Viivislaenude suhtarv langes ka 2018. aasta esimesel poolel. See järgis ja kinnitas viimaste aastate üldist paranemise suundumust. Viimased näitajad kinnitavad, et kõikide ELi pankade viivislaenude kogusuhe langes 3,4 %-le (2018. aasta II kvartal), mis on aasta varasemast näitajast 1,2 protsendipunkti võrra vähem (vt joonis 1). Oluliste finantseerimisasutuste viivislaenude suhtarv langes sama ajavahemiku jooksul samuti ligikaudu ühe protsendipunkti võrra 4,4%ni. Alates 2014. aasta IV kvartalist on suhtarv seega jätkuvalt langenud. Pikemaajalise suundumusega seotud täiendavad andmeallikad näitavad, et viivislaenude suhtarv läheneb taas kriisieelsele tasemele (vt joonis 2). Provisjoneerimise suhtarv on samuti paranenud ja tõusnud 59 %-le (2018. aasta II kvartal).

Nagu märgitakse pangandusliitu käsitlevas 2017. aasta teatises, mida kinnitab viivislaenude vähendamise teine eduaruanne, on komisjon esitanud olulisi ja täiendavaid meetmeid riskide vähendamiseks ning Euroopa pangandussektori vastupanuvõime tugevdamiseks. Näiteks esitas komisjon 2016. aasta novembris panganduses riskide vähendamise paketi, olulise õigusaktide paketi, milles vaadati läbi pankade finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse direktiiv, ühtse kriisilahenduskorra määrus, kapitalinõuete direktiivi IV pakett ja kapitalinõuete määrus, eesmärgiga veelgi vähendada pangandussektoris allesjäänud riske . Komisjon kiidab heaks märkimisväärsed edusammud seda paketti käsitlevatel kolmepoolsetel Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni vahelistel aruteludel, mis peaksid sillutama teed kokkuleppele jõudmiseks enne aasta lõppu. 2016. aastal võttis komisjon vastu ka direktiivi ettepaneku ennetava restruktureerimise menetluste, ettevõtjatele uue võimaluse andmise ning restruktureerimise, maksejõuetuse ja maksekohustustest vabastamise menetluste tõhususe suurendamise kohta . Viivislaenude ennetamise ja nende vähendamise seisukohast on tulemuslikud restruktureerimis- ja maksejõuetuseeskirjad äärmiselt olulised.

Viimasel kümnendil on liit ja selle liikmesriigid teinud suurt tööd riskide vähendamiseks pangandussektoris. Rida pärast finantskriisi võetud meetmeid on märgatavalt ja praktilisel viisil tugevdanud pankade maksevõimet, finantsvõimendust ja likviidsuspositsiooni, parandanud oluliselt juhtimist pangandussektoris ja pangandussektori järelevalvet ning märkimisväärselt suurendanud pankade kriisilahenduskõlblikkust. Otseselt ühtse järelevalvemehhanismi alla kuuluvate euroala pankade esimese taseme omavahendite keskmine suhtarv on suurenenud 2017. aasta II kvartali 14,18 %-lt 14,67 %-le 2018. aasta II kvartalis. Kapitalipositsioonide tugevnemist näitavad ka paranenud finantsvõimenduse määrad. Keskmine finantsvõimenduse määr tõusis veelgi ja jõudis 2017. aasta II kvartali 5,08 %-lt 2018. aasta II kvartalis 5,14 %-le. Euroala pangad säilitasid ka vastupanuvõime likviidsusšokkidele: likviidsuskattekordaja jäi 2017. aasta II kvartali 142,79 %ga võrreldes stabiilseks, olles 2018. aasta II kvartalis 140,92 %. Kõik see annab tunnistust sihikindlast tegevusest euroalal riskide vähendamiseks. Selle tulemusena on riskide käsitlemine tulemuslikum ja ühtlasem. Hiljutine stressitest näitab ka seda, et pankade viimaste aastate jõupingutused regulatiivse kapitali ülesehitamisel on suurendanud nende vastupanuvõimet ja võimet tulla toime tagasilöökidega, rõhutades Euroopa pangandussüsteemi tervist.

