ET Euroopa Liidu Teataja C 100/100

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Euroopa Liidu roll Põhja-Iirimaa rahuprotsessis” (omaalgatuslik arvamus)

2009/C 100/16

12.–13. detsembril 2007 toimunud täiskogu istungjärgul otsustas Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee vastavalt kodukorra artikli 19 lõikele 1 moodustada allkomitee, kellele tehti ülesandeks koostada omaalgatuslik arvamus järgmises küsimuses:

„Euroopa Liidu roll Põhja-Iirimaa rahuprotsessis”.

Asjaomase töö ettevalmistamise eest vastutav allkomitee „Euroopa Liidu roll Põhja-Iirimaa rahuprotsessis” võttis arvamuse vastu 23. septembril 2008. Raportöör oli Jane MORRICE.

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee võttis täiskogu 448. istungjärgul 22.–23. oktoobril 2008 vastu järgmise arvamuse. Poolt hääletas 151, vastu hääletas 1, erapooletuks jäi 2.

1. Järeldused

1.1. Euroopa Liidu osalemisest Põhja-Iirimaa rahuprotsessis on palju õppida. Edusammud alates kõnealuse piirkonna rahutu mineviku kõige tumedamatest päevadest on sotsiaalses, majanduslikus ja eriti poliitilises mõttes olnud erakordsed. Julgeolekuolukord on paranenud; avaliku halduse ümberkorraldamine on edukalt alanud; välismaalt tulijate – rändajate ja turistide – saabumine edendab ühelt poolt majandust ja aitab teiselt poolt leevendada traditsiooniliselt sektantlikku mõtteviisi; piirülene koostöö ületab ootusi ja endiste vastaste vahelist võimujagamist hakatakse aktsepteerima kui nn poliitiliselt korrektset tõsiasja.

1.2. Siiski oleks enesega rahulolu antud kontekstis täielikult sobimatu. Protestantlikke ja katoliiklikke kogukondi eraldavate nn rahumüüride šokeeriv pilt Belfastis on kurb, ent realistlik meeldetuletus rahuprotsessi jätkuvatest tõsistest, eelkõige kogukondadevahelise lepitamisega seotud probleemidest ja sellest, kui palju on veel teha. Aastakümnetepikkune vägivald, viha, kahtlustamine, võhiklus ja sallimatus on viinud kogukondade enne-olematu eraldumiseni Põhja-Iirimaal. Samal ajal kui inimesed elavad nn vastuvõetaval tasemel rahulikku elu oma müüride taga kodudes, külades, kirikutes, koolides või spordistaadionitel, saavad need nn paralleelsed elud olla vaid üleminekuetapp suundumisel vastastikuse austuse, mõistmise ja kooskõla suunas, mille täitumine võib kesta põlvkondi.

1.3. Euroopa Liidu roll Põhja-Iirimaa rahuprotsessis oli ja jääb tema ajaloos pretsedendituks. Tõsiasi, et lugu Euroopa Liidu toetusest rahuprotsessile on suhteliselt tundmatu, on märk ELi lähenemisviisi asjakohasusest. See ei olnud asjatu katse sekkuda ELi mõjuhaardest välja jäävasse olukorda või teha pinnapealseid parandusi. Euroopa Liidu rahutagamise meetod Põhja-Iirimaal on olnud märkimisväärsete vahenditega ainulaadne ja pikaajaline kohustus, mis oli strateegiliselt planeeritud ja elluviidud, mis tugines sotsiaalse partnerluse ja subsidiaarsuse põhimõtetele ja mille iga sammu saatis kaasav konsulteerimine kohalikul tasandil.

1.4. Nii otsese kui ka kaudse sekkumisega on Euroopa Liit aidanud rahuprotsessil luua keskkonda, kus teatud poliitilistel tingimustel on võimalik konflikte edukalt lahendada. EL on toiminud katalüsaatorina tõelisele rahutagamisele, mille lõpuleviimine on siiski veel poolel teel.

1.5. Euroopa Liit ei ole üritanud saada au ja kiitust rahuprotsessi õnnestumise eest. Ent oleks viga, kui ajalugu ei tunnustaks Euroopa Liidu rolli väärtust ja tähendust. Seda mitte ainult seetõttu, et eelkõige Euroopa Liidu lepitustoetus peaks lähiaastatel jätkuma, vaid ka seetõttu, et Euroopa Liidu PEACE-programmidest õpitu võib aidata kaasa rahu ja leppimise edendamisele maailma teistes paikades. Nagu Põhja-Iirimaa näitest selgus, ei tea Euroopa Liit kunagi kõiki vastuseid, ent ELil on vahendid ja eelnev kogemus, millega aidata teistel neid vastuseid leida.

1.6. Maailma suurima rahutagamise eeskujuna on Euroopa Liidul ja tema liikmesriikidel ekspertteadmised, kogemused, mitmekesisus, vahendid ja maine toetada konfliktide lahendamist ja rahu tagamist kõikjal, kus seda vajatakse. Ent Euroopa Liidul on veelgi enam. Tal on ülesanne seda teha ja kohustus seada rahutagamine ELi tulevase strateegilise suundumuse keskmesse.

2. Soovitused

2.1. Soovitused jagunevad kahte selgelt eristuvasse ossa. Esimene osa hõlmab Põhja-Iirimaad ja Iirimaa piiriäärseid krahvkondi puudutavaid töövaldkondi, millele tuleks suunata Euroopa Liidu toetus lepitusprotsessi edendamiseks. Teine osa on seotud muudes konfliktipiirkondades rahu tagamisele ja lepitustegevusele suunatud Euroopa Liidu toetuse laiema kontekstiga, kasutades Põhja-Iirimaal saadud kogemusi. Seda kirjeldatakse alljärgnevalt konfliktide lahendamise vahendite komplektis.

