Ettepanek: NÕUKOGU MÄÄRUS, millega määratakse 2014. aastaks kindlaks teatavate kalavarude ja kalavarurühmade püügi võimalused, mida kohaldatakse ELi vetes ning ELi kalalaevade suhtes teatavates vetes väljaspool ELi /* COM/2013/0753 final */





SELETUSKIRI 1. ETTEPANEKU TAUST Põhjused ja eesmärgid Kõigi püügivõimalusi käsitlevate õigusaktide eesmärk peab olema piirata kalavarude püüki ühise kalanduspoliitika üldistele eesmärkidele vastavate mahtudeni. Nõukogu 20. detsembri 2002. aasta määruses (EÜ) nr 2371/2002 (ühisele kalanduspoliitikale vastava kalavarude kaitse ja säästva kasutamise kohta) on sellega seoses sätestatud iga-aastaste püügi- ja püügikoormuspiirangute ettepanekute eesmärgid, et tagada ELi kalanduse ökoloogiline, majanduslik ja sotsiaalne jätkusuutlikkus. Püügivõimalused määratakse iga-aastasest majandamistsüklist lähtudes (süvamere kalavarude puhul määratakse need iga kahe aasta tagant). See ei takista siiski pikaajalistel majandamiskavadel põhineva strateegia kasutuselevõttu. Selles valdkonnas on EL teinud suuri edusamme ning kaubandushuvi pakkuvaid põhilisi kalavarusid reguleeritakse nüüd mitmeaastaste majandamiskavadega. Iga-aastased lubatud kogupüügid ja püügikoormuse ülemmäärad peavad olema nendega kooskõlas. Reguleerimisala 2014. aasta üldise püügivõimalusi käsitleva määruse puhul on komisjon arvesse võtnud liikmesriikide soovi pöörduda, erinevalt 2012. ja 2013. aasta lähenemisviisist tagasi ühe teksti juurde. Mõlemal kõnealusel aastal tehti ettepanek kahe eraldi õigusakti kohta ja võeti vastu kaks määrust: üks ELi ainuotsusega määratavate kalapüügivõimaluste kohta, teine kahe- või mitmepoolsete läbirääkimiste raames vastu võetud otsuste alusel määratavate kalapüügivõimaluste kohta. Seepärast põhineb käesoleva ettepaneku struktuur ja korduv tekst 2013. aastal eraldi vastuvõetud määrustel (nõukogu määrus (EL) nr 39/2013 ja (EL) nr 40/2013). Kahe- või mitmepoolsete kalanduskokkulepete raames kooskõlastatud meetmetel põhinevate püügivõimaluste määramisse sekkub liit teadusnõuannetele tuginedes ja oma poliitilistest eesmärkidest tulenevalt, nagu ka ELi-siseste otsuste puhul. Selliste läbirääkimiste tulemus eeldab liidu nõusolekut võtta kohustusi kolmandate isikute suhtes. Kui on tegemist selliste otsuste rakendamisega liidu õiguses, ei ole liidul olulist otsustusõigust peale liikmesriikidesisese jaotamise. Liidusisese jaotuse suhtes kohaldatakse suhtelise stabiilsuse põhimõtet. Seda silmas pidades reguleeritakse ettepanekuga järgmist: · ühised kalavarud, st varud, mida majandatakse koos Norraga Põhjameres ja Skagerraki väinas või mis on seotud Kirde-Atlandi Kalanduskomisjonis (NEAFC) sõlmitud rannikuäärsete riikide kokkulepetega; · piirkondlike kalandusorganisatsioonidega saavutatud kokkulepetest tulenevad kalapüügivõimalused. Mitmed kalapüügivõimalused on käesolevas ettepanekus märkega „pm” (pro memoria). Selle põhjuseks on asjaolu, et: – nõuanded mõne liigi kohta ei ole kättesaadavad ajaks, mil on kavas ettepanek vastu võtta, või – asjaomased piirkondlikud kalandusorganisatsioonid ei ole teatavaid püügipiiranguid ega muid soovitusi veel vastu võtnud, sest aastakoosolekud ei ole veel toimunud, või – Gröönimaa vete kalavarude, ühiste kalavarude ning Norra ja muude kolmandate riikidega vahetatavate kalavarude kohta ei ole veel andmeid ja need kinnitatakse alles pärast asjaomaste riikidega peetavate konsultatsioonide lõppu 2014. aasta novembris ja detsembris. Varude ülevaade Komisjon on tavapäraselt analüüsinud iga-aastases teatises kalapüügivõimaluste üle (COM(2013) 319 (final), edaspidi „teatis”) olukorda, millega püügivõimaluste ettepanekutes tuleb arvestada. Teatises antakse 2012. aastal avaldatud teadusnõuannete põhjal ülevaade kalavarude olukorrast. Positiivsena märgitakse komisjoni teatises seda, et nende varude puhul, mille kohta on olemas täielik analüüs, on üle jätkusuutliku taseme püütud varude osatähtsus langenud 86 %-lt 2009. aastal 39 %-le 2013. aastal. Siiski on veel teatavaid suundumusi, mis annavad põhjust muretsemiseks. Näiteks on suurenenud nende kalavarude arv, mille püüki soovitatakse vähendada nii palju kui võimalik. Lisaks sellele ei ole liikmesriigid täielikult täitnud oma aruandekohustusi, mis on eri varude tõekindla analüüsi hõlbustamisel olulise tähtsusega. Vastuseks komisjoni taotlusele esitas Rahvusvaheline Mereuurimise Nõukogu (ICES) juulis iga-aastase nõuande enamiku käesoleva ettepanekuga hõlmatud kalavarude kohta. ICES on arvesse võtnud komisjoni teatises esitatud suuniseid. Selle nõuande vaatas kalanduse teadus-, tehnika- ja majanduskomitee (STECF) läbi suvel täiskogu istungil. Teaduslikult on võimalik hinnata üksnes neid kalavarusid, mille kohta on piisavalt usaldusväärseid andmeid, nii et saab anda hinnangu varude suuruse kohta, samuti prognoosida, kuidas varud reageerivad erinevate kasutamisstsenaariumide korral (neid nimetatakse „püügivõimaluste tabeliteks”). Kui on piisavalt andmeid, saavad teadusasutused prognoosida püügivõimaluste korrigeerimist, nii et asjaomane kalavaru saaks taastuda maksimaalset jätkusuutlikku saagikust (MSY) võimaldava tasemeni. Seepärast nimetatakse seda nõuannet maksimaalset jätkusuutlikku saagikust käsitlevaks nõuandeks. Muudel juhtudel toetuvad teadusasutused kalapüügivõimaluste kohta soovituste andmisel ettevaatusprintsiibile. ICESi poolt sel puhul kasutatav metoodika on esitatud ICESi avaldatud nõuannetes piiratud andmetega kalavarude kohta[1]. Suurem osa kavandatud lubatud kogupüükidest on esitatud IA lisas. Selles lisas on esitatud 152 kalavaru lubatud kogupüük kalavarude kohta, mida püütakse Skagerrakis, Kattegatis, ICESi I, II, III, IV, V, VI, VII, VIII, IX, X, XII ja XIV alapiirkonnas ning CECAFi ELi vetes ja Prantsuse Guajaana vetes. Kõnealustest lubatud kogupüükidest 23 on hõlmatud maksimaalset jätkusuutlikku saagikust käsitleva nõuandega. Ülejäänud lubatud kogupüükide puhul on tehtud järgmist: · 13 kalavaru puhul on tehtud lubatud kogupüügi ettepanek vastavalt pikaajalistele majandamiskavadele, st konkreetsetel ühise kalanduspoliitika kehtivatel eeskirjadel põhinevatele majandamiskavadele, vastavalt komisjoni ettepanekutele veel vastu võtmata majandamiskavade kohta või vastavalt piirkondlike nõuandekomisjonide (RAC) poolt esitatud ja teaduslike nõuandeorganite poolt ettevaatusel põhinevateks hinnatud majandamiskavadele; · 55 kalavaru lubatud kogupüügi puhul on tegemist piiratud andmetega kalavarudega, mille kohta täielikku hinnangut anda ei ole võimalik. Neist 21 puhul tehti ettepanek jätta lubatud kogupüük 2012. aasta tasemele pärast nõukogu ja komisjoni ühisavaldust, mille kohaselt püügivõimalused peaksid jääma stabiilseks, välja arvatud juhul, kui teadusandmete põhjal selgub, et kalavaru seisukord halveneb. Sellise otsuse põhjuseks on asjaolu, et enamik neist kalavarudest on kaaspüük mitut liiki hõlmava püügi korral ja puuduvad tegelikud tõendid, et lubatud kogupüügi muutmine mõjutab nende seisukorda, kusjuures lubatud kogupüügi vähendamine võib põhjustada reguleerivat tagasiheidet; · ülejäänud lubatud kogupüügid on praeguses etapis esitatud märkega „pm” (pro memoria) seepärast, et vastavad teadusnõuanded ei ole veel kättesaadavad või sõltuvad rahvusvahelistest läbirääkimistest või kokkulepetest, mis sõlmitakse hiljem aasta jooksul. Kõnealuste varude kohta tehtavat ettepanekut tuleb ajakohastada, kui nõuanded tehakse kättesaadavaks. Kõik kavandatud püügivõimalused vastavad teadusnõuannetele, mis komisjon on saanud kalavarude olukorra kohta; neid nõuandeid on kasutatud komisjoni teatises kirjeldatud viisil. Kooskõla Euroopa Liidu muude tegevuspõhimõtete ja eesmärkidega Esitatud meetmed on kavandatud vastavalt ühise kalanduspoliitika eesmärkidele ja eeskirjadele ning need on kooskõlas Euroopa Liidu säästva arengu poliitikaga. 2. KONSULTEERIMINE HUVITATUD ISIKUTEGA JA MÕJU HINDAMINE Konsulteerimine huvitatud isikutega a) Konsultatsioonimeetodid, peamised sihtvaldkonnad ja vastajate üldiseloomustus Komisjon on 2014. aasta kalapüügivõimalusi käsitleva teatise alusel pidanud nõu liikmesriikidega ning sidusrühmadega, eelkõige piirkondlike nõuandekomisjonide kaudu, kavandatud lähenemisviisi üle, mille ta on esitanud erinevate kalapüügivõimalusi käsitlevate ettepanekutena. Lisaks on komisjon nimetatud konsulteerimisel järginud komisjoni teatises nõukogule ja Euroopa Parlamendile „Konsulteerimise parandamine ühenduse kalanduse juhtimisel” (KOM(2006) 246 (lõplik)) esitatud põhimõtteid nn ettepoole toomise protsessi kohta. Lisaks korraldas komisjon 2013. aasta septembris sidusrühmadele ürituse, kus tutvustati ja arutati teadusnõuannete tulemusi ja nende põhijäreldusi. b) Vastuste kokkuvõte ja nende arvessevõtmine Komisjoni teatis kalapüügivõimalusi käsitlevate konsultatsioonide kohta kajastab liikmesriikide ja sidusrühmade vaateid komisjoni hinnangule varude olukorra kohta ja seda, kuidas tagada varude asjakohane majandamine. Liikmesriigid Ainsana reageeris käesoleva seletuskirja koostamise ajal Ühendkuningriik. Oma vastuses hindab Ühendkuningriik komisjoni jõupingutusi kooskõla tagamisel ühise kalanduspoliitika reformipaketiga, samuti merestrateegia raamdirektiiviga. Ta toetab maksimaalse jätkusuutliku saagikuse eesmärkide saavutamist võimaluse korral 2015. aastaks ning seoses ettevaatuspõhimõttega märgib, et see nõuab pragmaatilisust ja juhtumipõhist lähenemisviisi lubatud kogupüükide kehtestamisele. Loodepiirkonna vete piirkondlik nõuandekomisjon (NWWRAC) Loodepiirkonna vete piirkondlik nõuandekomisjon pooldab ühise kalanduspoliitika reformi poliitilises kokkuleppes sätestatud eesmärki, mille kohaselt tuleks võimaluse korral viia kalavarude kasutamine maksimaalse jätkusuutliku saagikuse tasemele 2015. aastaks või hiljemalt 2020. aastaks. NWWRAC tunnistab, et püügivahendite selektiivsuse parandamine on temale huvi pakkuvas valdkonnas esmatähtis, ja võtab teadmiseks teatises tõstatatud konkreetsed probleemid seoses valge lihaga kalaliikidega (tursk, kilttursk ja merlang) Iiri meres ja Šotimaa lääneranniku vetes. NWWRAC tunneb küll heameelt uue nõuandemetoodika üle, mille ICES võttis kasutusele 2012. aastal, kuid loodab teadusnõuannete põhjal paremaid lahendusi väheste andmetega kalavarude majandamiseks, ja selleks kavatseb ta jätkata tihedat koostööd ICESiga ja eri riikide teadlastega andmete kättesaadavuse ja kvaliteedi arendamisel. Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamine Metoodikaküsimustes konsulteeris komisjon, nagu juba nimetatud, selliste teadusorganisatsioonidega nagu Rahvusvaheline Mereuurimise Nõukogu (ICES) ning selle kalanduse teadus-, tehnika- ja majanduskomitee (STECF). ICESi nõuanded põhinevad selle eksperdirühmade ja otsuseid tegevate organite väljatöötatud nõuanderaamistikul, mis on välja antud kooskõlas vastastikuse mõistmise memorandumiga, mille komisjon on kinnitanud. STECF annab nõu vastavalt komisjonilt saadud ülesandele. ELi lõplik eesmärk on tagada selline kalavarude tase, mis võimaldab saavutada maksimaalse jätkusuutliku saagikuse. See eesmärk on lisatud selgesõnaliselt komisjoni ettepanekusse reformitud ühise kalanduspoliitika kohta[2]. Kaasseadusandjad saavutasid 2013. aasta juunis nimetatud ettepaneku suhtes poliitilise kokkuleppe, millega nähakse muu hulgas ette, et maksimaalse jätkusuutliku saagikuse eesmärk „... tuleb saavutada võimaluse korral 2015. aastaks ning hiljemalt 2020. aastaks kõigi kalavarude puhul.” Kõnealuse eesmärgi selgesõnaline väljendamine ühise kalanduspoliitika algmääruses näitab Euroopa Liidu võetud kohustusi seoses ülemaailmse säästva arengu tippkohtumisega 2002. aastal Johannesburgis ja eesmärgi saavutamiseks väljatöötatud rakenduskavaga. Selliste tekstidega nähakse ette, et riigid panustavad võimaluse korral sellesse, et säilitada või taastada kahanenud kalavarud maksimaalse jätkusuutliku saagikuse tasemel mitte hiljem kui aastaks 2015. Nagu juba märgitud, on mõne kalavaru kohta kõnealune teave tõepoolest kättesaadav. Kõnealuste kalavarude hulka kuuluvad püügimahu ja majandusliku väärtuse seisukohalt väga tähtsad kalavarud, nagu merluus, tursk, euroopa merikurat, harilik merikeel, megrimid, kilttursk ja norra salehomaar. Maksimaalse jätkusuutliku saagikuse eesmärgi saavutamiseks on teatavatel juhtudel vaja kalastussuremust ja/või püüki vähendada. Sellise ettepaneku puhul kasutatakse maksimaalset jätkusuutlikku saagikust käsitlevat nõuannet, kui see on olemas. Mõnda kalavaru püütakse viimastel aastatel juba maksimaalse jätkusuutliku saagikuse tasemel. Kavandatava lubatud kogupüügiga püütakse tagada, et need tasemed säilitatakse, või kui nõuanded