[pic] | EUROOPA KOMISJON |

Brüssel 12.11.2010

KOM(2010) 662 lõplik

2010/0325 (COD)

Ettepanek:

EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU OTSUS

selliste reisidokumentide nimekirja kohta, mille kasutajal on õigus ületada välispiire ja kuhu võib kanda viisa, ning sellise nimekirja koostamise kohta

SELETUSKIRI

1. Ettepaneku taust

Schengeni lepingu rakendamise konventsiooni artikli 17 lõike 3 punkti a kohaselt teeb täitevkomitee ka vajalikke otsuseid reisidokumentide kohta, kuhu võib viisa vormistada. Nimetatud sätte alusel võttis täitevkomitee 1998. ja 1999. aastal vastu kaks otsust, milles käsitleti käsiraamatu koostamist dokumentide kohta, kuhu võib kanda viisa (SCH/Com-ex (98)56 ja SCH/Com-ex (99)14), ning koostas seejärel praegu kehtiva tabeli kolmandate riikide kodanike reisidokumentidest, mille alusel antakse viisa ja ületatakse piire. Ühiste konsulaarjuhiste artiklis 11 on loetletud teatavad kriteeriumid, mille alusel tehakse kindlaks, kas reisidokumenti võib kanda viisa. 5. aprillil 2010 tunnistati Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 810/2009 (millega kehtestatakse ühenduse viisaeeskiri (viisaeeskiri)) kehtetuks Schengeni lepingu rakendamise konventsiooni artikli 17 lõige 3, mis oli otsuste SCH/Com-ex (98)56 ja SCH/Com-ex (99)14 ning ühiste konsulaarjuhiste õiguslikuks aluseks.

Nõukogu määruse (EÜ) nr 789/2001 artikli 2 lõikes 1 on sätestatud, et „kõik liikmesriigid edastavad nõukogu peasekretärile muudatused, mida nad soovivad teha … käsiraamatus dokumentide kohta, kuhu võib kinnitada viisa ...”. Sama määruse artiklis 3 on sätestatud, et „nõukogu peasekretariaat vastutab … selliste dokumentide käsiraamatu, kuhu võib kinnitada viisa, … muudetud redaktsioonide ettevalmistamise eest …”. Viisaeeskirjaga tunnistati omakorda kehtetuks ka määrus (EÜ) nr 789/2001.

Praegu kehtiv tabel kolmandate riikide kodanike reisidokumentidest, mille alusel antakse viisa ja ületatakse piire (edaspidi „tabel”), koosneb viiest osast:

I osa: reisidokumendid, kuhu võib kanda viisa. Tabelisse on kantud kõik reisidokumendid, mida annavad välja kolmandad riigid, kelle kodanike suhtes kohaldatakse viisanõuet, kolmandad riigid, kelle kodanike suhtes ei kohaldata viisanõuet, ja liikmesriigid, kes ei kohalda Schengeni acquis ’d veel täiel määral.

II osa: välismaalase passid, mida annavad välja Schengeni riigid ja kuhu võib kanda viisa. Tabelisse on kantud välismaalase reisidokumendid (st välismaalase ja mittekodaniku pass), pagulase reisidokument (28. juuli 1951. aasta Genfi konventsioon) ning kodakondsuseta isiku reisidokument (28. septembri 1954. aasta New Yorgi konventsioon).

III osa: rahvusvaheliste organisatsioonide väljaantavate reisidokumentide nimekiri, kuhu on kantud 12 dokumenti.

IV osa: dokumentide kogu, mida koostatakse järk-järgult ja mis sisaldab originaalide koopiaid (ei ole kunagi koostatud).

V osa: teave fiktiivsete passide kohta.

Tabelit ajakohastatakse korrapäraselt nõukogu peasekretariaadile saadetavate liikmesriikide teatiste alusel. Tabeli konsolideeritud versioon avaldatakse üldjuhul üks kord aastas.

Tabelil on kaks eesmärki: see võimaldab piirikontrolliasutustel kontrollida seda, kas konkreetset dokumenti tunnustatakse välispiiride ületamisel, ning konsulaartöötajatel seda, kas kõik ühist viisapoliitikat kohaldavad liikmesriigid tunnustavad konkreetset dokumenti sellisena, kuhu võib kinnitada viisakleebise. Viisakleebisega väljaantud viisa territoriaalne kehtivus peab vastama reisidokumenti tunnustavate liikmesriikide territooriumile, st kui liikmesriik ei tunnusta konkreetset reisidokumenti, ei saa selle kasutaja kõnealuse liikmesriigi territooriumile siseneda. Eeskirjad sellises olukorras viisa andmise kohta on sätestatud viisaeeskirja artikli 25 lõikes 3.

