haldus- ja muude asjade arv, 2012–2018(*) (esimene aste / 100 elaniku kohta) (allikas: CEPEJ uuring( )) (*) CEPEJ metoodika kohaselt hõlmab see kategooria kõiki vaidlustega seotud ja vaidlustega mitteseotud tsiviil- ja kaubandusasju, vaidlustega mitteseotud maakatastri ja äriregistri asju, muude registrite asju, muid vaidlustega mitteseotud kohtuasju, haldusasju ja muid kohtuasju peale kriminaalasjade. Metoodikat muutsid Läti (kohaldati tagasiulatuvalt 2016. ja ka 2017. aastale), Slovakkia ja Rootsi (2016. ja 2017. aasta andmeid on kohandatud, et lisada CEPEJ metoodikaga kooskõlas rändeasjad haldusasjadena). Joonis 3. Sissetulevate tsiviil- ja kaubandusvaidluste arv, 2012–2018(*) (esimene aste / 100 elaniku kohta) (allikas: CEPEJ uuring) (*) CEPEJ metoodika kohaselt hõlmavad tsiviil- ja kaubandusvaidlused pooltevahelisi vaidlusi, nt lepingust tulenevaid vaidlusi. Vaidlustega mitteseotud tsiviil- ja kaubandusasjad hõlmavad vaidlustamata menetlusi, näiteks vaidlustamata maksekäske. Kreeka ja Slovakkia muutsid metoodikat. Madalmaade andmetes sisalduvad vaidlustega mitteseotud asjad. Joonis 4. Sissetulevate haldusasjade arv, 2012–2018(*) (esimene aste / 100 elaniku kohta) (allikas: CEPEJ uuring) (*) CEPEJ metoodika kohaselt hõlmavad haldusasjad vaidlusi isikute ning kohalike, piirkondlike või riiklike ametiasutuste vahel. Taani ja Iirimaa andmetes haldusasju ei eristata. Rumeenias on mõni haldusmenetlus muudetud 2018. aastal kohtuväliseks. Kreeka, Slovakkia ja Rootsi muutsid metoodikat. Rootsi puhul on rändeasjad lisatud haldusasjade hulka (kohaldatakse tagasiulatuvalt 2016. ja ka 2017. aastale).

3.1.2. Kohtusüsteemi tõhususe üldandmed Menetluste tõhususe näitajad tsiviil-, kaubandus- ja haldusasjade valdkondades on järgmised: menetluste eeldatav kestus (kohtuasjas otsusele jõudmiseks kuluv aeg), algatatud ja lõpuleviidud kohtumenetluste määr ning pooleliolevate kohtuasjade arv. − Menetluste eeldatav kestus – Menetluse kestus on eeldatav aeg (päevades), mis on vajalik asja lahendamiseks kohtus, st aeg, mis kulub esimese astme kohtul otsuse tegemiseks. Pooleliolevates kohtuasjades otsusele jõudmiseks kuluva aja näitaja kujutab endast aasta lõpu seisuga lahendamata kohtuasjade ja lahendatud kohtuasjade jagatist, mis on korrutatud 365ga (päevade arv)( ). Tegemist on arvutatud näitajaga, mis viitab eeldatavale miinimumajale, mida kohus vajab asja lahendamiseks praegusi töötingimusi säilitades. Mida suurem väärtus, seda suurema tõenäosusega kulub kohtul otsuse tegemiseks rohkem aega. Joonistel on enamasti käsitletud menetlusi esimeses astmes ning võimaluse korral on võrreldud 2012., 2016., 2017. ja 2018. aasta andmeid( ). Kahel joonisel on näidatud aeg, mis kulus 2018. aastal pooleliolnud tsiviil- ja kaubandusvaidlustes ning haldusasjades otsusele jõudmiseks kõikides kohtuastmetes ning ühel joonisel on näidatud rahapesuga seotud kohtuasjade keskmine menetlemise aeg esimese ja teise astme kohtutes. Joonis 5. Tsiviil-, kaubandus-, haldus- ja muude asjade lahendamiseks kuluv eeldatav aeg, 2012–2018(*) (esimene aste / päevades) (allikas: CEPEJ uuring) (*) CEPEJ metoodika kohaselt hõlmab see kategooria kõiki vaidlustega seotud ja vaidlustega mitteseotud tsiviil- ja kaubandusasju, vaidlustega mitteseotud maakatastri ja äriregistri asju, muude registrite asju, muid vaidlustega mitteseotud kohtuasju, haldusasju ja muid kohtuasju peale kriminaalasjade. Slovakkia muutis metoodikat. Tšehhi puhul ja kuni 2016. aastani Slovakkia puhul hõlmab pooleliolevate kohtuasjade arv kõiki kohtuastmeid. Läti: järsk langus on tingitud kohtusüsteemi reformist ning vigade kontrollist ja andmete puhastamisest kohtute teabesüsteemis. Joonis 6. Tsiviil- ja kaubandusvaidluste lahendamiseks kuluv eeldatav aeg, 2012–2018(*) (esimene aste / päevades) (allikas: CEPEJ uuring)

(*) CEPEJ metoodika kohaselt hõlmavad tsiviil- ja kaubandusvaidlused pooltevahelisi vaidlusi, nt lepingust tulenevaid vaidlusi. Vaidlustega mitteseotud tsiviil- ja kaubandusasjad hõlmavad vaidlustamata menetlusi, näiteks vaidlustamata maksekäske. Kreeka ja Slovakkia muutsid metoodikat. Tšehhi puhul ja kuni 2016. aastani Slovakkia puhul hõlmab pooleliolevate kohtuasjade arv kõiki kohtuastmeid. Madalmaade andmetes sisalduvad vaidlustega mitteseotud asjad. Joonis 7. Tsiviil- ja kaubandusvaidluste lahendamiseks kuluv eeldatav aeg(*) kõikides kohtuastmetes 2018. aastal (esimene, teine ja kolmas aste / päevades) (allikas: CEPEJ uuring) (*) Järjekorra määrab kindlaks kõige pikemate menetlustega kohtuaste igas liikmesriigis. Belgia, Bulgaaria ja Iirimaa esimese ja teise astme kohtute, Madalmaade teise astme kohtute ning Madalmaade ja Austria teise ja kolmanda astme kohtute või Saksamaa ja Horvaatia kolmanda astme kohtute kohta ei ole andmed kättesaadavad. Maltal ei ole kolmanda astme kohut. Juurdepääs kolmanda astme kohtule võib olla mõnes liikmesriigis piiratud. Joonis 8. Haldusasjade lahendamiseks kuluv eeldatav aeg, 2012–2018(*) (esimene aste / päevades) (allikas: CEPEJ uuring) (*) CEPEJ metoodika kohaselt hõlmavad haldusasjad vaidlusi isikute ning kohalike, piirkondlike või riiklike ametiasutuste vahel. Kreeka ja Slovakkia muutsid metoodikat. Tšehhi puhul ja kuni 2016. aastani Slovakkia puhul hõlmab pooleliolevate kohtuasjade arv kõiki kohtuastmeid. Taani ja Iirimaa andmetes haldusasju ei eristata. Küpros: 2018. aastal on lahendatud kohtuasjade arv kasvanud, sest kohtuasjades tehti otsuseid koos, 2 724 liidetud kohtuasja võeti tagasi ning kaks aastat tagasi asutati halduskohus. Joonis 9. Haldusasjade lahendamiseks kuluv eeldatav aeg(*) kõikides kohtuastmetes 2018. aastal (esimene aste ning asjakohastel puhkudel teine ja kolmas aste / päevades) (allikas: CEPEJ uuring) (*) Järjekorra määrab kindlaks kõige pikemate menetlustega kohtuaste igas liikmesriigis. Andmed puuduvad: esimese astme kohtu kohta Luksemburgis, teise astme kohtute kohta Maltal ja Rumeenias ning kolmanda astme kohtu kohta Madalmaades. Tšehhis, Itaalias, Küprosel, Austrias, Sloveenias ja Soomes on ainus apellatsiooniaste ülemkohus või mõni muu kõrgeim kohus. Horvaatias, Leedus, Luksemburgis ja Maltal seda liiki kohtuasjade jaoks kolmanda astme kohut ei ole. Belgias on teatud kohtuasjade puhul esimeseks ja ainsaks kohtuastmeks kõrgeim halduskohus. Juurdepääs kolmanda astme kohtule võib olla mõnes liikmesriigis piiratud. Taani ja Iirimaa andmetes haldusasju ei eristata. − Algatatud ja lõpuleviidud kohtumenetluste määr – Algatatud ja lõpuleviidud kohtumenetluste määr on sissetulnud kohtuasjade arvu ja lahendatud kohtuasjade arvu suhe. Sellega mõõdetakse seda, kas kohus suudab sissetuleva töökoormusega hakkama saada. Kui algatatud ja lõpuleviidud kohtumenetluste määr on ligikaudu 100 % või kõrgem, on kohtusüsteem suuteline lahendama vähemalt sama palju kohtuasju, kui neid sisse tuleb. Kui algatatud ja lõpuleviidud kohtumenetluste määr on madalam kui 100 %, on kohtud suutelised lahendama vähemal määral kohtuasju, kui neid sisse tuleb. Joonis 10. Tsiviil-, kaubandus-, haldus- ja muude asjade lahendamise määr, 2012–2018(*) (esimene aste / protsentides – kõrgem kui 100 % väärtus tähendab, et lahendatakse rohkem kohtuasju, kui neid sisse tuleb, samal ajal kui madalam kui 100 % väärtus tähendab, et lahendatakse vähem kohtuasju, kui neid sisse tuleb) (allikas: CEPEJ uuring) (*) Slovakkia muutis metoodikat. Iirimaa puhul eeldatakse, et metoodika tõttu ei kajastu aruandluses kõik lahendatud kohtuasjad. Itaalias võeti 2013. aastal kasutusele tsiviilasjade erinev liigitus. Joonis 11. Tsiviil- ja kaubandusvaidluste lahendamise määr, 2012–2018(*) (esimene aste / protsentides) (allikas: CEPEJ uuring) (*) Kreeka ja Slovakkia muutsid metoodikat. Iirimaa puhul eeldatakse, et metoodika tõttu ei kajastu aruandluses kõik lahendatud kohtuasjad. Itaalias võeti 2013. aastal kasutusele tsiviilasjade erinev liigitus. Madalmaade andmetes sisalduvad ka vaidlustega mitteseotud asjad. Joonis 12. Haldusasjade lahendamise määr, 2012–2018(*) (esimene aste / protsentides) (allikas: CEPEJ uuring) (*) Mõne liikmesriigi varasemaid näitajaid on joonisele mahutamiseks vähendatud (Küprosel oli kõnealune määr 2018. aastal 219 %; Itaalias 2012. aastal 279,8 %); Kreeka ja Slovakkia muutsid metoodikat. Taani ja Iirimaa andmetes haldusasju ei eristata. Küprosel on lahendatud kohtuasjade arv kasvanud, sest kohtuasjades tehti otsuseid koos, 2 724 liidetud kohtuasja võeti tagasi ning kaks aastat tagasi asutati halduskohus. − Pooleliolevad kohtuasjad – Pooleliolevate kohtuasjade arv väljendab lõpuni menetlemata kohtuasjade arvu asjaomase aasta lõpu seisuga. See mõjutab ka kohtuasjas otsusele jõudmiseks kuluvat aega. Joonis 13. Pooleliolevate tsiviil-, kaubandus- ning haldus- ja muude asjade arv, 2012–2018(*) (esimene aste / 100 elaniku kohta) (allikas: CEPEJ uuring)

(*) Slovakkia muutis metoodikat. Tšehhi puhul ja kuni 2016. aastani Slovakkia puhul hõlmab pooleliolevate kohtuasjade arv kõiki kohtuastmeid. Itaalias võeti 2013. aastal kasutusele tsiviilasjade erinev liigitus. Joonis 14. Pooleliolevate tsiviil- ja kaubandusvaidluste arv, 2012 – 2018(*) (esimene aste / 100 elaniku kohta) (allikas: CEPEJ uuring) (*) Kreeka ja Slovakkia muutsid metoodikat. Tšehhi puhul ja kuni 2016. aastani Slovakkia puhul hõlmab pooleliolevate kohtuasjade arv kõiki kohtuastmeid. Itaalias võeti 2013. aastal kasutusele tsiviilasjade erinev liigitus. Madalmaade andmetes sisalduvad ka vaidlustega mitteseotud asjad. Joonis 15. Pooleliolevate haldusasjade arv, 2012–2018(*) (esimene aste / 100 elaniku kohta) (allikas: CEPEJ uuring) (*) Mõne liikmesriigi varasemaid näitajaid on joonisele mahutamiseks vähendatud (Kreekas oli kõnealune määr 2012. aastal 3,5). Kreeka ja Slovakkia muutsid metoodikat. Tšehhi puhul ja kuni 2016. aastani Slovakkia puhul hõlmab pooleliolevate kohtuasjade arv kõiki kohtuastmeid. Taani ja Iirimaa andmetes haldusasju ei eristata.