2.2. Põhja-Iirimaa kontekst

2.2.1. Põhja-Iirimaa kogemustest saadud õppetunnid näitavad, et rahu tagamine on strateegiline ja pikaajaline protsess. See algab vägivaldse konflikti lõpetamisest ja kulgeb etappidena poliitilise stabiilsuse, rahumeelse kooseksisteerimise, lepituse ja lõpuks sotsiaalse kooskõla, majandusliku õitsengu ja nn ühise ühiskonna suunas. Euroopa Liidu toetus kõnealusele protsessile peab seega olema pikaajaline, tunnistades esimeste etappide haprust ja aega, mida tõelise leppimise saavutamine nõuab. Kui Euroopa Liidu rahalise abi maht ka piirkonna konfliktist väljudes kahaneb ja enam konkreetsetele valdkondadele keskendub, peaks Euroopa Liidu roll protsessi parterina ja tema võime arendada piirkonnaga suhteid muul looval viisil jätkuvalt kasvama.

2.3. 1. soovitus. Euroopa Liit peaks jätkama pikaajalist toetust rahu tagamisele Põhja-Iirimaal. Seejuures tuleks pöörata suuremat tähelepanu:

— kogukondadevahelisele lepitamisele sellistes valdkondades nagu kultuur, loometegevus, sport, vaba aeg, elamumajandus ja haridus ning tööhõive loomine ja avalike teenuste pakkumine;

— tõrjutud elanikkonnarühmadele kogukondadevahelise suutlikkuse parandamiseks. Ühe kogukonna siseseid projekte tuleks toetada vaid erandjuhtudel, kui see on oluline eeldus kogukondadevahelise suutlikkuse suurendamiseks;

— rahutuste ohvritele, aidates neil taastada oma elu, toime tulla traumaga ning jagada kogemusi teiste kogukondade ja konfliktipiirkondade sarnaste rühmadega;

— toetusalgatustele, mis viivad nn ühise ühiskonna tekkimisele, et vähendada vajadust dubleerida teenuseid elamumajanduse, tervishoiu, hariduse, vaba aja ja sportimisvõimaluste valdkonnas;

— vabatahtlike ja kogukonna organisatsioonide, ametiühingute ja ettevõtete kaasamisele kõigi nende tasandite otsustusprotsessi, kus langetatakse otsuseid Euroopa Liidu PEACE-programmide vahendite kasutamise kohta;

— nende kohalike partnerlusstruktuuride taastamisele, mille eesmärk oli koondada sotsiaalpartnereid ja poliitikuid PEACE-programmide esimestes etappides;

— bürokraatia vähendamisele eelkõige linna- ja maakogukondade väikesemahulistes projektides, mille puhul on oluline hinnata majanduslike aspektide kõrval ka projekti sotsiaalseid aspekte.

2.4. 2. soovitus. Euroopa Komisjoni Põhja-Iirimaa töörühm peaks ka edaspidi keskenduma piirkonna jaoks loovate ja uuenduslike võimaluste suunamisele, lihtsustamisele ja toetamisele, et arendada PEACE-programmide rahastamisest sõltuvatele valdkondadele lisaks ka selliseid valdkondi nagu teadus, teadmussiire, haridus ja konfliktide lahendamist käsitlevate rahvusvaheliste võrgustike loomise lihtsustamine.

2.5. Laiem ülemaailmne kontekst

2.6. Euroopa Liidu kohus ei ole mitte ainult õppida Põhja-Iirimaal saadud kogemustest, vaid anda omandatud teadmised edasi teistele, kes puutuvad kokku eri taseme konfliktidega, ükskõik kas need toimuvad ELi territooriumil, piiril või laias maailmas. Sellega suurendatakse Euroopa Liidu võimalikku positiivset rolli konfliktide ülemaailmsel lahendamisel.

2.7. 3. soovitus. Euroopa Liidu institutsioonide ja liikmesriikide ametiasutuste seas ning rahvusvahelisel areenil peaks toimuma põhiliste õppetundide jagamine. Seda tuleks lihtsustada järgmiste meetmetega:

— konfliktide lahendamise heade tavade ulatuslik andmebaas (Euroopa Parlamendi ettepanek);

— PEACE-programmi hinnangute ja edukate projektide kogum;

— Euroopa Liidu rolli puudutav täiendav uurimistegevus mitmes valdkonnas (sisemised, piiriülesed ja välised konfliktsituatsioonid).

2.8. 4. soovitus. Seda võiks lihtsustada konfliktide lahendamise Euroopa organi rajamisega Põhja-Iirimaal, tuginedes konfliktide lahendamisel nii kohalikul kui ka rahvusvahelisel tasandil tehtud tööle. Selle üksikasju tuleks käsitleda komitee algatatud kogu Euroopa Liitu hõlmaval sotsiaalpartneritega peetaval arutelul, mille eesmärk oleks uurida, kuidas oleks kõige parem välja töötada Euroopa mõõtmega konfliktide lahendamise organ.

2.9. 5. soovitus. Alljärgnev vahendite komplekt tuleks vastu võtta ja seda tuleks edasi arendada eesmärgiga analüüsida konfliktsituatsioone ning kavandada vajadusel ja kohasel viisil Euroopa Liidu nõutavat sekkumist. Komplekt hõlmab rida ELi poolt kasutatavaid vahendeid, mis võiksid olla tugipunktid ja allikad vähemuste kaitset, võrdõiguslikkust, suutlikkuse arendamist, kogukondadevahelist ja piiriülest koostööd ning sotsiaalmajanduslikku arengut puudutavale tööle Euroopa Liidu teistes piirkondades, piiridel ja väljaspool ELi territoriaalpiire asuvates konfliktipiirkondades.