Schengeni piirieeskirjade artikli 5 lõike 1 punkti a kohaselt peab kolmandate riikide kodanikel olema „kehtiv reisidokument või -dokumendid, mis lubavad neil piiri ületada”.

Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

Kehtivat reisidokumentide tabelit, mis on koostatud siis, kui Schengeni koostöö tugines valitsustevahelistele otsustele, on vaja kohandada Euroopa Liidu institutsioonilise ja õigusliku raamistikuga. Viisapoliitikat ning välispiiridel isikute kontrollimisel järgitavaid norme ja korda käsitlevate Schengeni sätete õiguslikuks aluseks on Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 77 lõike 2 punktid a ja b.

Teatavates viisaeeskirja sätetes viidatakse sellele, et liikmesriigid võivad, kuid ei pruugi tunnustada kolmandate riikide väljaantavaid reisidokumente. Schengeni piirieeskirjades on vaid üks kaudne viide sellele, et liikmesriigid võivad, kuid ei pruugi tunnustada välispiire ületada soovivate kolmandate riikide kodanike reisidokumente. Kehtivas tabelis loetletakse ka dokumendid, mille kasutajal on õigus ületada välispiire.

Kolmandate riikide väljaantavate reisidokumentide nimekirju ei vaadata praegu korrapäraselt läbi. Seepärast ei pea liikmesriigid teatama nimekirja kantud dokumentide tunnustamise ja nende tunnustamata jätmise kohta tehtud otsustest. See tekitab õiguslikku ebakindlust teatavate reisidokumentide kasutajatele, kellele võidakse keelata sisenemine liikmesriikide territooriumile või kellele on antud piiratud territoriaalse kehtivusega viisa, mis võimaldab neil reisida ainult liikmesriikidesse, kes tunnustavad nende reisidokumenti. Tabelisse kantud märge reisidokumendi tunnustamata jätmise kohta ei tulene sageli asjaomase liikmesriigi teadlikust otsusest jätta reisidokument tunnustamata, vaid tema suutmatusest võtta asjaomase reisidokumendi suhtes seisukoht.

Kuna reisidokumentide tunnustamine kuulub liikmesriikide ainupädevusse, ei ole võimalik kehtestada eeskirju reisidokumentide tunnustamise ühtlustamiseks. Seega kehtestatakse käesoleva ettepanekuga ainult kord, millega tagatakse kolmandate riikide väljaantavate reisidokumentide nimekirja pidev ajakohastamine, ja keskne kord selliste reisidokumentide koordineeritud tehniliseks hindamiseks. Ettepanekuga tagatakse ka teave otsuste kohta, mida liikmesriigid teevad nimekirja kantud reisidokumentide tunnustamise ja nende tunnustamata jätmise kohta. Ettepanekuga lubatakse teavet vahetada ka nõuandekomitee raames, et jõuda liikmesriikide hulgas ühisele seisukohale konkreetse reisidokumendi tunnustamise või tunnustamata jätmise suhtes.

2. Ettepaneku õiguslik külg

Ettepaneku eesmärk on kehtestada kord, millega tagatakse kolmandate riikide väljaantavate reisidokumentide nimekirja pidev ajakohastamine, ja keskne kord selliste reisidokumentide koordineeritud tehniliseks hindamiseks. Samuti soovitakse ettepanekuga tagada teave otsuste kohta, mida liikmesriigid teevad kõnealuste reisidokumentide tunnustamise ja nende tunnustamata jätmise kohta. Reisidokumentide nimekirja ülesehitust on ajakohastatud ja see on seotud määrusega (EÜ) nr 539/2001, milles loetletakse kolmandad riigid, kelle kodanikel peab välispiiride ületamisel olema viisa, ja need kolmandad riigid, kelle kodanikud on sellest nõudest vabastatud.