3.1.3. Tõhusus konkreetsetes liidu õiguse valdkondades Selles jaos täiendatakse kohtusüsteemide tõhusust käsitlevaid üldandmeid ja antakse ülevaade menetluste keskmisest kestusest( ) konkreetsetes valdkondades, kus kohaldatakse liidu õigust. 2020. aasta tulemustabelis tuginetakse konkurentsi, elektroonilise side, ELi kaubamärkide, tarbijaõiguse ja rahapesuvastase tegevuse valdkonnas varem kogutud andmetele. Need valdkonnad valiti välja, sest need on olulised ühtse turu ja ettevõtluskeskkonna seisukohast. Kokkuvõtlikult võib öelda, et kohtumenetlustes esinevad pikad viivitused võivad kahjustada liidu õigusest tulenevaid õigusi, näiteks kui asjakohaseid õiguskaitsevahendeid ei saa enam kasutada või kui suurt rahalist kahju ei ole enam võimalik sisse nõuda. – Konkurents – Konkurentsiõiguse tulemuslik rakendamine tagab ettevõtjatele tegutsemiseks võrdsed tingimused ja on seepärast väga oluline ligitõmbava ettevõtluskeskkonna kujundamiseks. Joonisel 16 on esitatud ELi toimimise lepingu artikleid 101 ja 102 kohaldanud liikmesriikide konkurentsiasutuste otsuste kohtuliku läbivaatamise keskmine kestus( ). Joonis 16. Konkurents: kohtuliku läbivaatamise keskmine kestus, 2013–2018(*) (esimene aste / päevades) (allikas: Euroopa Komisjon ja Euroopa konkurentsivõrgustik) (*) Eestis: ei olnud ühtki kohtuasja. Iirimaa ja Austria: Iirimaa ja Austria puhul ei ole stsenaarium kohaldatav, sest vastavatel ametiasutustel ei ole õigust selliseid otsuseid teha. Austria: andmed hõlmavad kartellikohtu lahendatud juhtumeid, mis on seotud ELi toimimise lepingu artiklite 101 ja 102 rikkumisega, kuid mis ei põhine liikmesriigi konkurentsiasutuse vastu esitatud edasikaebustel. Bulgaaria ja Itaalia puhul on kestus hinnanguline. Tulba puudumine võib näidata, et liikmesriik ei teatanud selle aasta puhul ühestki kohtuasjast. Paljudes liikmesriikides oli kohtuasju vähe (aastas alla viie), mistõttu võib aastaandmeid mõjutada üks erandlikult pikk või lühike kohtuasi. Mitu andmestikus sisalduvat kõige pikemat menetlust hõlmasid aega, mis kulus pöördumiseks Euroopa Liidu Kohtusse (nt Leedu puhul), põhiseaduslikkuse järelevalvet (nt Slovakkia puhul) või teatavaid menetluslikke viivitusi (nt Tšehhi, Kreeka ja Ungari puhul). – Elektrooniline side – Elektroonilise side alaste ELi õigusaktide eesmärk on suurendada konkurentsi, aidata kaasa ühtse turu arengule ning hoogustada investeeringuid, uuendustegevust ja majanduskasvu. Nende õigusaktide tulemuslikul maksmapanekul on tarbijate jaoks positiivne mõju, sest tänu sellele võivad hinnad lõppkasutaja jaoks odavneda ja teenuste kvaliteet paraneda. Joonisel 17 on esitatud keskmine aeg, mis on kulunud elektroonilise side alast liidu õigust kohaldanud liikmesriikide reguleerivate asutuste otsuste kohtulikuks läbivaatamiseks( ). Joonis hõlmab mitmesuguseid asju alates keerukast turuanalüüsi läbivaatamisest kuni tarbijale keskenduvate küsimusteni. Joonis 17. Elektrooniline side: kohtuliku läbivaatamise keskmine kestus, 2013–2018(*) (esimene aste / päevades) (allikas: Euroopa Komisjon ja sidekomitee)

(*) Kohtuasjade arv on liikmesriigiti erinev. Tulba puudumine näitab, et liikmesriik ei teatanud selle aasta puhul ühestki kohtuasjast (välja arvatud Portugal, mille kohta 2017.–2018. aasta, ning Rumeenia, mille kohta 2018. aasta andmed puuduvad). Luksemburg: ei olnud ühtki kohtuasja. Kui asjaomaste kohtuasjade arv on mõnes kohtuastmes väike (Läti, Leedu, Malta, Slovakkia ja Rootsi), võib aastaandmeid mõjutada üks erandlikult pikk või lühike kohtuasi, mille tulemusel esineb aastate lõikes suuri kõikumisi. Taani: esimeses astmes vastutab kaebuste läbivaatamise eest kohtulaadne organ. Hispaanias, Austrias ja Poolas vastutavad olenevalt valdkonnast erinevad kohtud. Malta: 2016. aastal teatati 2500 päeva kestnud erandlikult pikast ja keerulisest kohtuasjast, mille oli algatanud kohalik omavalitsus koos mitme elanikuga seoses mobiilraadioside põhijaamade tekitatava väidetavalt kahjuliku heitega. – ELi kaubamärk – Intellektuaalomandiõiguste tulemuslik kaitse on väga oluline, et elavdada investeerimist uuendustegevusse. ELi kaubamärke käsitleva ELi õigusaktiga( ) on antud märkimisväärne roll liikmesriikide kohtutele, kes tegutsevad ELi kohtutena ja teevad ühtset turgu mõjutavaid otsuseid. Joonisel 18 on näha ELi kaubamärgiga seotud rikkumiste menetlemise keskmine kestus eraõiguslike isikute vahelistes kohtuvaidlustes.



Joonis 18. ELi kaubamärk: ELi kaubamärgiga seotud rikkumiste menetlemise keskmine kestus, 2013–2018(*) (esimene aste / päevades) (allikas: Euroopa Komisjon ja intellektuaalomandiga seotud õigusrikkumiste Euroopa vaatluskeskus) (*) Prantsusmaa, Itaalia, Leedu ja Luksemburgi puhul kasutati teatud aastate andmete jaoks kohtuasjade valimit. Bulgaaria: 2016. aasta kohta kasutati kohtute hinnanguid. Poola: 2015. aasta kohta kasutati kohtute hinnanguid. Eestis, Iirimaal, Lätis ja Rootsis mõjutasid teatatud keskmist näitajat eriti pikad kohtuasjad. Kreeka: andmed põhinevad kahe kohtu menetluste kestuse kaalutud keskmisel. Taani: andmed hõlmavad kõiki (mitte üksnes ELi) kaubamärkidega seotud kohtuasju kõrgetes kaubandus- ja merenduskohtutes; 2018. aasta kohta andmed puuduvad uue IKT-süsteemi tõttu. Hispaania: keskmise kestuse arvutamisel on arvesse võetud muude ELi intellektuaalomandiõigustega seotud kohtuasju; 2018. aasta kohta kasutati hinnangut. – Tarbijakaitse – Tarbijaõiguse tulemusliku rakendamisega kantakse hoolt selle eest, et tarbijad saaksid kasu oma õigustest ja tarbijaeeskirju rikkuvad ettevõtjad ei saaks ebaõiglast eelist. Tarbijakaitseasutustel ja kohtutel on liidu tarbijaõiguse jõustamisel erinevates riiklikes õigusnormide täitmise tagamise süsteemides väga tähtis roll( ). Joonisel 19 kajastatakse liidu õigust kohaldanud tarbijakaitseasutuste otsuste kohtuliku läbivaatamise keskmist kestust. Õigusnormide tulemuslik maksmapanek võib nii tarbijate kui ka ettevõtjate jaoks tähendada erinevate osalejate ahelat, kuhu kuuluvad lisaks kohtutele ka haldusasutused. Et jätkata selle õigusnormide täitmise tagamise ahela uurimist, on esitatud taas andmed tarbijakaitseasutuste menetluste kestuse kohta. Joonisel 20 on näha keskmine aeg, mis kulus riiklikel tarbijakaitseasutustel aastatel 2014–2018 haldusotsuseni jõudmiseks alates kohtuasja algatamisest. Asjakohaste otsuste hulka kuuluvad materiaalõiguse normide rikkumise tuvastamine, ajutised meetmed, keelustamiskorraldused, kohtumenetluse algatamine ja kohtuasja sulgemine.



Joonis 19. Tarbijakaitse: kohtuliku läbivaatamise keskmine kestus, 2013–2018(*) (esimene aste / päevades) (allikas: Euroopa Komisjon ja tarbijakaitsealase koostöö võrgustik) (*) Austria, Soome, Saksamaa, Luksemburgi puhul ei ole stsenaarium kohaldatav, sest tarbijakaitseasutustel ei ole õigust otsustada asjakohaste tarbijaeeskirjade rikkumise üle. Küprosel, Iirimaal, Madalmaades ja Rootsis oli asjaomaste kohtuasjade arv väike (alla viie). Kreeka ja Rumeenia esitasid hinnangulise keskmise kestuse. Joonis 20. Tarbijakaitse: tarbijakaitseasutuste haldusotsusteni jõudmise keskmine kestus, 2014–2018(*) (esimene aste / päevades) (allikas: Euroopa Komisjon ja tarbijakaitsealase koostöö võrgustik) (*) Austrias, Saksamaal ja Luksemburgis ei ole stsenaarium kohaldatav, sest tarbijakaitseasutustel ei ole õigust otsustada asjakohaste tarbijaeeskirjade rikkumise üle. Madalmaades ja Rootsis on asjaomaste kohtuasjade arv väike (alla viie). Taani, Soome, Prantsusmaa, Kreeka ja Rumeenia esitasid hinnangulise keskmise kestuse.

– Rahapesu – Kuritegevuse vastasesse võitlusesse panustamise kõrval on rahapesu vastu võitlemise tulemuslikkus ülioluline selleks, et tagada finantssektori usaldusväärsus, terviklikkus ja stabiilsus, usaldus finantssüsteemi vastu ning ühtsel turul aus konkurents( ). Nagu on rõhutanud Rahvusvaheline Valuutafond, võib rahapesu peletada välisinvesteeringuid, moonutada rahvusvahelisi kapitalivooge ja kahjustada riigi makromajanduslikke tulemusi, mis põhjustab heaolu kadu ja tootlikuma majandustegevuse arvelt ressursside raiskamist( ). Rahapesuvastase direktiiviga on ette nähtud, et liikmesriigid peavad säilitama statistika rahapesu või terrorismi rahastamise vastase võitluse süsteemide tulemuslikkuse kohta( ). Koostöös liikmesriikidega koguti uuendatud küsimustikku kasutades andmeid liikmesriikide rahapesuvastase korra kohtumenetluse etappide kohta. Joonisel 21 on näha esimese astme kohtu kohtuasjade keskmine kestus rahapesuga seotud kuritegude menetlemisel. Joonis 21. Rahapesu: kohtuasjade keskmine kestus, 2014–2018(*) (esimene aste / päevades) (allikas: Euroopa Komisjon ning rahapesu ja terrorismi rahastamist käsitlev eksperdirühm)

(*) 2018. aasta andmed puuduvad Belgia, Eesti, Küprose, Austria, Poola ja Portugali kohta. Hispaania, Madalmaad: hinnanguline kestus. Läti: kohtuasju oli 2016. aastal võrdlemisi vähe, mistõttu võivad menetluste kestust mõjutada eri tegurid, näiteks ühe kohtuasja peatamine objektiivsetel põhjustel. Poola: kestuse arvutamisel 2016. aasta kohta võeti aluseks kohtuasjade juhuvalim. Rootsi: arvestus 2017. aasta kohta põhineb lahendatud kohtuasjade valimil; 2018. aasta andmed on esialgsed. Itaalia: andmed puudutavad vastanud kohtuid, mille osakaal kõikidest menetlustest oli 2015. aastal ligikaudu 91 % ning 2016. ja 2017. aastal ligikaudu 99 %. Andmed hõlmavad nii põhi- kui ka eelistungeid.