Euroopa Liidu konfliktide lahendamise vaheudite komplekt

Diagnostilised vahendid Sotsiaalmajanduslik ja poliitiline analüüs Võrdlusjuhend Mujalt saadud kogemus (nt konfliktide lahendamise organid) Programmide/projektide kogum/andmebaas Konfliktide lahendamise teooriate kaalumine Strateegiline planeerimine Objektiivsed pikaajalised (riikideülesed) eesmärgid koos riskialti lähenemisviisiga Omandatud kogemuste rakendamine Saadud ja arendatud teadmised Konflikti astme hinnang Sekkumisvõimaluste kindlaksmääramine sõltuvalt konflikti astmest ja asukohast (ELi sees, piiril või väljaspool piiri) RAHALISED VAHENDID MITTERAHALISED VAHENDID Suured vahendid (makrotasand) ELi finantseeritavad võrgustikud, mis keskenduvad konfliktide lahendamisele ELi institutsioonid, poliitikavaldkonnad, võimalused ELi ideed, metoodika, näited Euroopastamine (riiklikul tasandil) – ELi normid, väärtused, institutsioonid, meetmed (sh sotsiaalpartnerite kaasamine) Neutraalne ruum dialoogi lihtsustamiseks ja üksmeele saavutamiseks Erapooletu lähenemisviis usalduse loomiseks ELi rahutagamise mudel – eeskuju andmine Tihe partnerlus peamiste rahastajatega Hoovad ja võtmed (mesotasand) ELi eritotstarbelised PEACE-programmid Struktuurifondid – suunatud konfliktide lahendamisele (määratletud asjakohaste eristatavuse kriteeriumidega) Kahepoolne/piiriülene koostöö Kokkulepped ja algatused Sotsiaalpartnerluse mudel Programmide taseme hindamine Töörühm – kohaliku teabe kogumine, koostöövõimaluste ja -valdkondade määratlemine, kogu ELi hõlmavates programmides osalemise julgustamine Partnerlusel põhinev lähenemisviis – koostöö kohalike poliitiliste ja sotsiaalpartneritega Kohaliku tasandiga konsulteerimine, mis toob kaasa kohaliku tasandi vastutuse programmide kujundamise ja väljatöötamise eest Kohalike asutuste kaasamine Tõkete eemaldamine ELi poliitikameetmete abil Peenreguleerimine (mikrotasand) Kohalikul tasandil tegutsejad rohujuure tasandile jõudmiseks Üldised toetused kohaliku tasandi vastuvõtlikkuse tagamiseks ja õigete eesmärkideni jõudmiseks Rahastamine teatud tingimuste alusel heade tavade edendamiseks Jälgimine jätkuva õppimise tagamiseks Haldussuutlikkuse ja koostöö toetamine Alt-üles piiriülene majandus-, sotsiaal- ja kultuurikoostöö Enesehindamine Euroopastamine (kohalikul tasandil) – sotsiaalpartnerite osalus, kodanike kaasamine, kogukonna osalus, Euroopa Komisjoni ametnike rakendamine Edusammude tähistamine Teadlikkuse tõstmine ajakirjanduse ja avaliku teavitamise kaudu

3. Sissejuhatus

3.1. Käesoleva arvamuse eesmärk on pajatada suhteliselt tundmatut lugu ELi edukast toetusest Põhja-Iirimaa rahuprotsessile, suurendada Euroopa kodanikuühiskonna seas Põhja-Iirimaa kogemuse mõistmist ja koostada ELi kasutatud vahendite komplekt, mille abil tagada vajadusel rahu ja leppimine ka teistes konfliktipiirkondades.

3.2. Arvamuses keskendutakse peaasjalikult Euroopa Liidu toetusele ELi PEACE-programmide, Rahvusvahelise Iirimaa Fondi ja INTERREGi kaudu. Arvamuses vaadeldakse, kuidas on kõnealused vahendid üles ehitatud ja millist mõju on nad avaldanud piirkonna sotsiaalsele, majanduslikule ja poliitilisele elule, keskendudes kodanikuühiskonna (ettevõtted, ametiühingud, vabatahtlike sektor) toetamisele.

3.3. Samuti käsitletakse Euroopa Liidu loodud ulatuslikke võimalusi Ühendkuningriigi ja Iirimaa poliitiliseks, diplomaatiliseks ja halduskoostööks ning seda, mil määral kasutati Euroopa rahutagamise mudelit Põhja-Iirimaal positiivse arengu eeskujuna.

4. Meetod

4.1. Allkomitee pidas neli töökoosolekut, millest üks oli 2008. aasta aprillis Põhja-Iirimaal toimunud konsultatsioonikonverents. Konverents koondas sidusrühmadelt ja ekspertidelt küsimustike ja e-konsultatsioonide abil saadud teavet, mis võimaldas teha järeldusi, tuginedes Euroopa Liidu programmidest ja poliitikast saadud otsesele kogemusele. Lisaks korraldasid allkomitee liikmed tutvumisreisi ja külastasid ELi rahastatud projekte Belfastis.

4.2. Konverents toimus samal ajal üritustega, mis tähistasid märkimisväärseid poliitilisi edusamme Põhja-Iirimaal. Konverentsist võtsid osa peaminister, asepeaminister, Iirimaa riigiminister ja PEACE-programmi koostamises osalenud Euroopa Liidu kõrged ametnikud.

4.3. Käesoleva arvamuse võtmeelement on olnud väärtuslik koostöö, milles osalesid Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee kolm rühma, nende eksperdid ja allkomitee liikmed Prantsusmaalt, Hispaaniast, Itaaliast, Iirimaalt ja Ühendkuningriigist, Euroopa Parlament (de Brúni aruanne) ning Euroopa Komisjon.

5. Taust

5.1. Geograafia/majandus

5.1.1. Põhja-Iirimaa asub Iirimaa saare kirdeosas. Põhja-Iirimaa pindala on 14 245 ruutkilomeetrit, rahvaarv viimase rahvaloenduse andmetel (2001) on 1 685 000, kellest 53,1 % on protestandid, 43,8 % katoliiklased, 0,4 % muude usundite esindajad ja 2,7 % ateistid. Põhja-Iirimaa rahvastik on Euroopa üks noorimaid, kus alla 29-aastaste osakaal on üle 40 %. Kui kuni viimase ajani püsis rahvaarv väljarände tõttu stabiilsena, siis 2011. aastaks ennustatakse Põhja-Iirimaa rahvaarvuks üle 1,8 miljoni elaniku.

5.1.2. Majandus on liikumas traditsiooniliselt tootmiselt (laevaehitus ja tekstiil) teenustel põhinevatesse ja väljapoole suunatud sektoritesse. 2004.–2005. aastal kasvas kogulisandväärtus reaalhindades 3,5 %, mis on napilt alla Ühendkuningriigi keskmise, kuid tunduvalt väiksem Iirimaa SKT kasvust, mis nn keldi tiigri aastatel ulatus 10 % aastas. Kogulisandväärtus inimese kohta on ligikaudu 80 % Ühendkuningriigi keskmisest ja töötus on langenud 3,6 %-le võrreldes 17,2 % suuruse haripunktiga 1986. aastal. Siiski varjab see statistika mitmeid tõsiseid probleeme, nagu kõrge majanduslik mitteaktiivsus, mis oma 26,9 %-ga on Ühendkuningriigi piirkondade seas kõrgeim. Samuti ollakse suurel määral sõltuv riiklikust rahastamisest, millega toetatakse nii riigi- kui ka erasektorit, ja see piirab ettevõtlusvaimu (riiklik rahastamine moodustab 62 % kogulisandväärtusest).

