KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE, EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE

Dialoog Vahemere lõunapiirkonna riikidega rännet, liikuvust ja turvalisust käsitlevates küsimustes

SISSEJUHATUS

2010. aasta lõpust alates Vahemere lõunapiirkonnas aset leidnud ajaloolised sündmused on andnud kõnealuste riikide elanikele ainulaadsed võimalused nõuda senisest vabamalt tõelist demokraatiat, inimõiguste ning põhivabaduste austamist, erapooletumaid ja paremini toimivaid riigiasutusi ning riigi vahendite õiglast kasutamist. Nad on innustanud inimesi ka teistes Araabia riikides ja üle maailma ning kinnitanud oma kindlameelsust saavutada oma demokraatlikes püüdlustes edu.

EL on valmis jätkuvalt toetama oma lõunanaabreid, kes on valmis pühenduma demokraatiale, inimõigustele, heale valitsemistavale ning õigusriigile, ning astuma kõnealuste riikidega partnerlusse, et saavutada inimeste jaoks konkreetseid tulemusi.

Kõnealused ajaloolised sündmused on kaasa toonud ka märkimisväärse inimmasside liikumise .

Konflikti puhkemine Liibüas veebruari keskpaigas tõi kaasa ligikaudu 800 000, väga erineva kodakondsusega isiku liikumise naaberriikidesse, eelkõige Tuneesiasse ja Egiptusesse. Osa nendest põgenes paatidega üle Vahemere ka Itaaliasse ja Maltale, mõnedel juhtudel hukkus osa pagulasi merel. Alates jaanuari keskpaigast on Itaaliale kuuluvale Lampedusa saarele ning Maltale jõudnud ligikaudu 35 000 rändajat Tuneesiast ja Liibüast.

Mõned Vahemere lõunapiirkonnas rändesurvet põhjustavad olulised tegurid nagu väga noore elanikkonna suur töötus, ei ole uued nähtused. Need kujutavad endast nii ELile kui ka piirkonnale endale pikaajalisi struktuuriprobleeme.

EL peab selgelt toetama Vahemere lõunapiirkonna riikide kodanikke, kuna paljudel neist võib kodumaal parema tulevikuperspektiivi puudumise tõttu tekkida kiusatus otsida paremaid elutingimusi välismaal. Rändevoogude aktiivsel haldamisel, seaduslike rändevõimaluste tugevdamisel ning ebaseaduslikku rännet takistavatel meetmetel on positiivne mõju nii ELile kui ka tema partnerriikidele .

Osana ELi laiemast eesmärgist ja pakutavast partnerlusest demokraatia ja ühise heaolu nimel ning ELi lõunanaabrite ja nende demokraatlike püüdluste suhtes tõhustatud Euroopa naabruspoliitika kontekstis esitatakse käesolevas teatises ettepanek tegeleda praeguste rände ja liikuvuse valdkonna probleemidega ELi ja Vahemere lõunapiirkonna riikide vahelise rännet, liikuvust ja turvalisust käsitleva dialoogi raames kooskõlas ELi rände suhtes võetud üldise lähenemisviisi eesmärkidega.

Käesolev teatis toetub 4. mail 2011 vastu võetud rännet käsitlevas komisjoni teatises esitatud ettepanekutele ELi ja Vahemere lõunaranniku riikide vahelise partnerluse kohta rännet, liikuvust ja turvalisust käsitlevates küsimustes. See võetakse vastu paralleelselt teatisega ELi naabruspoliitika läbivaatamise kohta.

EUROOPA LIIDU VÕETUD KIIRELOOMULISED MEETMED

Euroopa Liit on reageerinud kõnealustele probleemidele kiirel ja tõhusal viisil, võttes eelkõige järgmisi konkreetseid meetmeid:

- Rändajate ja pagulaste Liibüa naaberriikidesse ootamatu sissevoolu tulemusena tekkinud humanitaarhädaolukorra haldamiseks on komisjon eraldanud ELi (komisjon ja liikmesriigid kokku) 102 miljoni euro suurusest kogutoetusest 40 miljonit eurot kolmandate riikide kodanike evakueerimiseks ja repatrieerimiseks ning abivajajate aitamiseks Liibüas ja naaberriikides. See on saanud võimalikuks ka tänu Rahvusvahelise Migratsiooniorganisatsiooni, ÜRO Pagulaste Ülemvoliniku Ameti, Rahvusvahelise Punase Risti Komitee ja teiste rahvusvaheliste organisatsioonide kiiduväärsele tööle. ELi sekkumine on olnud kesksel kohal vähendamaks survet Tuneesia ja Egiptuse vastuvõtusuutlikkusele, mis tekkis seoses ümberasustatud isikute tohutu sissevooluga nendesse riikidesse.

- Reageerimaks viivitamata üle Vahemere suunduvale ebaseaduslikele ja erinevatest rühmadest koosnevatele rändevoogudele, käivitas FRONTEX koos mitmete liikmesriikide abiga ühisoperatsiooni EPN Hermes 2011, et aidata Itaalial kontrollida sisserändajaid ja põgenikke vedavaid aluseid. EUROPOL saatis Itaaliasse ka ekspertide rühma, et aidata kohalikel õiguskaitseasutustel kinnipeetud isikute seast võimalikke kurjategijaid tuvastada.