3.1.4. Kokkuvõte kohtusüsteemide tõhususe kohta Tõhusas kohtusüsteemis hallatakse töökoormust ja kuhjunud kohtuasju ning tehakse lahendeid ilma tarbetute viivitusteta. Põhinäitajad, mida kasutatakse ELi õigusemõistmise tulemustabelis kohtusüsteemide tõhususe jälgimiseks, on seega menetluste kestus (eeldatav või keskmine kohtuasja lahendamiseks kuluv aeg päevades), algatatud ja lõpuleviidud kohtumenetluste määr (sissetulnud kohtuasjade arvu ja lahendatud kohtuasjade arvu suhe) ning pooleliolevate kohtuasjade arv (lõpuni menetlemata kohtuasjade arv aasta lõpu seisuga). Kohtusüsteemi tõhususe üldandmed 2020. aasta ELi õigusemõistmise tulemustabel sisaldab tõhusust kajastavaid andmeid seitsme aasta kohta (2012–2018). See ajavahemik võimaldab leida teatud suundumusi ning võtta arvesse tõika, et kohtureformide mõju avaldub sageli aeglaselt. Kui vaadata alates 2012. aastast tsiviil-, kaubandus- ja haldusasjade kohta kättesaadavaid andmeid, siis on näha, et tõhusus on paranenud või püsinud stabiilne üheteistkümnes liikmesriigis ning on halvenenud (mitmel juhul küll vaid vähesel määral) kaheksas liikmesriigis. Positiivseid muutusi võib täheldada suuremas osas nendest liikmesriikidest, mida on Euroopa poolaasta raames nimetatud riikidena, kus esineb konkreetseid probleeme( ). ·Esimese astme kohtumenetluste kestus kõiki kohtuasju hõlmavas üldkategoorias (joonis 5) ning tsiviil- ja kaubandusvaidluste puhul (joonis 6) on alates 2012. aastast peaaegu kõikides neis liikmesriikides lühenenud või püsinud stabiilne. Haldusasjade puhul (joonis 8) on menetluste kestus alates 2012. aastast lühenenud või püsinud stabiilne enamikus neis liikmesriikides. Üldiselt pikenes menetluste kestus 2018. aastal vaid mõnes liikmesriigis. ·Tulemustabelis on esitatud andmed menetluste kestuse kohta kõikides kohtuastmetes tsiviil- kaubandusvaidluste puhul (joonis 7) ning haldusasjade puhul (joonis 9). Andmetest nähtub, et mitmes liikmesriigis, kus on tuvastatud probleeme menetluste kestusega esimese astme kohtutes, tegutsevad kõrgema astme kohtud tõhusamalt. Mõnes teises probleemses liikmesriigis on aga vastupidi – menetluste keskmine kestus kõrgema astme kohtutes on veelgi pikem kui esimese astme kohtutes. ·Kõiki kohtuasju hõlmavas üldkategoorias ning tsiviil- ja kaubandusvaidluste kategoorias (joonised 10 ja 11) on alates 2012. aastast suurenenud nende liikmesriikide koguarv, kelle algatatud ja lõpuleviidud kohtumenetluste määr on alla 100 %. 2018. aastal teatasid peaaegu kõik liikmesriigid – sh need, kellel oli probleeme – kõrgest algatatud ja lõpuleviidud kohtumenetluste määrast (üle 97 %), mis tähendab, et kohtud saavad neis kategooriates sissetulevate kohtuasjade menetlemisega üldjuhul hakkama. Haldusasjade puhul (joonis 12) võib täheldada algatatud ja lõpuleviidud kohtumenetluste määra suuremat kõikumist aastate lõikes, ning kuigi üldjuhul jääb see määr väiksemaks kui teistes kohtuasjade kategooriates, on mõned liikmesriigid teinud selles vallas suuri edusamme. Eelkõige teatab enamik probleeme kogenud liikmesriikidest, et algatatud ja lõpuleviidud kohtumenetluste määr on alates 2012. aastast haldusasjade puhul suurenenud. ·Alates 2012. aastast on olenemata kohtuasjade kategooriast paremuse suunas liigutud pea kõikides liikmesriikides, kus probleemid kuhjunud kohtuasjadega on kõige suuremad. Olulisi edusamme pooleliolevate kohtuasjade arvu vähendamisel on sageli tehtud nii tsiviil- ja kaubandusvaidlustes (joonis 14) kui ka haldusasjades (joonis 15). Hoolimata edasiliikumisest, on erinevused suhteliselt väheste pooleliolevate kohtuasjadega liikmesriikide ja arvukate pooleliolevate kohtuasjadega liikmesriikide vahel jäänud siiski märkimisväärseks ning mõnes liikmesriigis näib kuhjumine suurenevat. Tõhusus konkreetsetes liidu õiguse valdkondades Andmed menetluste keskmise kestuse kohta liidu õiguse konkreetsetes valdkondades (joonised 16–21) annavad ülevaate kohtusüsteemide toimimisest sedalaadi ettevõtlusalastes vaidlustes. Konkreetsetes õigusvaldkondades tõhususe kohta andmete kogumisel on aluseks võetud kitsalt määratletud stsenaarium ja sellele vastavate kohtuasjade arv võib näida väike. Samas, kui tõhususe üldandmetes on esitatud menetluste arvestuslik kestus, siis need näitajad kajastavad kõikide aasta jooksul menetletud konkreetse õigusvaldkonnaga seotud asjaomaste kohtuasjade tegelikku keskmist kestust. Seetõttu väärib äramärkimist, et mitu liikmesriiki, kellel tõhususe üldandmete põhjal ei tundu olevat probleeme, on teatanud liidu konkreetsetes õigusvaldkondades märkimisväärselt pikemast menetluste keskmisest kestusest. Samas võib menetluste kestus kõikuda õigusvaldkondade lõikes tunduvalt ka liikmesriigi piires. Liidu õiguse konkreetseid valdkondi puudutavatest arvandmetest nähtuvad järgmised suundumused. ·Ehkki konkurentsiasjades (joonis 16) liikmesriikide kohtute üldine töökoormus veidi kasvas, lühenes kohtuliku läbivaatamise kestus või püsis stabiilne kuues liikmesriigis, sellal kui see suurenes viies muus liikmesriigis. 2018. aastal positiivne suundumus jätkus ning vaid kaks liikmesriiki teatas, et nende menetluste keskmine kestus on pikem kui 1 000 päeva (2017. aastal oli selliseid liikmesriike kolm). ·Elektroonilise side valdkonnas (joonis 17) kohtute töökoormuse kasv jätkus, viies positiivse suundumuseni, kuivõrd eelmistel aastatel täheldatud menetluste kestus lühenes. 2018. aastal pikenes enamikus liikmesriikides menetluste keskmine kestus nii võrreldes 2017. kui ka 2013. aastaga. ·ELi kaubamärgiga seotud rikkumiste (joonis 18) puhul olid menetluste keskmise kestuse suundumused 2018. aastal väga erinevad. Mõnes liikmesriigis registreeriti järsk pikenemine, samal ajal kui teised said oma töökoormusega paremini hakkama ja kohtuasjade lahendamiseks vajalik aeg lühenes. ·Seda, milline koosmõju võib olla õigusnormide täitmise tagamise ahelal, mis hõlmab nii haldusmenetlusi kui ka kohtulikku läbivaatamist, on kajastatud tarbijaõiguse valdkonnas (joonised 19 ja 20). Aastal 2018 teatas seitse liikmesriiki, et nende tarbijakaitseasutustel kulus ELi tarbijaõiguse valdkonna kohtuasjas otsuse tegemiseks keskmiselt alla kolme kuu, samal ajal kui üheksas liikmesriigis kulus üle kuue kuu. Kui tarbijakaitseasutuste otsused vaidlustati kohtus, kulus 2018. aastal haldusotsuse kohtulikuks läbivaatamiseks enamikus liikmesriikides keskmiselt alla ühe aasta. ·Tulemuslik võitlus rahapesu vastu on väga oluline, et kaitsta finantssüsteemi ja ausat konkurentsi ning ennetada kahjulikke tagajärgi majandusele. Rahapesualaste rikkumiste kohtus menetlemise kestusega seotud probleemid võivad mõjutada rahapesuvastase võitluse tulemuslikkust. 2020. aasta ELi õigusemõistmise tulemustabelis on esitatud ajakohastatud andmed rahapesuga seotud kohtumenetluste kestuse kohta (joonis 21), millest on näha, et kui umbes pooltes liikmesriikides kulub menetlustele esimese astme kohtus keskmiselt kuni aasta, siis mitmes probleemidega silmitsi seisvas liikmesriigis võtavad need menetlused aega keskmiselt umbes kaks aastat( ). 3.2. Kohtusüsteemide kvaliteet Kohtusüsteemi kvaliteedi mõõtmiseks ei ole üht kindlat viisi. 2020. aasta ELi õigusemõistmise tulemustabelis jätkatakse selliste tegurite uurimist, mida peetakse kohtusüsteemi kvaliteedi parandamisel üldjuhul asjakohaseks. Nagu varasematelgi aastatel, on need jaotatud nelja kategooriasse: 1) kodanike ja ettevõtjate juurdepääs õigusemõistmisele; 2) piisavad materiaalsed ja inimressursid; 3) hindamisvahendite kasutuselevõtt ning 4) kvaliteedistandardite kasutamine. 3.2.1. Juurdepääsetavus Juurdepääsetavus on vajalik kogu õigusemõistmise ahelas, et oleks võimalik saada asjakohast teavet kohtusüsteemi, hagi algatamise ja sellega seonduvate finantsaspektide ning menetluse seisu kohta kuni menetluse lõpuni ning et kohtuotsusele oleks võimalik veebis kiiresti ligi pääseda. – Kohtusüsteemi kohta teabe andmine – Lisaks sellele, et teave peab olema kergesti kättesaadav, on kodanikukeskse õigusemõistmise jaoks vajalik, et teave kohtusüsteemi kohta on kohandatud konkreetsetele ühiskonnarühmadele, kellel oleks muidu teabele ligipääsemisel raskusi. Joonisel 22 on näha kohtusüsteemi konkreetseid aspekte käsitleva veebipõhise teabe kättesaadavus konkreetsetele ühiskonnarühmadele. Joonis 22. Kohtusüsteemi käsitleva veebipõhise teabe kättesaadavus üldsusele, 2019(*) (allikas: Euroopa Komisjon( )) (*) Saksamaal otsustatakse igal liidumaal ja föderaaltasandil, millist teavet veebis avaldada. – Tasuta õigusabi, kohtulõivud ja õigusabikulud – Kohtuvaidlustega seotud kulud on põhitegur, mis mõjutab juurdepääsu õigusemõistmisele. Kohtuvaidlusega seotud suured kulud, sealhulgas kohtulõivud( ) ja õigusabikulud,( ) võivad juurdepääsu õigusemõistmisele takistada. Tsiviil- ja kaubandusvaidlustega seotud kulud ei ole ELi tasandil ühtlustatud. Neid reguleeritakse liikmesriikide õigusaktidega ja seepärast need erinevad liikmesriigiti. Juurdepääs tasuta õigusabile on hartas sätestatud põhiõigus( ). See võimaldab juurdepääsu õigusemõistmisele neile, kes ei suuda kohtuvaidlusega seotud kulusid tasuda või ette maksta. Enamik liikmesriike lähtub tasuta õigusabi andmisel taotleja sissetulekust( ).

Joonisel 23 on näidatud täieliku või osalise tasuta õigusabi kättesaadavus tarbijavaidluses, mis hõlmab 6 000 euro suurust nõuet. Sellel võrreldakse tasuta õigusabi saamiseks kohaldatavaid sissetulekukünniseid, mis on väljendatud protsendina Eurostati vaesuspiirist igas liikmesriigis( ). Näiteks kui tasuta õigusabi saamise künnis on 20 %, võib tasuta õigusabi saada veel taotleja, kelle sissetulek on Eurostati asjaomase liikmesriigi vaesuspiirist 20 % suurem. Kui aga tasuta õigusabi saamise künnis jääb allapoole nulli, tähendab see, et ka vaesuspiirist väiksema sissetulekuga isik ei pruugi saada tasuta õigusabi. Mõnes liikmesriigis on kasutusel õigusabisüsteem, mille raames kaetakse 100 % kohtuvaidlusega seotud kuludest (täielikult tasuta õigusabi) ning mida täiendab süsteem, mille raames kaetakse osa kuludest (osaliselt tasuta õigusabi), kusjuures viimase puhul rakendatakse tasuta õigusabi saamise õiguse tuvastamiseks teistsuguseid kriteeriume kui esimese puhul. Teistes liikmesriikides on vaid kas täielikult või osaliselt tasuta õigusabi andmise süsteem. Joonis 23. Sissetulekukünnis tasuta õigusabi saamiseks teatavates tarbijavaidlustes, 2019(*) (Eurostati vaesuspiiri ja sissetulekukünnise erinevus protsentides) (allikas: Euroopa Komisjon ning Euroopa Advokatuuride ja Õigusliitude Nõukogu( )) (*) Eesti: otsus tasuta õigusabi andmise kohta ei põhine taotleja rahaliste vahendite suurusel. Iirimaa: osaliselt tasuta õigusabi andmise otsustamisel tuleb võtta arvesse ka taotleja likviidset vara. Läti: künnis on eri omavalitsustes erinev, ülempiir on kujutatud skeemil. Enamik liikmesriike nõuab pooltelt kohtumenetluse alustamiseks kohtulõivu tasumist. Tasuta õigusabi saajad on sageli vabastatud kohtulõivu tasumisest. Vaid Bulgaarias, Eestis, Iirimaal, Madalmaades, Poolas ja Sloveenias ei ole tasuta õigusabi saajad kohtulõivu tasumisest automaatselt vabastatud. Tšehhis otsustab kohus tasuta õigusabi saaja kohtulõivu tasumisest vabastamise iga juhtumi puhul eraldi. Joonisel 24 on võrreldud kahe stsenaariumi puhul nõude suuruse alusel kohtulõivu suhtelist suurust. Näiteks kui allpool oleval joonisel on 6 000 euro suuruse nõude juures kohtulõiv 10 %, siis peab tarbija kohtumenetluse alustamiseks tasuma kohtulõivuna 600 eurot. Väikese nõude aluseks on Eurostati vaesuspiir asjaomases liikmesriigis.



Joonis 24. Tarbijavaidluses kohtumenetluse alustamiseks nõutav kohtulõiv, 2019(*) (kohtulõivu suhteline suurus nõude suuruse alusel) (allikas: Euroopa Komisjon ning Euroopa Advokatuuride ja Õigusliitude Nõukogu( )) (*) Väike nõue on nõue, mis vastab asjaomase liikmesriigi kohta avaldatud Eurostati vallalise isiku vaesuspiirile, mis on arvutatud igakuise sissetulekuna (2019. aastal jäi see näiteks vahemikku 164 eurot Rumeenias kuni 1 804 eurot Luksemburgis). Belgia, Kreeka ja Rumeenia: ei esitatud andmeid kohtulõivude kohta väikese nõude korral. Luksemburg: menetlusosalised peavad menetluse alustamiseks hagejana tasuma kohtutäituri tasu, kui nad ei saa tasuta õigusabi. Madalmaad: kohtulõiv juhul, kui sissetulek on alla 2 275 euro kuus.