Tabel sisaldab teavet nii reisidokumentide kohta, mida annavad välja liikmesriigid, kes ei kohalda Schengeni acquis ’d, kui ka selliste reisidokumentide kohta, mida annavad liikmesriigid kolmandate riikide kodanikele, 28. juuli 1951. aasta pagulasseisundi konventsiooni alusel pagulastele ja 28. septembri 1954. aasta kodakondsuseta isikute seisundi konventsiooni alusel kodakondsuseta isikutele. Tabel sisaldab teavet ka reisidokumentide kohta, mida annavad välja rahvusvahelised organisatsioonid (näiteks ÜRO, EL, NATO ja Rahvusvaheline Punase Risti Komitee).

Ettepanekus on viidatud ka viisaeeskirja sätetele, milles käsitletakse kohalikku Schengeni koostööd (artikkel 48). Nimelt on artikli 48 lõike 1 punktis c sätestatud kohustus koostada ammendav nimekiri asukohariigi väljaantavatest reisidokumentidest. Ka see võimaldab andmeid ajakohastada.

Ettepanek ei sisalda kehtiva tabeli V osa „Teave fiktiivsete passide kohta”. Tunnustamata jäetud fiktiivsete reisidokumentide nimekirja ei saa pidada ammendavaks ja seega ei anna see erilist lisaväärtust.

Ettepaneku õiguslik alus on ELi toimimise lepingu artikli 77 lõige 2, kuna see on nõukogu 20. mai 1999. aasta otsuse 1999/436/EÜ (millega määratakse kooskõlas Euroopa Ühenduse asutamislepingu ja Euroopa Liidu lepingu asjakohaste sätetega kindlaks iga Schengeni acquis ’d moodustava sätte või otsuse õiguslik alus)[1] C lisa artikli 4 kohaselt Schengeni täitevkomitee otsuste SCH/Com-ex (98)56 ja SCH/Com-ex (99)14 õiguslik alus ELis.

Ettepanekuga lihtsustatakse (ELi ja liikmesriikide) ametiasutuste haldusmenetlusi. Keskse korra kehtestamisega nõuandekomitee vormis, kes võib teostada kolmandate riikide väljaantavate reisidokumentide tehnilist hindamist ja hinnata nende turvalisuse taset, jagatakse kohustusi, kuna selliste hindamiste tulemused esitatakse kõikidele liikmesriikidele ja selle kaudu välditakse kattuvat tegevust.

Ettepaneku vastuvõtmisega kaasneb seniste õigusaktide kehtetuks tunnistamine.

3. Konsulteerimine huvitatud isikutega

Komisjoni töötajad korraldasid reisidokumentide tabeli läbivaatamise küsimuses 3. oktoobril 2008 ekspertide kohtumise, milles osalesid 23 liikmesriigi eksperdid.

Liikmesriigid tegid ettepaneku koostada õigusakt, millega:

o kehtestatakse kord, millega oleks tagatud kolmandate riikide väljaantavate dokumentide kohta tehtud kannete ajakohasus;

o kehtestatakse liikmesriikide jaoks keskne kord, mille raames teostatakse kolmandate riikide väljaantavate reisidokumentide tehnilist hindamist eesmärgiga toetada liikmesriikide otsuste tegemist reisidokumentide tunnustamise küsimuses;

o kehtestatakse kord, millega pannakse liikmesriikidele kohustus teatada otsustest, mida tehakse nimekirja kantud reisidokumentide kohta;

o nähakse võimaluse korral ette ühtne seisukoht reisidokumentide tüüpiliste liikide kohta (tava-, diplomaatiline, teenistus-, ameti- ja eripass);

o võetakse tabeli koostamisel aluseks nõukogu 15. märtsi 2001. aasta määruse (EÜ) nr 539/2001 (milles loetletakse kolmandad riigid, kelle kodanikel peab välispiiride ületamisel olema viisa, ja need kolmandad riigid, kelle kodanikud on sellest nõudest vabastatud) I ja II lisa;

o säilitatakse tabeli praegune ülesehitus, kuid sellest jäetakse välja V osa;

o tagatakse, et komisjon loob elektroonilise andmebaasi ja haldab seda. Elektrooniline andmebaas peaks sisaldama kõikide nimekirja kantud reisidokumentide näidiseid.