Viivislaenude suure mahu vähendamiseks lepiti liidus kokku terviklik meetmete kogum, mis on esitatud Euroopa viivislaenude vähendamise tegevuskavas, mida praegu rakendatakse. Selle eesmärgi saavutamiseks ning nõukogu 2016. aasta tegevuskavale lisaks esitas komisjon 2018. aasta märtsis viivislaenude edasiseks vähendamiseks sihtotstarbelise ja tervikliku meetmete paketi. Nõukogu nõustus ka viivislaenude küsimuse juurde korrapäraselt tagasi pöörduma ja hindama tehtud edusamme komisjoni ülevaate alusel. Käesolev teatis on komisjoni kolmas eduaruanne, mis on koostatud vastuseks nõukogu ootustele. See täiendab kapitaliturgude liidu eduaruannet, mis samuti täna vastu võeti.

Üks kesksetest valdkondadest riskide vähendamisel Euroopa pangandussektoris on viivislaenude jätkuv kahanemine. Finantskriisi ja sellele järgnenud majanduslanguse tõttu ei suutnud üha rohkem laenuvõtjaid oma laene tagasi maksta, sest järjest enam ettevõtteid ja inimesi olid silmitsi kestvate makseraskustega või isegi pankrotiga. Eriti tuntav oli see pika või sügava majanduslangusega liikmesriikides. Seega kuhjus paljude pankade bilanssi viivislaene. Suur viivislaenude suhtarv on eelkõige mõnedes liikmesriikides jätkuvalt oluline probleem. Viivislaenude suur maht võib kahjustada pankade tulemusi. Esiteks saab pank viivislaenudest vähem tulu kui nõuetekohaselt teenindatavatest laenudest ja seega vähendavad viivislaenud tema kasumlikkust ja võivad põhjustada kahjumit, mis vähendab panga kapitali. Teiseks hõivavad viivislaenud märkimisväärse hulga panga nii inim- kui ka rahalisi ressursse. See vähendab panga võimet anda laenu, sealhulgas väikestele ja keskmise suurusega ettevõtjatele. See laenupakkumisega seotud negatiivne mõju vähendab omakorda ettevõtjate investeerimisvõimekust, avaldades tuntavat mõju reaalmajandusele.

Praeguses majanduslikus ja finantsolukorras peaks Euroopa Liit täielikult ära kasutama majandus- ja rahaliidu tugevdamise võimalust. Kooskõlas komisjoni 6. detsembri 2017. aasta tegevuskavaga majandus- ja rahaliidu süvendamiseks ja vastavalt juhtide tegevuskavale jääb pangandusliidu väljakujundamine üheks liidu kesksetest poliitikaeesmärkidest. Pangandusliidu väljakujundamine suurendab usaldust pangandussektori ning laiemalt majandus- ja rahaliidu vastu. See parandab majandus- ja rahaliidu võimet panna vastu negatiivsetele šokkidele, kuna see lihtsustab erasektori piiriülest riskijagamist.

Joonised 1 ja 2. Viivislaenude suhtarv ELis

Viivislaenude suhtarv on peaaegu kõigis liikmesriikides langenud. Olukord eri liikmesriikides on siiski endiselt väga erinev (vt tabel 2). 2018. aasta II kvartali lõpus oli viivislaenude suhtarv 12 liikmesriigis madal, jäädes alla 3 %, samas kui mõnes liikmesriigis on suhtarv märkimisväärselt kõrge – kolmes liikmesriigis ületas suhtarv 10 %. Isegi suhteliselt kõrge viivislaenude suhtarvuga liikmesriikides on tänu poliitikameetmetele ja majanduskasvule tehtud julgustavaid ja püsivaid edusamme.

