ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Mis on probleem ja miks on tegemist ELi tasandi probleemiga?

Probleem on eurovälkmaksete (st kreeditkorraldused, mille alusel raha laekub makse saajale kuni kümne sekundi jooksul alates sellest, kui maksja teeb vastava korralduse) aeglane kasutuselevõtt. Hoolimata ühtsete eeskirjade (skeem) ja eurovälkmaksete taristu olemasolust juba 2017. aastast, osutavad seda teenust vaid umbes kaks kolmandikku ELi makseteenuse pakkujatest ja välkmaksed moodustavad Elis ainult ligikaudu 11 % kõigist eurodes kreeditkorraldustest. Selline vähene kasutuselevõtt on probleem, sest seetõttu jääb saamata tõhususe paranemisest saadav kasu ja maksevahendite valik on suhtluspunktis piiratud. Probleemi põhjused on makseteenuse pakkujate ebapiisavad stiimulid eurovälkmakseid pakkuda ja seonduvad võrgu välismõjud; välkmaksete peletavad tehingutasud maksjatele; sanktsioonide sõelumise käigus saadud valetulemuste tõttu tagasilükatud välkmaksete suur osakaal ning maksja hirm, et välkmaksed võidakse suunata pettuse teel või ekslikult valesti.

Eesmärk on märkimisväärselt suurendada välkmaksete kasutamist, et enamik eurodes kreeditkorraldustest toimuks koheselt. See saavutatakse, kui eurovälkmaksed tehakse kättesaadavaks kõigile euroala asjaomastele makseteenuse pakkujatele, kõrvaldatakse välkmaksete kõrgemate tasudega kaasnev negatiivne mõju ning vähendatakse välkmaksete ebaõnnestumist sanktsioonide sõelumisel saadud valepositiivsete tulemuste tõttu, samuti hajutatakse tarbijate kartusi seoses välkmaksetega seotud pettuste ja vigadega, pakkudes vahendeid nende vähendamiseks. Algatus peaks parandama jaemakseturu tõhusust ning andma ELi kodanikele ja ettevõtjatele välkmaksetest tulenevat kasu. Samuti peaks see hõlbustama piiriülest kaubandust ELis, tõhustama ühtse turu integratsiooni ning toetama Euroopa majanduse taastumist.

Võttes arvesse võrgumõju, piirab see, et paljud makseteenuse pakkujad ei osuta eurovälkmaksete teenust, piiriüleste eurovälkmaksete tõhusat kasutuselevõttu. Välkmaksete kasutamise mahajäämust mitmes liikmesriigis ei ole võimalik lahendada riiklikul tasandil. Algatusega edendatakse olemasolevat ühtset euromaksete piirkonda (SEPA) ja muudetakse SEPA määrust.

Millised on poliitikavariandid eesmärkide saavutamiseks? Kas on määratletud eelistatud poliitikavariant? Kui ei, siis miks?

Eelistatud variant on kombinatsioon järgmisest: kõigi asjaomaste makseteenuse pakkujate kohustus pakkuda eurovälkmakseid; nõue, et välkmaksete ja mittekoheste kreeditkorralduste tasud peavad olema vähemalt võrdsed; välkmaksetega seoses sanktsioonide sõelumise eeskirjade ühtlustamine, mis põhineb klientide nimekirjade sagedasel (vähemalt igapäevasel) ajakohastamisel sanktsioonide nimekirja alusel (seda sanktsioonide sõelumise tõhusust vähendamata), ning makseteenuse pakkujate kohustus pakkuda IBANi ja saaja nime vastavuse kontrolli teenust, et vähendada vigu ja pettusi välkmaksete puhul. Tagasilükatud variandid hõlmavad lähteolukorda ja sekkuvamaid võimalusi, nagu mittekoheste kreeditkorralduste järkjärguline kaotamine ja välkmaksete tasuta pakkumise nõudmine.
Vaatamata edusammudele kahjulike heitkoguste vähendamisel tänu tegelikus liikluses tekkivate heitkoguste katsete kehtestamisele 2017. aastal tehti autode/kaubikute ning veoautode/busside Euro 6/VI heitenormide hindamisel kindlaks kolm peamist probleemi, mis näitavad, et kehtivad standardid ei aita piisavalt kaasa maanteetranspordi saasteainete heite vähendamisele ELis: 1) sõidukite heitenormid on liiga keerulised; 2) praegused saasteainete heite piirnormid on aegunud, sest paljud kahjulikud saasteained on endiselt reguleerimata ja praeguste tehnoloogiate abil on võimalik heitkoguseid veelgi vähendada; 3) sõidukite tegelikus liikluses tekkivaid heitkoguseid ei kontrollita sõiduki kasutusea jooksul piisavalt (nt Euro 6 nõuab ainult viieaastast vastupidavust, samas kui autode keskmine vanus ELi teedel on 10,8 aastat). Vaatamata 2035. aastaks sõiduautodele ja kaubikutele kavandatud 100 % CO2 heitevähenduse sihttasemele, heiteta ja vähese heitega raskesõidukite suuremale osakaalule ning uute Euro 6d/VI E sõidukite turule tulekule ei ole maanteetranspordi saasteainete heite puhul võimalik saavutada madalat saastetaset ei traditsiooniliste saasteainete puhul, nagu NOx, heitgaasidega eralduvad tahked osakesed või metaan, ega ka uute saasteainete puhul, nagu näiteks naerugaas või piduritest ja rehvidest pärinevad osakesed, mis ei ole seotud heitgaasidega ja mis tekivad mootorist sõltumata.