näitavad, et püük ületas 2012. aastal maksimaalse jätkusuutliku saagikuse taseme, vähendada kalastussuremust nii, et asjaomane kalavaru saavutaks uuesti jätkusuutliku kasutamise määra. Kalavarude puhul, mis ei ole veel saavutanud maksimaalse jätkusuutliku saagikuse taset, vastab kavandatud lubatud kogupüük sellele, mis tagab 2015. aastaks maksimaalse jätkusuutliku saagikuse. See lähenemisviis järgib põhimõtteid, mis on esitatud teatises kalapüügivõimaluste kohta 2014. aastaks. Piiratud andmetega kalavarude puhul soovitavad teaduslikud nõuandeasutused, kas püüki vähendada, hoida sama tasemel või suurendada. Mitmel juhul on ICESi nõuandes selliste erinevuste kohta antud kvantitatiivseid juhiseid, mis ettevaatusabinõust lähtudes põhinevad metoodikal, mille kohaselt võib püügikoguste suurendamine või vähendamine aastate lõikes erineda kuni 20 %. Nende juhiste põhjal on koostatud kavandatud lubatud kogupüük. Kui teadusnõuanne ei ole kättesaadav, järgitakse ettevaatusprintsiipi, mis tähendab lubatud analüütilise kogupüügi vähendamist 20 %. Teatavate kalavarude puhul (laialt levinud liigid; haid ja raid) esitatakse nõuanne sügisel. Vajaduse korral tuleb käesolevat ettepanekut pärast nõuande saamist ajakohastada. Lõpuks, nagu eespool märgitud, kasutatakse 13 kalavaru puhul nõuannet kokkulepitud majandamiskavade rakendamiseks. Kalavarude tegelike arengusuundade kohta võib esile tõsta järgmist. Pürenee poolsaare ümbruse veed Euroopa merikuradi ja megrimi varud on heas seisukorras ja neid kasutatakse säästvalt, kuid mõned Norra salehomaari varud on peaaegu ammendatud. Euroopa merluusi lõunapoolse varu biomass kasvab jätkuvalt, vaatamata asjaolule, et püügisurve on ikka veel suur. Selle varu positiivne reaktsioon võib seega olla tingitud soodsatest keskkonnatingimustest. Selleks et maksimeerida sellest suundumisest tulenevat kasu, on õigustatud vähendada selle varu püügi koormust vastavalt kehtivale pikaajalisele majandamiskavale. . Biskaia laht Biskaia lahe merikeele varu seisukord on allpool optimaalset taset ning ICES soovitab juba kolmandat aastat järjest vähendada lubatud kogupüüki. Siiski on lubatud kogupüük käesolevas ettepanekus märgitud kui „pm” (pro memoria), sest asjaomased sidusrühmad on esitanud kõnealuse kalavaru pikaajalise majandamise meetmed, ja komisjon ootab teaduslikku nõuannet kavandatud meetmete kohta (eeldatavalt novembris 2013). Keldi meri Kalavarude juurdekasv on vähenenud ning suure majandusliku tähtsusega varude biomass selles piirkonnas samuti vähenenud. Seetõttu on teaduslike nõuannete põhjal kavandatud vähendada märkimisväärselt lubatud kogupüüki, nt tursa ja kilttursa osas. Saagi suur tagasiheide on püsiprobleem ja mitte üksnes valge lihaga kalaliikide puhul, vaid ka lestaliste püügil: merikeelt ja atlandi merilesta püütakse koos, ehkki teaduslikes nõuannetes soovitatakse nende puhul vastupidiseid meetmeid, s.t merikeele püügi vähendamist ja merilesta püügi suurendamist. Probleemi muudavad keerukamaks ka tehnilised raskused selektiivsuse saavutamisel (st vältida merikeele sattumist püügivahendisse, püüdes samal ajal lesta). Šotimaast lääne poole jäävad veed Selles piirkonnas on valge lihaga kalade (tursk, merlang, kilttursk) varud saagi tagasiheite kõrge taseme tõttu halvas seisukorras. Tursavarud ei suuda taastuda, mistõttu kavandatakse kehtestada lubatud kogupüügiks nullmäär, kuigi lubatud kogupüügi rangest reguleerimisest üksi ei piisa varude vähenemise peatamiseks. Tegelikult võib norra salehomaari olukord pärast novembris nõuande saamist veelgi halveneda. Kui see nõuanne võimaldab suurendada norra salehomaari lubatud kogupüüki, püütakse seda varu üha rohkem ja suureneb ka valge lihaga kalade soovimatu püügi oht. Selektiivsusmeetmed on seetõttu kiiret lahendamist vajav probleem. ICES ei ole veel suutnud kindlaks teha mingeid muutusi tursa suremuses muutusi, mis tuleneksid kõnealuses piirkonnas tegutsevate laevastike poolt võetud praegustest selektiivsusmeetmetest. Iiri meri Tursa- ja merlangivarude olukord selles piirkonnas on endiselt muret tekitav. Sarnaselt olukorraga Šotimaast läände jäävates vetes on valge lihaga kalade tagasiheite määr kõrge ja praegused selektiivsusmeetmed näivad olevat ebapiisavad. Merikeele- ja lestavarud on samasuguses olukorras kui Keldi meres. STECF kinnitab ICESi soovitusi ja on mõnda neist täiendanud. Eksperdiarvamuste avalikustamiseks kasutatud vahendid Kõik STECFi aruanded on kättesaadavad merendus- ja kalandusasjade peadirektoraadi veebisaidil. Kõik ICESi aruanded on kättesaadavad ICESi veebisaidil. Mõju hindamine Kalapüügivõimaluste määrus ei ole vahend, mis võimaldab nõukogul keerulisi meetmepakette vastu võtta ja see peab piirduma aluslepingu artikli 43 lõikes 3 sätestatud reguleerimisalaga. Seega sobib vahendi haldamiseks hästi tulemustepõhine strateegia. Kui poliitika üldiselt töötab paremini, siis paranevad ka iga-aastased kalapüügivõimalused. Kõikehõlmava merenduspoliitika alla kuuluvad tehnilised meetmed, laevastiku haldamine, struktuuritoetused, kontroll ja jõustamine, turgude reguleerimine ning lõimitud juhtimisvahendid. Samas on kalapüügivõimalusi käsitlevat määrust jätkuvalt vaja selleks, et teha kohandusi Euroopas püügiga tegeleva ja töötleva tööstuse ressursibaasi kaitsmiseks, ja selleks, et ära hoida või leevendada liiga kõrge kalastussuremuse negatiivset mõju merekeskkonnale. EL on majanduslikult äärmiselt tähtsate kalavarude (sh merluus, tursk, lest jt) majandamiseks kehtestanud mitmed mitmeaastased majandamiskavad. Enne kavade vastuvõtmist tuleb hinnata nende mõju. Kui kavad on jõustunud, määratakse nende põhjal kindlaks lubatud kogupüügi mahud, mis tuleb asjaomase aasta suhtes kehtestada kavade pikaajaliste eesmärkide saavutamiseks. Komisjon on kohustatud esitama oma ettepanekud lubatud kogupüügi kehtestamiseks kooskõlas nende kavadega nii kaua, kui need kehtivad. Seega tulenevad paljud ettepanekus sisalduvad olulised lubatud kogupüügi mahud konkreetsest mõjuhinnangust, mis viidi läbi seoses majandamiskavaga, millel lubatud kogupüügi tasemed põhinevad. Ülejäänud kalavarude suhtes, ja vaatamata sellele, et mitmeaastased kavad ei pruugi olla vastu võetud, püütakse ettepanekus vältida lühiajalisi strateegiaid ja teha otsuseid pikaajalise jätkusuutlikkuse kasuks, võttes arvesse piirkondlike nõuandekomisjonide ja sidusrühmade algatusi, kui ICES ja/või STECF on need heaks kiitnud. Paljudel puhkudel tähendab see kalapüügivõimaluste järkjärgulist vähendamist. Maksimaalset jätkusuutlikku saagikust taotlevat poliitikat, mis rõhutab komisjoni pikaajalist lähenemisviisi kalavarude majandamisele, on ühise kalanduspoliitika reformi käigus üksikasjalikult analüüsitud ja selle mõju hinnatud. Selle tulemuseks on 13. juulil 2011 esitatud ettepanekute pakett ning nüüd on menetlemine jõudnud etappi, kus kaasseadusandjad lepivad kokku, kas nad peavad soovitatavaks maksimaalse jätkusuutliku saagikuse eesmärgi kehtestamist nende poolt, kes peavad juhtima ühise kalanduspoliitika rakendamist järgmise kümnendi jooksul (vt punkt 2 eespool). Komisjoni reformiettepanek töötati välja mõju hindamise aruande (SEK (2011) 891) põhjal, milles analüüsiti maksimaalse jätkusuutliku saagikuse eesmärki. Selle aruande järelduste kohaselt on kõnealune eesmärk keskkonnaalase, majandusliku ja sotsiaalse jätkusuutlikkuse saavutamiseks vajalik tingimus. Kaasseadusandjad on heaks kiitnud aluspõhimõtte, millele tugineb komisjoni reformiettepanek, ja saavutanud käesoleva aasta juunis poliitilise kokkuleppe, mille kohaselt tuleb maksimaalse jätkusuutliku saagikuse eesmärk „... saavutada võimaluse korral 2015. aastaks ning hiljemalt 2020. aastaks kõigi kalavarude puhul.” Mis puutub piirkondliku kalandusorganisatsiooni hallatavaid kalapüügivõimalusi ja varusid, mida jagatakse kolmandate riikidega, siis käesoleva ettepanekuga võetakse eelkõige üle rahvusvaheliselt kokkulepitud meetmed. Kõiki asjaolusid, mis on olulised kalapüügivõimaluste võimalike mõjude hindamisel, käsitletakse rahvusvaheliste läbirääkimiste ettevalmistamise ja läbiviimise etapis, mille raames liidu kalapüügivõimalused lepitakse kokku kolmandate isikutega. 3. ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG Õiguslik alus Käesoleva ettepaneku õiguslik alus on Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 43 lõige 3. Liidu kohustused vee-elusressursside säästvaks kasutamiseks tulenevad määruse (EÜ) nr 2371/2002 artiklis 2 sätestatud kohustustest. Ettepaneku kokkuvõte Ettepanekus sätestatakse püügi- ja püügikoormuse piirangud, mida kohaldatakse ELi püügipiirkondades, et saavutada ühise kalanduspoliitika eesmärk tagada jätkusuutlik kalapüük nii keskkonna, majanduse kui ka sotsiaalsel tasandil. Kohaldamine Ettepanekus käsitletava valdkonnaga seotud õigusnorme kohaldatakse kuni 31. detsembrini 2014, välja arvatud teatavad püügikoormuspiirangud, mida kohaldatakse kuni 31. jaanuarini 2015, ning teatavad lubatud kogupüügi määrad, millel on konkreetsed hooajalised tsüklid (nt moiva Gröönimaa vetes). Subsidiaarsuse põhimõte Ettepanek tehakse liidu ainupädevusse kuuluvas valdkonnas, millele on osutatud Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 3 lõike 1 punktis d. Subsidiaarsuse põhimõtet seetõttu ei kohaldata. Proportsionaalsuse põhimõte Ettepanek on proportsionaalsuse põhimõttega kooskõlas järgmisel põhjusel: ühine kalanduspoliitika on ühine poliitika. Vastavalt aluslepingu artikli 43 lõikele 3 on nõukogul kohustus võtta vastu meetmed kalapüügivõimaluste kehtestamise ja eraldamise kohta. Nõukogu kavandatava määrusega eraldatakse liikmesriikidele kalapüügivõimalused. Võttes arvesse määruse (EÜ) nr 2371/2002 artikli 20 lõiget 3, on liikmesriikidel õigus jaotada kõnealused püügivõimalused omakorda piirkondadele või ettevõtjatele. Seega on liikmesriikidel piisavalt manööverdamisruumi selliste otsuste tegemisel, mis on seotud neile eraldatud kalapüügivõimaluste kasutamise sotsiaal- ja/või majandus-mudeli valikuga. Käesolev ettepanek ei sisalda liikmesriikide jaoks uusi finantskohustusi. Sellise määruse võtab nõukogu vastu igal aastal ning selle rakendamiseks vajalikud avalikud ja eraõiguslikud vahendid on juba olemas. Vahendi valik Kavandatav vahend: määrus. 4. MÕJU EELARVELE Ettepanek ei mõjuta ELi eelarvet. 5. TÄIENDAV TEAVE Lihtsustamine Ettepanekuga nähakse ette lihtsustada (ELi või riikide) avalik-õiguslike asutuste halduskorda eelkõige püügikoormuse arvestuse nõuete osas. Ülevaatamis-/läbivaatamis-/aegumisklausel Ettepanek käsitleb iga-aastast määrust 2014. aasta kohta ega sisalda seetõttu läbivaatamisklauslit. Ettepaneku üksikasjalik selgitus Käesolev ettepanek piirdub kalapüügivõimaluste kehtestamise ja jaotamisega ning kõnealuste võimaluste kasutamise funktsionaalsete tingimustega. Mitme kalavaru, nt merluusi, merikeele, merilesta ja norra salehomaari püügi võimalused on kehtestatud asjaomastes mitmeaastastes kavades sätestatud eeskirjade põhjal. Selliste kalavarude puhul, mille kohta kalandussektor on esitanud pikaajalise majandamisstrateegia, mille teaduslik nõuandeorgan on hinnanud tõhusaks ja ettevaatusprintsiibil põhinevaks (nt heeringas Keldi meres), järgitakse ettepanekus nimetatud dokumentides sätestatud püügieeskirju. Kattegati tursavaru suhtes soovitatakse 2014. aastal järgida sama nõuannet kui 2013. aastal, st ettevaatuskaalutluste aluseks peaks olema põhimõte, et selles piirkonnas ei tohiks kõnealust liiki sihtpüügina püüda ning et kaaspüük ja saagi tagasiheide peaksid olema minimaalsed. Seega kuulub kõnealune piiratud andmetega kalavaru tursavarude majandamiskava[3] artikli 9 alla ja selle püüki soovitatakse vähendada 20 %. Sama sätet kohaldatakse Iiri mere tursavaru suhtes, ka seal on kavas 20 % vähendamine. Šotimaa lääneosa vete tursavaru puhul soovitatakse maksimaalsel jätkusuutlikul saagikusel põhinevas nõuandes 2014. aastal hoiduda sihtpüügist ning minimeerida kaaspüüki ja tagasiheidet; seepärast teeb komisjon, nagu 2013. aastal, ettepaneku kehtestada lubatud kogupüügiks nullmäär, lossimiskoguseks 1,5 %. Šotimaast lääne pool paiknevate tursavarude olukorra parandamine on väga tõsine ülesanne. Püügikoormus selles piirkonnas ei ole vähenenud, ehkki on kasutud alternatiivmeetmeid tursa kaaspüügi ja tagasiheite vältimiseks, mis ei ole tegelikkuses osutunud tõhusaks, arvestades tagasiheite korduvaid kõrgeid hinnangud (praegu ligikaudu 71 %). Kõnealuse kalavaru paljunemisvõime on selgelt halvenenud, biomass väike ja varude uuenemise tase madal. Sellistes tingimustes ei suuda isegi lubatud kogupüügi nulltase, – ehkki see on ainus soovitatav valikuvõimalus, – üksinda tagada