Käesolevas komisjoni ettepanekus on arvesse võetud kõiki ekspertide ettepanekuid, välja arvatud ettepanekut ühtlustada reisidokumentide tunnustamist senisest enam, kuna seda ei võimalda eespool nimetatud õiguslikud piirangud, ja ettepanekut luua kõikide reisidokumentide näidiseid sisaldav elektrooniline andmebaas. Kuigi komisjon toetab viimati nimetatud ettepanekut, on ta seisukohal, et kehtiva reisidokumentide tabeli peamiseks probleemiks on see, et kolmandate riikide väljaaantavate dokumentide kohta tehtavaid kandeid ei ajakohastata korrapäraselt ja et liikmesriikide suutmatus otsustada reisidokumentide tunnustamise üle avaldab negatiivset mõju tegevustasandil (eelkõige ühtsete viisade väljaandmisele). Seega tuleks nimetatud probleemide lahendamiseks esmajärjekorras luua vajalikud kanalid ja kehtestada menetlused. Kuna andmebaasi loomine on aja- ja ressursimahukas, viivitaks see tõsisemaid probleeme lahendava õigusakti vastuvõtmist. Pikas perspektiivis saaks luua koostoime Euroopa arhiveerimissüsteemiga FADO (elektrooniline süsteem, mis on loodud ühismeetmega 98/700/JSK võltsitud ja ehtsaid dokumente käsitleva teabe vahetamiseks ning mida haldab nõukogu peasekretariaat), kuna sellele saab liita juurde reisidokumentide elektroonilise tabeli teatavad osad (näiteks reisidokumentide näidised), vältides sel viisil kattuvat tegevust. Komisjoni ettepaneku kohaselt on reisidokumentide nimekiri ja selle edasised ajakohastamised elektrooniliselt kättesaadavad CIRCA andmebaasis.

Komisjoni töötajad koostasid 2008. aasta oktoobris korraldatud ekspertide kohtumise jaoks koosolekudokumendi, milles esitasid liikmesriikide ekspertidele kaalumiseks mitu võimalust.

Otsustati kehtestada õigusakt, millega nähakse ette kord, mille abil koostatakse reisidokumentide nimekiri, mida ajakohastatakse pidevalt nii kolmandate riikide väljaantavate dokumentide kui ka liikmesriikide otsuste osas, mida nad teevad selliste dokumentide tunnustamise ja tunnustamata jätmise kohta. Õigusakti eesmärk on edendada ühtlustamist ja säilitada samal ajal liikmesriikide ainupädevus reisidokumentide tunnustamise küsimuses.

4. Mõju hindamine

Arvestades ettepaneku eesmärke, nimelt kohandada kehtivat reisidokumentide tabelit Euroopa Liidu institutsioonilise ja õigusliku raamistikuga, tõhustada kehtivat süsteemi ja kehtestada raamistik liikmesriikide otsuste kohta teabe vahetamiseks, ei ole mõju hindamine vajalik.

5. Proportsionaalsuse ja subsidiaarsuse põhimõtted

Reisidokumentide tabel on piire ja viisasid reguleeriva Schengeni acquis ’ lahutamatu osa. Ettepaneku eesmärk on kohandada kehtivat reisidokumentide tabelit Euroopa Liidu institutsioonilise ja õigusliku raamistikuga, tõhustada kehtivat süsteemi ja kehtestada raamistik liikmesriikide otsuste kohta teabe vahetamiseks.

6. Õigusakti valik

Reisidokumentide tunnustamine on liidu kehtivate õigusaktide (näiteks Schengeni piirieeskirjade ja viisaeeskirja) rakendamise seisukohalt äärmiselt vajalik: see on lahutamatult seotud Schengeni acquis ’ nende sätete kohaldamisega, milles käsitletakse välispiiridel teostatavaid isikukontrolle ja lühiajaliste viisade väljaandmist. Arvestades liikmesriikide ainupädevust reisidokumentide tunnustamise küsimuses, saab õigusaktiks olla Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsus, kuna selles piirdutakse vaid reisidokumentide tabeli läbivaatamise ja ajakohastamisega.

7. Mõju eelarvele

Kavandatud otsusel ei ole mõju Euroopa Liidu eelarvele.

2010/0325 (COD)

Ettepanek:

EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU OTSUS

selliste reisidokumentide nimekirja kohta, mille kasutajal on õigus ületada välispiire ja kuhu võib kanda viisa, ning sellise nimekirja koostamise kohta

EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 77 lõiget 2,

võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,

olles edastanud seadusandliku akti eelnõu riikide parlamentidele,

toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt

ning arvestades järgmist:

1. 14. juuni 1985. aasta Schengeni lepingu rakendamise konventsiooni[2] artikli 17 lõike 3 punkti a alusel on otsustega SCH/Com-ex (98)56[3] ja SCH/Com-ex (99)14[4] ette nähtud selliste reisidokumentide käsiraamat, mille kasutajal on õigus ületada välispiire ja kuhu võib kanda viisa. Nimetatud otsuseid tuleks kohandada Euroopa Liidu institutsioonilise ja õigusliku raamistikuga.