Üldeesmärk on kahesugune: tagada ühtse turu nõuetekohane toimimine, kehtestades sõidukite tekitatud heitele asjakohasemad, kulutõhusamad ja tulevikukindlamad eeskirjad, ning tagada ELis keskkonna- ja tervisekaitse kõrge tase, vähendades võimalikult kiiresti maanteetranspordi õhusaasteainete heidet nullsaaste suunas, nagu on nõutud nullsaaste tegevuskavas. Algatusel on järgmised erieesmärgid: 1) vähendada praeguste Euro heitenormide keerukust, piirata halduskulusid ja hõlbustada tõhusat rakendamist; 2) kehtestada ajakohased piirnormid kõigile asjaomastele õhusaasteainetele ning 3) parandada tegelikus liikluses tekkivate heitkoguste kontrolli.

Euro 6/VI heitenormidega autodele/kaubikutele ja veoautodele/bussidele on juba kehtestatud täielikult ühtlustatud ELi õigusnormid. Riiklikul või rahvusvahelisel tasandil võetavad meetmed ei anna tõenäoliselt optimaalseid tulemusi, sest nii õhusaaste kui ka maanteetransport on piiriülese iseloomuga. Ilma ELi tasandil võetavate ühismeetmeteta võiksid liikmesriigid vastu võtta mitmeid erineva rangusega eeskirju. See tooks kaasa turu killustatuse ja kahjustaks ühtse turu toimimist. Seega on ELi meetmed maanteetranspordi ülemääraste saasteainete heite probleemi lahendamiseks täielikult põhjendatud.
Disainilahenduste kaitset käsitlevad ELi õigusaktid on pärast vastuvõtmist püsinud praktiliselt muutumatutena. Nende õigusaktide hindamisel ( SWD(2020) 264 final ) jõuti järeldusele, et ELi disainilahenduste kaitse süsteem toimib üldiselt hästi, kuid on teatavaid puudusi, millega tuleb tegeleda, et muuta see digiajastul eesmärgipäraseks ning ettevõtjate, VKEde (väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate) ja üksikautorite jaoks kättesaadavamaks ja tõhusamaks.

Liikmesriikide õigusaktid, millega nähakse ette disainilahenduste kaitse siseriiklikul tasandil, ühtlustati osaliselt disainilahenduste direktiiviga 98/71/EÜ . Täiendusena riiklikele süsteemidele kehtestati 2003. aastal ühenduse disainilahenduse määrusega (EÜ) 6/2002 disainilahenduste ühtne kaitse (st millel on kogu ELis võrdne mõju). Siseriiklikke disainilahendusi registreerivad liikmesriikide intellektuaalomandiametid, kuid ühenduse disainilahendusi registreerib ja haldab Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet (EUIPO). Sõltuvalt majandustegevuse territoriaalsest ulatusest võivad ettevõtjad ja autorid seega valida kas siseriikliku või kogu ühendust hõlmava registreeritud disainilahenduse õiguse või taotleda ja säilitada samal territooriumil paralleelset kaitset nii riikliku kui ka ühenduse süsteemi kaudu. „Ühenduse“ all tuleb selles tähenduses mõista ELi.