kõnealuse kalavaru taastumist. Seda tuleb täiendada muude meetmetega, et tõhusalt vältida soovimatut püüki ja vähendada saagi tagasiheidet. Käesoleva määrusega on püügikoormuse kujul kehtestatud tursavarude, La Manche’i lääneosa merikeelevaru, Euroopa merluusi lõunapoolsete varude ja norra salehomaari püügi võimalused. Neid varusid reguleeritakse majandamiskavadega. Kolme eespool nimetatud tursavaru (Kattegatis, Iiri meres Šotimaast lääne pool) püügi koormuse oluline vähendamine on hädavajalik, seda ka eespool nimetatud põhjustel, seega on kavandatud püügikoormuse vähendamine vastavalt kava artikli 12 lõike 4 punkti b kohaselt. Euroopa merluusi lõunapoolsete varude, norra salehomaari ja La Manche’i lääneosa merikeele püügi suhtes kohaldatakse ka 2014. aastal merepäevade reguleerimise süsteemi asjaomases püügipiirkonnas tegutsenud laevaliikide kaupa, kuid kavandatava määrusega lubatakse liikmesriikidel jätkuvalt kohaldada kilovatt-päevade arvul põhinevat süsteemi, et püügivõimalusi tõhusamalt kasutada ning kalandussektoriga kooskõlastatult soodustada kaitsetegevust. La Manche’i lääneosa merikeele varude suhtes soovitakse ettepanekuga ühtlustada iga liikmesriigi suhtes kohaldatava püügikoormuse ülemmäärade kehtestamist (lisapäevad) viisil, nagu on juba tõhusaks osutunud euroopa merluusi lõunapoolsete varude ja norra salehomaari varude püügi võimaluste kehtestamisel alates 2011. aastast. Sedasi määratakse alates 2014. aastast igale liikmesriigile eraldatud tegelik arv kindlaks püügivõimalusi käsitlevas määruses. See võimaldab läbipaistvamalt jaotada ümber merepäevad, mis on vanametalliks lammutatud laevade arvel asjaomaseks püügiks tagasi saadud, ja saada tulemuseks konkreetsed arvud iga liikmesriigi kohta. Käesoleva iga-aastaseid kalapüügivõimalusi käsitleva ettepanekuga nähakse neljandat korda ette, et liikmesriigid kehtestavad teatavad lubatud kogupüügi mahud ise, kuigi neil on kohustus tegutseda kooskõlas ühise kalanduspoliitika eesmärkidega. Samuti, nagu juba eespool märgitud, sisaldab ettepanek ka kokkulepitud püügipiiranguid, mis tulenevad teatavate piirkondlike kalandusorganisatsioonide läbirääkimistest kolmandate riikidega (ühised kalavarud), millest enamik on kuni asjaomaste rahvusvaheliste läbirääkimiste lõpetamiseni märkega „pro memoria” . 2013/0366 (NLE) Ettepanek: NÕUKOGU MÄÄRUS, millega määratakse 2014. aastaks kindlaks teatavate kalavarude ja kalavarurühmade püügi võimalused, mida kohaldatakse ELi vetes ning ELi kalalaevade suhtes teatavates vetes väljaspool ELi EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 43 lõiget 3, võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut ning arvestades järgmist: (1) Nõukogu määruse (EÜ) nr 2371/2002[4] kohaselt tuleb kehtestada meetmed, millega reguleeritakse juurdepääsu vetele ja kalavarudele ning säästvat kalandustegevust, võttes arvesse kättesaadavaid teadus-, tehnika- ja majandusnõuandeid ning eelkõige kalanduse teadus-, tehnika- ja majanduskomitee (STECF) aruandeid ja piirkondlike nõuandekomisjonide nõuandeid. (2) Nõukogul on kohustus võtta vastu püügivõimaluste kehtestamise ja jaotamise meetmed, sealhulgas määrata vajaduse korral kindlaks teatavad püügivõimaluste funktsionaalsed tingimused. Kalapüügivõimalused tuleks jaotada liikmesriikide vahel nii, et kõikidele liikmesriikidele oleks tagatud kõikide kalavarude ja kalastustegevuse suhteline stabiilsus, ning asjakohaselt tuleks võtta arvesse määruses (EÜ) nr 2371/2002 kehtestatud ühise kalanduspoliitika eesmärke. (3) Lubatud kogupüük tuleks kehtestada olemasoleva teadusnõuande põhjal, arvestada tuleks bioloogilisi ja sotsiaal-majanduslikke aspekte ning samal ajal tagada eri kalandussektorite õiglane kohtlemine, pidades ka silmas arvamusi, mis on esitatud sidusrühmadega toimunud konsultatsioonide käigus, eelkõige kohtumistel asjaomaste piirkondlike nõuandekomisjonidega. (4) Nende kalavarude lubatud kogupüük, mille suhtes kohaldatakse mitmeaastast kava, tuleks kehtestada kooskõlas kõnealustes kavades sätestatud eeskirjadega. Seega peaks uusmeremaa merluusi ja norra salehomaari, La Manche’i lääneosa merikeele, Põhjamere lesta- ja merikeelevaru, Šotimaast läände jäävate vete heeringavaru, Kattegati, Šotimaa lääneranniku vete, Iiri mere, Põhjamere, Skagerraki ja La Manche’i idaosa tursavaru ning Atlandi ookeani idaosa ja Vahemere hariliku tuuni varude lubatud kogupüük olema kooskõlas eeskirjadega, mis on sätestatud järgmistes õigusaktides: nõukogu määrus (EÜ) nr 2166/2005,[5] nõukogu määrus (EÜ) nr 509/2007,[6] nõukogu määrus (EÜ) nr 676/2007,[7] nõukogu määrus (EÜ) nr 1300/2008,[8] nõukogu määrus (EÜ) nr 1342/2008[9] (tursavarude majandamiskava) ja nõukogu määrus (EÜ) nr 302/2009[10]. Põhjapoolsete merluusivarude (nõukogu määrus (EÜ) nr 811/2004[11]) ning Biskaia lahe merikeele (nõukogu määrus (EÜ) nr 388/2006[12]) puhul on saavutatud asjaomaste taastamis- ja majandamiskavade miinimumeesmärgid ning seepärast on asjakohane järgida esitatud teadusnõuannet, et olenevalt asjaolust kas saavutada või säilitada lubatud kogupüük maksimaalse jätkusuutliku saagikuse tasemel. (5) Selliste kalavarude puhul, mille kohta ei ole piisavalt usaldusväärseid andmeid kalavaru suuruse hindamiseks, tuleks majandamismeetmete ja lubatud kogupüügi määramisel järgida kalavarude majandamise suhtes määruse (EÜ) nr 2371/2002 artikli 3 punktis i määratletud ettevaatusprintsiipi, võttes samal ajal arvesse kalavarule omaseid tegureid, eelkõige kättesaadavat teavet kalavaru olukorra muutumise ning segapüügiga seotud aspektide kohta. (6) Nõukogu 6. mai 1996. aasta määruse (EÜ) nr 847/96[13] artikli 2 kohaselt tuleb kindlaks määrata, milliste kalavarude puhul kehtivad kõnealuses artiklis kindlaks määratud meetmed. (7) Kui teatava kalavaru lubatud kogupüük on eraldatud üksnes ühele liikmesriigile, on asjakohane anda asjaomasele liikmesriigile kooskõlas aluslepingu artikli 2 lõikega 1 volitused kõnealuse lubatud kogupüügi mahu määramiseks. Tuleks kehtestada sätted, millega tagatakse, et lubatud kogupüügi mahtu kehtestades järgib asjaomane liikmesriik täielikult ühise kalanduspoliitika põhimõtteid ja eeskirju. (8) 2014. aasta püügikoormuse ülemmäärad on vaja kehtestada kooskõlas määruse (EÜ) nr 2166/2005 artikliga 8, määruse (EÜ) nr 676/2007 artikliga 9, määruse (EÜ) nr 509/2007 artikliga 5, määruse (EÜ) nr 1342/2008 artiklitega 11 ja 12 ning määruse (EÜ) nr 302/2009 artiklitega 5 ja 9, võttes samas arvesse nõukogu määrust (EÜ) nr 754/2009[14]. (9) ICESi uusimate teadusnõuannete põhjal ning kooskõlas Kirde-Atlandi kalanduskonventsiooni (NEAFC) raames võetud rahvusvaheliste kohustustega on vaja piirata teatavate süvamereliikide püügi koormust. (10) Teatavate liikide, näiteks mõnede hailiikide säilimist võib ohustada isegi piiratud püük. Seepärast tuleks selliste liikide püügi võimalus täielikult kõrvaldada ja nende liikide püük üldiselt keelata. (11) Käesolevas määruses sätestatud ning ELi laevadele jaotatud püügivõimalusi kasutatakse vastavalt nõukogu määrusele (EÜ) nr 1224/2009,[15] eelkõige vastavalt nimetatud määruse artiklitele 33 ja 34, milles käsitletakse püügi ja püügikoormuse registreerimist ning andmete edastamist kalapüügivõimaluste ammendumise kohta. Seetõttu on vaja täpsustada koodid, mida liikmesriigid peavad kasutama käesoleva määrusega hõlmatud kalavarude lossimise kohta komisjonile andmete saatmisel. (12) Teatava lubatud kogupüügi puhul võib liikmesriik anda täielikult dokumenteeritud kalapüügi alastes katsetustes osalevatele laevadele täiendava püügiosa. Kõnealuste katsetuste eesmärk on testida saagi-/kvoodisüsteemi, st süsteemi, mille kohaselt tuleks kogu saak lossida ja see peaks kvoodi all arvesse minema, et vältida tagasiheidet ning sellega kaasnevat kasutamiskõlbliku kalavaru raiskamist. Kalade kontrollimatu vette tagasi heitmine ohustab kalavarude kui avaliku hüve pikaajalist jätkusuutlikust ning seega ühise kalanduspoliitika eesmärke. Seevastu saagi-/kvoodisüsteemid õhutavad kalureid selektiivsemalt püüdma. Tagasiheite tõhusaks reguleerimiseks peaks täielikult dokumenteeritud kalapüük hõlmama pigem iga toimingut merel kui lossimist sadamas. Seepärast peaksid liikmesriikide tingimused täiendava kvoodi eraldamiseks sisaldama kohustust tagada andurite süsteemiga ühendatud valvekaamerate (edaspidi „CCTV-süsteemˮ) kasutamine. See peaks võimaldama täpselt salvestada kõiki pardal hoitava ja vette tagasi heidetud saagi osi. Pardal reaalajas töötavatel vaatlejatel põhinev süsteem oleks vähem tõhus, kulukam ja ebausaldusväärsem. Sellest tulenevalt on CCTV-süsteemi kasutamine selliste süsteemide eeltingimus, mille abil vähendatakse tagasiheidet (nt täielikult dokumenteeritud kalapüük). Sellise süsteemi kasutamine peaks tagama Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 95/46/EÜ[16] nõuete täitmise. (13) Selleks et tagada, et täielikult dokumenteeritud kalapüügi alastes katsetustes oleks võimalik tõhusalt hinnata püügikvoodisüsteeme, et kontrollida asjaomaste kalavarude absoluutset kalastussuremust, tuleb kõik selliste katsetuste käigus püütud kalad, sealhulgas lossitavast alammõõdust väiksemad kalad, arvestada maha katsetes osalevale laevale eraldatud kogu püügiosast ning püügitoimingud lõpetada, kui kõnealune laev on vastava kogupüügiosa täielikult ära kasutanud. Samuti on asjakohane lubada püügiosade ülekandmist täielikult dokumenteeritud kalapüügi alastes katsetustes osalevate laevade ja sellistes katsetustest mitteosalevate laevade vahel ainult juhul, kui on võimalik tõendada, et katsetustes mitteosalevate laevade tagasiheide ei suurene. (14) Rahvusvahelise Mereuurimise Nõukogu (ICES) nõuande kohaselt on asjakohane säilitada ICESi IIa ja IIIa rajooni ning ICESi IV alapiirkonna ELi vetes tobiapüügi reguleerimise süsteem ja see läbi vaadata. (15) [Täidetakse pärast Norraga konsulteerimist ] (16) [Täidetakse pärast Rahvusvahelise Atlandi Tuunikaitse Komisjoni (ICCAT) aastakoosolekut]. (17) Vastavalt Horvaatia Vabariigi ühinemisele Euroopa Liiduga 2013. aasta juulis lisatakse käesolevasse määrusesse sätted Horvaatia kalapüügivõimaluste kohta. (18) [Täidetakse pärast Antarktika vete elusressursside kaitse komisjoni (CCAMLR) aastakoosolekut]. (19) India Ookeani Tuunikomisjon (IOTC) võttis 2013. aasta koosolekul vastu resolutsiooni, mille eesmärk on kaitsta pikkuim-hallhaisid ning mida kohaldatakse selliste kalalaevade suhtes, mis on kantud India Ookeani Tuunikomisjoni poolt lubatud laevade registrisse; kõnealuse resolutsiooniga keelatakse ajutise katsemeetmena pikkuim-hallhaide rümpade või nende osade pardal hoidmine, ümberlaadimine, lossimine või ladustamine. Selle resolutsiooniga nähakse ette erand rannalähedase püügiga tegelevatele kalalaevadele, kes püüavad kala ainult selle liikmesriigi majandusvööndis, kelle lipu all nad sõidavad. (20) [Täidetakse pärast Vaikse ookeani lõunaosa piirkondliku kalandusorganisatsiooni (SPRFMO) aastakoosolekut.] (21) Ameerika Troopikatuunide Komisjon (IATTC) võttis 2013. aastal peetud 84. aastakoosolekul vastu kulduim-tuuni, suursilm-tuuni ja vööttuuni kaitse meetmed. Ühtlasi jättis IATTC jõusse resolutsiooni pikkuim-hallhaide kaitse kohta. Neid meetmeid tuleks jätkuvalt rakendada liidu õiguses. (22) [Täidetakse pärast Atlandi ookeani kaguosa kalandusorganisatsiooni (SEAFO) aastakoosolekut.] (23) [Täidetakse pärast Vaikse ookeani lääne- ja keskosa kalanduskomisjon (WCPFC) aastakoosolekut.] (24) [Täidetakse pärast Beringi mere keskosa mintaivarude kaitse ja majandamise konventsiooni kohaste meetmete vastuvõtmist.] (25) Loode-Atlandi Kalandusorganisatsioon (NAFO) võttis 2013. aastal peetud 35. aastakoosolekul vastu mitu otsust 2014. aasta kalapüügivõimaluste kohta seoses teatavate kalavarudega NAFO konventsiooniala alapiirkondades 1–4. Sellega seoses võttis NAFO vastu menetluse valge ameerikalutsu lubatud kogupüügi suurendamiseks 2014. aastal NAFO alarajoonis 3NO, kui on täidetud kõnealuse kalavaru olukorraga seotud teatavad tingimused. NAFO lepinguosaline võib teavitada NAFO peasekretäri sellest, et NAFO alarajoonis 3NO on täheldatud valge ameerikalutsu varu tavapärasest suuremat saaki püügiühiku kohta. Kui NAFO hääletab lubatud kogupüügi suurendamise poolt 2014. aastal, tuleks see rakendada liidu õiguses ja suurendada asjaomaste liikmesriikide kvoote. (26) Asjaomased piirkondlikud kalandusorganisatsioonid võtavad teatavad rahvusvahelised meetmed, millega luuakse või piiratakse liidu kalapüügivõimalusi, vastu aasta lõpus ja neid hakatakse kohaldama enne käesoleva määruse jõustumist. Seepärast on vaja sätestada, et sätteid, millega neid meetmeid rakendatakse liidu