2. Kolmandate riikide väljaantavate reisidokumentide nimekirjad tuleks korrapäraselt läbi vaadata tagamaks, et viisataotlusi menetlevatel ja piirikontrolli teostavatel liikmesriikide ametiasutustel oleks täpne teave kolmandate riikide kodanike reisidokumentide kohta. Teabevahetust liikmesriikide vahel seoses väljaantavate reisidokumentide ja nende tunnustamisega liikmesriikides ning kogu nimetatud teabe kättesaadavaks tegemist avalikkusele tuleks ajakohastada ja tõhustada.

3. Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. juuli 2009. aasta määruse (EÜ) nr 810/2009 (millega kehtestatakse ühenduse viisaeeskiri)[5] artikli 48 lõike 1 punkti c kohaselt tuleks ammendav nimekiri asukohariigi väljaantavatest reisidokumentidest koostada kohaliku Schengeni koostöö raames.

4. Tuleks kehtestada kord, millega oleks tagatud reisidokumentide nimekirja pidev ajakohastamine ja mis võimaldaks nimekirja kantud reisidokumente vajaduse korral ühiselt tehniliselt hinnata, ning näha liikmesriikidele ette kohustus teatada otsustest, mida tehakse selliste dokumentide tunnustamise ja tunnustamata jätmise kohta.

5. Selleks et lubada reisidokumentide kasutajatel ületada välispiire ja kanda sellistesse dokumentidesse viisa, vastutavad liikmesriigid reisidokumentide tunnustamise eest ja peaksid ka edaspidi jääma selle eest vastutama.

6. Liikmesriigid peaksid teatama kõikidest reisidokumentide tunnustamisega seotud otsustest ja püüdma ühtlustada eri liiki reisidokumentide kohta tehtud otsuseid.

7. Käesoleva otsuse rakendamiseks vajalikud meetmed tuleks vastu võtta vastavalt nõukogu 28. juuni 1999. aasta otsusele 1999/468/EÜ, millega kehtestatakse komisjoni rakendusvolituste kasutamise menetlused[6].

8. Islandi ja Norra puhul kujutab käesolev otsus endast nende Schengeni acquis ’ sätete edasiarendamist Euroopa Liidu Nõukogu ning Islandi Vabariigi ja Norra Kuningriigi vahel sõlmitud lepingu (viimase kahe riigi osalemiseks Schengeni acquis ’ sätete rakendamises, kohaldamises ja edasiarendamises)[7] tähenduses, mis kuuluvad nimetatud lepingu teatavaid rakenduseeskirju käsitleva nõukogu 17. mai 1999. aasta otsuse 1999/437/EÜ[8] artikli 1 punktides A, B ja C osutatud valdkonda.

9. Šveitsi puhul kujutab käesolev otsus endast nende Schengeni acquis ’ sätete edasiarendamist Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vahelise lepingu (Šveitsi Konföderatsiooni ühinemise kohta Schengeni acquis ’ sätete rakendamise, kohaldamise ja edasiarendamisega)[9] tähenduses, mis kuuluvad nõukogu otsuse 1999/437/EÜ artikli 1 punktides A, B ja C osutatud valdkonda, kusjuures nimetatud otsuse vastavaid punkte tõlgendatakse koostoimes nõukogu otsuse 2008/146/EÜ[10] artikliga 3.

10. Liechtensteini puhul kujutab käesolev otsus endast nende Schengeni acquis ’ sätete edasiarendamist Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse, Šveitsi Konföderatsiooni ja Liechtensteini Vürstiriigi vahel allakirjutatud protokolli (mis käsitleb Liechtensteini Vürstiriigi ühinemist Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vahelise lepinguga Šveitsi Konföderatsiooni ühinemise kohta Schengeni acquis ’ rakendamise, kohaldamise ja edasiarendamisega) tähenduses, mis kuuluvad nõukogu otsuse 1999/437/EÜ artikli 1 punktides A, B ja C osutatud valdkonda, kusjuures nimetatud otsuse vastavaid punkte tõlgendatakse koostoimes nõukogu otsuse 2008/261/EÜ[11] artikliga 3.