5.2. Hiljutine ajaloolis-poliitiline taust

5.2.1. Ühendkuningriigi piirkonnana kerkis Põhja-Iirimaa esile pärast Iirimaa valitsuse seaduse vastuvõtmist, mis tõi kaasa Iirimaa jagamise Põhja- ja Lõuna-Iirimaaks 1921. aastal. See tekitas saarele piiriala ning tähistas sotsiaalses, majanduslikus ja poliitilises mõttes seljapööramist. Sellest ajast saadik on jagunemine olnud Põhja-Iirimaa natsionalistide (peamiselt katoliik-lased) ja unionistide (peamiselt protestandid) vaidluste allikas. Üldiselt pürgivad esimesena mainitud Iirimaa ühendamise suunas, samas kui viimatinimetatud soovivad, et Põhja-Iirimaa jääks Ühendkuningriigi osaks.

5.2.2. 1921. aastal moodustasid 60 % rahvastikust protestandid ja 40 % katoliiklased. Enamuses olnud unionistide kogukond oli võimul peaaegu pool sajandit. 1960ndate lõpus tulid tänavale kodanikuõiguste aktivistid, kes nõudsid diskrimineerimise lõpetamist. Järgnesid vägivaldsed kokkupõrked ja mässud, mida paljud peavad Põhja-Iirimaa hiljutiste rahutuste alguseks. Rahutuste haripunktis 1972. aastal saadeti Põhja-Iirimaa parlament laiali ja Londoni poolt jõustus piirkond jäi Londoni otsese kontrolli alla.

5.2.3. Järgnevatel aastakümnetel tehti mitmeid olukorra stabiliseerimise katseid, sealhulgas lepitusalgatused, mille algatasid peaasjalikult kodanikuühiskonna organisatsioonid, sh ameti-ühingud. Kuid sama ajavahemik oli tunnistajaks ka kohutavale vägivallale, mis 35 aastaga nõudis enam kui 3 500 inimese elu ja sandistaks füüsiliselt või vaimselt kogu eluks veel mitmeid tuhandeid.

5.2.4. 1994. aasta poolsõjaväeline relvarahu sillutas teed poliitiliste osapoolte läbirääkimistele. 1998. aastal sõlmiti nn Suure Reede ehk Belfasti kokkulepe ja seda toetas eraldi referendumitel valdav enamus rahvastikust nii põhja kui ka lõuna pool piiri. Järgmisel aastal moodustati Põhja-Iirimaa valitsus ja assamblee ning mitmed põhja ja lõuna ametiasutused ning aastatuhandevahetusele eelnenud nädalatel taastati omavalitsus.

5.2.5. 2002. aastal assamblee töö peatati ja detsentraliseeritud omavalitsus taastati alles 2007. aasta mais. Valitsust asusid juhtima DUP (unionistid) ja Sinn Fein (vabariiklased). Praegu on piirkonnas viimase nelja aastakümne pikim poliitilise stabiilsuse periood.

5.3. Euroopa Liidu osalemine rahuprotsessis

5.3.1. Ühendkuningriik ja Iirimaa ühinesid Euroopa Liiduga rahutuste haripunktis 1973. aastal ja Põhja-Iirimaale anti eri-staatus esimese sihtala raames, kuigi majanduslikult ta selleni täielikult ei küündinud. See tähendas majandus- ja sotsiaal-arengu täiendavat rahastamist. See oli mõeldud täiendama Ühendkuningriigi valitsuse poolset rahastamist, kuigi mitmed väitsid, et vahendeid kasutati riikliku rahastamise nõuete kompenseerimiseks.

5.3.2. Euroopa Parlamendi esimestel otsevalimistel (1979) valiti Põhja-Iirimaalt kolm parlamendiliiget (Ian Paisley, John Hume ja John Taylor). 1984. aastal avaldas Euroopa Parlament Haagerupi aruande Põhja-Iirimaa kohta ja Euroopa Komisjoni asepresident Lorenzo Natali lubas käsitleda osavõtlikult ettepanekut koostada Põhja-Iirimaa ja selle piirialade jaoks integreeritud kava. Samas rõhutas ta, et vajab Ühendkuningriigi ja Iirimaa valitsuse nõusolekut.

5.3.3. 1986. aastal lõid Ühendkuningriigi ja Iirimaa valitsused Rahvusvahelise Iirimaa Fondi, et edendada sotsiaalset ja majanduslikku arengut ja julgustada Iiri saare natsionaliste ja unioniste leppima. Euroopa Liit on USA, Kanada, Austraalia ja Uus-Meremaa kõrval üks peamisi 849 miljoni euro suuruse toetusprojekti osapooli. See on summa, millega toetati rohkem kui 20 aasta jooksul enam kui 5 700 projekti Põhja-Iirimaal ja Iirimaa piiriäärsetes krahvkondades. 2013. aastaks on Euroopa Liit Rahvusvahelist Iirimaa fondi rahastanud kokku 349 miljoni euroga.

5.3.4. 1992. aastal külastas Euroopa Komisjoni president Jacques Delors Põhja-Iirimaad, et konsulteerida kohalike esindajatega. See suurendas tema pühendumist antud piirkonna rahuküsimusele. Nimetatud aastal kadusid ühtse turu lõpuleviimisega majanduslikud tõkked saare põhja- ja lõunaosa vaheliselt kaubanduselt. See pakkus õigel ajal väärtuslikke võimalusi piiri-üleseks kaubavahetuseks ja äritegevuseks.

5.3.5. Vahetult pärast 1994. aasta poolsõjaväelise relvarahu jõustumist kohtus Delors Euroopa Parlamendi kolme Põhja-Iirimaa liikmega (sel hetkel Ian Paisley, John Hume ja Jim Nicholson) ja lepiti kokku suure uue Euroopa Liidu paketi väljatöötamises. Ta rajas töörühma ning pärast ulatuslikku konsulteerimist kohaliku tasandiga võttis 1994. aasta ELi Ülemkogu vastu ettepaneku koostada 300 miljoni euro suurune kolmeaastane PEACE-programm. See toimus vaid mõned nädalad enne Delors'i ametiaja lõppu. Programmi pikendati kahe aasta võrra Euroopa Liidu poolse täiendava rahastamisega 204 miljonit euro suuruses summas.

