Samuti otsustas Euroopa Komisjon heaks kiita üldise läbipaistvuskäsitluse ning tagada maksimaalse avatuse Ühendkuningriigiga Euroopa Liidu lepingu artikli 50 alusel toimuvates läbirääkimistes. Seda rõhutati ka teatises Ühendkuningriigiga Euroopa Liidu lepingu artikli 50 alusel toimuvate läbirääkimiste arengu kohta, milles Euroopa Komisjon kinnitas, et „läbirääkimisi on peetud enneolematu läbipaistvuse tingimustes“. 2017. aastal avaldas Euroopa Komisjon oma algatusel spetsiaalsel veebisaidil palju seonduvaid dokumente, sealhulgas konkreetsete läbirääkimisteemade läbirääkimispositsioonide projektid, ELi seisukohad, läbirääkimisvoorude kavad, ELi/Ühendkuningriigi tehnilised ühismärkused, läbirääkimiste esimese vooru edusammude ühisaruande ning väljaastumislepingu projekti.

Andmete üldise kvaliteedi ja kasutajakogemuse parandamiseks töötati välja ja juurutati uuenduslik IT-lahendus. Lisaks annab läbipaistvusregister 2017. aasta detsembri seisuga automaatselt teavet komisjoni eksperdirühmade kohta, millesse registreerijad on nimetatud; see teave saadakse komisjoni eksperdirühmade ja samalaadsete üksuste registrist .

Samal ajal on jätkunud läbipaistvusregistri stabiilne kasv ning praeguseks sisaldab see üle 11 000 kande, kusjuures 2017. aasta jooksul on registriga liitunud 2430 uut üksust , kes kõik on omaks võtnud ühise käitumisjuhendi. Läbipaistvusregister on praegu üks suurimaid omalaadseid registreid maailmas.

2017. aasta detsembris avati veebis uus institutsioonidevaheline delegeeritud õigusaktide register . Tegemist on Euroopa Komisjoni, Euroopa Parlamendi ja nõukogu ühise töövahendiga, mis annab juurdepääsu delegeeritud aktide kogu menetlustsüklile alates Euroopa Komisjonis kavandamisest kuni Euroopa Liidu Teatajas avaldamiseni. Nii suurendab see delegeeritud õigusaktide ettevalmistamise, vastuvõtmise ja järelevalve läbipaistvust ning võimaldab seda liiki õigusaktidest huvitatud sidusrühmadel saada kogu info ühest kohast.

Kolm institutsiooni sõlmisid 2016. aasta aprillis institutsioonidevahelise parema õigusloome kokkuleppe. 2017. aastal jätkasid institutsioonid kokkuleppega ette nähtud õigusloome ühisandmebaasi ideega seonduvat tööd. Nüüd, kus selles on kokku lepitud, käib töö üksikasjalike spetsifikatsioonide määratlemiseks ja tulevase töövahendi arendusega alustamiseks, et luua laiemale üldsusele mõeldud kasutajasõbralik portaal, mis võimaldab hõlpsat juurdepääsu käimasolevatele õigusloomeprotsessidele, mis esitatakse ajajoonel ning kus esitatakse lingid üksikasjalikumatele allikatele.

Euroopa Komisjon on võtnud olulisi meetmeid, et suurendada oma õigusloome ja poliitika rakendamise protsesside läbipaistvust, sealhulgas oma suhetes sidusrühmade ja lobistidega.

2017. aastal jätkas Euroopa Komisjon oma läbipaistvuse ja vastutuse suurendamise kohustuse täitmist. Komisjon püüab seda teha muu hulgas sellega, et soodustab ELi institutsioonide valduses olevatele dokumentidele juurdepääsu õiguse tõhusat rakendamist. See õigus on sätestatud Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklis 42, Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 15 lõikes 3 ja määruses (EÜ) nr 1049/2001 üldsuse juurdepääsu kohta Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele .

2017. aastal lisati komisjoni dokumentide registrisse 18 825 uut dokumenti (vt lisa tabel 1), mis kuuluvad kategooriasse C, COM, JOIN, OJ, PV, SEC või SWD . 2017. aastal ei koostanud ega saanud Euroopa Komisjon ühtegi neisse kategooriatesse kuuluvat tundliku sisuga dokumenti .

Kordustaotlusi menetleb peasekretariaat, et tagada ühtlasi ka esialgsel etapil antud vastuse sõltumatu halduskontroll. Selleks on peasekretariaadis reserveeritud kümme täistööajale taandatud ametikohta, millel töötavad juhtumihaldurid ja haldustöötajad. Peale esialgsete vastuste läbivaatamise kohustuse pakuvad nad ka määruse (EÜ) nr 1049/2001 kohaldamisega seotud horisontaalseid suuniseid, koolitust ja nõustamist kõikidele Euroopa Komisjoni peadirektoraatidele. Samuti haldavad nad kogu komisjonis kasutatavat dokumentidele juurdepääsu esialgsete ja kordustaotluste menetlemise IT-süsteemi, mida praegu uuendatakse. Kuna alates määruse (EÜ) nr 1049/2001 jõustumisest on uute dokumentidele juurdepääsu taotluste arv pidevalt kasvanud ning selles valdkonnas on vaja läbipaistvust suurendada, tähendab see vajadust eraldada Euroopa Komisjonile piisavad inim- ja IT-ressursid dokumentidele juurdepääsu taotluste tõhusaks menetlemiseks ja kodanike jaoks parimate tulemuste saavutamiseks.