11. Euroopa Liidu toimimise lepingule lisatud Taani seisukohta käsitleva protokolli artiklite 1 ja 2 kohaselt ei osale Taani käesoleva õigusakti vastuvõtmisel, mistõttu see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav. Arvestades, et käesolev õigusakt põhineb Euroopa Liidu toimimise lepingu V jaotise alusel Schengeni acquis ’l, otsustab Taani kõnealuse protokolli artikli 5 kohaselt kuue kuu jooksul pärast käesoleva õigusakti vastuvõtmist nõukogus, kas ta rakendab seda oma siseriiklikus õiguses.

12. Käesolev otsus kujutab endast nende Schengeni acquis ’ sätete edasiarendamist, milles Ühendkuningriik ei osale vastavalt nõukogu 29. mai 2000. aasta otsusele 2000/365/EÜ (Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi taotluse kohta osaleda teatavates Schengeni acquis ’ sätetes)[12]. Seetõttu ei osale Ühendkuningriik otsuse vastuvõtmisel, see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav.

13. Käesolev otsus kujutab endast nende Schengeni acquis ’ sätete edasiarendamist, milles Iirimaa ei osale vastavalt nõukogu 28. veebruari 2002. aasta otsusele 2002/192/EÜ (Iirimaa taotluse kohta osaleda teatavates Schengeni acquis ’ sätetes)[13]. Seetõttu ei osale Iirimaa käesoleva otsuse vastuvõtmisel, see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav.

14. Küprose puhul kujutab käesolev otsus endast õigusakti, mis põhineb Schengeni acquis ’l või on sellega seotud muul viisil 2003. aasta ühinemisakti artikli 3 lõike 2 tähenduses.

15. Käesolev otsus põhineb Schengeni acquis ’l või on sellega seotud muul viisil 2005. aasta ühinemisakti artikli 4 lõike 2 tähenduses,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

Artikkel 1

Sisu ja reguleerimisala

16. Käesoleva otsusega kehtestatakse selliste reisidokumentide nimekiri, mille kasutajal on õigus ületada välispiire ja kuhu võib kanda viisa (edaspidi „reisidokumentide nimekiri”), ning sellise nimekirja koostamise kord.

17. Käesolevat otsust kohaldatakse selliste reisidokumentide suhtes nagu pass (tava-, diplomaatiline, teenistus-, ameti- ja eripass), tagasipöördumistunnistus, pagulase ja kodakondsuseta isiku reisidokument, rahvusvahelise organisatsiooni väljaantud reisidokument ning reisiluba.

Artikkel 2

Reisidokumentide nimekirja koostamine

18. Reisidokumentide nimekirja koostab komisjon, kasutades selleks liikmesriikide abi ja tuginedes kohaliku Schengeni koostöö raames kogutud teabele, nagu on sellele viidatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. juuli 2009. aasta määruse (EÜ) nr 810/2009 (millega kehtestatakse ühenduse viisaeeskiri) artikli 48 lõike 1 punktis c.

19. Reisidokumentide nimekiri koostatakse artikli 7 lõikes 2 sätestatud korras.

Artikkel 3

Nimekirja ülesehitus

20. Nimekiri koosneb kolmest osast.

21. I osa koosneb reisidokumentidest, mida annavad välja nõukogu 15. märtsi 2001. aasta määruse (EÜ) nr 539/2001 (milles loetletakse kolmandad riigid, kelle kodanikel peab välispiiride ületamisel olema viisa, ja need kolmandad riigid, kelle kodanikud on sellest nõudest vabastatud)[14] I ja II lisas loetletud kolmandad riigid ja territoriaalüksused.

22. II osa koosneb järgmistest Euroopa Liidu liikmesriikide väljaantavatest reisidokumentidest:

a) kolmandate riikide kodanikele antavad reisidokumendid;

b) ÜRO 28. juuli 1951. aasta pagulasseisundi konventsiooni alusel pagulastele antavad reisidokumendid;

c) ÜRO 28. septembri 1954. aasta kodakondsuseta isikute seisundi konventsiooni alusel kodakondsuseta isikutele antavad reisidokumendid;

d) reisidokumendid, mida Ühendkuningriik annab Briti kodanikele, kes ei ole Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi kodanikud liidu õiguse tähenduses.