õiguses, kohaldatakse tagasiulatuvalt. Kuna püügihooaeg CCAMLRi (Antarktika vete elusressursside kaitse komisjon) konventsiooni alas kestab 1. detsembrist kuni 30. novembrini ning teatavad kalapüügivõimalused või -keelud CCAMLRi konventsiooni alas kehtestatakse seepärast samuti ajavahemikuks, mis algab 1. detsembril 2013, on asjakohane kohaldada käesoleva määruse asjaomaseid sätteid alates nimetatud kuupäevast. Selline tagasiulatuv kohaldamine ei piira õiguspärase ootuse põhimõtet, kuna CCAMLRi liikmetel ei ole lubatud CCAMLRi konventsiooni alas kala ilma loata püüda. (27) Vastavalt liidu avaldusele, mis käsitleb ELi vetes kalapüügivõimaluste andmist Venezuela Bolívari Vabariigi lipu all sõitvatele kalalaevadele Prantsuse Guajaana rannikulähedases majandusvööndis (EEZ),[17] on vaja määrata kindlaks Venezuelale ELi vetes riffahvena püügiks eraldatavad võimalused. (28) Selleks et tagada ühetaolised rakendamistingimused konkreetsele liikmesriigile loa andmisel tema kalalaevade püügikoormuse haldamiseks kilovatt-päevade süsteemi alusel, tuleks komisjonile anda rakendamisvolitused. (29) Selleks et tagada käesoleva määruse rakendamise ühetaolised tingimused, tuleks komisjonile anda rakendamisvolitused seoses täiendavate merepäevade andmisega püügitegevuse alalise lõpetamise tõttu ning seoses tõhustatud teadusliku vaatlemiskavaga, samuti seoses liikmesriikide lipu all sõitvate laevade vahelist merepäevade ülekandmist käsitleva teabe kogumiseks ja edastamiseks vajalike tabelivormide kehtestamisega. Neid volitusi tuleks kasutada kooskõlas määrusega (EL) nr 182/2011[18]. (30) Selleks et vältida püügitegevuse katkemist ja tagada liidu kaluritele elatusvahendid, tuleks käesolevat määrust kohaldada alates 1. jaanuarist 2014, välja arvatud püügikoormuspiiranguid käsitlevad sätted, mida tuleks kohaldada alates 1. veebruarist 2014, ning teatavaid piirkondi käsitlevad erisätted, mida tuleks kohaldada alates konkreetsest kuupäevast. Olukorra kiireloomulisuse tõttu peaks käesolev määrus jõustuma kohe pärast selle avaldamist. (31) Kalapüügivõimalusi tuleks kasutada täielikus kooskõlas liidus kohaldatava õigusega, ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE: I JAOTIS ÜLDSÄTTED Artikkel 1 Reguleerimisese 1. Käesoleva määrusega määratakse kindlaks kalapüügivõimalused ELi vetes ning ELi laevade kalapüügivõimalused teatavate kalavarude ja kalavarurühmade püügiks teatavates vetes väljaspool ELi. 2. Lõikes 1 osutatud kalapüügivõimalused hõlmavad järgmist: (a) 2014. aasta püügi piirnormid ning, kui käesolevas määruses on nii sätestatud, 2015. aasta püügi piirnormid; (b) püügikoormuspiirangud ajavahemikul 1. veebruar 2014 – 31. jaanuar 2015; (c) teatavate kalavarude püügi võimalused CCAMLRi konventsiooni alas ajavahemikul 1. detsember 2013 – 30. november 2014; (d) teatavate kalavarude püügi võimalused IATTC konventsiooni alas artiklis 32 sätestatud ajavahemikes 2014. aastal ning, kui käesolevas määruses on nii sätestatud, 2015. aastal. Artikkel 2 Reguleerimisala Käesolevat määrust kohaldatakse järgmiste laevade suhtes: (a) ELi laevad ning (b) ELi vetes tegutsevad kolmandate riikide laevad. Artikkel 3 Mõisted Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid: (a) „ELi laev” – liikmesriigi lipu all sõitev ja ELis registreeritud kalalaev; (b) „kolmanda riigi laev” – kolmanda riigi lipu all sõitev ja kolmandas riigis registreeritud kalalaev; (c) „ELi veed” – liikmesriikide suveräänsete õiguste või jurisdiktsiooni alla kuuluvad veed, välja arvatud asutamislepingu II lisas loetletud ülemeremaade ja -territooriumidega külgnevad veed; (d) „rahvusvahelised veed” – veed, mis ei kuulu ühegi riigi suveräänse õiguse või jurisdiktsiooni alla; (e) „lubatud kogupüük” (TAC) – igast kalavarust aastas püüda ja lossida lubatud kogus; (f) „kvoot” – liidule või liikmesriigile eraldatud osa lubatud kogupüügist; (g) „analüütiline hinnang” – asjaomase kalavaru olukorra muutumise kvantitatiivne hindamine, mis põhineb kalavaru bioloogia ja kasutuse andmetel, mis teaduslik läbivaatamise käigus hinnatud kvaliteedilt piisavaks, et anda teadusnõuandeid tulevaste püügivõimaluste kohta; (h) „võrgusilma suurus” – kalavõrgu silmasuurus, mis on kindlaks määratud vastavalt komisjoni määrusele (EÜ) nr 517/2008[19]; (i) „ELi laevastikuregister” – kooskõlas määruse (EÜ) nr 2371/2002 artikli 15 lõikega 3 komisjonis loodud register; (j) „kalapüügipäevik” – määruse (EÜ) nr 1224/2009 artiklis 14 osutatud päevik. Artikkel 4 Püügipiirkonnad Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi püügipiirkondade määratlusi: (a) „ICES (Rahvusvaheline Mereuurimise Nõukogu) püügipiirkonnad” – määruse (EÜ) nr 218/2009[20] III lisas määratletud geograafilised alad; (b) „Skagerrak” – geograafiline ala, mis piirneb läänes Hanstholmi majakast Lindesnesi majakani ulatuva joonega ning lõunas Skageni majakast Tistlarna majakani ja sealt Rootsi ranniku lähima punktini ulatuva joonega; (c) „Kattegat” – geograafiline ala, mis piirneb põhjas Skageni majakast Tistlarna majakani ja sealt Rootsi ranniku lähima punktini ulatuva joonega ning lõunast Hasenørest Gnibenini, Korshagest Spodsbjergini ja Gilbjerg Hovedist Kullenini ulatuva joonega; (d) „ICES VII alapiirkonna funktsionaalne üksus 16” – geograafiline ala, mis asub järgmiste koordinaatidega määratud loksodroomide vahel: – 53° 30' N 15° 00' W, – 53° 30' N 11° 00' W, – 51° 30' N 11° 00' W, – 51° 30' N 13° 00' W, – 51° 00' N 13° 00' W, – 51° 00' N 15° 00' W, – 53° 30' N 15° 00' W; (e) „Cádizi laht” – ICES IXa rajooni geograafiline ala, mis jääb ida poole koordinaadist 7°23′48″ W; (f) CECAFi (Kesk-Atlandi idaosa kalastuskomitee) püügipiirkonnad on Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 216/2009[21] II lisas määratletud geograafilised alad (g) Loode-Atlandi kalastusorganisatsiooni (NAFO) püügipiirkonnad on määruse (EÜ) nr 217/2009[22] III lisas määratletud geograafilised piirkonnad; (h) „SEAFO (Atlandi ookeani kaguosa kalandusorganisatsioon) konventsiooni ala” – Atlandi ookeani kaguosa kalavarude kaitse ja majandamise konventsioonis[23] määratletud geograafiline ala; (i) „ICCAT (Rahvusvaheline Atlandi Tuunikala Kaitse Komisjon) konventsiooni ala” – rahvusvahelises Atlandi tuunikala kaitse konventsioonis[24] määratletud geograafiline ala; (j) „CCAMLRi (Antarktika vete elusressursside kaitse komisjon) konventsiooni ala” – määruse (EÜ) nr 601/2004[25] artikli 2 punktis a määratletud geograafiline ala; (k) „IATTC (Ameerika Troopikatuunide Komisjoni) konventsiooni ala” – Ameerika Ühendriikide ja Costa Rica Vabariigi vahelise 1949. aasta konventsiooniga[26] moodustatud Ameerika Troopikatuunide Komisjoni tugevdamise konventsioonis määratletud geograafiline ala; (l) „IOTC (India Ookeani Tuunikomisjon) konventsiooni ala” – India Ookeani Tuunikomisjoni moodustamise lepingus[27] määratletud geograafiline ala; (m) „SPRFMO (Vaikse ookeani lõunaosa piirkondlik kalandusorganisatsioon) konventsiooni ala” – 10° põhjalaiusest lõuna poole jääv avamerepiirkond SIOFA konventsiooni alast ida pool, nagu on määratletud India ookeani lõunaosa kalanduskokkuleppes,[28] ning avamerepiirkond Lõuna-Ameerika riikide kalandusjurisdiktsiooni alla kuuluvatest piirkondadest lääne pool; (n) „WCPFC (Vaikse ookeani lääne- ja keskosa kalanduskomisjon) konventsiooni ala” – Vaikse ookeani lääne- ja keskosa pika rändega kalavarude kaitse ja majandamise konventsioonis[29] määratletud geograafiline ala; (o) „Beringi mere avameri” – Beringi mere avamere piirkonna geograafiline ala, mis on kaugemal kui 200 meremiili lähtejoontest, millest mõõdetakse Beringi mere rannikuäärsete riikide territoriaalmere laiust; (p) „IATTC ja WCPFC vaheline kattuv piirkond” – järgmiste koordinaatidega määratletud geograafiline ala: – 150º läänepikkust, – 130º läänepikkust, – 4º lõunalaiust, – 50º lõunalaiust. II JAOTIS ELi LAEVADE KALAPÜÜGIVÕIMALUSED I peatükk Üldsätted Artikkel 5 Lubatud kogupüük ja selle jaotamine 1. ELi laevadele ELi vetes ja teatavates vetes väljaspool ELi lubatud kogupüügi mahud, kõnealuste mahtude jaotus liikmesriikide vahel ning vajaduse korral nendega funktsionaalselt seotud tingimused on esitatud I lisas. 2. ELi laevadel on lubatud kala püüda I lisas sätestatud lubatud kogupüügi piires vastavalt käesoleva määruse artiklis 14 ja III lisas ning nõukogu määruses (EÜ) nr 1006/2008[30] ja selle rakendussätetes sätestatud tingimustele vetes, mis kuuluvad Fääri saarte, Gröönimaa, Islandi ja Norra kalandusjurisdiktsiooni alla ning Jan Mayeni ümbruse püügipiirkonda. 3. IA lisas sätestatud eritingimuse kohaldamisel tobiavarude suhtes ICES IIa, IIIa ja IV püügipiirkonna ELi vetes kohaldatakse IID lisas määratletud majandamispiirkondi. Artikkel 6 Liikmesriikide kindlaks määratav lubatud kogupüük 1. Teatavate kalavarude lubatud kogupüügi määrab kindlaks asjaomane liikmesriik. Kõnealused kalavarud on kindlaks määratud I lisas. 2. Liikmesriik määrab lubatud kogupüügi järgmiselt: (a) see on kooskõlas ühise kalanduspoliitika põhimõtete ja eeskirjadega, eelkõige varude säästva kasutamise põhimõttega, ning (b) selle tulemusena: i) analüütilise hinnangu olemasolu korral kasutatakse varusid maksimaalse jätkusuutliku saagikuse tasemel aastal 2015 ja edaspidi, võimalikult suure tõenäosusega; ii) kui analüütiline hinnang puudub või on mittetäielik, kasutatakse varusid vastavalt kalavarude majandamise suhtes kohaldatavale ettevaatuspõhimõttele. 3. Kõik asjaomased liikmesriigid esitavad komisjonile 15. märtsiks 2014 järgmise teabe: (a) vastuvõetud lubatud kogupüük; (b) asjaomase liikmesriigi kogutud ja hinnatud andmed, millel vastuvõetud lubatud kogupüük põhineb; (c) üksikasjalik teave selle kohta, kuidas vastuvõetud lubatud kogupüük vastab lõikele 2. Artikkel 7 Saagi ja kaaspüügi lossimise tingimused Kalavarusid, mille suhtes on kehtestatud lubatud kogupüük, võib pardal hoida või laevalt lossida ainult järgmistel juhtudel: (a) saagi on püüdnud sellise liikmesriigi lipu all sõitvad laevad, millel on kvoot, ning kõnealune kvoot ei ole ammendatud, või (b) saak moodustab osa liidule kuuluvast püügiosast, mis ei ole kvootidena liikmesriikide vahel ära jaotatud ja kõnealune liidu kvoot ei ole ammendatud. Artikkel 8 Püügikoormuspiirangud 1. Alates 1. veebruarist 2014 kuni 31. jaanuarini 2015 kohaldatakse järgmisi püügikoormuse reguleerimise meetmeid: (a) IIA lisa kohaldatakse teatavate tursa-, lesta- ja merikeelevarude majandamiseks Kattegatis, Skagerrakis, ICES IIIa rajooni selle osas, mida Skagerrak ja Kattegat ei hõlma, ning ICES IV alapiirkonnas, ICES VIa, VIIa ja VIId rajoonis ning ICES IIa ja Vb rajoonis ELi vetes; (b) IIB lisa kohaldatakse euroopa merluusi ja norra salehomaari varude taastamiseks ICESi VIIIc ja IXa rajoonis, välja arvatud Cádizi laht; (c) IIC lisa kohaldatakse merikeelevarude majandamiseks ICES VIIe rajoonis . Artikkel 9 Süvamerepüügi piirnormid ja koormuspiirangud 2. Süvalesta suhtes kohaldatakse määruse (EÜ) nr 2347/2002[31] (millega kehtestatakse süvamerepüügiloa omamise nõue) artikli 3 lõiget 1. Süvalesta püügi, pardal hoidmise, ümberlaadimise ja lossimise suhtes kohaldatakse kõnealuses artiklis osutatud tingimusi. 3. Liikmesriigid tagavad, et 2014. aastal ei ületa määruse (EÜ) nr 2347/2002 artikli 3 lõikes 1 osutatud süvamerepüügiluba omavate laevade püügikoormus (mõõdetuna sadamast äraoldud kilovatt-püügipäevades) 65 % keskmisest aastasest püügikoormusest, mida asjaomase liikmesriigi laevad kasutasid 2003. aastal püügireisidel, mille jaoks neil oli süvamerepüügiluba või mille jooksul püüti kõnealuse määruse I ja II lisas loetletud süvamereliike. Käesolevat lõiget kohaldatakse ainult nende püügireiside suhtes, kus püüti üle 100 kg süvamereliike, välja arvatud põhja-atlandi hõbekala. Artikkel 10 Kalapüügivõimaluste jaotamise erisätted 1. Käesolevas määruses sätestatud kalapüügivõimalused jaotatakse liikmesriikide vahel nii, et need ei piira: a) määruse (EÜ) nr 2371/2002 artikli 20 lõike 5 kohast kalapüügivõimaluste vahetamist; b) määruse (EÜ) nr 1224/2009 artikli 37 kohaseid mahaarvamisi ega ümberjaotamist; c) määruse (EÜ) nr 1006/2008 artikli 10 lõike 4 kohast kalapüügivõimaluste vahetamist; d) määruse (EÜ) nr 847/96 artikli 3 kohast lubatud lisakoguste lossimist; e) määruse (EÜ) nr 847/96 artikli 4 kohast koguste peatamist; f) määruse (EÜ) nr 1224/2009 artiklite 105, 106 ja 107 kohaseid mahaarvamisi; g) käesoleva määruse artikli 20 kohast kvootide ülekandmist ega vahetamist. 