- Tagamaks, et liikmesriigid, kes on üha suureneva ebaseaduslike rändajate voo suhtes kõige haavatavamad, suudaksid saada lühemas perspektiivis hakkama rändevoogudest tingitud finantstagajärgedega , eraldas komisjon 2011. aastaks Välispiirifondi ja Euroopa Pagulasfondi raames liikmesriikide esitatud konkreetsete taotluste alusel täiendavalt 25 miljonit eurot.

- Reageerimaks mitme Vahemere lõunapiirkonna riikide elanike uutele püüdlustele demokraatia poole , esitas Euroopa Komisjon koos kõrge esindajaga 8. märtsil 2011 ühisteatise „ Partnerlus Vahemere lõunapiirkonnaga demokraatia ja ühise heaolu nimel ”. Kõnealuse teatise põhisoovitused kinnitas Euroopa Ülemkogu 11. ja 25. märtsi 2011. aasta kohtumistel. Nendes soovitustes tehakse ettepanek pakkuda Vahemere lõunapiirkonna riikidele võimalus arendada nendega dialoogi rännet, liikuvust ja turvalisust käsitlevates küsimustes , mis on suunatud nende riikide ja ELi vaheliste rände- ja liikuvuskanalite tõhustamisele ja lihtsustamisele.

RÄNDE- JA PAGULASVOOGUDE HALDAMISE SUUTLIKKUSE JÄTKUSUUTLIK ARENDAMINE

ELi vastus hädaolukorrale on olnud kiire, terviklik ja tõhus. Samal ajal on saanud selgeks, et kriisiolukorda ei ole võimalik kiiresti lahendada ning et on vaja luua tingimused, et rakendada struktureeritumat ning jätkusuutlikumat kava , mis hõlmaks kõnealuse nähtuse erinevaid mõõtmeid, toetudes liikmesriikidevahelisele solidaarsusele ning partnerlusele asjaomaste kolmandate riikidega , täites seejuures täies ulatuses ELi rahvusvahelisi kohustusi. Tuneesiast pärinevale ebaseaduslikule rändevoole võivad järgneda peagi sarnased vood muudest Vahemere lõunapiirkonna riikidest, peamiselt neist, kus valitseb poliitiline ebastabiilsus ja sotsiaalne kriis. Oma tegevust võivad tõhustada salakaubandusega tegelevad organiseeritud kuritegevuse võrgustikud ning laiendada oma tegevuse geograafilist ulatust lisaks Tuneesiale ka muudesse Aafrika riikidesse.

Liibüa konflikti jätkudes arvatakse, et tulevikus põgeneb riigist üha rohkem inimesi, kellest suurem osa on erinevate kolmandate riikide kodanikud, eelkõige Sahara-taguse Aafrika riikide kodanikud, kes elasid varem Liibüas rändaja- või pagulasstaatuses. Samuti on võimalik, et Liibüast saab taas peamine transiitriik ebaseaduslike rändajate salaja Aafrikast Euroopasse toimetamiseks.

Kui kriisi algetapis suur enamus konflikti tõttu Liibüast lahkuvaid inimesi repatrieeriti kiiresti nende päritoluriikidesse, siis kriisi jätkudes on isikud, kellel ei ole riiki, kuhu neid saaks turvaliselt repatrieerida, lahkunud Liibüast üha enam naaberriikidesse. Need inimesed on liibüalased või kolmandate riikide kodanikud, kes elasid Liibüas ning lahkusid oma päritoluriigist rahvusvahelise kaitse saamise eesmärgil. Juhul kui neid inimesi ümber ei asustata, jäävad nad pikemaks ajaks vastuvõtvatesse riikidesse. Selline olukord on pannud Tuneesia ja Egiptuse niigi nõrgenenud vastuvõtusuutlikkuse täiendava surve alla ning see on omakorda suurendanud ELi liikmesriikidesse suunduvat rände- ja pagulasvoogu.

Kõnealuse olukorra tõttu ning Euroopa Komisjoni ja kõrge esindaja ühisalgatuse alusel palus Euroopa Ülemkogu nõukogul võtta viivitamata täiendavaid meetmeid ning eelnevalt esitada juunis kogunevale Euroopa Ülemkogule pikaajalisi meetmeid , millega arendada Vahemere piirkonnas rände- ja pagulasvoogude juhtimise suutlikkust .

LÜHEMA JA PIKEMA AJAVAHEMIKU MEETMEID KÄSITLEV KAVA

Kohese vastusena nimetatud taotlusele esitas komisjon 11. ja 12. aprillil justiits- ja siseküsimuste nõukogule meetmete esimese kava , mida rakendada lühema ja keskmise ajavahemiku jooksul Vahemere lõunapiirkonnast tuleneva rände- ja pagulasvoo suhtes, eesmärgiga: 1) tagada, et ELil ja Liibüa naaberriikidel oleks piisav suutlikkus reageerida Liibüast tuleneva võimaliku, üha suureneva pagulasvoo haldamiseks, ning 2) toetada eesliinil olevaid ELi liikmesriike ja Põhja-Aafrika riike, kellele langeb rände- ja pagulasvoo haldamisel peamine vastutus.