Algatuse üldeesmärk on edendada panust tipptasemel disaini, innovatsiooni ja konkurentsivõimesse ELis, tagades, et disainilahenduste kaitse süsteem täidab digiajastul oma eesmärki ning muutub üksikautorite, VKEde ja disainimahukate tööstusharude jaoks kättesaadavamaks ja tõhusamaks. Lisaks on selle eesmärk kujundada lõplikult välja remondivaruosade ühtne turg.

Milliseid seadusandlikke ja mitteseadusandlikke poliitikavariante on kaalutud? Kas on olemas eelistatud variant? Miks?
Mis on probleem ja miks on tegemist ELi tasandi probleemiga?

Lahknevus 30 aastat tagasi vastu võetud käibemaksueeskirjade ja praeguse digitaalse tegelikkuse vahel on põhjustanud kahetahulise probleemi: 1.käibemaksu ebatõhus kogumine ja kontroll – ELi käibemaksu õigusraamistikku ei ole täiel määral kohandatud, et see tuleks toime uue digitaalse olukorraga, ning selles on võimalusi pettusteks; 2.ülemäärane koormus ja nõuete täitmisega seotud kulud – digimajandus ja uued ärimudelid tekitavad maksuhalduritele ja ettevõtjatele uusi probleeme ja kulusid. Digitaliseerimisega kaasnevaid probleeme ja sellest saadavat võimalikku kasu seoses kontrollide / pettusevastase võitluse ja koormuse vähendamisega ei ole praegu täielikult käsitletud. Probleemid on eriti nähtavad kolmes valdkonnas: 1) käibemaksu aruandlus (digitaalse aruandluse nõuded), kui puudub digitaalne aruandluskohustus ja liikmesriigid võtavad kooskõlastamatult kasutusele erinevaid digitaalse aruandluse nõudeid; 2) platvormimajanduse käibemaksuga maksustamine, mille puhul traditsioonilisi ettevõtjaid ja digiettevõtjaid ei kohelda võrdselt ning 3) käibemaksukohustuslasena registreerimine, mille puhul on endiselt võimalik vähendada selliste juhtumite arvu, kus ettevõtjad peavad end registreerima enam kui ühes liikmesriigis. ELi piiriülese kaubanduse käibemaksueeskirjad hõlmavad oma olemuselt enam kui ühte liikmesriiki ja käibemaks on maks, mis on ELi tasandil ühtlustatud.
Mis on probleem ning mis on selle põhjused ja tagajärjed?