23. III osa koosneb rahvusvaheliste organisatsioonide väljaantavatest dokumentidest.

24. Teatava reisidokumendi nimekirja kandmisel hõlmatakse üldjuhul kõik seda liiki kehtivad reisidokumendid.

25. Kui kolmas riik ei anna välja konkreetset liiki reisidokumenti, tehakse nimekirja märge „ei anta välja”.

Artikkel 4

Nimekirja kantud reisidokumentide tunnustamisest ja tunnustamata jätmisest teatamine

26. Liikmesriik teatab komisjonile ühe kuu jooksul alates artikli 2 lõikes 1 nimetatud nimekirja avaldamisest, milliseid reisidokumente ta tunnustab ja millised jätab tunnustamata.

27. Ühtse seisukoha kujundamiseks vahetavad liikmesriigid artikli 7 lõikes 1 nimetatud komitee raames teavet konkreetsete reisidokumentide tunnustamise ja tunnustamata jätmise põhjuste kohta.

28. Liikmesriik teatab komisjonile igast muutusest, mida tehakse seoses varasema otsusega konkreetse reisidokumendi tunnustamise või tunnustamata jätmise kohta.

Artikkel 5

Uued väljaantavad reisidokumendid

29. Liikmesriik teatab komisjonile artikli 3 lõike 3 punktides a–c nimetatud uutest reisidokumentidest.

30. Liikmesriik teatab komisjonile uutest reisidokumentidest, mida annavad välja kolmandad riigid, liikmesriigid ja rahvusvahelised organisatsioonid, kellele on viidatud artikli 3 lõikes 2, artikli 3 lõike 3 punktis d ja artikli 3 lõikes 4.

31. Komisjon ajakohastab nimekirja saadud teabe alusel ning palub liikmesriikidel teatada artiklis 4 osutatud otsustest, mida tehakse dokumentide tunnustamise ja nende tunnustamata jätmise kohta.

4. Ajakohastatud nimekiri koostatakse artikli 7 lõikes 2 sätestatud korras.

Artikkel 6

Reisidokumentide tehniliste standardite hindamine

32. Selleks et abistada liikmesriike reisidokumentide tehniliste standardite hindamisel, võib komisjon teostada artikli 7 lõikes 2 sätestatud korras reisidokumentide tehnilist analüüsi.

33. Reisidokumendi tehnilise hindamise tulemused edastatakse liikmesriikidele.

Artikkel 7

Komiteemenetlus

34. Komisjoni abistab komitee (reisidokumendi komitee).

35. Käesolevale lõikele viitamise korral kohaldatakse otsuse 1999/468/EÜ artikleid 3 ja 7, võttes arvesse nimetatud otsuse artiklit 8.

Artikkel 8

Nimekirja avaldamine

Komisjon teeb nimekirja, sealhulgas artikli 4 kohaselt esitatud teabe liikmesriikidele ja üldsusele kättesaadavaks pidevalt ajakohastatava elektroonilise väljaande vahendusel.

Artikkel 9

Kehtetuks tunnistamine

Otsused SCH/Com-ex (98)56 ja SCH/Com-ex (99)14 tunnistatakse kehtetuks.

Artikkel 10

Jõustumine

1. Käesolev otsus jõustub […] päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas .

2. Käesolevat otsust kohaldatakse alates selle jõustumise kuupäevast, välja arvatud artikkel 9, mida kohaldatakse alates kuupäevast, mil komisjon avaldab artikli 8 kohaselt esmakordselt nimekirja.

Artikkel 11

Käesolev otsus on adresseeritud liikmesriikidele kooskõlas aluslepingutega.

…[koht], … [kuupäev]

Euroopa Parlamendi nimel Nõukogu nimel

President eesistuja

[1] EÜT L 176, 10.7.1999, lk 17.

[2] EÜT L 239, 22.9.2000, lk 19.

[3] EÜT L 239, 22.9.2000, lk 207.

[4] EÜT L 239, 22.9.2000, lk 298.

[5] ELT L 243, 15.9.2009, lk 1.

[6] EÜT L 184, 17.7.1999, lk 23.

[7] EÜT L 176, 10.7.1999, lk 36.

[8] EÜT L 176, 10.7.1999, lk 31.

[9] ELT L 53, 27.2.2008, lk 52.

[10] ELT L 53, 27.2.2008, lk 1.

[11] ELT L 83, 26.3.2008, lk 3.

[12] EÜT L 131, 1.6.2000, lk 43.

[13] EÜT L 64, 7.3.2002, lk 20.

[14] EÜT L 81, 21.3.2001, lk 1.