Lepingute täitmise tõhus tagamine on majandusele väga oluline. Kohtuvaidlusega seotud tegelike kulude hüvitamise tõenäosus tugevdab lepingu täitmise tagamist taotleva võlausaldaja positsiooni. Tavaliselt peab võlausaldajast hageja tasuma hagi kohtusse esitamise eest kohtulõivu. Üldjuhul kohustab kohus kaotanud kostjat võitnud hagejale tema ette makstud kohtulõivu täies ulatuses hüvitama. Joonisel 25 on näidatud kohtulõivu summa, mida on vaja kohtumenetluse alustamiseks teatavas tarbijavaidluses (vt joonealune märkus 59). Joonis 25. Kohtulõiv kohtumenetluse alustamiseks kaubandusasjas, 2019(*) (eurodes) (allikas: Euroopa Komisjon ning Euroopa Advokatuuride ja Õigusliitude Nõukogu()) (*) Kohtulõivu hüvitamine otsustatakse Hispaanias, Portugalis ja Rumeenias iga juhtumi puhul eraldi. Kreekas ja Ungaris ei ole kohustust võitnud poolele kohtulõiv täielikult hüvitada. Tavaliselt peab võlausaldaja oma advokaadi tasu ise ette maksma mitte ainult kohtumenetluse etapis, vaid ka juba enne seda etappi. Hüvitise puhul kohaldatakse enamikus liikmesriikides reeglit, mille kohaselt kohtuasja kaotanud pool peab lisaks enda õigusabikuludele tasuma ka võitnud poole kulud. Selline tasu hüvitamise reegel pärsib selliste kohtuasjade algatamist, mille võitmise tõenäosus on väike, julgustades samal ajal selliste kohtuasjade algatamist, mille võitmise tõenäosus on suur. Joonisel 26 on näidatud summa, mille kohus määraks võitnud hagejale teatava kaubandusvaidluse stsenaariumi puhul (vt joonealune märkus 60). On võimalik eristada kolme peamist süsteemi: 1) seadusest tulenevate tasude süsteemiga riikides oleneb õigusabikulude hüvitamine advokaadi töö eest ette nähtud seadusest tuleneva tasu summast, mis on liikmesriigiti väga erinev; 2) liikmesriikides, kus seadusest tulenevate tasude süsteemi ei kasutata, hüvitatakse õigusabikulud kas täielikult (Ungari, Portugal, Soome) või osaliselt (Poola, Läti, Luksemburg) ning 3) mitmes liikmesriigis otsustab hüvitamise kohus iga juhtumi puhul eraldi. Joonis 26. Õigusabikulude hüvitamine kaubandusvaidluse puhul, 2019(*) (eurodes) (allikas: Euroopa Komisjon ning Euroopa Advokatuuride ja Õigusliitude Nõukogu( )) (*) Selle näitaja puhul ei sisalda õigusabikulud menetluskulusid ja käibemaksu (kui need tuleb tasuda). Hüpoteetiline õigusabikulu stsenaariumis ette nähtud kohtuetapi eest on 1 650 eurot. Süsteemides, kus seadusest tulenevat tasu ei kohaldata, tähendab täielik hüvitamine, et see summa (1 650 eurot) võidakse välja mõista. Osalist hüvitamist kohaldavad liikmesriigid (Poola, Läti, Luksemburg) on reastatud välja mõistetava õigusabikulu suuruse alusel (suurimast vähimani, summad varieeruvad 1 275 ja 500 euro vahel). Joonis ei sisalda teavet kohtueelse etapi õigusabikulude hüvitamise kohta, mida ei ole kõikides liikmesriikides ette nähtud. Austria: stsenaariumi ei saa Austria hüvitamissüsteemile täielikult kohaldada. Malta: Maltal ei kasutata tunnipõhist õigusabikulu, hüvitamise üle otsustatakse nõude suuruse alusel. Itaalia: Itaalias kehtib seadusest tulenev tasu (stsenaariumis 3 235 eurot), kuid kohus võib hüvitamise otsustada etteantud piirides. Leedu: kohus võtab otsuse tegemisel arvesse justiitsministeeriumi suuniseid, stsenaariumi puhul oleks maksimumsumma 3 350 eurot.

– Nõude esitamine ja jälgimine veebis – Võimalus kasutada kohtumenetluse teatavate etappide läbimiseks elektroonilisi vahendeid on oluline kohtusüsteemi kvaliteedi näitaja, sest nõuete elektrooniline esitamine ning võimalus veebi teel menetlust jälgida ja toiminguid teha võib lihtsustada juurdepääsu õigusemõistmisele ning vähendada viivitusi ja kulusid. Kohtute IKT-süsteemidel on ka üha suurem roll õigusasutuste vahelises piiriüleses koostöös ning need hõlbustavad ELi õigusaktide, näiteks väiksemate nõuete menetlust käsitlevate õigusaktide rakendamist.



Joonis 27. Elektrooniliste vahendite kättesaadavus, 2018(*) (0 = võimalik 0 % kohtutes, 4 = võimalik 100% kohtutes( )) (allikas: CEPEJ uuring) (*) Uus metoodika, andmed ei ole eelmiste aastatega võrreldavad. Taani ja Rumeenia: kohtuasja võib alustada e-kirja teel. – Juurdepääs kohtuotsustele – Kohtuotsustele veebi kaudu juurdepääsu tagamine parandab kohtusüsteemi läbipaistvust, aitab kodanikel ja ettevõtjatel aru saada oma õigustest ning võib aidata suurendada kohtupraktika ühtsust. Kohtuotsuste veebis avaldamise kord on oluline selleks, et luua kasutajakeskseid otsingusüsteeme,() mis muudavad kohtupraktika õigusala töötajatele ja üldsusele kättesaadavamaks. Sujuv juurdepääs kohtupraktikale ja selle hõlbus taaskasutamine võimaldab luua uuenduslikke õigustehnilisi rakendusi, mis toetavad õigusala töötajaid. Kohtuotsuste veebis avaldamisel tuleb õigus- ja poliitikaraamistikega seatud piirides arvestada mitmesuguste huvidega. Kui kohtud töötlevad isikuandmeid, kohaldatakse selle suhtes täielikult isikuandmete kaitse üldmäärust(). Selle hindamisel, millised andmed avalikustada, tuleb omavahel kaaluda õigust andmekaitsele ja isikukajastuse kontrollile kohtuotsustes ning kohtusüsteemi läbipaistvust. See kehtib eriti juhul, kui tegemist on valdava avaliku huviga, mis õigustab selliste andmete avaldamist. Paljudes riikides nõuab seadus või praktika kohtuotsuste anonüümimist või pseudonüümimist() enne avaldamist kas süsteemselt või taotluse alusel. Kohtusüsteemis toodetud andmeid reguleeritakse ka Euroopa õigusaktidega, mis käsitlevad avatud andmeid ja avaliku sektori teabe taaskasutamist(). Kohtuotsuste kättesaadavus masinloetaval kujul() soodustab algoritmide kasutamist kohtusüsteemis(). Joonis 28. Üldsuse veebipõhine juurdepääs avaldatud kohtuotsustele, 2019(*) (tsiviil-/kaubandusasjad, haldusasjad ja kriminaalasjad, kõik astmed) (allikas: Euroopa Komisjon( )) (*) Suurim võimalik punktide arv: 9 punkti. Kui kõik tsiviil-/kaubandusasjades, haldusasjades ja kriminaalasjades tehtud otsused on veebis kättesaadavad, anti iga astme eest üks punkt (ja kui kättesaadavad on vaid mõne kohtu otsused, anti 0,5 punkti). Kui liikmesriigis on vaid kaks kohtuastet, on punktide andmisel kolmele astmele antud vastava olemasoleva kõrgema astme punktid ka puuduvale astmele. Liikmesriikides, kus nimetatud kahte õigusvaldkonda (tsiviil-/kaubandus- ja haldusasjad) ei eristata, anti samad punktid mõlemale valdkonnale. Belgia: tsiviil- ja kriminaalasjade puhul otsustab iga kohus oma otsuste avaldamise ise. Bulgaaria: avaldatakse kõik kriminaalasjades tehtud kassatsioonikohtu otsused peale nende, mis sisaldavad salastatud andmeid. Saksamaa: esimese astme kohtu otsuste veebis avaldamine otsustatakse iga liidumaa tasandil. Iirimaa: kriminaalasja lahendamisel lühimenetluses ei tehta tavaliselt kirjalikke otsuseid. Küpros: haldus- ja kriminaalasjade puhul otsustavad kohtunikud, milliseid otsuseid avaldatakse. Luksemburg ja Rootsi: kohtuotsuseid ei avaldata regulaarselt veebis (avaldatakse ainult märgilisi otsuseid). Austria: esimese ja teise astme puhul otsustavad kohtunikud, millised otsused avaldatakse. Madalmaad: otsuste avaldamise otsustavad kohtud kooskõlas avaldatud kriteeriumidega. Poola: haldusasjade puhul teeb avaldamise otsuse iga kohtu vastava üksuse juht. Portugal: tsiviil- ja kriminaalasjades teeb avaldamisotsuse kohtu komisjon.



Joonis 29. Masinloetavate kohtuotsuste koostamise kord, 2019(*) (tsiviil-/kaubandus-, haldus- ja kriminaalasjad, kõik astmed) (allikas: Euroopa Komisjon( )) (*) Suurim võimalik punktide arv: 24 punkti kohtuasja liigi kohta. Kõigi kolme astme (esimene, teine, viimane) puhul võib anda ühe punkti, kui hõlmatud on kõik otsused. Kui teatud astmel on hõlmatud vaid mõni otsus, antakse vaid pool punkti. Kui liikmesriigis on vaid kaks astet, on punktide andmisel kolmele astmele antud vastava olemasoleva kõrgema astme punktid ka puuduvale astmele. Liikmesriikides, kus haldusasju ning tsiviil-/kaubandusasju ei eristata, anti samad punktid mõlemale õigusvaldkonnale. Hispaania: kohtunike üldnõukogu andmebaasi kasutamine ärieesmärkidel või teabe ulatuslik allalaadimine ei ole lubatud. Selle teabe taaskasutamisel andmebaaside täiendamiseks või ärieesmärkidel tuleb järgida kohtunike üldnõukogu kohtudokumentide keskuses kehtestatud korda ja tingimusi. Prantsusmaa: üldsusele on tasuta kättesaadavad vaid ülemkohtu avaldatud otsused. Apellatsioonikohtute poolt Jurica andmebaasis avaldatud kohtuotsused on kättesaadavad privaatse õigusalase virtuaalvõrgu kaudu ja õigusteabe avaldajatele. Esimese astme ja kõrgema kohtu poolt ülemkohtule saadetud otsuseid ei anonüümita ega pseudonüümita. Kehtestatud on avatud juurdepääs kohtuotsustele – välja arvatud korduvad ja süstemaatilised taotlused. Kohtunike ja kohtutöötajate isikuandmete taaskasutus nende tegeliku või eeldatava erialase praktika hindamiseks, analüüsimiseks, võrdlemiseks või prognoosimiseks on keelatud. Iirimaa: Iiri õigussüsteemis ei ole haldusasjadega tegelemiseks eraldi jurisdiktsiooni. Luksemburg: haldusasju käsitletakse vaid kahes kohtuastmes.

– Juurdepääs vaidluste kohtuvälise lahendamise meetoditele – Joonisel 30 on näha liikmesriikide pingutused vaidluste kohtuvälise lahendamise meetodite vabatahtliku kasutamise propageerimisel konkreetsete stiimulite abil, mis võivad erineda sõltuvalt õigusvaldkonnast( ).

Joonis 30. Vaidluste kohtuvälise lahendamise meetodite kasutamise propageerimine ja edendamine, 2019(*) (allikas: Euroopa Komisjon( )) (*) Suurim võimalik punktide arv: 52 punkti. Koondandmed, mis põhinevad järgmistel näitajatel: 1) veebisaidid, kus antakse teavet vaidluste kohtuvälise lahendamise kohta; 2) reklaamikampaaniad meedias; 3) üldsusele suunatud brošüürid; 4) konkreetne teave vaidluste kohtuvälise lahendamise kohta, mida kohus annab taotluse korral; 5) vaidluste kohtuvälise lahendamise / vahendamise koordineerija kohtutes; 6) hinnangute avaldamine vaidluste kohtuvälise lahendamise kohta; 7) statistika avaldamine vaidluste kohtuvälise lahendamise kohta; 8) vaidluste kohtuvälise lahendamise kulude (osaline või täielik) katmine tasuta õigusabiga; 9) kohtulõivude, sealhulgas tempelmaksude osaline või täielik tagastamine, kui vaidluse kohtuväline lahendamine on edukas; 10) vaidluse kohtuväliseks lahendamiseks ei nõuta advokaadi olemasolu; 11) kohtunik võib olla lepitajaks, 12) poolte saavutatud kokkulepe muudetakse kohtus täidetavaks, 13) elektrooniliste vahendite kasutamine vaidluste kohtuväliseks lahendamiseks. Kõigi nimetatud 13 näitaja puhul anti iga õigusvaldkonna eest üks punkt. Tšehhi: haldusvaidluste kohta ei ole andmed kättesaadavad. Taani: igas kohtus on isik, kelle ülesanne on edendada vahendamise kasutamist. Halduskohtud võivad teha pooltele ettepaneku kasutada vahendamist. Iirimaa: haldusasjad klassifitseeritakse tsiviil- ja kaubandusasjade kategooriasse. Kreeka: vaidluste kohtuvälise lahendamise võimalus on olemas riigihankemenetluses kõrgemates halduskohtutes. Hispaania: tööõigusasjades on vaidluste kohtuväline lahendamine kohustuslik. Leedu: kohtuliku vahendamise protsesse kohtutes koordineerib riikliku kohtuadministratsiooni sekretariaat. Portugal: tsiviil- ja kaubandusvaidlustes tagastatakse kohtulõiv üksnes rahukohtunike puhul. Slovakkia: Slovakkia õiguskorras ei toetata vaidluste kohtuvälist lahendamist haldusalastel põhjustel. Rootsi: kohtunikel on vaidluse kohtuvälise lahendamise puhul menetluslik kaalutlusõigus. Kohtunik on kohustatud otsima rahumeelset lahendust, välja arvatud juhul, kui see on asja laadi tõttu ebasobiv.