Kava hõlmab järgmisi meetmeid:

1. jätkatakse vahendite eraldamist humanitaarabi andmiseks Liibüas ja naaberriikides puuduse all kannatavatele ja Liibüast konflikti eest põgenevate isikute repatrieerimiseks vastavalt kindlaks määratud vajadustele;

2. tugevdatakse liikmesriikide antavate täiendavate tehniliste vahenditega FRONTEXi koordineeritud ühisoperatsiooni EPN Hermes ning jätkatakse ühisoperatsioone HERMES ja POSEIDON nii kaua kui see on vajalik, suurendades järelevalvepatrullvõrgustiku jaoks FRONTEXi käsutuses olevat eelarvet;

3. tõhustatakse kiiresti FRONTEXi volitusi ning antakse selle käsutusse tõhusamad vahendid. Nõukogu ja Euroopa Parlament peaksid FRONTEXi asutamist käsitleva muudetud määruse kiiresti heaks kiitma;

4. kutsutakse FRONTEXi kiirendama läbirääkimisi Egiptuse, Maroko ja Türgi pädevate ametiasutustega töökorralduse osas, milleks on FRONTEXile juba volitused antud ning kutsutakse talle andma kiiremas korras volitused Tuneesiaga läbirääkimiste alustamiseks sarnase töökorralduse üle;

5. algatatakse spetsiaalne ELi ja Tuneesia ühine operatiivtegevuse projekt , mis on osa laiemast meetmekogumist, mille eesmärk on leida lahendus ebaseadusliku rände olukorrale üldiselt Vahemere piirkonnas. Kõnealuse projekti eesmärk on suurendada Tuneesia ametiasutuste suutlikkust kontrollida oma piire, võidelda rändajate salaja üle piiri toimetamise ning inimkaubanduse vastu, lihtsustada tagasipöördumist ning tagasipöördujate sotsiaalset ja ametialast reintegreerumist, toetada juurdepääsu seaduslikele rändekanalitele ning kohelda oma territooriumile sisenevaid rändajaid vastavalt rahvusvahelistele nõuetele, pakkudes sealhulgas rahvusvahelist kaitset vajajatele varjupaika. Samaaegselt kõnealuse projektiga tuleb toetada ka neid ELi liikmesriikide kohalike omavalitsusi, keda kõnealune küsimus kõige rohkem puudutab, et leevendada Tuneesiast pärinevast rändevoost tulenevaid esmaseid mõjusid kohalikule majandusele ja infrastruktuurile;

6. tagatakse, et liikmesriigid kasutavad täies ulatuses ära neile Välispiirifondi, tagasipöördumisfondi ja Euroopa Pagulasfondi raames eraldatud rahalised vahendid, sealhulgas muutes vajaduse korral rahastamise kavandatud otstarvet ning keskendudes kõige olulisematele prioriteetidele (2010./2011. aasta programmis on kõnealuse kolme fondi raames ettenähtud 425 miljonit eurot kuuele probleemist kõige enam mõjutatud liikmesriigile: Küpros, Prantsusmaa, Kreeka, Itaalia, Malta ja Hispaania);

7. kolmest nimetatud fondist eraldatakse hädaolukorras olevate liikmesriikide toetuseks täiendavaid vahendeid vastavalt finantsmäärusele;

8. rakendatakse Egiptust, Liibüat ja Tuneesiat hõlmavat piirkondlikku kaitseprogrammi , mille eesmärk on parandada kõnealustesse riikidesse jäänud pagulaste toetamise võimalusi ning tugevdada kohapeal õiguslikku raamistikku ja haldussuutlikkust, et kohelda neid vastavalt rahvusvahelistele nõuetele. Piirkondlikest kaitseprogrammidest moodustab olulise osa ümberasustamine ;

9. kavandatakse ja teostatakse võimalikult paljude rahvusvahelist kaitset vajavate isikute ümberasustamine Liibüa naaberriikidest ELi liikmesriikidesse ja muudesse, nende vastuvõtmiseks valmisolevatesse riikidesse;

10. jõutakse kiiresti kokkuleppele ELi ühise ümberasustamisprogrammi loomist käsitleva ettepaneku vastuvõtmises, et lihtsustada ümberasustamismeetmeid;

Nagu eespool nimetati, tekitab suurt muret rahvusvahelist kaitset vajada võivate isikute arvu võimalik suurenemine Liibüa territooriumilt ning tulevikus võimalik, et ka muudest piirkonna riikidest. Komisjon tunnustab ÜRO Pagulaste Ülemvoliniku Ameti, Rahvusvahelise Punase Risti Komitee, Rahvusvahelise Migratsiooniorganisatsiooni muude rahvusvaheliste organisatsioonide tublit tööd ning ELi ja liikmesriikide toetust humanitaarabi ja muu abi andmisel Liibüast ümberasustatud isikutele. Selle taustal on oluline tagada, et kindlaks määratud vajaduste alusel humanitaarabi andmiseks on olemas piisavad vahendid .