5.3.6. Sellest sai esimene Põhja-Iirimaa ja Iirimaa piiriäärsete krahvkondade rahu ja leppimise eritoetusprogramm ehk PEACE I. Programmi käsitlenud ulatuslik konsultatsioon hõlmas ka Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee 1995. aasta arvamust, (1) milles tervitati kõnealust algatust ning rõhutati vajadust pikaajalise lähenemisviisi järele ja paindlikkust raha eraldamisel.

5.3.7. 2000. aastal järgnes programmile PEACE I programm PEACE II, mille üle pidasid läbirääkimisi Põhja-Iirimaa valitsuse osapooled ja mida Euroopa Liit rahastas 531 miljoni euroga. Seda täiendati 2005.–2006. aastal ELi poolse rahastamisega 78 miljoni euro suuruses summas. Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee koostas teise arvamuse (raportöör John Simpson), milles kutsuti üles suunama programmi PEACE II vahendeid rohkem projektidele, millega edendatakse leppimist, ja probleemidele, millega seisavad silmitsi võõrtöötajad. 2007. aastal jõustus PEACE III ajavahemikuks 2007–2013 ELi poolse rahastamisega summas 225 miljonit eurot. Ühtekokku on Euroopa Liit eraldanud nende programmide tarvis 1 338 miljardit eurot.

5.3.8. Pärast omavalitsuse taastamist 2007. aastal moodustas Euroopa Komisjoni president José Manuel Barroso uue töörühma regionaalpoliitika voliniku Danuta Hübneri juhtimisel. Töörühma eesmärk oli vaadata Euroopa Liidu ja Põhja-Iirimaa koostöö tulevikku. 2008. aasta aprillis avaldatud aruandes pakutakse välja mitmeid võimalusi piirkonna ulatuslikumaks osalemiseks Euroopa Liidu poliitikavaldkondades ning tuuakse välja Põhja-Iirimaa ametiasutuste väljendatud huvi edendada konfliktide lahendamise Euroopa organi väljaarendamist teadus- ja nõuandetegevuse pakkumiseks ja kogemuste jagamiseks.

6. Euroopa Liidu osalemise mõju

6.1. ELi osalemine rahuprotsessis on toimunud mitmel eri viisil alates kõrgetasemelisest poliitilisest toetusest kuni kohaliku tasandi rahalise abini. Kõige aktiivsem oli see tegevus 1990. aastatel, kui toetati relvarahude ning Belfasti (Suure Reede) kokkuleppe sõlmimise tulemusena tehtavaid poliitilisi edusamme, ning see jätkub tänapäeval Euroopa Komisjoni töörühma kaudu, mis keskendub uutele koostöövaldkondadele ning PEACE III programmidele, Rahvusvahelisele Iirimaa Fondile ja INTERREGile.

6.2. ELi rahaline abi rahu tagamisele on olnud rahuprotsessi toetamise oluline element. Kuid ka automaatselt ELi liikmeks saamisel päritavad mitterahalised tegurid on avaldanud suurt mõju positiivse muutuse saavutamisele. ELi nn mõjusfääri võib seega jagada kaheks erinevaks, kuid siiski omavahel kattuvaks rahaliseks ja mitterahaliseks teguriks.

6.3. Mitterahalised tegurid

6.3.1. Pärast ühinemist andis Euroopa Liit Ühendkuningriigi ja Iirimaa poliitikute dialoogi lihtsustamiseks nn neutraalse ruumi, pakkudes uusi võimalusi korrapärasteks kohtumisteks neutraalsel pinnal. See oli väärtuslik ka Põhja-Iirimaalt pärit Euroopa Parlamendi saadikutele. Parim näide on 1994. aastal toimunud Paisley′, Hume′i, Nicholsoni ja Delors′i kohtumine, mille tulemusena käivitati esimene PEACE-programm ja mida Paisley kirjeldas kui oma karjääri üht kõige tulemuslikumat kohtumist. Ühendkuningriigi ja Iirimaa ametnike piiri-ülene koostöö igapäevaküsimustes tõi haldusasutused üksteisele lähemale, mis avaldas rahuprotsessile kahtlemata positiivset mõju.

6.3.2. Kõnealune neutraalne ruum oli veelgi väärtuslikum kohalikul tasandil ELi poolt rahuprotsessile antava toetuse puhul. Kodanikuühiskonna kaasamist, osalemist ja tugevdamist lihtsustasid institutsioonid ja selliste töötajate palkamine, kes tegutsesid selle nimel, et tagada erapooletu ja kõikehõlmav lähenemisviis.

6.3.3. Üks oluline mitterahaline element oli ka Ühendku-ningriigi ja Iirimaa otsuselangetajate võimalus kogeda ELi õigusloomes kasutatavat konsensusel põhinevat stiili. Nõukogu läbirääkimistel kasutasid liikmesriigid uut, mitmepoolsel dialoogil ja kompromissidel põhinevat stiili, mis oli ka kohalike poliitiliste arutelude jaoks väärtuslik vahend.

6.3.4. Ka Euroopa ühtse turu jõustumisel 1992. aastal oli märkimisväärne mitterahaline mõju rahuprotsessile. Piiriüleselt kaubanduselt haldustõkete kaotamine julgustas kummalgi pool piiri asuvaid äriühinguid tegema tihedamat koostööd ning hoogustas ametiühinguliikumise pikka aega seisnud tegevust piiriülese koostöö vallas. Kuid piiril toimuv turvakontroll pidurdas jätkuvalt majandusliku ja sotsiaalse koostöö suuremaid edusamme.

6.3.5. Üks mitterahaline tegur, millel oli esimestel aastatel piiratud mõju, oli Euroopa rahutagamise mudel kui näide, mida kõnealune piirkond järgima peaks. Kui Põhja-Iirimaa Euroopa Liiduga ühines, lootsid paljud, et ühinemise stabiliseeriv mõju avaldub peaaegu otsekohe. Kuid kuna kogukonnas esinevad lõhed olid niivõrd sügavalt juurdunud, läks aega, enne kui Euroopa mudel hakkas kõnealust protsessi mõjutama.