– Lapsesõbralik õigusemõistmine – Joonisel 31 on näha liikmesriikides kehtestatud lähenemisviisid, et muuta kohtusüsteem lastele kättesaadavamaks ja kohandada see nende vajadustega, näiteks pakkudes menetluse kohta teavet lastepäraselt või võttes meetmeid, et laps ei peaks osalema mitmel kohtuistungil. Joonis 31. Lapsesõbralik õigusemõistmine, 2019(*) (allikas: Euroopa Komisjon( )) 3.2.2. Ressursid Kohtusüsteemi heaks toimimiseks on tarvis piisavalt ressursse, sealhulgas vajalikke investeeringuid füüsilisse ja tehnilisse taristusse, samuti on kõikides valdkondades vaja kvalifitseeritud töötajaid, kes on saanud väljaõppe ja kellele makstakse asjakohast tasu. Ilma piisavate vahendite, tööriistade või töötajateta, kellel on nõutav kvalifikatsioon ja oskused ning keda järjepidevalt koolitatakse, on ohus menetluste ja otsuste kvaliteet. – Rahalised vahendid – Allpool olev joonis näitab valitsemissektori tegelikke kulutusi kohtusüsteemi käitamiseks (välja arvatud vanglad) nii elaniku kohta (joonis 32) kui ka osana sisemajanduse koguproduktist (SKP) (joonis 33) ning viimaks kohtute peamisi kulukategooriaid (joonis 34) ( ).



Joonis 32. Valitsemissektori kogukulutused kohtutele, 2012, 2016–2018(*) (eurodes elaniku kohta) (allikas: Eurostat) (*) Liikmesriigid on järjestatud 2018. aasta kulutuste järgi (kõige suurematest kõige väiksemateni). Hispaania, Prantsusmaa, Horvaatia, Portugali ja Slovakkia 2018. aasta andmed on esialgsed. Joonis 33. Valitsemissektori kogukulutused kohtutele, 2012, 2016–2018(*) (protsendina SKPst) (allikas: Eurostat) (*) Liikmesriigid on järjestatud 2018. aasta kulutuste järgi (kõige suurematest kõige väiksemateni). Hispaania, Prantsusmaa, Horvaatia, Portugali ja Slovakkia 2018. aasta andmed on esialgsed.





Joonisel 34 on näidatud järgmised põhilised majanduskategooriad, mida valitsemissektori kulutused kohtutele hõlmavad: 1) kohtunike ja kohtutöötajate palgad, sealhulgas sotsiaalmaksed (hüvitised töötajatele( )), 2) kohtutele vajalike kaupade ja teenuste kulud, näiteks hoonete üürimine, kontoritarbed, energia ja õigusabi (vahetarbimine( )), 3) investeeringud põhivarasse, näiteks kohtuhoonetesse ja tarkvarasse (kapitali kogumahutus põhivarasse( )) ning 4) muud kulud. Joonis 34. Valitsemissektori kogukulutused kohtutele kategooriate kaupa(*) (2018. aastal protsendina kogukuludest) (allikas: Eurostat) (*) Hispaania, Prantsusmaa, Horvaatia ja Slovakkia andmed on esialgsed, Portugali andmed on hinnangulised. – Inimressursid – Kohtusüsteemi kvaliteedi jaoks on piisavad inimressursid väga olulised. Kohtunike mitmekesisus, sh sooline tasakaal, rikastab teadmisi, oskusi ja kogemusi ning peegeldab ühiskonnas valitsevat tegelikku olukorda. Joonis 35. Kohtunike arv, 2012–2018(*) (100 000 elaniku kohta) (allikas: CEPEJ uuring) (*) CEPEJ metoodika kohaselt hõlmab see kategooria täiskohaga töötavaid kohtunikke. Sellesse ei kuulu kohtuametnikud (Rechtspfleger, court clerk), kes on mõnes liikmesriigis olemas. Austria: halduskohtute andmed on lisatud alates 2016. aastast. Kreeka: elukutseliste kohtunike koguarv hõlmab eespool osutatud aastate lõikes eri kategooriaid, mis osaliselt selgitab selle arvu kõikumisi. Alates 2016. aastast hõlmab elukutseliste kohtunike arv kõigi kohtuastmete kriminaal- ja tsiviilkohtute, samuti halduskohtute kohtunikke. Itaalia: arvesse ei ole võetud piirkondlikke auditikomiteesid, kohalikke maksukomisjone ega sõjakohtuid. Luksemburg: andmeid on täiustatud metoodikat kasutades muudetud. Joonis 36. Elukutseliste naiskohtunike osakaal ülemkohtutes 2017.–2019. aastal(*) (allikas: Euroopa Komisjon( )) (*) Reastatud 2019. aasta andmete alusel, suurimast vähimani.



Joonis 37. Advokaatide arv, 2012–2018(*) (100 000 elaniku kohta) (allikas: CEPEJ uuring) (*) CEPEJ metoodika järgi on advokaat siseriikliku õiguse kohaselt kvalifitseeritud ja volitatud isik, kes võib oma klientide nimel esineda kaitsjana või osutada õigusteenuseid, esineda kohtus ning nõustada või esindada oma kliente õigusküsimustes (Euroopa Nõukogu ministrite komitee soovitus Rec(2000)21 advokaadi kutsealal tegutsemise vabaduse kohta). Saksamaa: advokaate ei eristata kategooriate (näiteks õigusnõustaja ja vandeadvokaat) alusel. Soome: alates 2015. aastast esitatud advokaatide arv hõlmab nii erasektoris kui ka avalikus sektoris töötavaid advokaate. – Koolitus – Kohtunike koolitamine on tähtis kohtuotsuste ja kodanikele osutatava õigusemõistmise teenuse kvaliteedi seisukohast. Allpool esitatud andmed käsitlevad kohtunike koolitamist paljudes eri valdkondades, sealhulgas küsimustes, mis puudutavad suhtlemist poolte ja ajakirjandusega, ning kutseoskuste vallas. Joonis 38. Eri liiki oskustele keskenduva kohtunike täienduskoolituse osakaal, 2018(*) (protsendina täienduskoolitust saavate kohtunike koguarvust) (allikas: Euroopa Komisjon( ))

(*) Joonis 38 kajastab täienduskoolitusel (s.t pärast kohtuniku põhikoolituse läbimist pakutaval koolitusel) osalenud kohtunike protsentuaalset jaotust nelja kindlaksmääratud valdkonna vahel. Õigusalast koolitust ei ole arvesse võetud. Kreekas, Maltal ja Portugalis ei pakkunud kohtunikke koolitavad asutused valitud oskustega seotud erikoolitust. Taani: andmed hõlmavad kohtutöötajaid. Austria: andmed hõlmavad prokuröre. Joonis 39. Kohtunikele mõeldud suhtluskoolituse kättesaadavus, 2019(*) (allikas: Euroopa Komisjon( )) (*) Suurim võimalik punktide arv: 14 punkti. Liikmesriikidele anti üks punkt, kui seal pakutakse põhikoolitust, ning üks punkt, kui pakutakse täienduskoolitust (mõlema koolituse eest kokku maksimaalselt kaks punkti). Taani: ei pakuta koolitust, mis käsitleb suhtlemist nägemis- või kuulmispuudega isikutega, sest riik võimaldab sellistel isikutel kasutada kohtusaalis vajalikke vahendeid või abilist, näiteks viipekeele tõlki. Muu suhtluskoolitus hõlmab järgmist: kursused üldsuse ja meediaga suhtlemise oskuse parandamiseks (Belgia, Bulgaaria, Eesti, Läti, Madalmaad, Poola, Rumeenia, Slovakkia); ülekuulamisoskuse kursused (Saksamaa ja Austria), inimeste juhtimise kursused (Belgia, Hispaania, Poola) ja pehmete oskuste koolitused hõlmavad kohtuotsuste selguse ja esitlusmeetodite parandamist (Tšehhi, Taani, Läti, Ungari, Poola, Slovakkia). 3.2.3. Hindamisvahendid Kohtute tegevuse järelevalve ja hindamine aitab kindlaks teha puudused ja vajadused ning sellega parandada kohtusüsteemi kvaliteeti. Korrapärane hindamine võib suurendada kohtusüsteemi võimet reageerida praegustele ja tulevastele probleemidele. Piisavate IKT-vahenditega saab hallata kohtuasju reaalajas ja toetada üleriigilise standarditud kohtustatistika koostamist. Lisaks saab neid kasutada kuhjunud kohtuasjade haldamiseks ja automatiseeritud varajase hoiatamise süsteemides. Uuringud on väga olulised kohtusüsteemide toimimise hindamisel õigusala töötajate ja menetlusosaliste vaatenurgast. Kohtusüsteemide kvaliteedi parandamiseks on vajalik, et uuringute tulemustele järgneksid piisavad järelmeetmed.



Joonis 40. IKT kättesaadavus kohtuasjade haldamiseks ja kohtu tegevust kajastava statistika kogumiseks, 2018(*)

(0 = võimalik 0 % kohtutes, 4 = võimalik 100 % kohtutes( )) (allikas: CEPEJ uuring) (*) Uus metoodika, andmed ei ole eelmiste aastatega võrreldavad. Joonis 41. Menetlusosaliste ja õigusala töötajate seas tehtud uuringute teemad, 2018(*) (allikas: Euroopa Komisjon( )) (*) Liikmesriikidele anti iga märgitud uuringuteema eest üks punkt, olenemata sellest, kas uuring tehti riigi, piirkonna või kohtu tasandil. Kategooriasse „muud teemad“ kuuluvad: advokaatide hulgas tehtud uuringud teatavate kohtute toimimise kohta (Hispaania); teadlikkus IKT-meetmetest kasutajate juurdepääsu parandamise vahendina (Malta); kohtute ressursid ja materiaalne olukord (Portugal); menetluse õiglust käsitleva projektiga seotud küsimused (Sloveenia), kohtute toimimise parandamise võimalused (Slovakkia); arusaam kohasest karistusest (Soome) ning õigusala töötajate ja menetlusosaliste rahulolu kohtusüsteemi pakutavate teenustega (Rootsi). Saksamaal viidi liidumaade tasandil läbi mitu eri uuringut. Joonis 42. Menetlusosaliste ja õigusala töötajate seas tehtud uuringute järelmeetmed, 2018(*) (allikas: Euroopa Komisjon( )) (*) Liikmesriikidele anti iga järelmeetmete liigi eest üks punkt. Kategooriasse „muud konkreetsed järelmeetmed“ kuulusid kontroll (Hispaania); suunistena kasutamine sisekorra väljatöötamisel (Malta); üldsusele mõeldud teabe avaldamine (Sloveenia) ning kohtute enesehindamisaruanded (Slovakkia). 3.2.4. Kvaliteedinormid Kvaliteedinormid või -nõuded võivad aidata parandada kohtusüsteemide kvaliteeti. Kui tulemustabeli eelmistes väljaannetes anti ülevaade ajaliste piirangute ja pooltele teabe andmisega seotud normidest, siis 2020. aasta ELi õigusemõistmise tulemustabelis keskendutakse ajalisi piiranguid, kohtuasjade kuhjumist ja ajakavu käsitlevatele normidele kui kohtutes kasutatavale haldusvahendile( ). Joonisel 43 antakse ülevaade sellest, millised liikmesriigid kasutavad tähtaegu, ajakavu ja kohtuasjade kuhjumist käsitlevaid norme ning see sisaldab esimest korda teavet selliseid norme kasutavate õigusvaldkondade ja instantside kaupa. Tähtajad on kvantitatiivsed ajalised piirangud, nt maksimaalne päevade arv alates asja registreerimisest kuni esimese kohtuistungini. Kuhjunud kohtuasjad on kohtuasjad, mis on menetluses määratud ajast kauem. Ajakavad on mõõdetavad eesmärgid/tavad, millega näiteks määratakse kindlaks teatud hulk kohtuasju, mis tuleb kindla aja jooksul lõpule viia.

Joonis 43. Ajaliste piirangutega seotud normide kasutamine, 2019(*) (allikas: Euroopa Komisjon ( )) (*) Liikmesriikidele anti iga astme (esimene, teine, viimane) puhul iga õigusvaldkonna (tsiviil-/kaubandus-, haldus- ja kriminaalasjad) eest üks punkt, kui norm on kindlaks määratud. Suurim võimalik punktide arv: 27 punkti. Kui liikmesriigis on vaid kaks kohtuastet, on punktide andmisel kolmele astmele antud vastava olemasoleva kõrgema astme punktid ka puuduvale astmele. Liikmesriikides, kus nimetatud kahte õigusvaldkonda (tsiviil-/kaubandus- ja haldusasjad) ei eristata, anti samad punktid mõlemale valdkonnale.