Rahalise toetusega tuleks lahendada ka rände- ja pagulasvoogudest tulenev vahetu mõju kohalikule majandusele ja sotsiaalsele olukorrale ning teatavate ELi liikmesriikide äärealade kohalikule infrastruktuurile. Sellisteks piirkondadeks on viimastel aastatel olnud näiteks Kanaari saared, Sitsiilia saared, Malta, Küpros ja mõned Kreekale kuuluvad saared Egeuse meres. Komisjon kavatseb uurida, kuidas ELi struktuurifondidest eraldatavaid toetusi saaks kõnealustes olukordades paremini kasutada.

Toetus probleemiga kõige rohkem kokkupuutuvatele liikmesriikidele peaks olema ulatuslikum kui ainult rahaline toetus ning peaks võimaldama jagada vastutust rändajate ja pagulaste haldamise eest. Komisjon on juba teinud meetmete kohta mitu ettepanekut, sealhulgas Brüsselis 12. mail 2011 toimunud ümberpaigutamist ja -asustamist käsitlenud ministrite konverentsil. Neid ettepanekuid tuleb seatud eesmärgi saavutamiseks tähelepanelikult ja kiiresti arutada. Kõnealuste meetmete hulgast on oluline esile tõsta võimalust saata Euroopa Varjupaigaküsimuste Tugiameti tugirühmi liikmesriikidesse, kus probleem on kõige suurem, nende enda palvel, et aidata ametiasutustel varjupaigataotlejaid kontrollida ja osutada esialgset abi. Euroopa Varjupaigaküsimuste Tugiameti praegune eelarve juba võimaldaks selliste rühmade saatmise rahastamist. Liikmesriigid peaksid väljendama ka oma solidaarsust ning võimaldama oma varjupaigaekspertide ühinemist Euroopa Varjupaigaküsimuste Tugiameti rühmadega ning nõustuma oma territooriumil rahvusvahelise kaitse aluseid isikuid vastu võtma. Komisjon on valmis selliseid meetmeid toetama Euroopa Pagulasfondi raames jätkuna 2009. aastal algatatud Malta katseprojektile.

Kavandatud meetmekava on võimalik ainult siis, kui selleks kaasatakse piisavalt ELi rahalisi vahendeid . Komisjon uurib olemasolevate rahaliste vahendite alusel, kuidas tagada ELi ees kõnealuses hädaolukorras seisvate probleemide lahendamiseks vajalikus ulatuses rahastamine. Lisaks sellele edendab komisjon erinevate sise- ja välisrahastamisvahendite vahelist piisavat koordineerimist, et tagada eelkõige liikmesriikide ja kolmandate riikide vahelise koostöö sujumine piirihaldust, rännet ja varjupaigavaldkonda käsitlevate konkreetsete projektide raames.

PIKAAJALINE MEETMEKAVA: TIHEDAM KOOSTÖÖ VAHEMERE LÕUNAPIIRKONNA RIIKIDEGA

Komisjoni esitatud meetmekava (mida on kirjeldatud eespool) kiideti 11.–12. aprilli justiits- ja siseküsimuste nõukogus üldjoontes heaks. neid, peamiselt lühiajalisi meetmeid on praegu rakendatakse e.

Komisjon on siiski arvamusel, et pikemas perspektiivis tuleb võtta täiendavaid meetmeid. Need meetmed peaksid eelkõige olema suunatud rände algpõhjuste lahendamisele struktuurilisel tasandil. Edendada tuleks koostööd Vahemere lõunapiirkonna riikidega, et tõhusalt lahendada ülesanne luua töökohti ning parandada elutingimusi kogu piirkonnas . Koostöö peaks eelkõige olema suunatud konkreetsetele piirkondadele ja isikute kategooriatele, keda töövõimaluste puudumine kõige rohkem mõjutab (nt noored esmatähtsa sihtrühmana).

Nimetatud probleemide lahendamiseks esitasid Euroopa Komisjon ja kõrge esindaja 8. märtsil 2011 ühisteatises ettepaneku töötada Vahemere lõunapiirkonna riikidega välja pikaajaline partnerlus Vahemere lõunapiirkonnaga demokraatia ja ühise heaolu nimel , mille aluseks on kolmetahuline lähenemisviis, millest üks on jätkusuutlik ja kaasav majanduskasv ning majanduslik areng tugeva rõhuasetusega tööhõivele ja sotsiaalküsimustele.

Pikaajalisi meetmeid on vaja ka selleks, et tagada, et ELi ja Vahemere lõunapiirkonna riikide vaheline ränne ja liikuvus toimuks läbi seaduslike kanalite ning oleks korraldatud korrapärasel ja tõhusal viisil . See tähendaks meetmeid, millega aidata nendest riikidest pärit tööotsijatel välismaal tööd leida, mis oleks nii kõnealuste riikide, inimeste kui ka ELi ning liikmesriikide ühistes huvides. Viimati nimetatud probleemi tuleks vaadelda ELi demograafilise olukorra arenemise laiemas kontekstis ning võttes arvesse ELis valitsevat tööjõupuudust. ELi suunatud tööjõurändega seotud vajadusi tuleks korrapäraselt jälgida ja läbi vaadata, et tegeliku tööjõunõudluse alusel oleks võimalik teha täpseid tõenditel põhinevaid ettepanekuid. Siinkohal tuleb tunnustada mis tahes päritolu sisserändajate märkimisväärset panust ELi majandusse. Nad aitavad rahuldada vajadust kõrgekvalifikatsiooniga töötajate järele ELi majanduse laienevates sektorites, kuid aitavad täita ka mitmeid madalamat kvalifikatsiooni nõudvaid töökohti.