6.3.6. Isegi praegu, pärast 35 aasta pikkust ELi liikmelisust, on Belfastis püsti nn rahumüürid, mis eraldavad katoliiklaste ja protestantide kogukondi. Enamik lapsi käib nn eraldi koolides ja 90 % inimestest elab nn eraldi kogukondades.

6.4. Rahaline mõju

6.4.1. Programmi PEACE I rahaline mõju rahuprotsessile oli tähelepanuväärne, sest programm oli ainulaadne ja uuenduslik. Midagi sellist ei olnud EL varem proovinud. Rahu ja leppimise toetamiseks eraldatud 500 miljoni euroga (1995–1999) oli see ka kõige suurem rahasüst, mis kõnealuseks konkreetseks eesmärgiks eraldati. See moodustas 73 % koguinvesteeringutest, ülejäänu tuli kummagi riigi ametivõimudelt ja valitsusvälisest sektorist.

6.4.2. Üks peamine tegur, mis aitas kaasa programmi PEACE I positiivsele mõjule, oli laiaulatuslik konsultatsiooniprotsess, mille tulemused aitasid programmi kujundada. Organiseeritud kodanikuühiskond, sh valitsusvälised organisatsioonid, ameti-ühingud ja ettevõtted, tundsid vastutust, sest nende panusega oli arvestatud. Ka Põhja-Iirimaalt pärit Euroopa Parlamendi saadikud osalesid vahetult tegevuse üksikasjades. Programmi PEACE I tutvustati laialdaselt ja seepärast sai see hästi tuntuks kogu oma sihtpiirkonnas. See tunnustus jätkub ka tänapäeval. Statistika näitab, et PEACE-programmidest on saanud kasu peaaegu pool rahvastikust.

6.4.3. PEACE-programmi edu üks pant oli ka selle rahastamismehhanismide ainulaadsus. Rahastamist vahendavad asutused olid üks leidlik viis, kuidas jagada vastutust kohalikule tasandile ja suurendada samal ajal ka suutlikkust. Piirkonna partnerlused, kus osalesid nii ettevõtluse, põllumajanduse, vabatahtlike ja kogukonna esindajad kui ka ametiühingud ja kohaliku omavalitsuse valitud esindajad, olid Põhja-Iirimaal esimesed seesugused partnerlused. Partnerlusel põhinev lähenemisviis otsustusprotsessis oli nagu rahastaminegi üks osa rahutagamisest.

6.4.4. Üldiselt ollakse seisukohal, et kirjeldatud alt-üles lähenemisviis muutis rahalised vahendid lihtsamini kättesaadavaks neile, kes jäid kohaliku majandusliku ja ühiskondliku elu piirialadele. Eelkõige keskenduti selle lähenemisviisi puhul varem vähe või üldse mitte toetust saanud elanikkonnarühmadele, nagu ohvrid ja endised vangid, ning samuti suurendati toetusi teiste rühmade jaoks, sh kogukondadevahelised ja piiriülesed organisatsioonid, naised ja noored.

6.4.5. Kõnealuste programmide rahaline mõju oli suurem kui ELi eelmiste rahastamisvahendite puhul, sest programmide vahendid tagati täiendavate vahenditena. See muutis programmi väärtuslikumaks ja tuntumaks, sest see lisandus valitsuse poolt kõnealusele piirkonnale eraldatud vahenditele. Sageli on väidetud, et see ei olnud nii ELi struktuurifondide teiste programmide puhul.

6.4.6. Oma mõju on avaldanud ka PEACE-programmide rõhuasetuse muutus. Programmi PEACE I suurim osa läks sotsiaalse kaasamise edendamiseks ning programmi PEACE II raames sai kõige enam vahendeid majanduse uuendamine. Programmi PEACE III raames nihkus rõhuasetus lepitamisele, mida peetakse parimaks viisiks lahendada usuliste eriarvamuste tõttu seni säilinud probleeme.

6.4.7. Samuti nihkus vastutus programmide PEACE II/III eest vastloodud piiriülesele Euroopa Liidu programmide erikolleegiumile (SEUPB). Kolleegiumi töö teatud aspekte toetavad järelevalvekomiteed, mis esindavad Põhja-Iirimaa ning Iirimaa piiriäärsete krahvkondade avaliku sektori, ametiühingute ja erasektori huvisid. Kuigi on väidetud, et selle muutuse mõjul on vähenenud kohaliku tasandi kaasatus, näevad teised selles väärtuslikku koondsüsteemi, mis hõlmab PEACE-programmide ja piiriülese rahastamise kõiki aspekte.

6.4.8. Ka Rahvusvahelise Iirimaa Fondi mõju rahuprotsessile on olnud väga suur nii selle projektide kui ka koosseisu osas. Fond koondab oma doonorriikide esindajaid ning see ainulaadne koostöövorm, eelkõige ELi ja USA vahel, võiks olla väärtuslik heade tavade näide teiste konfliktipiirkondade jaoks.

6.4.9. Kuigi INTERREGi programm toimib kogu Euroopa Liidus, on selle konkreetne mõju Iirimaa saare rahuprotsessis olnud väga väärtuslik. Töötades koos PEACE-programmide piiriüleste elementidega, on INTERREGi raames investeeritud piiriülesesse infrastruktuuri ja sotsiaalmajanduslikesse programmidesse, aidates julgustada teineteisele selja pööranud kogukondi koostööle.

6.4.10. Teistel ELi algatustel, nagu URBAN, EQUAL ja LEADER, on olnud ja on tänapäevalgi kaudsem, kuid siiski oluline mõju Põhja-Iirimaa rahuprotsessile.

6.5. Mõju piiriülesele koostööle

6.5.1. Pärast saare kaheks jagamist 1921. aastal arenes kumbki õigusruum eraldi. Selle teineteisele selja pööramise mõju ilmnes juba enne rahutuste algust ja teravnes 35 vägivalla-aasta jooksul veelgi. Piiriülene suhtlemine oli ohtude ja raskuste tõttu piiratud ning piiriülese kaubanduse tase oli ELi kõigi sisepiiride madalaim.