Viivislaenude hulga vähendamisele ja viivislaenude suhtarvu alandamisele on eelkõige suhteliselt kõrge viivislaenude tasemega liikmesriikides kaasa aidanud pangajuhtide ja poliitikakujundajate otsustav tegutsemine. Liikmesriikides on võetud suund riskijuhtimistavade parandamisele (eelkõige haavatavates pankades) ja viivislaenude provisjoneerimise tõhustamisele, tugevdades sellega pankade kapitalipositsioone. Näiteks Hispaanias kiirendasid teised pangad pärast Banco Populari kriisilahendust 2017. aastal oma bilansside puhastamist. Küprosel on viivislaenude hulk alates 2015. aasta lõpust vähenenud ja eeldatavasti väheneb veelgi järsult käesoleva aasta teises pooles, kui suur viivislaenude portfell pangandussüsteemist eemaldatakse, mida toetab märkimisväärne viivislaenude müügimaht. Viivislaenude hulga vähenemist hoogustab ka viivislaenude väärtpaberistamise skeemide jätkuv kasutamine. Itaalias võeti 2016. aastal kasutusele riigigarantiidega toetatav väärtpaberistamise skeem (tuntakse nimetuse all Garanzia Cartolarizzazione Sofferenze või GACS), mida 2018. aasta septembris veel kuueks kuuks pikendati. Viivislaenudega tegelemist toetavad ka mitmed teised turutaristu algatused. Näiteks Portugalis on võlausaldajatevahelise kooskõlastamise algatused (võla ümberkorraldamise või viivislaenude müügi kiirendamiseks) eri poliitikavahendite teretulnud täiendus.

Üldiselt võib öelda, et keskkond, kus pangad saavad oma viivislaenud restruktureerida, on kriisist alates märkimisväärselt paranenud. Selle tulemusena on pankadel võimalik tugineda finantssüsteemi taastunud stabiilsusele, osaliselt parema ja selgema õigusraamistiku abil. Stabiilsus on võimaldanud pankadel tugevdada oma sisemist viivislaenude haldamise ja viivislaenude probleemi lahendamise võimet. Paljudel juhtudel on pangad sellise tegevuse alusel välja arendanud sihtotstarbelised iseseisvad üksused. Lisaks sellele on pangad kasutanud enda huvides ka kättesaadavaid väliseid laenuteenuseid, mis on toetanud viivislaenude probleemi lahendamisega seotud tegevuse üha suuremat edasiandmist. Viivislaenude teenindamise turg on kogu Euroopas selgelt kasvanud ja arenenud.

Kooskõlas kriisijärgsete regulatiivsete täiendustega on pangad ja teised turuosalised omandanud viivislaenude probleemi lahendamisel märkimisväärsed teadmised ja kogemused. Viivislaenude müügi ja väärtpaberistamise pidev kasv on ergutanud viivislaenude probleemi lahendamise keskkonna olulist edasiarenemist. Viivislaenude püsiva probleemi tõeliselt jätkusuutlik lahendamine Euroopas sõltub edasistest jõupingutustest uuenduslike ja koostööpõhiste lähenemisviiside saavutamiseks. Mõned neist on turul juba kujunemas, kuna eri turuosaliste, näiteks pankade ja spetsialiseerunud kolmandatest isikutest laenuteenindajate vahel on kujunenud ulatuslikud partnerlused. See võimaldab neil teadmisi ja teavet üha rohkem jagada. Sel viisil suudavad pangad ja teised turuosalised teha edasisi edusamme digitaliseerimise ja platvormi algatuste valdkonnas (nt võlausaldajate vaheline kooskõlastamine või andmekogud). Selline areng sisaldab võimalust vähendada viivislaenude haldamise kulusid ja lihtsustada nende üleandmist pankadelt ettevõtjatele, kes on asjaomase haldus- ja finantskoormuse kandmiseks paremini varustatud. Turuosaliste jätkuv spetsialiseerumine suurendab veelgi eri varaklasside viivislaenude haldamise ja nendega seotud probleemi lahendamise tulemuslikkust.