Euroopa Komisjon ja kõrge esindaja tegid 8. märtsi 2011. aasta ühisteatises ka ettepaneku töötada Vahemere lõunapiirkonna riikidega välja rännet, liikuvust ja turvalisust käsitlev dialoog .

Komisjon on arvamusel, et liikuvuspartnerluste algatamine Vahemere lõunapiirkonna riikidega on väga oluline ning kasulik vahend mõlemale poolele, et tagada mitte ainult partnerriikide kodanike rände ja liikuvuse parem ja tõhusam haldamine, vaid seda ka teiste riikide kodanike puhul, eriti kui on tegemist Sahara-taguse Aafrika ja Lähis-Ida riikide kodanikega, kes kasutavad üha enam Vahemere lõunapiirkonna riikide territooriumi elamiseks või transiidiks. Selliste partnerluste algatamine edendaks inimeste vahelisi kontakte ja vastastikust mõistmist ning ettevõtlust ja tööhõivet. See aitaks kaasa kogu Vahemere piirkonna majanduslikule ja sotsiaalsele arengule ning rändajate integratsioonile ELis ja muudes sihtriikides.

Kavandatavad partnerlused viiakse ellu täpselt vajadustele vastava, riigipõhise lähenemisviisi loomise kaudu, kus iga riik kohustub täitma teatavaid tingimusi ning võttes arvesse üldiseid suhteid asjaomase partnerriigiga. Euroopa Ülemkogul antud juhiste kohaselt on oluline, et partnerlused hõlmaksid samaaegselt sellise koostöö kõiki erinevaid aspekte ning tuleks tagada, et inimeste liikumise järkjärguline lihtsustamine liiguks samas rütmis sellist liikumist turvalisemaks muutvate meetmete rakendamisega.

DIALOOG VAHEMERE LÕUNAPIIRKONNA RIIKIDEGA RÄNNET, LIIKUVUST JA TURVALISUST KÄSITLEVATES KÜSIMUSTES

Rännet, liikuvust ja turvalisust käsitleva dialoogi üldine eesmärk on toetada ja julgustada turvalisuse parandamisele suunatud reforme , mida partnerriigid võivad algatada ning mis parandavad nende kodanike võimalusi liikuda ELi liikmesriikidesse. Samal ajal tegeletakse ka rändevoogude algpõhjustega. Kõnealune dialoog on osa palju laiemast toetusest Põhja-Aafrika riikidele uuendatud Euroopa naabruspoliitika raames. See temaatiline dialoog toimub osana kahepoolseid suhteid ja dialoogi hõlmavast raamistikust, milles võetakse piirkondlikul tasandil arvesse Aafrika ja ELi ühisstrateegiat ning Aafrika ja ELi liikuvust, rännet ning tööhõivet käsitlevat partnerlust.

Kõnealuse olulise eesmärgi saavutamiseks kavatseb komisjon Euroopa Ülemkogu taotluse kohaselt kasutada rände suhtes võetud ELi üldise lähenemisviisi raames täielikult ära liikuvuspartnerlust , mis on osutunud tõhusaks vahendiks dialoogi ja operatiivse koostöö edendamisel kolmandate riikidega. Liikuvuspartnerlused koostatakse vastavalt konkreetsele olukorrale ning Vahemere lõunapiirkonna asjaomase riigi vajadustele:

Seejuures kehtivad järgmised põhimõtted:

11. Eristamine : dialoogi pakutakse ja arendatakse iga partnerriigi saavutuste alusel (riigipõhine lähenemisviis) ning arvesse võetakse tehtud edusammude ulatust ning nende peegeldumist praktikas ja poliitika rakendamises;

12. Kahepoolsus : dialoogi tingimustes lepitakse ELi ja liikmesriikide ning iga partneri vahel eraldi kokku;

13. Tingimuslikkus : dialoogi loodetav tulemus sõltub kõigis valdkondades tehtud jõupingutustest ja edusammudest (ränne, liikuvus ja turvalisus) ning selles võetakse arvesse ka valitsemisega seotud valdkondades tehtud edusamme.

14. Järelevalve : partnerid lepivad kokku tõhusas mehhanismis, millega teostatakse partnerluse konkreetse rakendamise järelevalvet. ELi ja liikmesriikide eksperdid osaleksid selle mehhanismi töös.

Selline mitmetasandiline lähenemisviis võimaldab ELil laiendada partnerluses kavandatud liikuvust riikidesse, kes väljendavad soovi ja suutlikkust teha edusamme eelkõige neis valdkondades, mis on ELi jaoks olulised.

Liikuvuspartnerlustes lepitakse kokku poliitilisel tasandil ELi ja selle liikmesriikide ning asjaomaste partnerriikide vahel ning need hõlmavad mõlema osapoole tingimuste ja kokkuleppe kohaseid kõiki meetmeid (nii seadusandlikud kui praktilised meetmed), et isikute liikumine ELi ja asjaomaste partnerriikide vahel oleks hästi hallatud ja toimuks turvalises keskkonnas. Nii oleksid kõik asjaomased meetmed süstemaatiliselt ja terviklikult ühendatud.