6.5.2. ELi poliitikameetmed julgustasid ja lihtsustasid paradigma muutumist piiriüleses koostöös. Seda kiirendas asjaolu, et nii Iirimaa kui ka Ühendkuningriik olid Euroopa Ühenduse liikmed. Majandusvaldkonnas oli ühtse turu ülevalt-alla mõju eriti väärtuslik, samas kui sotsiaal- ja kultuurivaldkonnas mõjus Iirimaa kuut piiriäärset krahvkonda hõlmavate PEACE-programmide alt-üles mõju katalüsaatorina ennekuulmatu piiriülese suhtlemise saavutamisel.

6.5.3. Ühised eesmärgid hõlmasid aktiivsemat äritegevust, sotsiaalset läbikäimist ja asjaomaste valitsuste tihedamat koostööd. Belfasti (Suure Reede) kokkuleppe nurgakivi oli põhjalõuna ministrite nõukogu ning piiriüleste organite loomine. Need ühiselt loodud institutsioonid on ELis ainulaadsed. Samuti on saare majanduse idee muutunud äärmuslikust käsitusest kõigi poolt aktsepteeritud käsituseks, mida peetakse tavapäraseks ja kasulikuks.

6.5.4. Piiriülese koostöö tihenemise eestvedajad olid sageli sotsiaalpartnerid. Nende teedrajav töö tagas põhja ja lõuna otsuselangetajate koostöö, millega parandati piiriülest mõistmist, tunnustust ja usaldust. Sellest tulenev õlg õla kõrval tehtav koostöö toimib paljudes valdkondades, kuid on kõige silmapaistvam majandus-, tervishoiu ja haridusvaldkonnas.

6.5.5. Kõnealuse töö paljude positiivsete tulemuste hulka kuulub seitsmeaastane kaubanduse ja äritegevuse arendamise programm põhja ja lõuna kahe ärirühmituse (CBI/IBEC) osalusel. Programmi rahastasid Rahvusvaheline Iirimaa Fond, PEACE ja INTERREG ning selle raames peeti üle 300 ostja ja tarnija vahelise kohtumise. Programmi perioodil (1991–1997) kahekordistus kaubanduse maht enam kui 2 miljardi naelsterlingini.

6.5.6. Samuti oli väga oluline ametiühingute töö, millega julgustati piiriüleseid ja kogukondadevahelisi kontakte. Iiri ametiühingute kongress (ICTU) on kogu Iirimaa saart hõlmav organ, mis rahutuste ajal tegi väsimatult tööd paremate kogukondlike suhete loomise nimel. Kongress ei taotlenud oma töö rahastamist, kuid mõni ametiühingutega seotud organ ELi toetust siiski sai.

6.5.7. PEACE-programmi piiriülesest ulatusest rääkides tähendas asjaolu, et vaid kuus Iirimaa piiriäärset krahvkonda said PEACE'i vahenditest otseselt osa, seda, et programmi ulatus oli piiratud, eriti äritegevuse arengu puhul, sest kõige suurem potentsiaal jäi Iirimaa abikõlblikust alast väljapoole.

6.5.8. Piiriülene koostöö viidi edasi täiesti uuele ning palju laiemale ja sügavamale tasandile. Kui suurem osa füüsilisi, maksualaseid, tehnilisi ja julgeolekutõkkeid oli kaotatud, võimaldades ja julgustades nii enneolematus mahus piiriülest kaubandust, suhtlemist ja koostööd, jäi ülesandeks jätkata tegelemist pikka aega kestnud kultuuriliste ja sotsiaalsete tõkete probleemiga.

6.5.9. ELi kasutatud meetodid rahu ja leppimise toetamiseks majanduslikul ja ühiskondlikul tasandil ning kõigis kogukondades annavad ainulaadse, hästi väljakujundatud ja end üha enam tõestanud piirkondliku mudeli ELi erilise filosoofia, kogemuste ja meetodite rakendamiseks.

6.6. Mõju majandusarengule

6.6.1. Rahu tagamise protsessis osaledes on EL andnud panuse majandusarengu kiirendamisse Põhja-Iirimaal ja Iirimaa piiriäärsetes krahvkondades. Programmide PEACE I ja II otsene mõju majandusarengule on tunnistatud mitmes järelhinnangus märkimisväärseks. Peamine kaudne mõju on olnud see, et ELi roll poliitiliste edusammude ja rahutagamise toetamisel aitas kaasa kiirema sotsiaal- ja majandusarengu saavutamisele.

6.6.2. PEACE-programmid, Rahvusvaheline Iirimaa Fond ja INTERREG koos on loonud jätkusuutlikke tööhõive, keskkonna ja infrastruktuuri alaseid täiendusi, eelkõige konfliktipiirkondades. Nad on toonud arengu- ja ettevõtlussuutlikkust tõrjutud rühmadele ja kogukondadele ning andnud märkimisväärse panuse piiriülese kaubanduse kiiresse kasvu viimasel kümnendil.

6.6.3. Programmide mõju kvaliteedi osas on üksmeelne seisukoht selline, et programmid on andnud tähelepanuväärse panuse rahumeelse ja stabiilse ühiskonna kujundamisse. Suurel määral on seda saavutatud, parandades kogukonna ja vabatahtlike sektori suutlikkust jätkata leppimise protsessi.

6.6.4. Sotsiaalne partnerlus on ELi tegevuse peamine tugisammas ning need erielemendid ELi lähenemisviisis rahule ja leppimisele aitavad soodustada ja julgustada uute viiside leidmist, kuidas seostada majanduslikke ja poliitilisi huvisid omavahel nii, et see oleks kasulik kogu ühiskonnale.

6.6.5. ELi panus on aidanud välja arendada strateegilise ettekujutuse majandusest konfliktijärgses keskkonnas. Edaspidi on kõnealuse piirkonna jaoks varuks palju uusi ja huvitavaid võimalusi, sealhulgas tihedam koostöö ELis sellistes valdkondades nagu teadus, uuendustegevus ja teadmussiire, mida soovitab Euroopa Komisjoni uus töörühm, ning ärisuhete edasiarendamine euroalaga.