3.2.5. Kokkuvõte kohtusüsteemide kvaliteedi kohta Lihtne juurdepääs, piisavad ressursid, tulemuslikud hindamisvahendid ning asjakohased normid ja tavad on tegurid, mis aitavad tagada kohtusüsteemide kvaliteedi. Kodanikud ja ettevõtjad ootavad tulemuslikult kohtusüsteemilt kvaliteetseid otsuseid. 2020. aasta ELi õigusemõistmise tulemustabelis jätkatakse nende tegurite võrdleva uurimisega . Juurdepääsetavus Käesolevas väljaandes vaadeldakse taas hulka elemente, mis aitavad muuta kohtusüsteemi kodanikukesksemaks. ·Peaaegu kõik liikmesriigid annavad oma kohtusüsteemi kohta mõningast veebipõhist teavet. Muu hulgas on olemas kesksed veebiportaalid, kust leiab veebivormid, ja pakutakse interaktiivseid koolitusi seadustes sätestatud õiguste kohta (joonis 22). Erinevusi esineb pakutava teabe sisus ja selles, kuivõrd see vastab inimeste vajadustele. Näiteks vaid osas liikmesriikides (9) on inimestel võimalik veebisimulatsiooni abil välja selgitada, kas neil on õigus saada tasuta õigusabi. Teist keelt rääkivatele inimestele ning nägemis- või kuulmispuudega isikutele mõeldud teave on aga kättesaadav enamikus liikmesriikides. ·Juurdepääsul õigusemõistmisele on otsustava tähtsusega õigusabi kättesaadavus ja kohtulõivude suurus, eriti vaesuses elavate kodanike jaoks. Joonisel 23 on näha, et tarbijad, kelle sissetulek jääb allapoole Eurostati vaesuspiiri, ei saa mõnes liikmesriigis tasuta õigusabi. Eelmise aastaga võrreldes on tasuta õigusabi kättesaadavus püsinud stabiilne. Sellegipoolest on tasuta õigusabi kättesaadavus mõnes liikmesriigis aastate jooksul halvenenud. Kohtulõivude tase (joonis 24) on püsinud 2016. aastast saadik suhteliselt stabiilne, ehkki kohtulõivude puhul on koormus väikeste nõuete puhul endiselt proportsionaalselt suurem. Tasuta õigusabi saamise keerukus koos suurte kohtulõivudega võib mõnes liikmesriigis vähendada puudustkannatavate inimeste võimalusi pääseda ligi õigusemõistmisele. ·2020. aasta ELi õigusemõistmise tulemustabel sisaldab esimest korda teavet ka kohtulõivude ja õigusabikulude hüvitamise kohta kaubandusasjades. Kohtulõivude tase kaubandusvaidlustes (joonis 25) on liikmesriigiti väga erinev (ulatudes 0,1 %st kuni 6 %ni nõude suurusest), kusjuures kohtulõive ei ole kehtestatud vaid kahes liikmesriigis. Joonisel 26 on esimest korda näidatud, millises ulatuses võidakse kaubandusasjades õigusabikulud võitnud poolele hüvitada. Õigusabikulude hüvitamisel kohtumenetluse etapis on suured erinevused nii seadusest tuleneva tasu süsteemi kasutavate kui ka mittekasutavate liikmesriikide vahel, samuti nende rühmade sees (eelkõige suurema ja väiksema seadusest tuleneva tasu süsteemi vahel). Peale selle oleneb õigusabikulude hüvitamine paljudes liikmesriikides kohtute äranägemisest. See, kui suures ulatuses süsteem õigusabikulusid hüvitab, võib hagi esitamise tõenäosust ja seetõttu ka üldist juurdepääsu õigusemõistmisele kas soodustada või pärssida. ·Elektrooniliste vahendite kättesaadavus kohtumenetluse ajal aitab lihtsustada juurdepääsu õigusemõistmisele ning vähendada viivitusi ja kulusid. Joonisel 27 on näha, et enam kui pooltes liikmesriikides puudub endiselt võimalus esitada nõudeid või kohtukutseid elektrooniliselt või see on võimalik üksnes piiratud ulatuses, nagu oli juba näha 2019. aasta ELi õigusemõistmise tulemustabelis. Endiselt püsivad suured erinevused selles, mil määral on võimalik kohtumenetlust veebis jälgida, ning ükski liikmesriik ei ole veel suutnud seda kõikides kohtutes ja kõikides õigusvaldkondades täielikult tagada. ·Varasemate aastatega võrreldes on veebipõhine juurdepääs kohtuotsustele (joonis 28) jäänud stabiilseks, eelkõige kõrgeima astme kohtu otsuste avaldamisel: 19 liikmesriiki avaldavad kõik tsiviil-/kaubandus- ja haldusasjades tehtavad otsused ning sama palju liikmesriike avaldab ka kõrgeima astme kohtute kriminaalasjades tehtud otsused. Need rõõmustavad näitajad julgustavad kõiki liikmesriike tegevust jätkuvalt parandama, sest kõrgeima kohtu otsustel on kohtupraktika ühtsuse tagamisel oluline roll. Madalamates kohtuastmetes on kõiki otsuseid avaldavate liikmesriikide arv endiselt oluliselt väiksem nii kriminaal ja tsiviil-/kaubandus- kui ka haldusotsuste puhul – näitaja on püsinud alates 2017. aastast samal tasemel. ·2020. aasta ELi õigusemõistmise tulemustabel võimaldab põhjalikumalt analüüsida liikmesriikides kehtestatud korda, mis võib hõlbustada masinloetavate kohtuotsuste koostamist (joonis 29). Kõikides liikmesriikides on tsiviil-/kaubandus-, haldus- ja kriminaalasjades kehtestatud vähemalt mingi kord. Liikmesriikide seas võib täheldada aga märkimisväärseid erinevusi. Ilmneb, et halduskohtud on kohtusüsteemis algoritmide kasutamist võimaldavate tegurite tagamisel suhteliselt kaugemale jõudnud. Nende kohtusüsteemide puhul, kus on kehtestatud kord, millega nõutakse otsuste koostamisel nende masinloetavust võimaldavate normide järgimist, on nähtavasti rohkem potentsiaali saavutada tulevikus paremaid tulemusi. ·Varasemate aastatega võrreldes tuleb taas juurde selliseid liikmesriike, kus edendatakse vaidluste kohtuvälise lahendamise meetodite (joonis 30) vabatahtlikku kasutamist eraõiguslikes vaidlustes. Selleks pakuti nende meetodite kasutamiseks eri õigusvaldkondades rohkem stiimuleid. Nüüd on teist aastat järjest tegeletud haldusvaidlustega, mistõttu on näha mõningast kasvu, sest praeguseks võimaldab vaidluste kohtuvälist lahendamist selles valdkonnas üle poole liikmesriikidest. ·Esimest korda esitatakse 2020. aasta ELi õigusemõistmise tulemustabelis liikmesriikides lapsesõbraliku kohtusüsteemi tagamiseks võetud meetmete terviklik ülevaade (joonis 31). Peaaegu kõikides liikmesriikides tehakse laste jaoks vähemalt mõned kohandused ja võetakse meetmeid ülekuulamise muutmiseks lapsesõbralikumaks (sealhulgas asutustes) ning laste praegu sagedase korduva ülekuulamise vältimiseks. Kuid ainult vähem kui pooltel liikmesriikidest on olemas spetsiaalsed lapsesõbralikud veebisaidid teabe jagamiseks kohtusüsteemi kohta. Ressursid Selleks et liikmesriikide kohtusüsteemid oleksid kvaliteetsed, on tarvis piisavaid rahalisi vahendeid ja inimressursse, sealhulgas vajalikke investeeringuid füüsilisse ja tehnilisse taristusse, asjakohast põhi- ja täienduskoolitust ning kohtunike mitmekesisust, kaasaarvatud soolist tasakaalu. 2020. aasta ELi õigusemõistmise tulemustabelist on näha järgmine. ·Rahaliste vahendite kohta nähtub andmetest, et üldiselt olid valitsemissektori kogukulutused kohtutele liikmesriikides 2018. aastal endiselt suures osas stabiilsed, kusjuures liikmesriigiti esinevad olulised erinevused tegelikes summades, nii elaniku kohta kui ka osakaaluna SKPst, püsisid (joonised 32 ja 33). Peaaegu kõikides liikmesriikides suurendati 2018. aastal kulutusi elaniku kohta (võrreldes 2017. aastaga) ning enamikus suurendati ka kulutusi osakaaluna SKPst. ·Nagu 2019. aasta ELi õigusemõistmise tulemustabelis kajastatakse ka 2020. aasta tulemustabelis Eurostati kogutud andmete põhjal kogukulutuste jagunemist erinevate kategooriate vahel. Joonisel 34 on liikmesriigiti näha suured erinevused kulude jagunemises. Kui kohtunike ja kohtutöötajate palgad (sealhulgas sotsiaalkindlustusmaksed) moodustavad enamikus liikmesriikides ühelt poolt kuludest suurima osa, siis investeeringud põhivarasse, näiteks kohtuhoonetesse ja tarkvarasse, on üldiselt väga väikesed ning mõnes liikmesriigis puuduvad sootuks. Teisalt on tegevuskulud (nt hoonete üürimine, tasuta õigusabi ja muud kulumaterjalid) mõnes liikmesriigis oluliselt suuremad kui enamikus teistes. Jagunemine on püsinud aasta-aastalt suhteliselt stabiilne (joonis 34). · Ülemkohtu kohtunike hulgas on enamikus liikmesriikides naisi endiselt alla 50 % (joonis 36). Kolme aasta jooksul (2017–2019) toimunud areng näitab, et liikmesriigiti on suundumused erinevad, kuid enamikus liikmesriikides on naiste osakaal ülemkohtutes 2010. aastast saadik kasvanud. ·Kohtunike koolitamise kohta võib öelda, et kui vähemalt mingit ametioskuste alast täienduskoolitust pakuvad peaaegu kõik liikmesriigid, siis väiksem arv liikmesriike pakub koolitust, mille raames käsitletakse digioskusi, kohtu haldamist ja kohtunikueetikat ning sellist koolitust saanud kohtunike osakaal püsib enamikus riikides madal (joonis 38). Haavatavasse rühma kuuluvate pooltega suhtlemise koolituste vallas paraneb olukord jätkuvalt, eelkõige nägemis- või kuulmispuudega isikute ning soolise vägivalla ohvrite ja varjupaigataotlejate osas (joonis 39). Ka teadlikkuse suurendamise ja desinformatsiooniga toimetuleku koolituste kättesaadavus on eelmise aastaga võrreldes paranenud. Hindamisvahendid ·Ehkki enamik liikmesriike on täielikult rakendanud IKT-vahenditega kohtuasjade haldamise süsteemid (väheste eranditega), on jätkuvalt puudusi kohtustatistika koostamise vahendite valdkonnas (joonis 40). Selliseid süsteeme kasutatakse eri otstarbel, sealhulgas statistika koostamiseks, ja neid tuleb kohtusüsteemis ühtselt rakendada. Mõnes liikmesriigis on olemas varajase hoiatamise süsteemid, et avastada tõrkeid või kohtuasja menetlemise nõuete rikkumisi, mis aitab leida õigel ajal lahendusi. Mõnes liikmesriigis ei ole ikka veel võimalik koguda andmeid üleriigiliselt kõikides õigusvaldkondades. ·Uuringute tegemine menetlusosaliste ja õigusala töötajate seas (joonis 41) on taas vähenenud ning üha suurem hulk liikmesriike on otsustanud uuringutest üldse loobuda. Siiski näib olevat erinevusi selles, millised riigid otsustasid uuringute tegemisest loobuda, mis viitab, et mõnikord tehakse uuringuid ainult üle aasta / mõne aasta järel. Uuringute korduvateks teemadeks jäid endiselt juurdepääsetavus, klienditeenindus, kohtuistungid ja -otsused ning ka üldine usaldus kohtusüsteemi vastu, kuid vaid vähestes liikmesriikides uuriti erivajadustega inimrühmade rahulolu või inimeste teadlikkust oma õigustest. Peaaegu kõik uuringuid teinud liikmesriigid tagasid ka järelmeetmete võtmise (joonis 42), ehkki järelmeetmete ulatus oli jätkuvalt väga erinev. Tulemusi kasutati tavaliselt aasta- või eriaruannetes ning paljudes liikmesriikides hindamise sisendina või õigusaktide muutmise vajaduse väljaselgitamiseks. Kvaliteedinormid Kvaliteedinormid või -nõuded võivad aidata parandada kohtusüsteemide kvaliteeti. ELi õigusemõistmise tulemustabeli käesolevas väljaandes jätkatakse selliste konkreetsete normide põhjalikumat uurimist, mille eesmärk on menetluste ajastuse parandamine, ning jaotatakse need täpsemalt kategooriatesse, võttes arvesse astet ja õigusvaldkonda, kus sellised normid kehtivad. ·Peaaegu kõik liikmesriigid on kehtestanud menetluse kestust käsitlevad nõuded, kuigi need ei ole alati samal määral välja arendatud kõikides astmetes ja kõikides õigusvaldkondades. Kõige levinumad on endiselt tähtaegu määravad normid (nt kindel aeg alates kohtuasja registreerimisest kuni esimese kohtuistungini), millega võrreldes on ajaliste raamistike normid (nt määratakse kindlaks teatud hulk kohtuasju, mis tuleb kindla aja jooksul lõpule viia) ja kuhjunud kohtuasjadega seotud normid vähem levinud (joonis 43). Teatud liikmesriigid, kus esineb tõsiseid probleeme tõhususega, selliseid nõudeid praegu siiski ei rakenda või rakendavad neid üksnes vähesel määral.