Need meetmed peaksid aitama parandada inimeste rände ja liikuvuse haldamise suutlikkust Vahemere lõunapiirkonna riikides ning nende suhteid ELiga kõigis rände suhtes võetud ELi üldise lähenemisviisi valdkondades. Kõnealuse lähenemisviisi eesmärk on 1) seadusliku rände parem korraldamine, 2) rände positiivse mõju maksimeerimine arengu suhtes ning 3) tõhus võitlemine ebaseadusliku rändega . Lisaks sellele hõlmaks partnerlus ka meetmeid, mille eesmärk on tagada 4) nii partnerriikide kodanikest kui ka nende territooriumilt läbi liikuvate kolmandate riikide kodanikest rändajate õiguste edendamine ja järgimine.

Varjupaigaga seotud küsimustes oleks liikuvuspartnerluse eesmärk suurendada rahvusvahelise kaitse andmise võimalusi partnerriigis. Liikuvuspartnerluse osa peaks olema integratsiooni käsitlevate algatuste edendamine ELi liikmesriikides, mis tooks kasu ka päritoluriikidele. Edukas integratsioon sihtriikides loob paremad tingimused nii arengu edendamiseks päritoluriikides kui ka päritoluriiki naasvate isikute edukaks reintegratsiooniks.

Liikuvuspartnerlus peaks hõlmama ka suutlikkuse suurendamise meetmeid , mida rakendada partnerriikides ja mis tuleks iga asjaomase Vahemere lõunapiirkonna riigi puhul kindlaks määrata analüüsi põhjal. Meetmed peaksid sisaldama ka ettepanekuid ja taotlusi, mille on esitanud Vahemere lõunapiirkonna riigid ning ELi ja selle liikmesriigid, kes osalevad nende rakendamises täielikult ja aktiivselt.. Rände, liikuvuse ja integratsiooni valdkonnas suutlikkuse suurendamisele suunatud meetmed, mis aitavad kaasa nimetatud eesmärkide saavutamisel, on järgmised (mittetäielik loetelu):

- parandatakse ja lihtsustatakse võimalike rändajate juurdepääsu seaduslikele rändekanalitele ELi ja teiste sihtriikide selgelt kindlaks määratud tööjõuvajaduste alusel;

- regulaarne kogemuste ja parimate tavade vahetus riiklike tööturuasutuste vahel, et luua saatvates riikides edukaid aktiivseid tööturupoliitikat käsitlevaid programme, tõstes sellega kolmandate riikide kodanike tööalast konkurentsivõimet ja tulevikuväljavaateid;

- arendatakse partnerriikide suutlikkust osaleda seadusliku rände tõhusas ja tulemuslikus korraldamises, mis hõlmab värbamist, oskuste tunnustamist, tagasipöördumist ja rändajate reintegratsiooni;

- toetatakse partnerriigis sellise poliitika arendamist ja rakendamist, millega edendatakse kaasavat majanduskasvu ja tööhõivet, tööalast konkurentsivõimet ning inimväärse töö kõiki aspekte. See hõlmab ka ajude äravoolu leevendamist;

- suurendatakse rände mõju arengule, sealhulgas taskukohase hinnaga rahaülekannete lihtsustamise ja nende jätkusuutlikesse investeeringutesse suunamise kaudu, tehes tihedamat koostööd võõrsil elavate kogukondade organisatsioonidega ning võttes meetmeid, mis on suunatud ajude äravoolu takistamisele, arvestades seejuures rände sotsiaalsete aspektidega;

- parandatakse rahvastikuregistri kvaliteeti partnerriikides, samuti nende registrite väljastatavate isikuttõendavate ja reisidokumentide kvaliteeti;

- austatakse kõigi rändajate, sealhulgas kolmandate riikide kodanike põhiõigusi;

- toetatakse tõhusat integratsiooni vastuvõtvasse kogukonda ning seaduslike rändajate mittediskrimineerivat kohtlemist;

- osutatakse spetsiaalset abi rändajatele, kes kuuluvad sellistesse haavatavatesse kategooriatesse nagu saatjata alaealised, inimkaubanduse ohvrid ja teised;

- antakse nõu, mis on seotud suutlikkuse suurendamisega, et reageerida rändajate erivajadustele (sotsiaalsed, psühholoogilised või meditsiinilised vajadused), samuti nakkushaiguste levimise takistamisel tehtava koostööga;

- tagatakse mittetagasisaatmise põhimõtte ( non refoulement ) kohaldamine ning rahvusvahelist kaitset vajajatele pakutakse püsivaid kaitselahendusi;

- partnerriikides töötatakse välja ja rakendatakse varjupaigaalaseid õigusakte, mis on kooskõlas rahvusvaheliste standarditega ning tehakse koostööd ÜRO Pagulaste Ülemvoliniku Ametiga;

- lihtsustatakse oma riiki tagasipöörduvate partnerriigi kodanike sotsiaalset ja ametialast reintegratsiooni;

- toetatakse partnerriigi territooriumil ebaseadusliku rändajana kinnipeetud kolmandate riikide kodanike vabatahtlikku tagasipöördumist.