6.7. Mõju sotsiaalsele kaasamisele

6.7.1. Sotsiaalne kaasamine jääb rahutagamisel ELi lähenemisviisi peamiseks ja kõikehõlmavaks ideeks ning uuringutulemused kinnitavad, et PEACE-programmiga abistati elanikkonnarühmi, kellega varem kas üldse ei arvestatud või kes said vaid minimaalset toetust. Programmiga on toetatud etniliste vähemusrühmade integratsiooni, enesekindluse ja suutlikkuse tõstmist ning kohaliku tasandi võimaluste suurendamist kodaniku-ühiskonnas ning kaasatud varem tõrjutud rühmi.

6.7.2. Puudutades enam kui poolt elanikkonnast kui programmi projektides osalejat, tõi PEACE-programm Euroopa Liidu kodanike tasandile viisil, mida on kirjeldatud kui kohaliku tasandi enneolematut kaasamist. Erinevalt tavapärasest keskenduti oma kogukondades vabatahtlikuna töötavatele inimestele ning tugevdati ja toetati neid. See tunnustus oli väärtuslik enesekindluse tõstmise vahend.

6.7.3. Kasutati uudseid rahastamise meetodeid, nt rahastamist vahendavad asutused ja piirkonna partnerlused, millest said kohalikud strateegiapartnerlused, et keskenduda kohalikule tasandile ja jõuda paikadesse, kuhu paljud varasemad algatused ei olnud jõudnud. Finantsotsuste tegemise ülekandmine neile kohaliku tasandi organisatsioonidele aitas tõsta suutlikkust ja tagas kohaliku tasandi osalemise nii programmide kujundamises kui ka rakendamises.

6.7.4. ELi lähenemisviisi erilisus väljendus ka selles, et PEACE-programmides kasutati Euroopa sotsiaalpartnerluse mudelit. Kaasati ettevõtete, ametiühingute, vabatahtlike sektori ja teiste sidusrühmade esindajaid ning peeti nendega nõu. Kuigi kõnealune põhimõte on kesksel kohal praegugi, ei ole paljud algsetest partnerlusstruktuuridest püsima jäänud. See tekitab muret, sest sotsiaalpartnerite ja poliitikute kokkuviimine otsuste langetamiseks oli rahuprotsessi lahutamatu osa.

6.7.5. On tunnistatud, et paljud inimesed kõige rohkem lõhestunud ja mahajäänud piirkondades on saanud kasu PEACE-programmide, INTERREGi ja Rahvusvahelise Iirimaa Fondi vahenditest, ning konsultatsioonid näitavad, et ELi rolli kõnealuses küsimuses hinnatakse kõrgelt.

6.8. Mõju rahule ja leppimisele

6.8.1. Rahutagamisel on ELi sekkumine aidanud hoida rahuprotsessi elus ja säilitada liikumine poliitilise stabiilsuse poole. Samuti on see poliitilise ebakindluse aegadel andnud kogukondadele vastutustunde kohalikul tasandil. Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee poolt sidusrühmadega konsulteerimise käigus kogutud tõendid kinnitavad vankumatult järeldust, et EL ja selle rahastamisprogrammid on aidanud luua nüüd valitsevat rahu.

6.8.2. Pikaajalisema kogukondade lepitamise protsessi puhul on palju näiteid positiivse mõju kohta, mida alt-üles kontaktid ja koostöö on avaldanud kohalikul tasandil kogukondadevahelisele ja piiriülesele suhtlusele. PEACE-programmid ja Rahvusvaheline Iirimaa Fond andsid märkimisväärse panuse kogukonna paljude osade omavahelise suhtlemise lihtsustamisse. Kuigi need kontaktid on kasvatanud vastastikust mõistmist ja usaldust teatud valdkondades, ei ole mõju siiski veel piisavalt suur, et kaotada kahtluste ja umbusalduse püsimine teistes valdkondades.

6.8.3. Seepärast toetatakse laialdaselt otsust nihutada ELi rahastamisprogrammide raskusekese kogukondade lepitamisele. See peaks aitama viia kogukondi tasandile, kus müüride taga elavad inimesed on piisavalt enesekindlad, suhted teistega on piisavalt head ja eelkõige tunnevad nad end piisavalt turvaliselt, et elada ilma eraldavate müürideta. Kuid see peab olema nende endi otsus. Enesekindluse tõstmise toetamist ühe kogukonna sees on peetud üheks selle eesmärgi saavutamise vahendiks. Kuid sellel võib olla ka puudusi, sest see võib aidata kaasa eraldumisele, aidates rühmadel hoolitseda vaid enda huvide eest. Kuna mõned on rohkem valmis rahalisi vahendeid kasutama kui teised, võib see põhjustada ka ebavõrdse kohtlemise tunnet ühiskonna eri osades.

6.8.4. Edusammud nn ühise ühiskonna poole on aga samuti olnud piiratud. Hiljutises aruandes rõhutati eraldatusest põhjustatud suurt kulu, mis tuleneb peamiselt teenuste dubleerimisest, et osutada neid mõlemale eraldi elavale, katoliiklikule ja protestantlikule kogukonnale. Avalike teenuste eraldamine vaid kogukonna hirmudele ja ebakindlusele vastu tulemiseks muudab surve avalikele vahenditele veelgi suuremaks sellistes valdkondades nagu elamumajandus, tervishoid, vaba aeg ja sportimisvõimalused. Haridusest rääkides käib vaid 6 % lastest koolides, kus katoliiklikud ja protestantlikud ideed on omavahel tõeliselt integreeritud.

6.8.5. Stabiilsus ja heaolu on üksteist vastastikku tugevdavad nähtused. ELi rahastamisprogrammid aitasid tegeleda sotsiaalse ja majandusliku olukorraga, mis oli tekkinud konflikti tagajärjel ning mis seda ka omakorda võimendas. Kuid ELil ei olnud kunagi õigust tegeleda konflikti sügavamate poliitiliste või konstitutsiooniliste põhjustega. EL võis tegutseda selles küsimuses vaid lihtsustaja ja eeskuju andjana.

Brüssel, 23. oktoober 2008. Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee president Mario SEPI

(1) Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamused teemal „Teadaande kavand liikmesriikidele, millega kehtestatakse suunised algatusele eritoetusprogrammis rahu ja leppimise saavutamiseks Põhja-Iirimaal ja Iirimaa piiriäärsetes krahvkondades”, KOM(1995) 279 lõplik, EÜT C 155, 21.6.1995 ja EÜT C 236, 11.9.95.