See aruanne on koostatud määruse (EÜ) nr 1049/2001 artikli 17 lõike 1 kohaselt. Aruandes antakse ülevaade sellest, kuidas Euroopa Komisjon kohaldas 2017. aastal dokumentidele juurdepääsu eeskirju. Aruanne põhineb statistilistel andmetel, mis on kokkuvõtvalt esitatud lisas . Statistika kajastab 2017. aastal saadud taotluste arvu ja neile antud vastuseid. See ei kajasta taotletud ega (osaliselt) avalikustatud dokumentide arvu, mis oli palju suurem.

Kohtuasjas Saint Gobain Glass vs. Euroopa Komisjon , mis puudutas juurdepääsu liikmesriikidelt saadud keskkonnateabe ja eelkõige saastekvootidega seotud dokumentidele, leidis kohus, et määruse (EÜ) nr 1049/2001 artikli 4 lõikes 3 sätestatud otsustamisprotsessi erandi puhul seondub otsustamisprotsessi mõiste avalik-õiguslike asutuste menetluste konfidentsiaalsusega ega hõlma otsuseni viinud haldusmenetlust tervikuna.

Lisaks märkis kohus, et artikli 4 lõike 3 range tõlgendamine määruse (EÜ) nr 1367/2006 (Århusi konventsioon) artikli 6 lõike 1 kontekstis tähendab muu hulgas, et suure kahju tõendamiseks ei piisa dokumentide sisesest laadist või välise surve ohust.

Kahes otsuses täpsustas kohus täiendavalt, mil määral võib käimasoleva haldus- või kohtumenetluse osaks olevate dokumentide puhul kehtida üldine mitteavalikustamise eeldus.

Oma otsuses kohtuasjas Prantsuse Vabariik vs. Carl Schlyter määratles Euroopa Kohus esimest korda määruse (EÜ) nr 1049/2001 artikli 4 lõike 2 kolmandas taandes sisalduva uurimise mõiste. Kohus selgitas, et direktiivi (EL) 2015/1535 (endine direktiiv 98/34/EÜ) lähtekohaks olev läbipaistvusnõue kehtib põhimõtteliselt ka Euroopa Komisjoni või liikmesriikide esitatavate üksikasjalike arvamuste kohta. Üldjuhul kehtib see nõue ka liikmesriikide esitatud märkuste kohta. Üldist mitteavalikustamise eeldust ei saa kohaldada dokumentide puhul, mis on Euroopa Komisjoni valduses kõnealuste direktiivide kohaste teatamismenetluste tõttu. Need dokumendid tuleks kindlaks määrata ja neid tuleks hinnata eraldi.

Kohus leidis oma otsuses kohtuasjas Rootsi vs. Spirlea ja Euroopa Komisjon , et rikkumismenetlusega seonduvad EU Piloti menetluse kohtueelse uurimise etapi dokumendid võivad kuuluda üldise konfidentsiaalsuse eelduse alla kooskõlas määruse (EÜ) nr 1049/2001 artikli 4 lõike 2 kolmanda taandega.

Oma otsuses kohtuasjas Euroopa Komisjon vs. Patrick Breyer leidis Euroopa Kohus, et ELi kohtute menetlustes osalevate isikute esitatud kirjalikud dokumendid ei jää määruse (EÜ) nr 1049/2001 kohaldamisalast välja. Asjaolu, et Euroopa Komisjon sai kirjalikud dokumendid kohtult endalt, ei mõjuta määruse (EÜ) nr 1049/2001 kohaldamist, kuna dokumentide valdaja on Euroopa Komisjon.

Kohtuasjas Typke vs. Euroopa Komisjon kinnitas kohus, et institutsioonide dokumentidele juurdepääsu õigus kehtib vaid nende dokumentide puhul, mis on olemas ja asjaomase institutsiooni valduses, ning määrusele (EÜ) nr 1049/2001 tuginedes ei saa kohustada institutsiooni looma dokumenti, mida pole olemas. Sellest tuleneb, et juurdepääsutaotlus, mille alusel Euroopa Komisjon peaks looma uue dokumendi, isegi kui kõnealune dokument põhineks olemasolevates ja tema valduses olevates dokumentides sisalduval teabel, ei kuulu määruse (EÜ) nr 1049/2001 raamistikku.

6.2. Üldkohus

Üldkohus tegi 14 dokumentidele juurdepääsu õigusega seotud kohtuotsust, kus menetluse üks pool oli komisjon.

Neljas kohtuasjas otsustas Üldkohus, et Euroopa Komisjoni otsuse kohta esitatud tühistamishagi oli vastuvõetamatu . Ühes kohtuasjas apellatsioonimenetluses otsust ei tehtud .