Eespool nimetatud suutlikkuse suurendamise meetmed lihtsustaksid inimeste liikumist Vahemere lõunapiirkonna riikidest ELi. Liikumist on võimalik järgmiste oluliste vahendite kasutuselevõtuga veelgi tõhustada:

- EL pakub partnerriikidele võimalust sõlmida viisalihtsustusleping . Lepingu sisu oleks partneriti siiski erinev. Sisus lepitakse kokku juhtumipõhiselt , kuid see peab toetama vähemalt üliõpilaste, teadlaste ja ettevõtjate liikuvust.

- Sõltuvalt liikuvuspartnerluses aktiivselt osalemisest huvitatud ELi liikmesriikide tegelikest võimalustest ja vajadustest ning nende tööturgudest ning võttes arvesse nende õigust määrata kindlaks riiki lubatavate majanduslikel põhjustel rändajate arv, võiks liikuvuspartnerlused hõlmata eri kavasid, mille abil lihtsustatakse liikmesriikide ja Vahemere lõunapiirkonna riikide vahelist tööjõurännet . Sellised kavad võiksid võimaldada järgmist: 1) eriprogrammid ja/või lihtsustatud õiguslikud raamistikud korduvrändele (sealhulgas ka hooajalistes sektorites), 2) suutlikkuse suurendamine rahaülekannete haldamiseks, et parandada nende arendavat mõju, 3) suutlikkuse suurendamine, tagamaks, et tööjõu nõudlus ja pakkumine oleksid paremini tasakaalus ning tagamaks tagasipöördumise ja reintegratsiooni haldamise, 4) kutse- ja akadeemiliste oskuste ning kvalifikatsioonide tunnustamine, 5) sotsiaalsete õiguste ülekantavuse tõhustamist võimaldavate õiguslike raamistike väljatöötamine ja rakendamine, 6) parem juurdepääs teabele, mis käsitleb vabu töökohti ELi liikmesriikide tööturgudel, 7) selliste meetmete kindlaksmääramine, mille eesmärk on parandada koostööd ja koordineerimist Vahemere lõunapiirkonna riikide ja ELi liikmesriikide vahel küsimustes, mis on seotud oskustega ja sellega, kuidas viia tööjõu pakkumine ja nõudlus paremini vastavusse, võttes aluseks Euroopa Koolitusfondi juba eelnevalt tehtud töö.Liikuvuspartnerluse raames võivad huvitatud liikmesriigid oma õigusaktide piires käivitada muid algatusi, mille eesmärk on lihtsustada partnerriikide kodanike jaoks juurdepääsu nende tööturgudele.

- Eespool kirjeldatud liikuvuse suurenemine sõltub teatavate tingimuste eelnevast täitmisest, mille eesmärk on edendada turvalise keskkonna loomist, milles isikute liikumine toimuks seaduslike kanalite kaudu ning kooskõlas kokkulepitud tingimustega. Eritingimused, mida riigid peavad täitma, erinevad riigiti sõltuvalt hinnangust, mis antakse iga partnerriigiga dialoogi käigus kokkulepitu saavutatule, ning ka partnerriigi ja ELi vahelise koostöö tasemest.

Rakendatavad eritingimused on järgmised (mittetäielik loetelu):

- kehtestatakse vabatahtlikku tagasipöördumist käsitlev kord;

- sõlmitakse ELiga tagasivõtulepingud , mis hõlmavad enda ja kolmandate riikide tagasivõtmist käsitlevaid sätteid, tagades samal ajal juba kehtivate tagasivõtukohustuste täieliku täitmise;

- FRONTEXiga lepitakse kokku töökorralduses ;

- suurendatakse suutlikkust integreeritud piirihalduse , dokumentide turvalisuse ja organiseeritud kuritegevuse vastase võitluse, sealhulgas inimkaubanduse ja rändajate salaja üle piiri toimetamise vastase võitluse valdkonnas;

- tehakse koostööd Vahemere ühise järelevalve teostamisel, sealhulgas võimaliku koostöö kaudu EUROSURi projekti raames;

- väljendatakse valmisolekut teha ELiga koostööd oma kodanike ja elanike kindlaksmääramisel, eelkõige politsei- ja kohtualase koostöö puhul ning tagasivõtmise ja väljaandmise korral;

- ratifitseeritakse ÜRO rahvusvahelise organiseeritud kuritegevuse vastu võitlemise konventsioon ning selle inimkaubandust ja rändajate salaja üle piiri toimetamist käsitlevad protokollid ja rakendatakse neid;

Liikuvuspartnerlus kujutab endast pikaajalist raamistikku , mille aluseks on poliitiline dialoog ning operatiivne koostöö , mida arendatakse edasi ELi ning asjaomaste partnerriikide vaheliste suhete üldises kontekstis ning mis muutub aja jooksul.