2. Kui käesoleva määruse I lisaga ei ole ette nähtud teisiti, kohaldatakse määruse (EÜ) nr 847/96 artiklit 3 selliste kalavarude suhtes, mille suhtes kohaldatakse ennetuslikku lubatud kogupüüki, ning kõnealuse määruse artikli 3 lõikeid 2 ja 3 ning artiklit 4 selliste kalavarude suhtes, mille suhtes kohaldatakse lubatud analüütilist kogupüüki. Artikkel 11 Püügikeeluaeg 1. Porcupine’i madalal on 1. maist kuni 31. juulini 2014 keelatud püüda või pardal hoida järgmisi liike: tursk, megrimid, merikuratlased, kilttursk, merlang, euroopa merluus, norra salehomaar, atlandi merilest, pollak, põhjaatlandi süsikas, railased, harilik merikeel, meriluts, sinine molva, harilik molva ja harilik ogahai. Käesoleva lõike kohaldamisel hõlmab Porcupine’i madal geograafilist ala, mis asub järgmiste koordinaatidega määratud loksodroomide vahel: Punkt || Laiuskraad || Pikkuskraad 1. || 52° 27' N || 12° 19' W 2. || 52° 40' N || 12° 30' W 3. || 52° 47' N || 12° 39,600' W 4. || 52° 47' N || 12° 56' W 5. || 52° 13,5' N || 13° 53,830' W 6. || 51° 22' N || 14° 24' W 7. || 51° 22' N || 14° 03' W 8. || 52° 10' N || 13° 25' W 9. || 52° 32' N || 13° 07 500' W 10. || 52° 43' N || 12° 55' W 11. || 52° 43' N || 12° 43' W 12. || 52° 38 800' N || 12° 37' W 13. || 52° 27' N || 12° 23' W 14. || 52° 27' N || 12° 19' W Erandina esimesest lõigust lubatakse vastavalt määruse (EÜ) nr 1224/2009 artikli 50 lõigetele 3, 4 ja 5 hoida Porcupine’i madalalt läbisõidu korral pardal kõnealuses lõikes osutatud liike. 2. ICES IIa ja IIIa rajoonis ja IV alarajoonis on kutseline tobiapüük põhjatraali, -nooda või samalaadsete püügivahenditega, mille silmasuurus on alla 16 mm, keelatud alates 1. jaanuarist kuni 31. märtsini 2014 ja alates 1. augustist kuni 31. detsembrini 2014. Eelmises lõigus sätestatud keeldu kohaldatakse kolmandate riikide selliste laevade suhtes, millel on lubatud püüda tobiat ICES IV alarajooni ELi vetes, kui ei ole sätestatud teisiti. Artikkel 12 Keelud 1. ELi laevadel on keelatud püüda, pardal hoida, ümber laadida ja lossida järgmisi liike: (d) hiidhai (Cetorhinus maximus) ja mõrtsukhai (Carcharodon carcharias) kõikides vetes; (e) harilik heeringahai (Lamna nasus) kõikides vetes, välja arvatud juhul, kui IA lisaga on ette nähtud teisiti; (f) euroopa ingelhai (Squatina squatina) ELi vetes; (g) harilik rai (Dipturus batis) ICES IIa rajooni ja ICES III, IV, VI, VII, VIII, IX ja X alapiirkonna ELi vetes; (h) musterrai (Raja undulata) ja valgerai (Raja alba) ICES VI, VII, VIII, IX ja X alapiirkonna ELi vetes; (i) logardrailased (Rhinobatidae) ICES I, II, III, IV, V, VI, VII, VIII, IX, X ja XII alapiirkonna ELi vetes; (j) hiid-sarvikrai (Manta birostris) kõikides vetes. 2. Kui lõikes 1 osutatud liike püütakse juhuslikult, ei tohi neid kahjustada. Nende liikide isendid tuleb viivitamata vette tagasi lasta. Artikkel 13 Andmete edastamine Kui liikmesriigid edastavad komisjonile määruse (EÜ) nr 1224/2009 artiklite 33 ja 34 kohaselt andmed püütud koguste lossimise kohta , tuleb selleks kasutada käesoleva määruse I lisas sätestatud kalavarukoode. II peatükk Täielikult dokumenteeritud kalapüügi alastes katsetustes osalevate laevade täiendav püügiosa Artikkel 14 Täiendav püügiosa 1. Liikmesriik võib anda oma lipu all sõitvatele laevadele, mis osalevad täielikult dokumenteeritud kalapüügi alastes katsetustes, täiendava püügiosa teatavate kalavarude püügiks. Kõnealused kalavarud on kindlaks määratud I lisas. 2. Lõikes 1 osutatud täiendav püügiosa ei ületa I lisas sätestatud üldist piirnormi protsendina kõnealusele liikmesriigile eraldatud kvoodist. Artikkel 15 Täiendava püügiosa andmise tingimused 1. Artiklis 14 osutatud täiendav püügiosa vastab järgmistele tingimustele: a) laeval kasutatakse andurite süsteemiga ühendatud valvekaameraid (CCTV) (koos "CCTV-süsteem"), mis salvestavad kõik püügi- ja töötlemistoimingud laeva pardal; b) täielikult dokumenteeritud kalapüügi alastes katsetustes osalevale üksikule laevale antud täiendav püügiosa ei ületa järgmisi piirnorme: i) 75 % asjaomase liikmesriigi hinnangul vette tagasi lastud saagist, mille on püüdnud sellist liiki laev, kuhu kuulub täiendava püügiosa saanud laev; ii) 30 % laevale enne katsetustes osalemist antud individuaalsest püügiosast; c) kogu täiendava püügiosa alusel kõnealuse laeva püütud saaki, sealhulgas nõukogu määruse (EÜ) nr 850/98[32] XII lisa kohaseid lossitavaid alammõõtu kalu, võetakse arvesse laevale antud individuaalses püügiosas, mis tuleneb artikli 14 alusel antud mis tahes täiendavast püügiosast; d) kui laev on mis tahes kalavaru individuaalse täiendavalt antud püügiosa täielikult ära kasutanud, peab ta lõpetama kogu püügitegevuse asjaomases lubatud kogupüügi piirkonnas; e) nende kalavarude puhul, mille suhtes võib kohaldada käesolevat artiklit, võivad liikmesriigid lubada individuaalse püügiosa või selle mis tahes osa täielikult dokumenteeritud kalapüügi alastes katsetustes mitteosalevatelt laevadelt üle kanda kõnealustes katsetustes osalevatele laevadele, tingimusel et on võimalik tõendada, et katsetustes mitteosalevate laevade tagasiheide ei suurene. 2. Olenemata lõike 1 punkti b alapunktist i, võib liikmesriik erandkorras anda oma lipu all sõitvale kalalaevale täiendava püügiosa, mis ületab 75 % hinnangulisest vette tagasi lastud saagist, mille on püüdnud sellist liiki laev, kuhu kuulub täiendava püügiosa saanud laev, tingimusel et: a) tagasiheitemäär on asjaomase laevaliigi kohta tehtud hinnangu järgi väiksem kui 10 %; b) sellist liiki laevade kaasamine on oluline CCTV-süsteemi kontrollivõime hindamiseks; c) kõikide nimetatud katsetustes osalevate laevade täiendav püügiosa ei ole ületa 75 % nende hinnangulisest tagasiheitest. 3. Enne artiklis 14 osutatud täiendava püügiosa andmist esitavad liikmesriigid järgmise teabe: a) tema lipu all sõitvate ja täielikult dokumenteeritud kalapüügi alastes katsetustes osalevate laevade nimekiri; b) nimetatud laevade pardale paigaldatud elektroonilise kaugseiresüsteemi spetsifikatsioonid; c) nimetatud laevadel kasutatavate püügivahendite maht, liik ja spetsifikatsioon; d) iga katsetustes osaleva laevatüübi hinnanguline tagasiheide; e) katsetustes osalevate laevade poolt 2013. aastal püütud sellise kalavaru saagi kogus, mille suhtes kohaldatakse asjakohast lubatud kogupüüki. Artikkel 16 Isikuandmete töötlemine Niivõrd, kuivõrd artikli 15 lõike 1 kohaselt tehtud salvestistega kaasneb direktiivis 95/46/EÜ määratletud isikuandmete töötlemine, kohaldatakse sellise töötlemise suhtes nimetatud direktiivi. Artikkel 17 Täiendava püügiosa tühistamine Kui liikmesriik avastab, et täielikult dokumenteeritud kalapüügis osalev laev ei täida artiklis 15 sätestatud tingimusi, tühistab liikmesriik kohe sellele laevale antud täiendava püügiosa ning keelab tal 2014. aasta ülejäänud aja jooksul kõnealustes katsetes osaleda. Artikkel 18 Tagasiheite hindamise teaduslik järelevalve Komisjon võib nõuda liikmesriikidelt, kelle suhtes kehtib käesolev peatükk, et nad esitaksid teaduslikule nõuandeorganile hinnangu tagasiheite kohta laevaliikide kaupa, et kontrollida artikli 15 lõike 1 punkti b alapunktis i sätestatud nõude täitmist. Kui sellist tagasiheidet kinnitavat hinnangut ei ole, võtab asjaomane liikmesriik mis tahes asjakohased meetmed, et tagada kõnealuse nõude järgimine, ja teavitab sellest komisjoni. III PEATÜKK Kalapüügiload püügiks kolmandate riikide vetes Artikkel 19 Kalapüügiload 1. Kolmanda riigi vetes kala püüdvatele ELi laevadele antavate kalapüügilubade maksimaalne arv on sätestatud III lisas. 2. Kui üks liikmesriik kannab määruse (EÜ) nr 2371/2002 artikli 20 lõike 5 alusel kvoodi üle teisele liikmesriigile („vahetusleping”) III lisas sätestatud püügipiirkondades, tuleb üle kanda ka asjaomased püügiload ja teatada sellest komisjonile. III lisas sätestatud püügilubade üldarvu püügipiirkonna kohta ei tohi siiski ületada. IV PEATÜKK Kalapüügivõimalused piirkondlike kalandusorganisatsioonide reguleeritavates vetes Artikkel 20 Kvootide ülekandmine ja vahetamine 1. Kui piirkondliku kalandusorganisatsiooni eeskirjade kohaselt on lubatud kvoote selle organisatsiooni lepinguosaliste vahel üle kanda või vahetada, võib liikmesriik („asjaomane liikmesriik”) seda arutada piirkondliku kalandusorganisatsiooni lepinguosalisega ning vajaduse korral kehtestada kavandatava kvootide ülekandmise või vahetamise võimalikud piirid. 2. Komisjon võib asjaomase liikmesriigi teatise alusel kinnitada kavandatava kvootide ülekandmise või vahetamise piirid, mis kõnealune liikmesriik on piirkondliku kalandusorganisatsiooni asjaomase lepinguosalisega kokku leppinud. Seejärel edastavad komisjon ja asjaomane piirkondliku kalandusorganisatsiooni lepinguosaline teineteisele põhjendamatu viivituseta oma nõusoleku kvoodis üle kanda või neid vahetada. Komisjon teatab siis piirkondliku kalandusorganisatsiooni sekretariaadile kvootide kokkulepitud ülekandmisest või vahetamisest vastavalt selle organisatsiooni eeskirjadele. 3. Komisjon teavitab liikmesriike kvootide kokkulepitud ülekandmisest või vahetamisest. 4. Kvootide ülekandmise või vahetamisega asjaomaselt piirkondliku kalandusorganisatsiooni lepinguosaliselt saadud või üle kantud kalapüügivõimalusi käsitatakse asjaomasele liikmesriigile eraldatud või tema püügivõimalustest maha arvestatud kvoodina alates hetkest, mil kvootide ülekandmine või vahetamine jõustub kooskõlas piirkondliku kalandusorganisatsiooni asjaomase lepinguosalisega sõlmitud kokkuleppega või vajaduse korral asjaomase piirkondliku kalandusorganisatsiooni eeskirjadega. Selline eraldamine ei muuda kalapüügivõimaluste kehtivat jaotust liikmesriikide vahel kooskõlas püügitegevuse suhtelise stabiilsuse põhimõttega. 1. JAGU ICCAT KONVENTSIOONI ALA Artikkel 21 Hariliku tuuni püüdmise, kasvatamise ja nuumamise võimsuse piirangud 1. Nende ELi söödalaevade ja veoõngedega laevade arvu, millel on lubatud Atlandi ookeani idaosas aktiivselt püüda harilikku tuuni, mille suurus ja kaal on vahemikus 8 kg / 75 cm ja 30 kg / 115 cm, piiratakse IV lisa punkti 1 kohaselt. 2. Nende ELi rannalähedase püügi laevade arvu, millel on lubatud Vahemeres aktiivselt püüda harilikku tuuni, mille suurus ja kaal on vahemikus 8 kg / 75 cm ja 30 kg / 115 cm, piiratakse IV lisa punkti 2 kohaselt. 3. Nende ELi laevade arvu, mis püüavad kasvatamise eesmärgil Aadria meres harilikku tuuni, mille kaal ja suurus on vahemikus 8 kg / 75 cm ja 30 kg / 115 cm, piiratakse IV lisa punkti 3 kohaselt. 4. Nende kalalaevade arvu ja kogumahutavuse abil väljendatud püügivõimsust, millel on lubatud Atlandi ookeani idaosas ja Vahemeres harilikku tuuni püüda, pardal hoida, ümber laadida, transportida või lossida, piiratakse IV lisa punkti 4 kohaselt. 5. Atlandi ookeani idaosas ja Vahemerel harilikku tuuni püüdvate tuunimõrdade arvu piiratakse IV lisa punkti 5 kohaselt. 6. Atlandi ookeani idaosas ja Vahemeres hariliku tuuni kasvatamise ja nuumamise võimsust ning kalakasvandustesse viidava loodusest püütud hariliku tuuni maksimaalset kogust piiratakse IV lisa punkti 6 kohaselt. Artikkel 22 Harrastus- ja sportpüük Liikmesriigid eraldavad ID lisa kohaselt neile eraldatud kvootide arvelt erikvoodi hariliku tuuni harrastus- ja sportpüügiks. Artikkel 23 Haid 1. Suursilm-rebashaide (Alopias superciliosus) rümpade või nende osade pardal hoidmine, ümberlaadimine või lossimine on keelatud mis tahes püügi korral. 2. Keelatud on perekonda Alopias spp. kuuluvate rebashaide sihtpüük. 3. Sphyrnidae perekonna (v.a Sphyrna tiburo) vasarhai rümpade või nende osade pardal hoidmine, ümberlaadimine või lossimine on keelatud ICCAT konventsiooni alas toimuva püügi korral. 4. Pikkuim-hallhaide (Carcharhinus longimanus) rümpade või nende osade pardal hoidmine, ümberlaadimine või lossimine on keelatud mis tahes püügi korral. 5. Siidhallhaide (Carcharhinus falciformis) pardal hoidmine on keelatud mis tahes püügi korral. 2. JAGU CCAMLRi KONVENTSIOONI PIIRKOND Artikkel 24 Keelud ja püügipiirangud 1. V lisa A osas nimetatud liikide sihtpüük on kõnealuses lisas nimetatud piirkondades ja ajavahemikel keelatud. 2. Teadusuuringutega seotud püügi suhtes kohaldatakse V lisa B osas sätestatud lubatud kogupüügi mahtusid ja kaaspüügi piirnorme kõnealuses osas nimetatud alapiirkondades. Artikkel 25 Uurimuslik kalapüük 1. Ainult CCAMLRi komisjoni liikmeks olevad liikmesriigid võivad 2014. aastal osaleda Dissostichus spp. õngejadaga uurimuslikus püügis FAO alapiirkondades 88.1 ja 88.2 ning rajoonides 58.4.1, 58.4.2 ja 58.4.3a väljaspool riikliku jurisdiktsiooni all olevaid piirkondi. Kui liikmesriik kavatseb sellises püügis osaleda, teavitab ta CCAMLRi sekretariaati kooskõlas määruse (EÜ) nr 601/2004 artiklitega 7 ja 7a igal juhul hiljemalt 1. juuniks 2014. 