3.3. Sõltumatus Kohtusüsteemi sõltumatus kohtuotsuste tegemise lahutamatu osana tuleneb Euroopa Liidu lepingu artiklis 19 osutatud tulemusliku õiguskaitse põhimõttest ja Euroopa Liidu põhiõiguste hartas (artikkel 47) sätestatud õigusest tõhusale õiguskaitsevahendile kohtus( ). Nõue eeldab a) välist sõltumatust, kui asjaomane organ täidab oma ülesandeid täiesti iseseisvalt, olemata kellegagi hierarhilises või alluvussuhtes ja saamata kelleltki korraldusi või juhiseid, ning on seega kaitstud väljastpoolt tuleva sekkumise või surve eest, mis võib kahjustada selle organi liikmete otsustusvabadust ja mõjutada nende otsuseid, ning b) sisemine sõltumatus ja erapooletus, kui menetlusosalistega ja nende vastavate huvidega säilitatakse menetluse eset arvestades võrdne distants(). Kohtute sõltumatus tagab kõigi liidu õigusega isikutele antud õiguste ja Euroopa Liidu lepingu artiklis 2 osutatud liikmesriikide ühiste väärtuste, eeskätt õigusriigi väärtuse kaitse(). ELi õiguskorra säilimine on äärmiselt oluline kõigi kodanike ja ettevõtjate jaoks, kelle õigused ja vabadused on ELi õigusega kaitstud. Kohtusüsteemi sõltumatuse tajumine edendab majanduskasvu ning sõltumatuse tajutav puudumine võib investeeringud eemale peletada. Lisaks mitmesugustest allikatest kogutud näitajatele kohtusüsteemi tajutava sõltumatuse kohta esitatakse 2020. aasta ELi õigusemõistmise tulemustabelis hulk näitajaid selle kohta, kuidas on kohtusüsteemid korraldatud kohtute sõltumatuse kaitsmiseks teatud olukordades, kus kohtute sõltumatus võib olla ohus. Lähtudes Euroopa kohtute haldamise nõukodade võrgustikult, Euroopa Liidu ülemkohtute esimeeste võrgustikult ning rahapesu ja terrorismi rahastamist käsitlevalt eksperdirühmalt saadud andmetest, esitatakse 2020. aasta ELi õigusemõistmise tulemustabelis ajakohastatud näitajaid, mis puudutavad kohtunike distsiplinaarmenetluste ja kohtute haldamise nõukodadesse kohtunikest liikmete määramisega seotud õiguslikke tagatisi, samuti kaks uut ülevaadet prokuröridega seotud distsiplinaarmenetluste kohta.

3.3.1. Kohtute tajutav sõltumatus Joonis 44. Üldsuse tajutav kohtute ja kohtunike sõltumatus(*) (allikas: Eurobaromeeter( ); heledad värvid: 2016., 2018. ja 2019. aasta, tumedad värvid: 2020) (*) Liikmesriigid on järjestatud esmalt nende vastajate osakaalu järgi, kes märkisid, et kohtute ja kohtunike sõltumatus on väga suur või võrdlemisi suur (kogunäitaja „suur“). Kui kogunäitaja „suur“ osakaal on samasugune mitme liikmesriigi puhul, siis on nad järjestatud nende vastajate osakaalu järgi, kes märkisid, et kohtute ja kohtunike sõltumatus on võrdlemisi väike või väga väike (kogunäitaja „väike“). Kui nii kogunäitaja „suur“ kui ka kogunäitaja „väike“ osakaal on samasugune mitme liikmesriigi puhul, siis on nad järjestatud nende vastajate osakaalu järgi, kes märkisid, et kohtute ja kohtunike sõltumatus on väga suur. Kui kogunäitajate „suur“, „väike“ ja „väga suur“ osakaalud on samasugused mitme liikmesriigi puhul, siis on nad järjestatud nende vastajate osakaalu järgi, kes märkisid, et kohtute ja kohtunike sõltumatus on väga väike. Joonisel 45 on esitatud vastajate nimetatud peamised põhjused, miks tajutakse, et kohtud ja kohtunikud ei ole sõltumatud. Üldsuse hulgast pärit vastajad, kes andsid kohtusüsteemi sõltumatusele hinnangu „võrdlemisi väike“ või „väga väike“, said oma hinnangu selgitamiseks valida kolme põhjuse vahel. Liikmesriigid on esitatud samas järjekorras kui joonisel 44. Joonis 45. Peamised põhjused, miks üldsus tajub sõltumatuse puudumist (osakaal kõikidest vastajatest – kõrgem väärtus tähendab suuremat mõju) (allikas: Eurobaromeeter( )) Joonis 46. Ettevõtjate tajutav kohtute ja kohtunike sõltumatus(*) (allikas: Eurobaromeeter( ); heledad värvid: 2016., 2018. ja 2019. aasta, tumedad värvid: 2020)

(*) Liikmesriigid on järjestatud esmalt nende vastajate osakaalu järgi, kes märkisid, et kohtute ja kohtunike sõltumatus on väga suur või võrdlemisi suur (kogunäitaja „suur“). Kui kogunäitaja „suur“ osakaal on samasugune mitme liikmesriigi puhul, siis on nad järjestatud nende vastajate osakaalu järgi, kes märkisid, et kohtute ja kohtunike sõltumatus on võrdlemisi väike või väga väike (kogunäitaja „väike“). Kui nii kogunäitaja „suur“ kui ka kogunäitaja „väike“ osakaal on samasugune mitme liikmesriigi puhul, siis on nad järjestatud nende vastajate osakaalu järgi, kes märkisid, et kohtute ja kohtunike sõltumatus on väga suur. Kui kogunäitajate „suur“, „väike“ ja „väga suur“ osakaalud on samasugused mitme liikmesriigi puhul, siis on nad järjestatud nende vastajate osakaalu järgi, kes märkisid, et kohtute ja kohtunike sõltumatus on väga väike. Joonisel 47 on esitatud vastajate nimetatud peamised põhjused, miks tajutakse, et kohtud ja kohtunikud ei ole sõltumatud. Ettevõtjatest vastajad, kes andsid kohtusüsteemi sõltumatusele hinnangu „võrdlemisi väike“ või „väga väike“, said oma hinnangu selgitamiseks valida kolme põhjuse vahel. Liikmesriigid on esitatud samas järjekorras kui joonisel 46. Joonis 47. Peamised põhjused, miks ettevõtjad tajuvad sõltumatuse puudumist (osakaal kõikidest vastajatest – kõrgem väärtus tähendab suuremat mõju) (allikas: Eurobaromeeter( )) Joonis 48. Maailma Majandusfoorum: ettevõtjate tajutav kohtusüsteemi sõltumatus, 2010–2019 (tajumus – kõrgem väärtus tähendab paremat tajumist) (allikas: Maailma Majandusfoorum( )) 3.3.2. Struktuurne sõltumatus Struktuurse sõltumatuse tagatised eeldavad selliste normide olemasolu, mis puudutavad eelkõige kohtu koosseisu ning ametisse nimetamist, ametiaega ning ka liikmete hääletamisest hoidumise, taandamise ja tagasikutsumise aluseid ning mis lubavad ümber lükata isiku põhjendatud kahtlusi selles suhtes, kas asjaomane kohus on väljaspool väliste tegurite haardeulatust, ja selles suhtes, kas asjaomane kohus on vastanduvaid huve arvestades neutraalne( ). Need normid peavad eelkõige võimaldama välistada mitte ainult igasuguse otsese mõju juhiste kujul, vaid ka kaudsema mõju vormid, mis võivad asjaomaste kohtunike otsuseid mõjutada(). Need on esitatud näiteks 2010. aasta Euroopa Nõukogu soovituses kohtunike sõltumatuse, tulemuslikkuse ja vastutuse kohta( ). 2020. aasta ELi õigusemõistmise tulemustabelis esitatakse rida näitajaid kohtusüsteemide korralduse kohta kohtute sõltumatuse kaitsmiseks. ELi õigusemõistmise tulemustabeli selles väljaandes esitatakse ajakohastatud näitajad, mis puudutavad kohtunike distsiplinaarmenetlustesse kaasatud organeid (joonised 49 ja 50) ning kohtute haldamise nõukodadesse kohtunikest liikmete nimetamist (joonised 51 ja 52)( ). Samuti esitatakse 2020. aasta ELi õigusemõistmise tulemustabelis teave prokuröride distsiplinaarmenetlustega seotud organite ja ametite kohta (joonised 53 ja 54) ning ajakohastatud põhjalikum joonis prokuröridele konkreetsete asjade menetlemiseks antavate korralduste kohta (joonis 55)( ). Joonistel on esitatud riiklikud raamistikud 2019. aasta detsembri seisuga. Tulemustabelis esitatud joonistega ei anta hinnangut ega kvantitatiivset teavet kaitsemeetmete tulemuslikkuse kohta. Nendega ei püüta kajastada kaitsemeetmete keerukust ega üksikasju. Suurem hulk kaitsemeetmeid ei taga iseenesest kohtusüsteemi tõhusust. Samuti tuleks märkida, et ka kohtusüsteemi sõltumatuse tagamisel on oluline rakendada strateegiaid ja tavasid, millega suurendatakse kohtute usaldusväärsust ja ennetatakse kohtutes korruptsiooni. Lõppkokkuvõttes eeldab kohtusüsteemi sõltumatuse tulemuslik kaitse aususe ja erapooletuse kultuuri, mille on omaks võtnud kohtunikud ja mida austab laiem ühiskond. – Kohtunike distsiplinaarmenetlustega seotud kaitsemeetmed – Kohtunike distsiplinaarmenetluste puhul on tegemist kohtute sõltumatusega seotud delikaatseimate olukordadega. Euroopa Kohus on leidnud, et „distsiplinaarkorda reguleerivad õigusnormid [...] õigusemõistmise ülesannet täitvate isikute [puhul] pakuvad vajalikke tagatisi, et vältida mis tahes ohtu, et seda korda kasutatakse kohtulahendite sisu poliitilise kontrolli süsteemina“( ). Nende tagatiste kogum, mis on Euroopa Kohtu seisukoha järgi kohtuvõimu sõltumatuse kaitse jaoks olulised, hõlmab norme, milles määratletakse eeskätt nii distsiplinaarsüütegude koosseis kui ka konkreetselt kohaldatavad karistused, norme, millega nähakse ette sõltumatu organi sekkumine vastavalt menetlusele, mis tagab täielikult harta artiklites 47 ja 48 sätestatud õigused, eelkõige kaitseõigused, ning norme, millega sätestatakse võimalus vaidlustada kohtus distsiplinaarorganite otsused( ). Euroopa Kohtu sõnul annab „ELTL artikkel 267 siseriiklikule kohtule kõige suurema pädevuse asja saatmiseks Euroopa Kohtusse (---) menetluse mis tahes hetkel, mida ta loeb sobivaks“( ). Euroopa Kohtu sõnul rikub mis tahes riiklik norm, millega kõnealust pädevust piiratakse, „et vältida [---] distsiplinaarkaristuse kandmist [---]“ „ELTL artikliga 267 liikmesriigi kohtutele antud õigusi ja järelikult kahjustab ka eelotsusetaotluste esitamise mehhanismi abil loodud Euroopa Kohtu ja siseriiklike kohtute koostöö tõhusust“( ). Hiljem on kohus samuti märkinud, et „[k]ohtu sõltumatusega lahutamatult seotud tagatis on ka see, et kohtunike suhtes ei kohaldata distsiplinaarkaristusi, kui nad kasutavad [---] Euroopa Kohtule eelotsusetaotluse esitamise [pädevust] [---]“( ). Euroopa Nõukogu normide kohaselt võib kohtunike suhtes alustada distsiplinaarmenetlust, kui kohtunikud ei täida oma ülesandeid tõhusalt ega nõuetekohaselt( ). Õiguse tõlgendamine, asjaolude hindamine või tõendite kaalumine, mida kohtunikud teevad selleks, et kohtuasi lahendada, ei tohi tekitada tsiviil- ega distsiplinaarvastutust, välja arvatud kuritahtliku ja raske hooletuse korral( ). Lisaks sellele peaks distsiplinaarmenetlusi kohtuna läbi viima sõltumatu organ ning tagatud peab olema õiglane menetlus. Kohtunikul, kelle suhtes on algatatud distsiplinaarmenetlus, peaks olema õigus tehtud otsust ja määratud karistust vaidlustada. Distsiplinaarkaristused peaksid olema proportsionaalsed( ). Joonisel 49 antakse ajakohastatud ülevaade üldkohtunikele distsiplinaarkaristusi määravatest organitest, milleks võivad olla a) tavalised sõltumatud organid, näiteks kohtud (ülemkohus, halduskohus või kohtu esimees) või kohtute haldamise nõukojad või b) muud organid, mille liikmed nimetab konkreetselt kohtunike distsiplinaarmenetluses otsuste tegemiseks kohtute haldamise nõukoda, kohtunikud või täidesaatev võim. Joonis 49. Kohtunikele distsiplinaarkaristusi määrav organ(*)( ) (*) Bulgaaria: kergemaid distsiplinaarkaristusi võib määrata kohtu esimees. Mis tahes distsiplinaarmeetmeid käsitleva otsuse võib edasi kaevata kõrgeimasse halduskohtusse. Tšehhi: distsiplinaarasju vaatavad läbi kõrgeima halduskohtu distsiplinaarkolleegiumid. Selle liikmete kohta teeb kohtunike nimekirja alusel ettepaneku kohtu esimees ja nad valitakse liisuheitmise teel. Taani: distsiplinaarkaristusi määrab süüdistuste esitamise ja läbivaatamise kohus, kuhu kuulub viis liiget, kelle nimetab ametlikult ametisse justiitsminister, kuid kelle valivad vastavalt ülemkohus, üldkohus, kohtunike liit ning advokatuur lisaks väljapaistvatele teadlastele. Esimese astme kohtu esimees võib teha hoiatuse. Saksamaa: distsiplinaarmeetmeid võivad ametlikus distsiplinaarmenetluses (vt föderaalkohtunike kohta Saksamaa kohtute seaduse paragrahv 63 ja vastav säte liidumaade tasandil) võtta teenistuskohtud (Dienstgericht des Bundes föderaalkohtunike suhtes ja Dienstgerichte der Länder liidumaade kohtunike suhtes), mis on üldkohtute juures asuvad erikolleegiumid. Nende kolleegiumide liikmed nimetatakse konkreetse kohtu (föderaalkohus või kõrgem piirkondlik üldkohus või piirkondlik üldkohus) kohtunike (Präsidium) poolt. Kergemaid distsiplinaarmeetmeid (näiteks noomitusi) võib distsiplinaarmäärusega (vt föderaalkohtunike kohta Saksamaa kohtute seaduse paragrahv 64 ja vastavad sätted liidumaade tasandil) määrata kohtu esimees või justiitsministeerium (nii liidumaade kui ka vabariigi tasandil). Eesti: distsiplinaarasju vaatab läbi Riigikohtu ja kõigi Eesti kohtunike täiskogu nimetatud kohtunike distsiplinaarkolleegium. Iirimaa: otsuse teeb kohtunike käitumist käsitlev komisjon, mille kutsub kokku kohtunike kolleegium ja kuhu kuulub kolm nende ametikaaslaste valitud kohtunikku, viis kohtute esimeest (oma ametivolitustest tulenevalt) ja viis valitsuse määratud koosseisuvälist liiget. Põhiseaduse kohaselt võib kohtuniku ametist tagandada kindlaksmääratud väärkäitumise või töövõimetuse tõttu ametist tagandamise otsustega, mille on heaks kiitnud parlamendi (Oireachtas) mõlemad kojad. Kreeka: esimese ja teise astme kohtunike üle teevad distsiplinaarjärelevalvet kõrgema astme üldkohtunikest koosnevad nõukogud, mille liikmed valitakse liisuheitmise teel. Kõrgeimate kohtunike üle teeb distsiplinaarjärelevalvet kõrgeim distsiplinaarnõukogu. Itaalia: kohtute haldamise nõukoja distsiplinaarmeetmeid käsitlevaid otsuseid saab edasi kaevata ülemkohtusse. Läti: distsiplinaarasju vaatab läbi kohtunike distsiplinaarkomisjon, mille liikmed nimetab kohtunike üldkogu. Hispaania: kergemate distsiplinaarrikkumiste kohta teeb otsuseid rikkumise toime pannud kohtuniku tööpiirkonna asjaomase kohtu juhtkolleegium (üldkohus, üleriigiline kohus ja ülemkohus ning kohtute alusseaduse artikli 421 lõike 1 punkti a kohaselt isegi ülemkohtu esimehed, riiklik kogu ja kõrgem kohus, kuhu rikkumise toime pannud kohtunik kuulub). Leedu: esimeses astmes teeb otsuse kohtunike aukohus, mille liikmed ja eesistuja (kohtute haldamise nõukoja valitud kohtunik) on sätestatud kohtute haldamise nõukoja määrusega. Aukohtu kuus kohtunikust liiget valib ja nimetab kohtute haldamise nõukoda, kaks liiget nimetab vabariigi president ja kaks liiget parlamendi (seimi) esimees. Teises astmes teeb otsuse ülemkohus. Ungari: distsiplinaarasju vaatab läbi riikliku kohtunõukoja nimetatud teenistuskohus. Kohtu esimees võib määrata leebeima karistuse (hoiatuse), mida on võimalik teenistuskohtus vaidlustada. Malta: otsuse teeb õigusemõistmise komisjonile alluv kohtunike komitee. Komiteesse kuulub kolm oma ametikaaslaste poolt valitud kohtunikku. Poola: distsiplinaarkohtunikud valib justiitsminister pärast kohtute haldamise riikliku nõukojaga peetud mittesiduvaid konsultatsioone. Ülemkohtu distsiplinaarkolleegiumi puhul, kellele tehti muu hulgas ülesandeks teha teises kohtuastmes otsused kohtunike distsiplinaarasjade kohta, leiti ülemkohtu kolme määrusega, millega rakendati Euroopa Kohtu 19. novembri 2019. aasta otsust, et see ei ole ELi õiguse tähenduses sõltumatu kohus. Sloveenia: distsiplinaarkohtu nimetab kohtute haldamise nõukoda oma liikmete ja ülemkohtu pakutud kohtunike hulgast. Slovakkia: esimese astme kohtute esimeestel on õigus teha distsiplinaarkaristusena kirjalik hoiatus. Distsiplinaarkolleegiumid nimetab kohtute haldamise nõukoda. Ülemkohtu esimehe ja aseesimehe suhtes on distsiplinaarmenetlust pädev läbi viima konstitutsioonikohus. Rootsi: eluaegsena ametisse määratud kohtuniku võib ametist tagandada üksnes juhul, kui ta on toime pannud raske kuriteo või jätnud oma kohustused korduvalt täitmata, näidates sellega, et ei ole ilmselgelt võimeline ametikohuseid täitma. Kui otsuse kohtunik ametist tagandada on teinud muu organ peale kohtu (praktikas riiklik distsiplinaarsüütegude amet), võib asjaomane kohtunik pöörduda kohtu poole tehtud otsuse läbivaatamiseks. Kohtunik võib otsuse vaidlustada oma piirkonnakohtus või ametiühingu toel töökohtus esimese astme kohtuna. Joonisel 50 antakse ajakohastatud ülevaade kohtunike distsiplinaarasju ametlikult uurivatest uurimisorganitest. See ei hõlma kohtueelset menetlust, mida tehakse selleks, et otsustada, kas alustada ametlikku distsiplinaarmenetlust. Uurimisetapp on distsiplinaarmenetluse eriti delikaatne osa, mis võib mõjutada kohtunike sõltumatust. Uurimispädevus võib olla a) tavalistel sõltumatutel organitel, näiteks kohtute esimeestel või kohtute haldamise nõukodadel või b) muudel uurijatel, kelle kohtute haldamise nõukoda, kohtunikud või muud organid nimetavad kohtunike distsiplinaarmenetluses uurimise läbiviimiseks. Joonis 50. Kohtunike ametlike distsiplinaarmenetluste eest vastutav uurija(*)( )