ELi ja asjaomase partnerriigi vahelise liikuvuspartnerluse sõlmimise ettevalmistamiseks luuakse liikmesriikide täielikul osalemisel ELi ja asjaomaste riikide vahel kõrgemate ametnike tasemel olemasolevat institutsioonilist raamistikku käsitlev dialoog , mis võimaldab mõlemal osapoolel vahetada arvamusi, selgitada ootusi ja vajadusi ning määrata kindlaks koostöövaldkondi. See võimaldaks ette valmistada poliitilisel tasandil ühiselt tehtavaid poliitilisi otsuseid. Selline dialoog aitaks nii ette valmistada liikuvuspartnerluse käivitamist kui ka jälgida selle rakendamist.

Ettevalmistavas etapis palutakse Vahemere lõunapiirkonna riikidel teha jõupingutusi suutlikkuse suurendamiseks rände tõhusa haldamise valdkonnas ning edendada liikuvuse jaoks turvalist keskkonda. Need on liikuvuspartnerluse õiglase ja jätkusuutliku rakendamise eeltingimuseks. EL toetab partnerriikide jõupingutusi nii tehniliselt kui ka rahaliselt, sealhulgas ELi ametite (FRONTEX, Euroopa Varjupaigaküsimuste Tugiameti ja EUROPOL) kaudu.

EL vajab rohkem rahalisi vahendeid selliste Vahemere lõunapiirkonna riikide edusammude toetamiseks, kes on valmis suurendama oma suutlikkust rände, liikuvuse ja turvalisuse haldamisel ning siduma ennast pikemaajalise koostööga kõnealuses valdkonnas.

EL ja dialoogi partnerriigid peavad seetõttu kaaluma parimaid lahendusi, et tagada olemasolevate vahendite raames piisav rahastamine meetmetele, mille eesmärk on toetada suutlikkuse suurendamist ja koostööd kõnealustes valdkondades. Sama kehtiks uue finantsvahendi suhtes, millega toetatakse ELi järgmise finantsraamistiku raames koostööd Vahemere lõunapiirkonna riikidega.

Lisaks liikuvuspartnerluse arendamisele peaksid ELi liikmesriigid kaaluma juhtumipõhiselt konsulaaresinduste võrgu parandamist piirkonnas, sealhulgas looma ELilt toetust saavad ühised viisataotluskeskused. Lisaks sellele tuleks parandada koostööd kohaliku Schengeni koostöö raames ning täies ulatuses tuleks ära kasutada ELi viisaeeskirjas ette nähtud praktilisi täiustusi ja paindlikkust, sealhulgas viisatasu maksumuse alandamine või sellest üldse loobumine heausksete reisijate ja erirühmade puhul (nt tudengid, teadlased ja ettevõtjad).

Kui viisalihtsustamislepinguid ja tagasivõtulepinguid hakatakse tõhusalt rakendama, võiks pikemas perspektiivis teatavate partnerriikide puhul juhtumipõhiselt kaaluda järkjärgulist viisanõude kaotamist, võttes arvesse üldisi suhteid asjaomase partnerriigiga ning tingimusel, et on tagatud hästi hallatud ja turvaline liikuvus.

Rännet, liikuvust ja turvalisust käsitlev dialoog algatatakse Vahemere lõunapiirkonna riikidega järkjärguliselt, sealhulgas liikuvuspartnerluste arendamise kaudu, ning võttes arvesse 1) üldiseid suhteid, mis ELi konkreetse partnerriigiga on, 2) partnerriigi praegust suutlikkust hallata rändevooge ja 3) viimase valmisolekut osaleda partnerluse loomisele suunatud konstruktiivses ja tõhusas dialoogis. Selle alusel teeb komisjon ettepaneku alustada dialoogi Tuneesia, Maroko ja Egiptusega .

JÄRELDUSED

Käesolevas teatises esitatud meetmed kujutavad endast komisjoni vastust Euroopa Ülemkogu 24. märtsil 2011 toimunud kohtumisel esitatud soovitusele, „ et komisjon esitaks kava rände- ja pagulasvoogude juhtimise suutlikkuse arendamise kohta enne juunis toimuvat Euroopa Ülemkogu kohtumist ”.

Käesolevas teatises esitatud ettepanekutega täiendab komisjoni 4. mail esitatud algatusi selle kohta, kuidas EL saaks rändega kaasnevaid probleeme ja võimalusi käsitleda struktureeritumalt, terviklikumalt ja nendele kiiremini reageerides. Algatused hõlmavad muu hulgas tugevamat piirikontrolli ja Schengeni ala haldamist, Euroopa ühise varjupaigasüsteemi ülesehitamise lõpuleviimist ning paremini suunatud seaduslikku rännet.

Komisjon on valmis jätkama kõnealuse kava täiustamist ning seda rakendama sõltuvalt sellest, mida otsustab Euroopa Ülemkogu oma järgmisel kohtumisel 24. juunil 2011.

Komisjon on kindel, et kavandatavate meetmete alusel suudab EL oma kohustused täita. Komisjon on veendunud ka selles, et EL peab kõnealustele probleemidele leidma täielikult euroopaliku lahenduse. Selline lahendus on tõeliselt tõhus ainult siis, kui see toetub liikmesriikidevahelisele konkreetsele solidaarsusele ja partnerlusele Vahemere vastaskaldal asuvate riikidega ning kasutusele võetakse kõik olemasolevad vahendid.