2. FAO alapiirkondade 88.1 ja 88.2 ning rajoonide 58.4.1, 58.4.2 ja 58.4.3a lubatud kogupüük ja kaaspüügi piirnormid ning nende jaotus iga alapiirkonna või rajooni väikeste uurimisalade (SSRU) vahel määratakse kindlaks V lisa B osas. Kalapüük mis tahes väikeses uurimisalas lõpetatakse kohe, kui deklareeritud saak ulatub kindlaks määratud lubatud kogupüügini, ning uurimisala suletakse ülejäänud püügihooajaks püügiks. 3. Kala püütakse võimalikult suures geograafilises ja batümeetrilises ulatuses, et saada püügivõime kindlaksmääramiseks vajalikku teavet ning vältida saagi ja püügikoormuse liiga tihedat koondumist. FAO alapiirkondades 88.1 ja 88.2 ning samuti rajoonides 58.4.1, 58.4.2 ja 58.4.3a on keelatud püük 550 m sügavusjoonest kõrgemal. Artikkel 26 Tavalise hiilgevähi püük 2014/2015. püügihooajal 1. Üksnes CCAMLRi komisjoni liikmeks olevad liikmesriigid võivad 2014/2015. püügihooajal püüda tavalist hiilgevähki (Euphausia superba) CCAMLRi konventsiooni alas. Kui liikmesriik kavatseb püüda tavalist hiilgevähki CCAMLRi konventsiooni alas, teavitab ta CCAMLRi sekretariaati kooskõlas määruse (EÜ) nr 601/2004 artikliga 5a ja komisjoni igal juhul hiljemalt 1. juuniks 2014: a) oma kavatsusest püüda tavalist hiilgevähki, kasutades teatamiseks V lisa C osas esitatud vormi; b) püügivahendite kujust, kasutades selleks V lisa D osas esitatud vormi. 2. Käesoleva artikli lõikes 1 osutatud teade sisaldab teavet, mis tuleb määruse (EÜ) nr 601/2004 artikli 3 kohaselt esitada iga sellise laeva kohta, millele liikmesriik tavalise hiilgevähi püügiks loa annab. 3. Liikmesriigid, kes kavatsevad püüda tavalist hiilgevähki CCAMLRi konventsiooni alas, esitavad teate oma vastavast kavatsusest üksnes nende laevade kohta, millel on selleks luba ja mis teatamise ajal sõidavad tema lipu all või CCAMLRi mõne teise liikme lipu all, kuid mis püügi ajal eeldatavalt sõidavad tema lipu all. 4. Liikmesriigid võivad lubada tavalise hiilgevähi püügis osaleda muul kui käesoleva artikli lõigete 1, 2 ja 3 kohaselt CCAMLRi sekretariaadile teatatud laeval, kui luba omaval laeval ei ole võimalik osaleda põhjendatud funktsionaalsetel põhjustel või vääramatu jõu tõttu. Sel juhul teavitab asjaomane liikmesriik viivitamata CCAMLRi sekretariaati ja komisjoni ning esitab järgmise teabe: a) täielikud andmed asenduslaeva(de) kohta, sealhulgas määruse (EÜ) nr 601/2004 artikliga 3 ette nähtud teave; b) põhjalik aruanne asendamise põhjuste kohta ning kõik asjakohased täiendavad dokumendid või viited. 5. Liikmesriigid ei luba tavalise hiilgevähi püügis osaleda laevadel, kes on kantud CCAMLRi nimekirja ebaseadusliku, teatamata ja reguleerimata kalapüügiga tegelevatest laevadest. 3. JAGU IOTC KONVENTSIOONI ALA Artikkel 27 IOTC konventsiooni alas kala püüdvate laevade püügivõimsuse piiramine 1. IOTC konventsiooni alas troopikatuuni püüdvate ELi laevade maksimaalne arv ja nende vastav kogumahutavusena (GT) väljendatud püügivõimsus on sätestatud VI lisa punktis 1. 2. IOTC konventsiooni alas mõõkkala (Xiphias gladius) ja pikkuim-tuuni (Thunnus alalunga) püüdvate ELi laevade maksimaalne arv ja nende vastav kogumahutavusena (GT) väljendatud püügivõimsus on sätestatud VI lisa punktis 2. 3. Liikmesriigid võivad lõigete 1 ja 2 kohaselt ühes või teises püügipiirkonnas tegutsevad laevad ümber jaotada, kui nad tõendavad komisjonile, et see muutus ei suurenda asjaomase kalavaru püügi koormust. 4. Liikmesriigid tagavad, et nende laevastikus püügivõimsuse kavandatava ülekandmise korral on asjaomased laevad IOTC laevade registris või mõne muu piirkondliku kalandusorganisatsiooni tuunipüügi registris. Üle ei kanta laevu, mis on mõne piirkondliku kalandusorganisatsiooni nimekirjas kui teatamata, ebaseadusliku ja reguleerimata kalapüügiga tegelev laev. 5. Liikmesriigid võivad IOTC-le esitatud arengukava rakendamise arvessevõtmiseks suurendada oma püügivõimsust üle lõigetes 1 ja 2 osutatud püügivõimsuse üksnes nimetatud kavas kehtestatud piiride ulatuses. Artikkel 28 Haid 1. Kõikide perekonda Alopiidae kuuluvate rebashaide liikide rümpade või nende osade pardal hoidmine, ümberlaadimine või lossimine on keelatud mis tahes püügi korral. 2. Kõikide pikkuim-hallhaide (Carcharhinus longimanus) rümpade või nende osade pardal hoidmine, ümberlaadimine või lossimine on keelatud mis tahes püügi korral, välja arvatud laevad, mille üldpikkus on alla 24 meetri ning mis teostavad püügioperatsioone üksnes selle liikmesriigi majandusvööndis, kelle lipu all nad sõidavad, ning püüavad kala üksnes kohalikuks tarbimiseks. 3. Kui lõikes 1 ja 2 osutatud liike püütakse juhuslikult, ei tohi neid kahjustada. Nende liikide isendid tuleb viivitamata vette tagasi lasta. 4. JAGU SPRFMO KONVENTSIOONI ALA Artikkel 29 Pelaagiline kalapüük – püügivõimsuspiirangud Liikmesriigid, kes 2007., 2008. või 2009. aastal tegelesid SPRFMO konventsiooni alas aktiivselt pelaagilise kalapüügiga, piiravad 2014. aastal oma lipu all sõitvate pelaagilisi kalavarusid püüdvate laevade kogu püügivõimsust kõnealuses piirkonnas liidu kogutasemeni, so 78 600 GTni. Artikkel 30 Pelaagiline kalapüük – lubatud kogupüük 1. Üksnes liikmesriigid, kes 2007., 2008. või 2009. aastal tegelesid SPRFMO konventsiooni alas aktiivselt pelaagilise kalapüügiga, nagu on määratletud artiklis 29, võivad kõnealuses piirkonnas püüda pelaagilisi kalavarusid kooskõlas IJ lisas sätestatud lubatud kogupüügiga. 2. IJ lisas sätestatud püügivõimalusi võib kasutada üksnes tingimusel, et liikmesriigid saadavad komisjonile hiljemalt järgmise kuu viiendaks kuupäevaks SPRFMO sekretariaadile edastamiseks SPRFMO konventsioonialas aktiivse kalapüügi või ümberlaadimisega tegelevate laevade nimekirja, laevaseiresüsteemi (VMS) aruanded, igakuised püügiaruanded ja olemasolu korral andmed sadamakülastuste kohta. Artikkel 31 Põhjalähedane kalapüük Liikmesriigid, kellel püügiregistri kohaselt oli põhjalähedase kalapüügi koormus või püüdsid kala SPRFMO konventsiooni alas ajavahemikul 1. jaanuarist 2002 kuni 31. detsembrini 2006, piiravad oma laevade püügikoormust või püüki järgmiselt: a) hoiavad püügikoormuse või saagi kõnealuse ajavahemiku keskmisel tasemel ning b) püüavad üksnes neis SPRFMO konventsiooni ala osades, kus põhjalähedane kalapüük toimus ka varasematel kalapüügihooaegadel. 5. JAGU IATTC KONVENTSIOONI ALA Artikkel 32 Seinnoodapüük 1. Kulduim-tuuni (Thunnus albacares), suursilm-tuuni (Thunnus obesus) ja vööttuuni (Katsuwonus pelamis) püük on seinnoota kasutavate laevadega keelatud järgmiselt: a) 29. juulist kuni 28. septembrini 2014 või 18. novembrist 2014 kuni 18. jaanuarini 2015 järgmiste piiridega määratud alal: – Vaikse ookeani Ameerika rannik, – 150º läänepikkust, – 40º põhjalaiust, – 40º lõunalaiust b) 29. septembrist kuni 29. oktoobrini 2014 järgmiste piiridega määratud alal: – 96º läänepikkust, – 110º läänepikkust, – 4º põhjalaiust, – 3º lõunalaiust. 2. Asjaomased liikmesriigid teavitavad komisjoni lõike 1 kohaselt valitud keeluajast enne 1. aprilli 2014. Kõik asjaomaste liikmesriikide seinnoodalaevad lõpetavad lõikes 1 määratud piirkonnas valitud perioodiks seinnoodapüügi. 3. IATTC konventsiooni alas tuuni püüdvad seinnoodalaevad hoiavad pardal ja seejärel lossivad või laadivad ümber kogu kulduim-tuuni, suursilm-tuuni ja vööttuuni saagi. 4. Lõiget 3 ei kohaldata järgmistel juhtudel: a) kala on inimtoiduks kõlbmatu muudel põhjustel kui alamõõdulisuse tõttu või b) reisi lõpuosa viimase püügikorraga püütud tuuni mahutamiseks ei pruugi olla piisavalt vaba lastiruumi. 5. IATTC konventsiooni alas on keelatud püüda pikkuim-hallhaisid (Carcharhinus longimanus) ning pardal hoida, ümber laadida, ladustada, müügiks pakkuda, müüa või lossida pikkuim-hallhaide rümpasid või mis tahes osi. 6. Juhusliku püügi korral ei tohi kahjustada lõikes 5 osutatud liike. Laeva käitaja peab nende liikide isendid viivitamata vette tagasi laskma, samuti peab ta: a) registreerima vette lastud kalade arvu ja märkima nende seisukorra (surnud või elus); b) edastama punktis a märgitud teabe oma lipuliikmesriigile. Liikmesriigid edastavad selle teabe komisjonile 31. jaanuariks 2014. 6. JAGU SEAFO KONVENTSIOONI ALA Artikkel 33 Süvamerehaide püügi keeld SEAFO konventsiooni alas on keelatud järgmiste süvamerehaide sihtpüük: – railased (Rajidae), – harilik ogahai (Squalus acanthias), – tumehai (Etmopterus bigelowi), – hai (Etmopterus brachyurus), – suur tumehai (Etmopterus princeps), – ronkjas tumehai (Etmopterus pusillus), – hai (Apristurus manis), – hai (Scymnodon squamulosus), – Selachimorpha seltsi kuuluvad süvamerehaid. 7. JAGU WCPFC KONVENTSIOONI ALA Artikkel 34 Suursilm-tuuni, kulduim-tuuni, vööttuuni ja Vaikse ookeani lõunaosa pikkuim-tuuni püügi tingimused 1. Liikmesriigid tagavad, et ei suurendata nende püügipäevade arvu, mis on eraldatud suursilm-tuuni (Thunnus obesus), kulduim-tuuni (Thunnus albacares) ja vööttuuni (Katsuwonus pelamis) püügiks seinnoodalaevadele avamerel WCPFC konventsiooniala selles osas, mis asub 20º põhjalaiuse ja 20º lõunalaiuse vahel. 2. ELi laevad ei tohi püüda Vaikse ookeani lõunaosa pikkuim-tuuni (Thunnus alalunga) WCPFC konventsioonialal lõuna pool 20° lõunalaiust. Artikkel 35 Peibutuspüügivahenditega püügiks suletud piirkond 1. WCPFC konventsiooni ala selles osas, mis asub 20° põhjalaiuse ja 20° lõunalaiuse vahel, on püük peibutusvahendeid kasutavate seinnoodalaevadega keelatud 1. juulist 2014 (kell 00.00) kuni 31. oktoobrini 2014 (kell 24.00). Sel ajal võib seinnoodalaev WCPFC konventsiooni ala nimetatud osas püügiga tegeleda üksnes juhul, kui pardal on vaatleja, kes jälgib, et laev mitte mingil ajahetkel: a) ei kasuta peibutuspüügivahendit ega seonduvaid elektroonilisi seadmeid; b) ei püüa kalaparvi peibutuspüügivahenditega. 2. Kõik lõikes 1 osutatud WCPFC konventsiooniala osas püügiga tegelevad seinnoodalaevad hoiavad pardal ning lossivad või laadivad ümber kõik püütud suursilm-tuunid, kulduim-tuunid ja vööttuunid. 3. Lõiget 2 ei kohaldata järgmistel juhtudel: a) reisi lõpuosas, kui laeval ei ole piisavalt vaba lastiruumi kogu püütud kala mahutamiseks; b) kala on inimtoiduks kõlbmatu muudel põhjustel kui alamõõdulisuse tõttu või c) külmutusseadmetel tekib tõsine rike. Artikkel 36 IATTC ja WCPFC vaheline kattuv piirkond 1. IATTC ja WCPFC vahelises kattuvas piirkonnas, mis on määratletud artikli 4 punktis p, kala püüdvate selliste laevade suhtes, mis on kantud üksnes WCPFC registrisse, kohaldatakse artiklites 34–37 sätestatud meetmeid. . 2. IATTC ja WCPFC vahelises kattuvas piirkonnas, mis on määratletud artikli 4 punktis n, kala püüdvate selliste laevade suhtes, mis on kantud nii WCPFC kui ka IATTC registrisse, samuti laevade suhtes, mis on kantud üksnes IATTC registrisse, kohaldatakse artikli 32 lõike 1 punktis a ja lõigetes 2–6 sätestatud meetmeid.. Artikkel 37 Mõõkkalapüügi luba omavate ELi laevade arvu piiramine WCPFC konventsiooni alas, paralleelist 20° lõunalaiust lõuna pool asuvates piirkondades mõõkkala (Xiphias gladius) püügiks luba omavate ELi laevade maksimaalne arv on esitatud VII lisas. 8. JAGU BERINGI MERI Artikkel 38 Püügikeeld Beringi mere avamerepiirkonnas Beringi mere avamerepiirkonnas on keelatud püüda vaikse ookeani mintaid (Theragra chalcogramma). III JAOTIS KOLMANDATE RIIKIDE LAEVADE KALAPÜÜGIVÕIMALUSED ELi VETES Artikkel 39 Lubatud kogupüük Norra lipu all sõitvatel kalalaevadel ning Fääri saartel registreeritud kalalaevadel on lubatud püüda ELi vetes kala käesoleva määruse I lisas sätestatud lubatud kogupüügi piires ning käesoleva määrusega ja määruse (EÜ) nr 1006/2008 III peatükiga ette nähtud tingimustel. Artikkel 40 Kalapüügiload 1. ELi vetes kala püüdvatele kolmanda riigi laevadele antavate püügilubade maksimaalne arv on sätestatud VIII lisas. 2. Kalu liigist, mille suhtes on kehtestatud lubatud kogupüük, ei tohi pardal hoida ega lossida, välja arvatud juhul, kui saagi on püüdnud kolmanda riigi laevad, millel on kvoot ning kui kõnealune kvoot ei ole ammendatud. Artikkel 41 Keelud 1. Kolmandate riikide laevadel on keelatud püüda, pardal hoida, ümber laadida ja lossida järgmisi liike: a) hiidhai (Cetorhinus maximus) ja mõrtsukhai (Carcharodon carcharias) ELi vetes; b) euroopa ingelhai (Squatina squatina) ELi vetes; c) harilik rai (Dipturus batis) ICES IIa rajooni ja ICES III, IV, VI, VII, VIII, IX ja X alapiirkonna ELi vetes; d) musterrai (Raja undulata) ja valgerai (Raja alba) ICES VI, VII, VIII, IX ja X alapiirkonna ELi vetes; e) harilik heeringahai (Lamna nasus) ELi vetes; f) logardrailased (Rhinobatidae) ICES I, II, III, IV, V, VI, VII, VIII, IX, X ja XII alapiirkonna ELi vetes; g) hiid-sarvikrai (Manta birostris) ELi vetes. 