4.Erakorralise toetuse rahastamisvahendi aktiveerimise lisaväärtus COVID-19 pandeemia kontekstis

5.Edasine tegevus





1.Sissejuhatus

Maailma Terviseorganisatsioon (WHO) kuulutas COVID-19 pandeemiaks 11. märtsil 2020. Pandeemia tõi Euroopa Liidus ja kogu maailmas kaasa palju inimohvreid ning liikmesriigid võtsid viiruse leviku piiramiseks erakorralisi meetmeid, millel on olnud rängad sotsiaalsed ja majanduslikud tagajärjed. Riiklikud tervishoiusüsteemid on olnud ja on mõnel juhul endiselt suure surve all: liikmesriikidel oli vaja väga kiiresti ja suurtes kogustes meditsiiniseadmeid, isikukaitsevahendeid ja ravimeid, sealhulgas COVID-19 ravimeid ja vaktsiine, haiglates lisavoodeid ja lisatööjõudu. Kuigi kõik ELi liikmesriigid on leevendanud pandeemiast tingitud piiranguid ning haiguse raskus on viiruse omikronvariandi tõttu ja tänu paremale vaktsiinipõhisele immuunsusele viimastel kuudel vähenenud, kujutab viirus endast endiselt püsivat ohtu ja lisasurve tervishoiuteenustele võib COVID-19 nakkuse uute lainetega jätkuda.

Viiruse kiire levik 2020. aasta kevadel ja kriitiline olukord nõudsid seda, et EL kriisile solidaarsuse vaimus terviklikult reageeriks. Kiiresti sai selgeks, et meetmed, mida liikmesriigid alguses iseseisvalt võtsid, ei vastanud kodanike vajadustele ja võisid ühtsele turule laiemalt kahju tekitada.

Kiiresti saavutati ELi konsensus, et pakkuda vajadustepõhist erakorralist toetust ning seeläbi vältida ja leevendada inimeste kannatusi ning säilitada inimväärikus. See toetus täiendas liikmesriikide jõupingutusi. 2020. aasta aprillis leppis nõukogu kokku erakorralise toetuse rahastamisvahendi aktiveerimises. See võimaldas anda liikmesriikidele strateegiliselt ja kooskõlastatult võetud sihipäraste meetmete kaudu otsest toetust.

Erakorralise toetuse rahastamisvahendiga anti liikmesriikide tervishoiusektoritele ulatuslikud vahendid, et toetada ja täiendada riiklike tervishoiusüsteemide jõupingutusi pandeemiaga toimetulekul. See oli kiire, paindlik ja tõhus vahend pandeemia otseste raskete tagajärgede leevendamiseks.

Käesoleva aruande eesmärk on anda ülevaade erakorralise toetuse rahastamisvahendi peamisest mõjust alates selle aktiveerimisest COVID-19 pandeemia kontekstis, analüüsida peamisi esilekerkinud probleeme ning võtta kokku kavandatud tulevane tegevus.

2.Erakorralise toetuse rahastamisvahendi aktiveerimine

Erakorralise toetuse rahastamisvahend loodi 2016. aastal (nõukogu 15. märtsi 2016. aasta määrus (EL) 2016/369) ja aktiveeriti alguses kolmeks aastaks, et reageerida pagulaste ja rändajate sissevoolule liitu.

2. aprillil 2020 tegi komisjon ettepaneku aktiveerida erakorralise toetuse rahastamisvahend COVID-19 pandeemia kontekstis ajavahemikuks 1. veebruarist 2020 kuni 31. jaanuarini 2022. Selle aluseks oli komisjoni talituste esimene kriisiga seotud vajaduste uuring (vajaduste hindamine), milles esitati komisjoni aktiveerimisettepanekus sisalduva erakorralise toetuse rahastamisvahendi meetme võimalike tegevusvaldkondade mittetäielik loetelu. Samal ajal esitas komisjon paranduseelarve projekti nr 2/2020 ja pidas eelarvepädevate institutsioonidega selle üle läbirääkimisi, et teha kättesaadavaks 3 000 000 000 eurot kulukohustuste assigneeringutena ja 1 530 000 000 eurot maksete assigneeringutena ning sellest 2 700 000 000 eurot kulukohustuste assigneeringutena ja 1 380 000 000 eurot maksete assigneeringutena rubriigis 3 „Turvalisus ja kodakondsus“, et rahastada erakorralise toetuse rahastamisvahendi kaudu liidus erakorralise toetuse andmist.

Nõukogu võttis 14. aprillil 2020 vastu nõukogu määruse (EL) 2020/521, millega aktiveeriti nõukogu määruse (EL) 2016/369 kohane erakorraline toetus ja muudeti määruse sätteid, et rahastada COVID-19 pandeemiaga toimetulekuks vajalikke kulusid. Paranduseelarve nr 2/2020 võeti vastu 17. aprillil 2020.