Komisjoni president von der Leyen ütles oma 2020. aasta kõnes olukorrast Euroopa Liidus: „Kui olete lapsevanem ühes riigis, olete seda igas riigis“. Nende sõnadega viitas komisjoni president vajadusele tagada, et ühes liikmesriigis tunnustatud põlvnemissuhet tunnustatakse kõigis teistes liikmesriikides kõikidel eesmärkidel. Euroopa Komisjoni on kodanike kaebuste, Euroopa Parlamendile esitatud petitsioonide ja kohtumenetluste kaudu teavitatud sellest, et perekondadel võib olla raskusi oma laste põlvnemise tunnustamisega piiriülestes olukordades ELis. Põlvnemise tunnustamisega seotud probleemide põhjused on järgmised: i) liikmesriikide erinevad õigusnormid, mis reguleerivad põlvnemise kindlakstegemist riigisisestes olukordades (materiaalõiguse normid) ja piiriülestes olukordades (normid, mille kohaselt määratakse kohaldatav õigus); ii) liikmesriikide erinevad õigusnormid, mis käsitlevad välismaal kindlaks tehtud põlvnemise tunnustamist, ja iii) põlvnemise tunnustamist reguleerivate õigusnormide puudumine kehtivates ELi õigusaktides ja rahvusvahelisel tasandil. Euroopa Kohtu praktika kohaselt peavad liikmesriigid tunnustama teises liikmesriigis kindlaks tehtud põlvnemist seoses ELi õigusest tulenevate õigustega, eelkõige õigustega, mis lapsel on vaba liikumist käsitleva ELi õiguse, sealhulgas direktiivi 2004/38/EÜ alusel. Euroopa Kohtu praktika kohaselt ei ole liikmesriigid siiski praegu kohustatud tunnustama lapse põlvnemist muudel eesmärkidel. Põlvnemise mittetunnustamine muudel eesmärkidel võib kaasa tuua laste jaoks märkimisväärseid negatiivseid tagajärgi piiriülestes olukordades. Selline mittetunnustamine riivab laste põhiõigusi, eelkõige õigust identiteedile, õigust mittediskrimineerimisele ning õigust era- ja perekonnaelu austamisele. Samuti võivad lapsed ilma jääda õigustest, mis on neile põlvnemise alusel ette nähtud liikmesriikide õigusega. Näiteks võib laps kaotada seoses ühe vanemaga pärimisõiguse või õiguse ülalpidamisele või sellele, et vanem tema suhtes hooldusõigust teostab, või õiguse sellele, et üks vanematest tegutseb nende seadusjärgse esindajana teises liikmesriigis sellistes küsimustes nagu kooliõpe, ravi, pangakonto avamine või vara haldamine. Põlvnemise tunnustamata jätmine ajendab perekondi mõnikord alustama kohtuvaidlust, et teises liikmesriigis tunnustataks asjaolu, et laps põlvneb nendest vanematest. Need menetlused toovad aga kaasa märkimisväärse raha- ja ajakulu ning koormuse ning nende tulemused on ebakindlad. Lisaks on põlvnemise mittetunnustamisel negatiivne mõju laste ja nende perekondade heaolule. Põlvnemise mittetunnustamise tagajärjel võivad lapsed ja nende perekonnad hoiduda vaba liikumise õiguse kasutamisest kartuse tõttu, et põlvnemissuhet teises liikmesriigis igal eesmärgil ei tunnustata.
Põhiprobleem, mida algatusega lahendada soovitakse, on see, et maksuhalduritel puudub teave krüptovara kaudu saadava tulu jälgimiseks. Krüptovara kasutajate tulu ja sissetulekuga seotud andmete vähene esitamine piiravad olulisel määral maksuhaldurite võimet tagada, et tasumisele kuuluvad maksud saavad tegelikult tasutud. Krüptovara ei kuulu praegu maksustamisalase halduskoostöö direktiivi (nõukogu direktiiv 2011/16/EL) (millega nähakse ette automaatne maksualane teabevahetus liikmesriikide vahel) kohaldamisalasse.

Internetipõhiste toodete, teenuste ja rakendustega, eelkõige nendega, mis kasutavad ära hajutatud võrke, näiteks krüptovara puhul, on lihtne piiriüleselt kaubelda. See põhjustab teabe kättesaadavusega seotud maksuprobleeme, mida on võimalik lahendada üksnes riikidevahelise tiheda halduskoostöö kaudu.
·Nõudlus, mis soodustab inimkaubandust, on ELis jätkuvalt suur; see võib olla tingitud asjaolust, et inimkaubanduse ohvrite teenuste kasutamise kriminaliseerimine ei ole liikmesriikides ühetaoline, ning sellest, et nõudluse vähendamise viise ei kasutata laialdaselt.

·Uurimiste, süüdistuste esitamiste ja süüdimõistmiste arv on väike ning seetõttu jäävad inimkaubitsejad karistuseta. Direktiivis ei ole käsitletud teatavaid suuri probleeme, mis on esile kerkinud alates selle vastuvõtmisest, sealhulgas ärakasutamise uusi vorme ja tehnoloogia kasutamist selle kuriteoliigi hõlbustamiseks. Liikmesriigid võivad tõlgendada inimkaubandusega seotud süütegusid ja ärakasutamist erinevalt, mille tagajärjel esineb probleeme piiriüleses koostöös ja süütegude tõendamisel. Lisaks ei võeta juriidilisi isikuid inimkaubanduse toimepanemise eest piisavalt vastutusele, mis süvendab karistamatuse kultuuri.

·Inimkaubandus on ELis jätkuvalt levinud, hoolimata jõupingutustest, mida on tehtud selle kuriteoliigi tõkestamiseks ja avastamiseks ning selle ohvrite varajases etapis tuvastamiseks. Peale selle ei kajasta andmete kogumine ja suundumuste jälgimine inimkaubanduse kogu ulatust ELis.

Inimkaubandus on üks raske ja organiseeritud kuritegevuse põhiliik ELis, mis jääb suureks ohuks ka lähitulevikus. Inimkaubandusevastane direktiiv (direktiiv 2011/36/EL) toetas küll ELis ühise aluse loomist inimkaubanduse tõkestamiseks ja selle vastu võitlemiseks ning ohvrite kaitsmiseks, kuid lahendamata on veel mitu probleemi, sealhulgas järgmised.