(*) Bulgaaria: distsiplinaarasju uurib kohtu vastav haldusjuht [asjaolude puhul, mis võivad viia noomituse tegemiseni] või Bulgaaria kõrgema kohtute nõukoja kohtunike kolleegium (distsiplinaarkolleegium). Kõrgemate kohtute nõukoja inspektsioon teostab järelevalvet, mille alusel ta võib teha ettepanekuid distsiplinaarmenetluste algatamiseks. Tšehhi: distsiplinaarmenetluse algatamise ettepaneku koostamiseks võib esialgseid uurimistoiminguid teha ka justiitsminister, kes üldjuhul konsulteerib selle kohtu esimehega, kus asjaomane kohtunik töötab. Taani: igaüks võib esitada kaebuse süüdistuste esitamise ja läbivaatamise kohtule, mille asukohaks ja haldajaks on ülemkohus. Kohus teeb otsuse pärast mõlema poole ärakuulamist. Distsiplinaarasju võib uurida ka prokuratuuri juht. Saksamaa: ametlik eeluurimisetapp puudub. Distsiplinaarasjades, mis puudutavad kergemaid distsiplinaarmeetmeid, näiteks noomitusi, hindavad asjaolusid kohtu esimees ja kõrgeim teenistusorgan (tavaliselt justiitsministeerium, nii liidumaade kui ka föderaalsel tasandil). Kõrgeim teenistusorgan otsustab, kas alustada kohtulikku distsiplinaarmenetlust. Kohtuliku distsiplinaarmenetluse korral teostab ametlikku uurimist kohus. Eesti: distsiplinaarasja võib uurida kohtu esimees või õiguskantsler. Iirimaa: kohtunikud ei allu ühelegi distsiplinaarorganile ning nende suhtes ei kehti ükski distsiplinaarkord peale põhiseadusega ettenähtu. Selle järgi võib kohtuniku ametist tagandada kindlaksmääratud väärkäitumise või töövõimetuse tõttu ametist tagandamise otsustega, mille on heaks kiitnud parlamendi (Oireachtas) mõlemad kojad. Kreeka: tsiviil- ja kriminaalkohtute puhul kohtunike uurimisorgan, mille liikmed valitakse kohtunike hulgast liisuheitmise teel. Halduskohtute puhul valitakse uurija liisuheitmise teel riiginõukogu liikmete hulgast. Hispaania: distsiplinaarasja menetleja nimetatakse kohtunike üldnõukogu poolt. Distsiplinaarasja menetleja valitakse ülemkohtu kohtunike ja üle 25aastase õigusalase staažiga üldkohtunike seast ning oma mandaadi jooksul tegeleb ta üksnes distsiplinaarasja menetlemisega. Prantsusmaa: kohtute haldamise nõukoja esimees valib asjaomase uurimise jaoks üks või kaks kohtute haldamise nõukoja liiget. Enne juhtumi nõukojale esitamist võib ministeerium nõuda aruande esitamist kohtunike uurimisorganile. Itaalia: uurimisõigus on ülemkohtu peaprokuröril. Haldusmenetluse õigus on justiitsministeeriumi peainspektsioonil. Küpros: distsiplinaarasju uurib ülemkohtu nimetatud eeluurimiskohtunik. Läti: distsiplinaarasju uurib kohtunike distsiplinaarkomisjon. Ungari: distsiplinaarasju uurib teenistuskohtu (distsiplinaarkohus) nimetatud distsiplinaarvolinik. Leedu: distsiplinaarasju uurib kohtunike eetika- ja distsiplinaarkomisjon, mille liikmed ja eesistuja (kelle valib kohtute haldamise nõukoda) on määratud kohtute haldamise nõukoja otsusega ning kuhu kuulub neli kohtute haldamise nõukoja nimetatud kohtunikku, kaks vabariigi presidendi nimetatud liiget ja üks parlamendi (seimi) esimehe nimetatud liige. Kohtunike eetika- ja distsiplinaarkomisjoni eesistuja võib asja uurimise ja uurimistulemuste esitamise delegeerida selle kohtu esimehele, kus kohtunik töötab, või kõrgema kohtu esimehele. Malta: distsiplinaarasju uurib kohtunike komitee. Madalmaad: distsiplinaarasju uurib peaprokurör. Poola: üldkohtute kohtunike distsiplinaarasjade uurimiseks nimetab justiitsminister distsiplinaarametniku ja tema kaks asetäitjat (nemad omakorda nimetavad oma asetäitjad kohtunike hulgast). Justiitsminister võib üle võtta mis tahes distsiplinaarasja uurimise, nimetades selleks justiitsministri ajutise distsiplinaarametniku. Portugal: kohtunike nõukogu nimetab kohtunike uurimisorgani, mis uurib distsiplinaarasju. Rumeenia: distsiplinaarasju uurib kohtunike uurimisorgan. Sloveenia: kohtute haldamise nõukoda nimetab distsiplinaarasjade uurimiseks distsiplinaarasjade prokuröri ülemkohtu pakutud kandidaatide hulgast. Slovakkia: distsiplinaarasju uurib kohtute haldamise nõukoja nimetatud distsiplinaarkolleegium. Rootsi: ametikohustuste raske rikkumise asjades tegutsevad prokuröridena parlamentaarsed ombudsmanid ja õiguskantsler. – Kohtute haldamise nõukoja kohtunikest liikmete nimetamisel kohaldatavad kaitsemeetmed – Kohtute haldamise nõukodadel on kohtusüsteemi sõltumatuse tagamisel väga tähtis roll. Liikmesriigid peavad ise sisse seadma oma kohtusüsteemi, sealhulgas otsustama, kas luua kohtute haldamise nõukoda või mitte. Väljakujunenud Euroopa normide, eelkõige soovituse CM/Rec(2010)12 kohaselt peaks aga vähemalt pool kohtute haldamise nõukodade liikmetest olema kohtunikud, kelle on valinud nende ametikaaslased kõikidelt kohtutasanditelt, järgides põhimõtet, et kohtunike seas peaks valitsema mitmekesisus( ). Järgmisel joonisel on näha, kas kohtud osalevad kohtute haldamise nõukodade kohtunikest liikmete nimetamises. Joonis 51. Kohtunikest liikmete nimetamine kohtute haldamise nõukodadesse: kohtute kaasamine(*) ( ) (*) Liikmesriigid on esitatud nende originaalkeelsete geograafiliste nimede tähestikulises järjekorras. Joonisel on esitatud riiklikud raamistikud 2019. aasta detsembri seisuga. Taani: kohtunikud valivad nõukodade kohtunikest liikmed. Kõik liikmed nimetab ametlikult ametisse justiitsminister. Kreeka: kohtunikest liikmed valitakse liisuheitmise teel. Hispaania: kohtunikest liikmed nimetab parlament – nõukoda edastab parlamendile nimekirja kandidaatidest, kes on saanud kohtunike liidu või vähemalt 25 kohtuniku toetuse. Madalmaad: kohtunikud valivad kohtunikest liikmed. Liikmed nimetatakse nõukoja ettepanekul, mis põhineb muu hulgas (peamiselt kohtunikest ja kohtutöötajatest koosneva) valikukomisjoni nõuannetel. Kõik nõukoja liikmed nimetatakse ametlikult ametisse kuningliku dekreediga – haldusaktiga, mis ei jäta täidesaatvale võimule mingit kaalutlusõigust. Poola: kohtunikest liikmekandidaatide esitajaks on vähemalt 2 000 kodanikust või 25 kohtunikust koosnevad rühmad. Kandidaatide seast valivad parlamendirühmad välja kuni üheksa kandidaati. Parlamendi alamkoja (seimi) komisjon koostab neist lõpliku nimekirja, kuhu kuulub 15 kandidaati, kelle seim ametisse nimetab. Rumeenia: kampaania ja kohtunikest liikmete valimise korraldab kohtunike kõrgem kogu. Pärast valituks osutunud kohtunikest liikmete lõpliku nimekirja kinnitamist kinnitab senat selle tervikuna. Senat võib keelduda nimekirja kinnitamisest üksnes juhul, kui nõukoja liikmete valimise menetluses on rikutud seadust ja see rikkumine on mõjutanud valimistulemust. Senatil ei ole kandidaatide valiku osas kaalutlusõigust. Joonisel on näha kohtute hald