Kõnealune suurenemine on otsustava tähtsusega, et tõhusalt vähendada viivislaenude praegust mahtu. Seni on jõupingutused olnud tugevalt suunatud tagatisega viivislaenudele ja väiksemas ulatuses jaesektori tagatiseta viivislaenudele. Suur osa allesjäänud riskipositsioonist koosneb suurte ning väikeste ja keskmise suurusega ettevõtete (VKE) viivislaenudest, eelkõige liikmesriikides, kus viivislaenude põhjus on olnud kinnisvaraturgude asemel pigem majanduslangus. Üldjuhul on suurte ettevõtete ning VKEdega seotud viivislaenud olemuselt heterogeensemad ja sageli on nendega tegelemine keerukam.

Viivislaenude haldamist võib vaadelda pöördepunkti jõudnuna. See on pidevalt edasi arenenud kriisiaegsest tegevusest struktureerituma ja funktsionaalsema lähenemisviisi suunas. Äriline, tehnoloogiline ja regulatiivne progress hakkab ilmet võtma, kuid seda on vaja veel nii riikide kui ka Euroopa tasandil sihipäraste poliitiliste otsustega toetada. See võib olla vaheaste, pakkumaks süsteemile võimalust areneda täielikult jätkusuutlikuks struktuuriks, mis võimaldab viivislaenude praeguse mahuga tõhusalt toime tulla ning juhtida ja seega ära hoida tulevase kuhjumise.

Tabel 2. Viivislaenud ja provisjoneerimine liikmesriigiti

Allikas: Euroopa Keskpank, konsolideeritud pangandusandmed. Arvutused on teinud komisjoni talitused (finantsstabiilsuse, finantsteenuste ja kapitaliturgude liidu peadirektoraat).

Hoolimata neist olulistest edusammudest kujutavad viivislaenud endast siiski endiselt riski majanduskasvule ja finantsstabiilsusele. Viivislaenude kogumaht on ELis jätkuvalt ligi 820 miljardit eurot . Viivislaenude mahu kiiremat vähenemist pärsivad endiselt struktuursed takistused. Muu hulgas on võla restruktureerimine, maksejõuetuse ja võla sissenõudmise menetlused teatavatel juhtudel endiselt märkimisväärne takistus, kuna need on liiga aeglased ja ennustamatud. Mõningates liikmesriikides kasvab viivislaenude järelturgude aktiivsus, mida toetavad olulised poliitikameetmed (nagu eespool selgitatud), kuigi sellest veel ei piisa viivislaenude vähendamise jõupingutuste oluliseks toetamiseks struktuursel alusel. Seda arvestades on järelturu areng julgustav, kuna see toimub endiselt hoogsalt mitmes liikmesriigis, kus pangad müüvad suuri portfelle. Investorite huvi kasvab ning viivislaenudega seotud tehingute maht kasvab.

3.Nõukogu tegevuskava rakendamisel tehtud edusammud

Nõukogu leppis tegevuskavas kokku pöörduda viivislaenude küsimuse juurde korrapäraselt tagasi, et vaadata üle nende muutused liidus ja hinnata komisjoni ülevaate alusel tegevuskava rakendamisel tehtud edusamme. Käesolevas jaos esitatakse üksikasjalik ülevaade tegevuskava eri elementide kohta. Tabel 3 näitab, et tegevuskava täielikul rakendamisel on tehtud olulisi edusamme.

Tabel 3. Tegevuskava rakendamisel tehtud edusammud

1.Viivislaenude provisjoneerimisega seotud praeguste järelevalvevolituste tõlgendamine ELi õigusaktides

Komisjon esitas nõutud tõlgenduse 11. oktoobril 2017. aastal avaldatud ühtse järelevalvemehhanismi läbivaatamisaruandes. Selgitati, et liidu õigusaktides, eelkõige ühtse järelevalvemehhanismi määruse artikli 16 lõike 2 punktis d ja kapitalinõuete direktiivi IV paketi artikli 104 lõike 1 punktis d, antakse järelevalveasutustele volitused pankade viivislaenudega seotud provisjoneerimispoliitika mõjutamiseks kohaldatava raamatupidamisarvestuse raamistiku piires ning juhtumipõhiselt omavahendite vajalike kohanduste tegemiseks (mahaarvamised ja sarnased toimingud).

2.Provisjoneerimisega seotud potentsiaaliga tegelemine automaatse ja tähtajalise provisjoneerimise kaudu