Selle algatuse eesmärk on tugevdada inimkaubandusevastast võitlust käsitlevat ELi õigusraamistikku. Et täita nimetatud üldeesmärk, on algatuses täpsustatud neli erieesmärki:

Inimkaubandus on piiriülene tegevus, mis mõjutab kõiki liikmesriike. Sellel on nii ELi-sisene piiriülene mõõde kui ka sisemõõde seoses ELi välispiiri ületamisega. Piiriülese mõõtme kaotamisega seotud tegevuse puhul on äärmiselt oluline kogu ELi hõlmav koostöö kõnealuse kuriteoliigi tõkestamisel ja selle vastu võitlemisel ning ohvrite tuvastamise ja neile piisava abi, toetuse ja kaitse pakkumise tagamisel. Lisaks on uued ELi tasandi meetmed põhjendatud selle kuriteoliigi veebimõõtme kasvanud tähtsuse tõttu, mis annab inimkaubitsejatele täiendavaid võimalusi inimesi värvata, kontrollida, transportida ja ära kasutada ning kasumit ümber paigutada ja võtta ühendust kasutajatega nii ELis kui ka väljaspool ELi, ületamata seejuures piire. Liikmesriikide ametiasutused ja sidusrühmad tunnistavad laialdaselt, et inimkaubanduse vastu võitlemine nõuab ELi tasandi meetmeid.

Milliseid seadusandlikke ja mitteseadusandlikke poliitikavariante on kaalutud? Kas on olemas eelistatud variant? Miks?
Viimastel kümnenditel on kasvanud lennureisijate arv – 2019. aastal registreeriti ELis ligikaudu 1 miljard lennureisijat, kellest ligikaudu pooled sisenevad ELi või lahkuvad sealt. See avaldab survet välispiirile. Sellega seoses on reisijaid käsitlev eelteave (edaspidi „eelteave“) tõhus vahend, mis annab piirivalveametnikele eelnevalt teavet lennureisijate isiku ja arvu kohta, võimaldades teha eelkontrolle enne nende välispiirile saabumist. On aga kaks peamist probleemi, mis tekitavad lünki ja järjepidevusetust viisis, kuidas liikmesriigid eelteabe andmeid nii piirihalduse kui ka õiguskaitse eesmärkidel töötlevad. ·Esiteks tuleb tõhusa piirihalduse tagamiseks kõiki Schengeni välispiiri ületavaid lennureisijaid eelteabe andmete põhjal tõhusalt ja süstemaatiliselt eelnevalt kontrollida. Mitte kõik liikmesriigid ei nõua aga lennuettevõtjatelt eelteabe andmete edastamist. Peale selle täheldati 2020. aastal läbiviidud eelteabe direktiivi hindamisel nende liikmesriikide puhul, kes on eelteabe süsteemi kehtestanud, et liikmesriigid ei kasuta piirihalduse parandamiseks eelteabe andmete töötlemise võimalust tõhusalt. Lisaks nõuab eelteabe andmete tõhus kasutamine usaldusväärsete ja kontrollitud andmete kogumist, mida praegu mõnikord ei tehta. Reisijaid käsitleva eelteabe direktiiviga ei ole reisijatelt eelteabe andmete kogumise vahendeid ette nähtud, mis võib tingida olukorra, et liikmesriikide ametiasutustele edastatakse mittetäielikke või ebaõigeid andmeid. Üheskoos vaadelduna ja tulenevalt reisijaid käsitleva eelteabe direktiivi nõuetega võimaldatud paindlikkusest on suuri erinevusi viisis, kuidas liikmesriigid on reisijaid käsitleva eelteabe direktiivi rakendanud. Selle tagajärjel ei kontrollita kõiki Schengeni välispiiri ületavaid lennureisijaid eelnevalt eelteabe andmete põhjal. ·Teiseks on eelteabe andmete ja broneeringuinfo andmete ühine töötlemine õiguskaitseasutuste jaoks tõhus vahend terroristide ja teiste raskete kuritegude toimepanijate avastamiseks. Raskete kuritegude ja terrorismi vastu võitlemine on eelteabe andmete töötlemise konkreetne eesmärk, kuid selline töötlemine on tõhus ainult siis, kui andmeid töödeldakse koos broneeringuinfo andmetes sisalduva broneeringuinfoga. Eespool kindlakstehtud puudused eelteabe andmete töötlemisel kahjustavad andmete kasutamist õiguskaitse eesmärkidel. Kuna ELi kehtiv raamistik võimaldab eelteabe andmeid ja broneeringuinfo andmeid ühiselt töödelda üksnes ELi sisenevate või sealt väljuvate lendude puhul, esineb peale selle oluline julgeolekulünk seoses ELi-sisestel ja kohalikel lendudel reisivate lennureisijate andmete töötlemisega liikmesriikide ametiasutuste poolt. Selle lünga kõrvaldamiseks kutsuti komisjoni 2021. aasta juuni strateegias täielikult toimiva ja vastupidava Schengeni ala loomise kohta üles kasutama sisejulgeoleku oluliseks suurendamiseks koos Schengeni-siseseid lende käsitlevate broneeringuinfo andmetega ulatuslikumalt eelteabe andmeid kooskõlas põhiõigusega isikuandmete kaitsele ja põhiõigusega liikumisvabadusele.
2.