2. Kui lõikes 1 osutatud liike püütakse juhuslikult, ei tohi neid kahjustada. Nende liikide isendid tuleb viivitamata vette tagasi lasta. Artikkel 42 Jõustumine Käesolev määrus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas. Otsust kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2014. Artiklit 8 kohaldatakse siiski alates 1. veebruarist 2014. Artiklite 24, 25 ja 26 ning IE ja V lisa sätteid kalapüügivõimaluste kohta CCAMLRi konventsiooni alas kohaldatakse alates nendes täpsustatud kuupäevadest. Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides. Brüssel, Nõukogu nimel eesistuja LISADE NIMEKIRI I LISA: ELi laevadele lubatud kogupüük (TAC) püügipiirangutega piirkondades liikide ja piirkondade kaupa IA LISA: Skagerrak, Kattegat, ICES I, II, III, IV, V, VI, VII, VIII, IX, X, XII ja XIV alapiirkond, CECAF ELi veed, Prantsuse Guajaana veed IB LISA: Atlandi ookeani kirdeosa ja Gröönimaa, ICESi I, II, V, XII JA XIV alapiirkond ning NAFO piirkonna 1 Gröönimaa veed IC LISA: Atlandi ookeani loodeosa – NAFO konventsiooni ala ID LISA: Pika rändega liigid – kõik püügipiirkonnad IE LISA: Antarktika – CCAMLRi konventsiooni ala IF LISA: Atlandi ookeani kaguosa – SEAFO konventsiooni ala IG LISA: Siniuim-tuun – kõik piirkonnad IH LISA: WCPFC konventsiooni ala IJ LISA: SPRFMO konventsiooni ala IIA LISA: Laevade püügikoormus seoses teatavate tursa-, lesta- ja merikeelevarude majandamisega ICES IIIA, VIA, VIIA, VIID rajoonis, ICES VI alapiirkonnas ning ICES IIA ja VB rajooni ELi vetes IIB LISA: Laevade püügikoormus seoses euroopa merluusi lõunapoolsete varude ja norra salehomaari teatavate varude taastamisega ICES VIIIc ja IXa rajoonis, välja arvatud Cádizi lahes IIC LISA: Laevade püügikoormus seoses merikeele varude majandamisega La Manche’i lääneosas ICES VIIe rajoonis. IID LISA: Tobiavarude majandamise piirkonnad ICES IIa ja IIIa rajoonis ning ICES IV alapiirkonnas III LISA: Kolmanda riigi vetes kala püüdvate ELi laevade püügilubade maksimaalne arv IV LISA: ICCATI konventsiooni ala V LISA: CCAMLRI konventsiooni ala VI LISA: IOTC konventsiooni ala VII LISA: WCPFC konventsiooni ala VIII LISA: ELi vetes kala püüdvate kolmandate riikide laevade kalapüügilubadega seotud koguselised piirangud [1] Vt eelkõige dokument „ICESi nõuannete üldine taust” järgmisel aadressil: http://www.ices.dk/sites/pub/Publication%20Reports/Advice/2013/2013/1.2_General_context_of_ICES_advice_2013_June.pdf [2] Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus ühise kalanduspoliitika kohta, KOM(2011) 425 (lõplik) [3] Nõukogu määrus (EÜ) nr 1342/2008, 18. detsember 2008, millega kehtestatakse tursavarude ja nende varude püügi pikaajaline kava (tursavarusid käsitlev kava). [4] Nõukogu määrus (EÜ) nr 2371/2002, 20. detsember 2002, ühisele kalanduspoliitikale vastava kalavarude kaitse ja säästva kasutamise kohta (EÜT L 358, 31.12.2002, lk 59). [5] Nõukogu määrus (EÜ) nr 2166/2005, 20. detsember 2005, millega kehtestatakse meetmed Kantaabria mere ja Pürenee poolsaare läänerannikuvete uusmeremaa merluusi ja norra salehomaari varude taastamiseks ning muudetakse määrust (EÜ) nr 850/98 kalavarude kaitsest noorte mereorganismide kaitseks võetud tehniliste meetmete kaudu (ELT L 45, 28.12.2005, lk 5). [6] Nõukogu määrus (EÜ) nr 509/2006, 7. mai 2007, millega kehtestatakse La Manche’i lääneosa merikeelevarude säästva kasutamise mitmeaastane kava (ELT L 122, 11.5.2007, lk 7). [7] Nõukogu määrus (EÜ) nr 676/2007, 11. juuni 2007, millega kehtestatakse Põhjamere lesta- ja merikeelevarude püügi mitmeaastane majandamiskava (ELT L 157, 19.6.2007, lk 1). [8] Nõukogu määrus (EÜ) nr 1300/2008, 18. detsember 2008, millega kehtestatakse Šotimaa lääneranniku vete heeringavarude ja nende püügi mitmeaastane kava (ELT L 344, 20.12.2008, lk 6). [9] Nõukogu määrus (EÜ) nr 1342/2008, 18. detsember 2008, millega kehtestatakse tursavarude ja nende varude püügi pikaajaline kava ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 423/2004 (ELT L 348, 24.12.2008, lk 20). [10] Nõukogu määrus (EÜ) nr 302/2009, 6. aprill 2009, milles käsitletakse Atlandi ookeani idaosas ja Vahemeres hariliku tuuni varude taastamise mitmeaastast kava, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 43/2009 ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1559/2007 (ELT L 96, 15.4.2009, lk 1). [11] Nõukogu määrus (EÜ) nr 811/2004, 21. aprill 2004, millega kehtestatakse meetmed põhjapoolse merluusi varude taastamiseks (ELT L 150, 30.4.2004, lk 1). [12] Nõukogu määrus (EÜ) nr 388/2006, 23. veebruar 2006, millega kehtestatakse Biskaia lahe merikeelevaru säästva kasutamise mitmeaastane kava (ELT L 65, 7.3.2006, lk 1). [13] Nõukogu määrus (EÜ) nr 847/96, 6. mai 1996, millega kehtestatakse lubatud kogupüükide (TAC) ja kvootide haldamise täiendavad tingimused ühest aastast teise ülekandmisel (EÜT L 115, 9.5.1996, lk 3). [14] Nõukogu määrus (EÜ) nr 754/2009, 27. juuli 2009, millega jäetakse teatavad laevarühmad välja määruse (EÜ) nr 1324/2008 III peatükis sätestatud püügikoormuse reguleerimise korra kohaldamisalast, ELT L 214, 19.8.2009, lk 16. [15] Nõukogu määrus (EÜ) nr 1224/2009, 20. november 2009, millega luuakse ühenduse kontrollisüsteem ühise kalanduspoliitika eeskirjade järgimise tagamiseks, muudetakse määrusi (EÜ) nr 847/96, (EÜ) nr 2371/2002, (EÜ) nr 811/2004, (EÜ) nr 768/2005, (EÜ) nr 2115/2005, (EÜ) nr 2166/2005, (EÜ) nr 388/2006, (EÜ) nr 509/2007, (EÜ) nr 676/2007, (EÜ) nr 1098/2007, (EÜ) nr 1300/2008, (EÜ) nr 1342/2008 ning tunnistatakse kehtetuks määrused (EMÜ) nr 2847/93, (EÜ) nr 1627/94 ja (EÜ) nr 1966/2006 (ELT L 343, 22.12.2009, lk 1). [16] Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 95/46/EÜ, 24. oktoober 1995, üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta (EÜT L 281, 23.11.1995, lk 31). [17] ELT L 6, 10.1.2012, lk 9. [18] Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 182/2011, 16. veebruar 2011, millega kehtestatakse eeskirjad ja üldpõhimõtted, mis käsitlevad liikmesriikide läbiviidava kontrolli mehhanisme, mida kohaldatakse komisjoni rakendamisvolituste teostamise suhtes (ELT L 55, 28.2.2011, lk 13). [19] Komisjoni määrus (EÜ) nr 517/2008, 10. juuni 2008, millega kehtestatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 850/98 üksikasjalikud rakenduseeskirjad kalavõrkude silmasuuruse ja võrguniidi jämeduse kindlaksmääramiseks (ELT L 151, 11.6.2008, lk 5). [20] Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 218/2009, 11. märts 2009, Atlandi ookeani kirdeosas kalastavate liikmesriikide nominaalsaagi statistiliste andmete esitamise kohta (ELT L 87, 31.3.2009, lk 70). [21] Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 216/2009, 11. märts 2009, nominaalsaagi statistiliste andmete esitamise kohta liikmesriikide poolt, kes kalastavad teatavates väljaspool Atlandi ookeani põhjaosa asuvates piirkondades (ELT L 87, 31.3.2009, lk 1). [22] Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 217/2009, 11. märts 2009, Loode-Atlandi piirkonnas kalastavate liikmesriikide saagi ja kalandustegevuse statistiliste andmete esitamise kohta (ELT L 87, 31.3.2009, lk 42). [23] Sõlmitud nõukogu otsusega 2002/738/EÜ (ELT L 234, 31.8.2002, lk 39). [24] Liit ühines nõukogu otsusega 86/238/EMÜ (EÜT L 162, 18.6.1986, lk 33). [25] Nõukogu määrus (EÜ) nr 601/2004, 22. märts 2004, millega sätestatakse teatavad kalastustegevuse suhtes kohaldatavad kontrollimeetmed Antarktika vete elusressursside kaitse konventsiooni alla kuuluvas piirkonnas (ELT L 97, 1.4.2004, lk 16). [26] Sõlmitud nõukogu otsusega 2006/539/EÜ (ELT L 224, 16.8.2006, lk 22). [27] Liit ühines nõukogu otsusega 95/399/EÜ (EÜT L 236, 05.10.1995, lk 24). [28] Sõlmitud nõukogu otsusega 2008/780/EÜ (ELT L 268, 9.10.2008, lk 27). [29] Liit ühines nõukogu otsusega 2005/75/EÜ (ELT L 32, 4.2.2005, lk 1). [30] Nõukogu määrus (EÜ) nr 1006/2008, 29. september 2008, mis käsitleb ühenduse kalalaevadele loa andmist püügitegevuseks ühenduse vetest väljaspool ning kolmandate riikide laevade juurdepääsu ühenduse vetele (ELT L 286, 29.10.2008, lk 33). [31] Nõukogu määrus (EÜ) nr 2347/2002, 16. detsember 2002, millega kehtestatakse süvamere kalavarude püügi suhtes kohaldatavad konkreetsed juurdepääsunõuded ja nendega seotud tingimused (EÜT L 351,28.12.2002, lk 6). [32] Nõukogu määrus (EÜ) nr 850/98, 30. märts 1998, kalavarude kaitsest noorte mereorganismide kaitseks võetud tehniliste meetmete kaudu (EÜT L 125, 27.4.1998, lk 1). I LISA ELi LAEVADELE LUBATUD KOGUPÜÜK (TAC) PÜÜGIPIIRANGUTEGA PIIRKONDADES, LIIKIDE JA PIIRKONDADE KAUPA IA, IB, IC, ID, IE, IF, IG ja IJ lisade tabelites sätestatakse kalavarude kaupa lubatud kogupüük (TAC) ja kvoodid (eluskaalu tonnides, kui ei ole sätestatud teisiti) ning vajaduse korral nende kasutamisega seotud funktsionaalsed tingimused. Kõigi käesolevas lisas sätestatud kalapüügivõimaluste suhtes kohaldatakse määruses (EÜ) nr 1224/2009 sätestatud eeskirju, eelkõige nimetatud määruse artikleid 33 ja 34. Viited püügipiirkondadele on viited ICES püügipiirkondadele, kui ei ole määratletud teisiti. Igas piirkonnas viidatakse kalavarudele liigi ladinakeelse nimetuse tähestikulises järjekorras. Ainult ladinakeelsed nimetused määravad kindlaks liigid regulatiivsetel eesmärkidel; tavanimetused on antud selguse huvides. Käesoleva määruse kohaldamisel kasutatakse järgmist ladinakeelsete nimetuste ja tavanimetuste vastavustabelit: Teaduslik nimetus || Kolmetäheline kood || Tavanimetus Amblyraja radiata || RJR || Tähtrai Ammodytes spp. || SAN || Tobiad Argentina silus || ARU || Põhjaatlandi hõbekala Beryx spp. || ALF || Limapead Brosme brosme || USK || Meriluts Caproidae || BOR || Hirvkalalased Centrophorus squamosus || GUQ || Hall lühiogahai Centroscymnus coelolepis || CYO || Portugali süvahai Chaceon spp. || GER || Süvamere punakrabi Chaenocephalus aceratus || SSI || Krokodilljääkala Champsocephalus gunnari || ANI || Haugjääkala Channichthys rhinoceratus || LIC || Kergueleni jääkala Chionoecetes spp. || PCR || Arktikakrabi Clupea harengus || HER || Heeringas Coryphaenoides rupestris || RNG || Kalju-tömppeakala Dalatias licha || SCK || Šokolaad-ogahai Deania calcea || DCA || Pikkkoon-hai Dipturus batis || RJB || Harilik rai Dissostichus eleginoides || TOP || Patagoonia kihvkala Dissostichus mawsoni || TOA || Antarktika kihvkala Dissostichus spp. || TOP || Kihvkalad Engraulis encrasicolus || ANE || Anšoovis Etmopterus princeps || ETR || Suur tumehai Etmopterus pusillus || ETP || Ronkjas tumehai Euphausia superba || KRI || Tavaline hiigelvähk Gadus morhua || COD || Tursk Galeorhinus galeus || GAG || Supi-nugishai Glyptocephalus cynoglossus || WIT || Pikklest Gobionotothen gibberifrons || NOG || Roheline rüntnototeenia Hippoglossoides platessoides || PLA || Harilik karelest Hippoglossus hippoglossus || HAL || Harilik hiidlest Hoplostethus atlanticus || ORY || Oranž karekala Illex illecebrosus || SQI || Lühiuimkalmaar Lamna nasus || POR || Harilik heeringahai Lepidonotothen squamifrons || NOS || Hall nototeenia Lepidorhombus spp. || LEZ || Megrimid Leucoraja naevus || RJN || Kägurai Limanda ferruginea || YEL || Ruske soomuslest Limanda limanda || DAB || Harilik soomuslest Lophiidae || ANF || Merikuratlased Macrourus spp. || GRV || Pikksabad Makaira nigricans || BUM || Sinine marliin Mallotus villosus || CAP || Moiva Manta birostris || RMB || Hiid-sarvikrai Martialia hyadesi || SQS || Kalmaar Melanogrammus aeglefinus || HAD || Kilttursk Merlangius merlangus || WHG || Merlang Merluccius merluccius || HKE || Euroopa merluus Micromesistius poutassou || WHB || Põhjaputassuu Microstomus kitt || LEM || Väikesuulest Molva dypterygia || BLI || Sinine molva Molva molva || LIN || Harilik molva Nephrops norvegicus || NEP || Norra salehomaar Notothenia rossii || NOR || Marmornototeenia Pandalus borealis || PRA || Harilik süvameregarneel Paralomis spp. || PAI || Krabid Penaeus spp. || PEN || Viburhännakud Platichthys flesus || FLE || Lest Pleuronectes platessa || PLE || Atlandi merilest Pleuronectiformes || FLX || Lestalised Pollachius pollachius || POL || Pollak Pollachius virens || POK || Põhjaatlandi süsikas Psetta maxima || TUR || Harilik kammeljas Pseudochaenichthys georgianus || SIG || Tume ebajääkala Raja alba || RJA || Valgerai Raja brachyura || RJH || Valgetäpp-rai Raja circularis || RJI || Ümar helerai Raja clavata || RJC || Ogarai Raja fullonica || RJF || Šagräänrai Raja (Dipturus) nidarosiensis || JAD || Norra rai Raja microocellata || RJE || Peentäpp-rai Raja montagui || RJM || Täpiline rai Raja undulata || RJU || Musterrai Rajiformes || SRX || Railised Reinhardtius hippoglossoides || GHL || Süvalest Scomber scombrus || MAC || Harilik makrell Scophthalmus rhombus || BLL || Sile