Kuues kohtuasjas jättis Üldkohus rahuldamata hageja tühistamishagi Euroopa Komisjoni kinnitava otsuse vastu dokumentidele juurdepääsu kohta, kinnitades Euroopa Komisjoni seisukohta . Kahes kohtuasjas tühistas Üldkohus (osaliselt) Euroopa Komisjoni otsuse .

Üldisel tasandil kinnitas Üldkohus seoses laiaulatuslike taotlustega, et institutsioon võib juurdepääsu andmisest keelduda, kui ühekaupa hindamisega kaasneks ebaproportsionaalne halduskoormus ning taotleja keeldub mõistliku lahenduse leidmiseks koostööd tegemast. Institutsioon ei pea põhjendama, miks ta ei kaalunud muid valikuvõimalusi peale keeldumise, ning institutsioon ei pea sellistel juhtudel ka avaldama dokumente, mille ta oli halduskoormuse hindamise raames juba ühekaupa läbi vaadanud.

Seoses ärihuvidega otsustas Üldkohus, et kemikaalide registreerimist, hindamist, autoriseerimist ja piiramist ning Euroopa Kemikaaliameti loomist käsitleva määruse (EÜ) nr 1907/2006 alusel esitatud dokumendid ei kuulu automaatselt üldise juurdepääsukeelu eelduse alla. Asjaolu, et dokument võib olla kaitstud valdkondlikul õigusaktil põhineva intellektuaalomandi õigusega, ei tähenda automaatselt, et dokumenti peab käsitama ärisaladusena. Ohtlike kemikaalidega kokkupuute määrasid käsitlevate dokumentide avaldamist võib teatud juhtudel pidada põhjendatuks ülekaaluka avaliku huvi tõttu .

Seoses uurimise eesmärgiga kinnitas Üldkohus üldist eeldust juurdepääsu puudumise kohta riigiabi toimikuga seotud dokumentidele. Samuti täpsustas ta, et kinnitava otsuse põhjendamisel ei piisa viitamisest teiste (lisatud) dokumentide põhjendustele, ehkki põhjenduse konkreetsete osade alusena võib neid kasutada .

Lisaks kinnitas Üldkohus uuesti, et kuigi inimeste tervise ja keskkonna kaitse on avalikes huvides, ei saa läbipaistvuse põhimõtte ja üldsuse institutsioonide tööst teadmise õigusega seotud üldised kaalutlused olla rikkumismenetluste kohtueelse etapi dokumentide avalikustamise aluseks .

Peale selle kinnitas Üldkohus oma varasemates otsustes väljendatud seisukohta, et ELi institutsioon võib tema valduses olevatele dokumentidele juurdepääsu taotluse hindamisel arvestada mitut määruse (EÜ) nr 1049/2001 artiklis 4 sätestatud keeldumise alust. Kõnealusel konkreetsel uurimisega seotud juhul asus ta seisukohale, et taotletud dokumentide avaldamine võiks kahjustada nii asjaomaste ettevõtjate ärihuvide kaitset kui ka seonduva uurimistegevuse eesmärgi kaitset .

Seoses dokumentidega, millel on oluline seos ELi tasandi kohtuvaidlusega, kinnitas Üldkohus, et kohtumenetluse kaitse ja uurimise kaitse erandeid ei kohaldata, kui asjaomased dokumendid ei ole koostatud konkreetseks kohtumenetluseks ning liikmesriigi suhtes kohtueelse rikkumismeetme võtmist ei saa mõistlikult ette näha. Võimaliku rikkumishagiga seonduvale tulevasele menetlusele viitamisest ei piisa. Sarnaselt ei kohaldata uurimistegevusega seotud erandit juhul, kui direktiivi (EL) 2015/1535 (endine direktiiv 98/34/EÜ) alusel toimunud menetlus lõpetatakse ja Euroopa Komisjon edasisi meetmeid ei võta, kuna sellisel juhul on rikkumishagi esitamine puhtalt hüpoteetiline .

Samas otsuses kinnitas Üldkohus, et enne liikmesriigilt saadud dokumentidele juurdepääsu andmisest keeldumist peab institutsioon veenduma, et liikmesriigi vastuväide põhineb mõnel artikli 4 lõigete 1–3 sisulisel erandil ning liikmesriigi esitatud põhjused on tõepoolest olemas ja tema otsuses on neile viidatud.

Seoses määruse (EÜ) nr 1049/2001 artikli 5 teise lõigu kohase siseriiklike õigusaktide alusel saadud juurdepääsutaotluste liikmesriikidest Euroopa Komisjonile suunamisega leidis Üldkohus, et institutsioon ei ole pädev selliseid suunamisi vastu võtma dokumentide puhul, mis ei ole institutsiooni enda loodud, olenemata sellest, kas kõnealused dokumendid on tema valduses .

2017. aastal ei teinud Üldkohus ühtegi dokumentidele juurdepääsu õigusega seotud kohtuotsust Avaliku Teenistuse Kohtu otsuse peale esitatud edasikaebuse kohta, kus menetluse üks pool oli Euroopa Komisjon.

6.3. Pooleliolevad kohtuasjad