Asjaomaste ettevõtjate majandustegevus hõlmab järgmist: — EPH: on kommunaalettevõtja, kes tegeleb pruunsöe kaevandamise, elektri ja soojuse tootmise, jaotamise ja tarnimise ning gaasi ülekande, jaotamise ja ladustamisega. EPH tegutseb peamiselt Tšehhi Vabariigis, Slovakkias, Saksamaal, Itaalias, Ungaris, Poolas ja Ühendkuningriigis; — Centrica Langage: on Ühendkuningriigis Plymouthi lähedal asuv gaasielektrijaam, mille elektri tootmise nimivõimsus on umbes 905 MW; — Centrica SHB: on Ühendkuningriigis Stallingborough lähedal asuv gaasielektrijaam, mille elektri tootmise nimivõimsus on umbes 1 310 MW;
3.

Komisjon leiab pärast teatise esialgset läbivaatamist, et tehing, millest teatatakse, võib kuuluda ühinemismääruse kohaldamisalasse, kuid lõplikku otsust selle kohta ei ole veel tehtud. Vastavalt komisjoni teatisele lihtsustatud korra kohta teatavate koondumiste menetlemiseks vastavalt nõukogu määrusele (EÜ) nr 139/2004 (2) tuleks märkida, et käesolevat juhtumit on võimalik käsitleda kõnealuses teatises sätestatud korra kohaselt.
ET Euroopa Liidu Teataja C 214/1

Vastuväidete esitamisest loobumine teatatud koondumise kohta

(juhtum M.8525 – Apax Partners / Safety-Kleen)

(EMPs kohaldatav tekst)

(2017/C 214/01)

28. juunil 2017 otsustas komisjon loobuda vastuväidete esitamisest eespool nimetatud teatatud koondumise kohta ning kuulutada koondumine siseturuga kokkusobivaks. Otsuse aluseks on nõukogu määruse (EÜ) nr 139/2004 (1) artikli 6 lõike 1 punkt b. Otsuse täielik tekst on kättesaadav ainult inglise keeles ning see avaldatakse pärast seda, kui sellest on kustutatud võimalikud ärisaladused. Otsus on kättesaadav:

— Euroopa konkurentsialasel veebisaidil (http://ec.europa.eu/competition/mergers/cases/). Veebisaidil pakutakse mitut võimalust otsida konkreetset ühinemisotsust, sealhulgas ettevõtja nime, juhtumi numbri ja kuupäeva järgi ning tegevusalade registri kaudu;

— elektroonilises vormis EUR-Lex’i veebisaidil (http://eur-lex.europa.eu/homepage.html?locale=et) dokumendinumbri 32017M8525 all. EUR-Lex pakub on-line-juurdepääsu Euroopa õigusele.

(1) ELT L 24, 29.1.2004, lk 1.
ET Euroopa Liidu Teataja C 214/1

Vastuväidete esitamisest loobumine teatatud koondumise kohta

(juhtum M.8499 – Goldman Sachs / Caldic)

(EMPs kohaldatav tekst)

(2017/C 214/02)

23. juunil 2017 otsustas komisjon loobuda vastuväidete esitamisest eespool nimetatud teatatud koondumise kohta ning kuulutada koondumine siseturuga kokkusobivaks. Otsuse aluseks on nõukogu määruse (EÜ) nr 139/2004 (1) artikli 6 lõike 1 punkt b. Otsuse täielik tekst on kättesaadav ainult inglise keeles ning see avaldatakse pärast seda, kui sellest on kustutatud võimalikud ärisaladused. Otsus on kättesaadav:

— Euroopa konkurentsialasel veebisaidil (http://ec.europa.eu/competition/mergers/cases/). Veebisaidil pakutakse mitut võimalust otsida konkreetset ühinemisotsust, sealhulgas ettevõtja nime, juhtumi numbri ja kuupäeva järgi ning tegevusalade registri kaudu;

— elektroonilises vormis EUR-Lex’i veebisaidil (http://eur-lex.europa.eu/homepage.html?locale=et) dokumendinumbri 32017M8499 all. EUR-Lex pakub on-line-juurdepääsu Euroopa õigusele.