kammeljas Sebastes spp. || RED || Meriahvenad Solea solea || SOL || Harilik merikeel Solea spp. || SOO || Merikeeled Sprattus sprattus || SPR || Kilu Squalus acanthias || DGS || Harilik ogahai Tetrapturus albidus || WHM || Valge odanina Thunnus maccoyii || SBF || Siniuim-tuun Thunnus obesus || BET || Suursilm-tuun Thunnus thynnus || BFT || Harilik tuun Trachurus murphyi || CJM || Tšiili stauriid Trachurus spp. || JAX || Stauriidid Trisopterus esmarkii || NOP || Tursik Urophycis tenuis || HKW || Valge ameerikaluts Xiphias gladius || SWO || Mõõkkala Järgmine tavanimetuste ja ladinakeelsete nimetuste vastavustabel on esitatud üksnes selgitamiseks: Limapead || ALF || Beryx spp. Harilik karelest || PLA || Hippoglossoides platessoides Anšoovis || ANE || Engraulis encrasicolus Merikuratlased || ANF || Lophiidae Antarktika kihvkala || TOA || Dissostichus mawsoni Harilik hiidlest || HAL || Hippoglossus hippoglossus Suursilm-tuun || BET || Thunnus obesus Pikkkoon-hai || DCA || Deania calcea Krokodilljääkala || SSI || Chaenocephalus aceratus Valgetäpp-rai || RJH || Raja brachyura Sinine molva || BLI || Molva dypterygia Sinine marliin || BUM || Makaira nigricans Põhjaputassuu || WHB || Micromesistius poutassou Harilik tuun || BFT || Thunnus thynnus Hirvkalalased || BOR || Caproidae Sile kammeljas || BLL || Scophthalmus rhombus Moiva || CAP || Mallotus villosus Tursk || COD || Gadus morhua Harilik soomuslest || DAB || Limanda limanda Harilik rai || RJB || Dipturus batis Harilik merikeel || SOL || Solea solea Krabid || PAI || Paralomis spp. Kägurai || RJN || Leucoraja naevus Süvamere punakrabi || GER || Chaceon spp. Lest || FLE || Platichthys flesus Lestalised || FLX || Pleuronectiformes Hiid-sarvikrai || RMB || Manta birostris Suur tumehai || ETR || Etmopterus princeps Põhjaatlandi hõbekala || ARU || Argentina silus Süvalest || GHL || Reinhardtius hippoglossoides Pikksabad || GRV || Macrourus spp. Hall nototeenia || NOS || Lepidonotothen squamifrons Kilttursk || HAD || Melanogrammus aeglefinus Euroopa merluus || HKE || Merluccius merluccius Heeringas || HER || Clupea harengus Stauriidid || JAX || Trachurus spp. Roheline rüntnototeenia || NOG || Gobionotothen gibberifrons Tšiili stauriid || CJM || Trachurus murphyi Šokolaad-ogahai || SCK || Dalatias licha Tavaline hiigelvähk || KRI || Euphausia superba Hall lühiogahai || GUQ || Centrophorus squamosus Väikesuulest || LEM || Microstomus kitt Harilik molva || LIN || Molva molva Harilik makrell || MAC || Scomber scombrus Haugjääkala || ANI || Champsocephalus gunnari Marmornototeenia || NOR || Notothenia rossii Megrimid || LEZ || Lepidorhombus spp. Harilik süvameregarneel || PRA || Pandalus borealis Norra salehomaar || NEP || Nephrops norvegicus Tursik || NOP || Trisopterus esmarkii Norra rai || JAD || Raja (Dipturus) nidarosiensis Oranž karekala || ORY || Hoplostethus atlanticus Patagoonia kihvkala || TOP || Dissostichus eleginoides Viburhännakud || PEN || Penaeus spp. Atlandi merilest || PLE || Pleuronectes platessa Pollak || POL || Pollachius pollachius Harilik heeringahai || POR || Lamna nasus Portugali süvahai || CYO || Centroscymnus coelolepis Meriahvenad || RED || Sebastes spp. Kalju-tömppeakala || RNG || Coryphaenoides rupestris Põhjaatlandi süsikas || POK || Pollachius virens Tobiad || SAN || Ammodytes spp. Ümar helerai || RJI || Raja circularis Šagräänrai || RJF || Raja fullonica Lühiuimkalmaar || SQI || Illex illecebrosus Railised || SRX || Rajiformes Peentäpp-rai || RJE || Raja microocellata Ronkjas tumehai || ETP || Etmopterus pusillus Arktikakrabi || PCR || Chionoecetes spp. Merikeeled || SOO || Solea spp. Tume ebajääkala || SIG || Pseudochaenichthys georgianus Siniuim-tuun || SBF || Thunnus maccoyii Täpiline rai || RJM || Raja montagui Kilu || SPR || Sprattus sprattus Harilik ogahai || DGS || Squalus acanthias Kalmaar || SQS || Martialia hyadesi Tähtrai || RJR || Amblyraja radiata Mõõkkala || SWO || Xiphias gladius Ogarai || RJC || Raja clavata Kihvkalad || TOP || Dissostichus spp. Supi-nugishai || GAG || Galeorhinus galeus Harilik kammeljas || TUR || Psetta maxima Meriluts || USK || Brosme brosme Musterrai || RJU || Raja undulata Kergueleni jääkala || LIC || Channichthys rhinoceratus Valge ameerikaluts || HKW || Urophycis tenuis Valge odanina || WHM || Tetrapturus albidus Valgerai || RJA || Raja alba Merlang || WHG || Merlangius merlangus Pikklest || WIT || Glyptocephalus cynoglossus Ruske soomuslest || YEL || Limanda ferruginea IA LISA SKAGERRAK, KATTEGAT, ICES I, II, III, IV, V, VI, VII, VIII, IX, X, XII JA XIV ALAPIIRKOND, CECAF ELi VEED, PRANTSUSE GUAJAANA VEED || || || || || || || Liik: || Tobiad || || || Püügipiirkond: || IV püügipiirkonna Norra veed || || Ammodytes spp. || || || (SAN/04-N.) || || Taani || || 0 || || Analüütiline TAC || || Ühendkuningriik || 0 || || || Ei kohaldata määruse (EÜ) nr 847/96 artiklit 3. Euroopa Liit || || 0 || || Ei kohaldata määruse (EÜ) nr 847/96 artiklit 4. || || || || || || || TAC || || Ei kohaldata || || || || || || || || || || || || Liik: || Tobiad || || || Püügipiirkond: || IIa, IIIa ja IV püügipiirkonna ELi veed(1) || || Ammodytes spp. || || || || || Taani || || 0 || (2) || Analüütiline TAC || || Ühendkuningriik || 0 || || (2) || Ei kohaldata määruse (EÜ) nr 847/96 artiklit 3. Saksamaa || || 0 || (2) || Ei kohaldata määruse (EÜ) nr 847/96 artiklit 4. Rootsi || || 0 || (2) || || || || Euroopa Liit || || 0 || || || || || Norra || || 0 || || || || || || || || || || || || TAC || || 0 || || || || || (1) Välja arvatud kuue meremiili kaugusel Ühendkuningriigi lähtejoonest Shetlandi, Fair Isle’i ja Foula lähedal asuvad veed. || || (2) Vähemalt 98 % lossitud saagist võrreldes kõnealuse koodiga peab olema tobiasaak. Hariliku soomuslesta, makrelli ja merlangi kaaspüük arvestatakse maha ülejäänud 2 %st kvoodist (OT1/*2A3A4). Eritingimus: Eespool nimetatud kvootide piires ei tohi püüda allpool esitatud kogustest suuremaid koguseid järgmistes IID lisas määratletud tobiavarude majandamispiirkondades: || Püügipiirkond: Tobiavarude majandamispiirkonna ELi veed || || || || 1 || 2 || 3 || 4 || 5 || 6 || 7 || (SAN/234_1) || (SAN/234_2) || (SAN/234_3) || (SAN/234_4) || (SAN/234_5) || (SAN/234_6) || (SAN/234_7) Taani || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 Ühendkuningriik || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 Saksamaa || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 Rootsi || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 Euroopa Liit || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 Norra || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || || || || || || || Kokku || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || || || || || || || || || || || || || || Liik: || Põhjaatlandi hõbekala || || Püügipiirkond: || I ja II püügipiirkonna ELi ja rahvusvahelised veed || Argentina silus || || || (ARU/1/2.) || || Saksamaa || || 24 || || Analüütiline TAC || || Prantsusmaa || || 8 || || || || || Madalmaad || || 19 || || || || || Ühendkuningriik || || 39 || || || || || Euroopa Liit || || 90 || || || || || || || || || || || || TAC || || 90 || || || || || || || || || || || || Liik: || Põhjaatlandi hõbekala || || Püügipiirkond: || III ja IV püügipiirkonna ELi veed || || Argentina silus || || || (ARU/34-C) || || Taani || || 911 || || Analüütiline TAC || || Saksamaa || || 9 || || || || || Prantsusmaa || || 7 || || || || || Iirimaa || || 7 || || || || || Madalmaad || || 43 || || || || || Rootsi || || 35 || || || || || Ühendkuningriik || || 16 || || || || || Euroopa Liit || || 1 028 || || || || || || || || || || || || TAC || || 1 028 || || || || || || || || || || || || Liik: || Põhjaatlandi hõbekala || || Püügipiirkond: || V, VI ja VII püügipiirkonna ELi ja rahvusvahelised veed || Argentina silus || || || (ARU/567.) || || Saksamaa || || 289 || || Analüütiline TAC || || Prantsusmaa || || 6 || || || || || Iirimaa || || 268 || || || || || Madalmaad || || 3 023 || || || || || Ühendkuningriik || || 212 || || || || || Euroopa Liit || || 3 798 || || || || || || || || || || || || TAC || || 3 798 || || || || || || || || || || || || Liik: || Meriluts || || || Püügipiirkond: || I, II ja XIV püügipiirkonna ELi ja rahvusvahelised veed || Brosme brosme || || || (USK/1214EI) || || Saksamaa || || 6 || (1) || Analüütiline TAC || || Prantsusmaa || || 6 || (1) || || || || Ühendkuningriik || || 6 || (1) || || || || Muud || || 3 || (1) || || || || Euroopa Liit || || 21 || (1) || || || || || || || || || || || TAC || || 21 || || || || || (1) Üksnes kaaspüük. Sihtpüük selle kvoodi all ei ole lubatud. || || || || || || || || || || Liik: || Meriluts || || || Püügipiirkond: || IIIa püügipiirkond; alarajoonide 22–32 ELi veed || Brosme brosme || || || (USK/3A/BCD) || Taani || || 15 || || Analüütiline TAC || || Rootsi || || 7 || || || || || Saksamaa || || 7 || || || || || Euroopa Liit || || 29 || || || || || || || || || || || || TAC || || 29 || || || || || || || || || || || || Liik: || Meriluts || || || Püügipiirkond: || IV püügipiirkonna ELi veed || || Brosme brosme || || || (USK/04-C.) || || Taani || || 64 || || Analüütiline TAC || || Saksamaa || || 19 || || || || || Prantsusmaa || || 44 || || || || || Rootsi || || 6 || || || || || Ühendkuningriik || || 96 || || || || || Muud || || 6 || (1) || || || || Euroopa Liit || || 235 || || || || || || || || || || || || TAC || || 235 || || || || || (1) Üksnes kaaspüük. Sihtpüük selle kvoodi all ei ole lubatud. || || || || || || || || || || Liik: || Meriluts || || || Püügipiirkond: || V, VI ja VII püügipiirkonna ELi ja rahvusvahelised veed || Brosme brosme || || || (USK/567EI.) || || Saksamaa || || pm || || Analüütiline TAC || || Hispaania || || pm || || Kohaldatakse käesoleva määruse artiklit 11. || Prantsusmaa || || pm || || || || || Iirimaa || || pm || || || || || Ühendkuningriik || || pm || || || || || Muud || || pm || (1) || || || || Euroopa Liit || || pm || || || || || Norra || || pm || (2)(3)(4)(5) || || || || || || || || || || || TAC || || pm || || || || || (1) Üksnes kaaspüük. Sihtpüük selle kvoodi all ei ole lubatud. || || || (2) Võib püüda IIa, IV, Vb, VI ja VII püügipiirkonna ELi vetes (USK/*24X7C). || || || (3) Eritingimus: selle alusel on lubatud Vb, VI ja VII püügipiirkonnas muude kalaliikide juhupüük 25 % laeva kohta igal ajal. Seda protsenti võib suurendada esimese 24 tunni jooksul pärast kalapüügi algust konkreetses piirkonnas. Muude liikide juhupüügi üldkogus Vb, VI ja VII püügipiirkonnas ei tohi ületada järgmist kogust tonnides (OTH/*5B67-): || || pm || || || || || (4) Kaasa arvatud harilik molva. Norra kvoodid on ainult õngejadadega Vb, VI ja VII püügipiirkonnas. || || || Harilik molva (LIN/*5B67-) || pm || || || || || || Meriluts (USK/*5B67-) || pm || || || || || (5) Merilutsu ja hariliku molva Norra kvoodid on vastastikku asendatavad kuni järgmise ulatuse võrra (tonnides): || || || || pm || || || || || || || || || || || || || || || || || || || Liik: || Meriluts || || || Püügipiirkond: || IV püügipiirkonna Norra veed || || Brosme brosme || || || (USK/04-N.) || || Belgia || || pm || || Analüütiline TAC || || Taani || || pm || || Ei kohaldata määruse (EÜ) nr 847/96 artiklit 3. Saksamaa || || pm || || Ei kohaldata määruse (EÜ) nr 847/96 artiklit 4. Prantsusmaa || || pm || || || || || Madalmaad || || pm || || || || || Ühendkuningriik || || pm || || || || || Euroopa Liit || || pm || || || || || || || || || || || || TAC || || Ei kohaldata || || || || || || || || || || || || || || || || || || || Liik: || Hirvkalalased || || || Püügipiirkond: || VI, VII ja VIII püügipiirkonna ELi ja rahvusvahelised veed || Caproidae || || || || (BOR/678-) || || Taani || || 31 291 || || Ennetuslik TAC || || Iirimaa || || 88 115 || || || || || Ühendkuningriik || 8 103 || || || || || || Euroopa Liit || || 127 509 || || || || || || || || || || || || TAC || || 127 509 || || || || || || || || || || || || Liik: || Heeringas (1) || || || Püügipiirkond: || IIIa || || || Clupea harengus || || || (HER/03A.) || || Taani || || pm || || Analüütiline TAC || || Saksamaa || || pm || || Ei kohaldata määruse (EÜ) nr 847/96 artiklit 3. Rootsi || || pm || || Ei kohaldata määruse (EÜ) nr 847/96 artiklit 4. Euroopa Liit || || pm || || || || || || || || || || || || TAC || || pm || || || || || (1) Lossitud kogused, kui heeringas on püütud püügivahenditega, mille silmasuurus on vähemalt 32 mm. || || (2) Eritingimus: kuni 50 % sellest võib püüda IV püügipiirkonna ELi vetes (HER/*04-C.). || || || || || || || || || || || || || || || || Liik: || Heeringas (1) || || || Püügipiirkond: || IV püügipiirkonna ELi