(1) ELT L 24, 29.1.2004, lk 1.
ET Euroopa Liidu Teataja C 212/13

Vastuväidete esitamisest loobumine teatatud koondumise kohta

(juhtum M.8474 – HNA/CWT)

(EMPs kohaldatav tekst)

(2017/C 212/02)

15. juunil 2017 otsustas komisjon loobuda vastuväidete esitamisest eespool nimetatud teatatud koondumise kohta ning kuulutada koondumine siseturuga kokkusobivaks. Otsuse aluseks on nõukogu määruse (EÜ) nr 139/2004 (1) artikli 6 lõike 1 punkt b. Otsuse täielik tekst on kättesaadav ainult inglise keeles ning see avaldatakse pärast seda, kui sellest on kustutatud võimalikud ärisaladused. Otsus on kättesaadav:

— Euroopa konkurentsialasel veebisaidil (http://ec.europa.eu/competition/mergers/cases/). Veebisaidil pakutakse mitut võimalust otsida konkreetset ühinemisotsust, sealhulgas ettevõtja nime, juhtumi numbri ja kuupäeva järgi ning tegevusalade registri kaudu;

— elektroonilises vormis EUR-Lex’i veebisaidil (http://eur-lex.europa.eu/homepage.html?locale=et) dokumendinumbri 32017M8474 all. EUR-Lex pakub on-line-juurdepääsu Euroopa õigusele.

(1) ELT L 24, 29.1.2004, lk 1.
ET Euroopa Liidu Teataja C 212/13

Vastuväidete esitamisest loobumine teatatud koondumise kohta

(juhtum M.8385 – Pillarstone/Famar)

(EMPs kohaldatav tekst)

(2017/C 212/03)

3. mail 2017 otsustas komisjon loobuda vastuväidete esitamisest eespool nimetatud teatatud koondumise kohta ning kuulutada koondumine siseturuga kokkusobivaks. Otsuse aluseks on nõukogu määruse (EÜ) nr 139/2004 (1) artikli 6 lõike 1 punkt b. Otsuse täielik tekst on kättesaadav ainult inglise keeles ning see avaldatakse pärast seda, kui sellest on kustutatud võimalikud ärisaladused. Otsus on kättesaadav:

— Euroopa konkurentsialasel veebisaidil (http://ec.europa.eu/competition/mergers/cases/). Veebisaidil pakutakse mitut võimalust otsida konkreetset ühinemisotsust, sealhulgas ettevõtja nime, juhtumi numbri ja kuupäeva järgi ning tegevusalade registri kaudu;

— elektroonilises vormis EUR-Lex’i veebisaidil (http://eur-lex.europa.eu/homepage.html?locale=et) dokumendinumbri 32017M8385 all. EUR-Lex pakub on-line-juurdepääsu Euroopa õigusele.

(1) ELT L 24, 29.1.2004, lk 1.
2.

Asjaomaste ettevõtjate majandustegevus hõlmab järgmist: — PSA: PSA on sadamaoperaator. Ettevõtja osutab peamiselt sadamates stividoriteenuseid, keskendudes eelkõige konteinerliinilaevadele sadamateenuste osutamisele; — TIL: TIL on sadamaoperaator, keda kontrollivad kaudselt ühiselt ettevõtja MSC Mediterranean Shipping Company Holding SA ning teatavate finantsinvesteerimisvahendite kaudu Global Infrastructure Management, LLC. TIL investeerib konteinerterminalidesse mitmel pool maailmas, arendab ja haldab neid, sageli ühisettevõtetes teiste suurte sadamaoperaatoritega; — PSA DGD: PSA DGD käitab Deurgancki kail paiknevat konteinerterminali Antwerpeni sadamas. See on olemasolev äriühing, kelle üle on praegu ainukontroll ettevõtjal Kranji.