Seni on EPBD peamine panus olnud ehitiste energiatõhususe küsimuse jõudmine poliitilistesse aruteludesse, ehitusalastesse õigusaktidesse ja kodanike teadvusse. Direktiivi rakendamine on valmistanud raskusi paljudele liikmesriikidele, kuid 22 neist on teatanud täielikust ülevõtmisest (seda veel hinnatakse). Mitu liikmesriiki on teatanud mõõdukatest rakenduskuludest, aga ka ehitussektori märkimisväärsest energiasäästust, millele direktiiv on kaasa aidanud.

Direktiivis ei ole määratud kindlaks kogu ELis kehtivaid piirmäärasid, vaid selles on nõutud, et liikmesriigid kehtestaksid sätted direktiivi rakendamiseks. Samuti peavad liikmesriigid töötama välja oma meetodid ehitiste energiatõhususe arvutamiseks või kasutama olemasolevaid Euroopa standardeid ning tagama, et neil on märgiste väljastamiseks ja ülevaatuste läbiviimiseks piisavalt kvalifitseeritud töötajaid.

–Liikmesriigid kehtestavad süsteemi keskmise suurusega ja suurte kütte- ja kliimaseadmete korrapäraseks ülevaatamiseks, et jälgida ja optimeerida nende energiatõhusust. Alternatiivina võivad liikmesriigid korraldada edenduskampaaniaid, kui nad tõendavad, et kampaaniad on sama tõhusad kui küttesüsteemide korrapärane ülevaatus.

Kehtivatest ELi peamistest õiguslikest instrumentidest on ehitiste energiatõhususe direktiiv (EPBD) keskseks vahendiks, mis pakub terviklikku lähenemisviisi tõhusale energiakasutusele ehitussektoris. See hõlmab ruumide kütmise ja vee soojendamise, samuti jahutamise, ventilatsiooni ja valgustuse energiavajadusi.

Elu- ja ärihoonete energiakasutus moodustab lõviosa, ligikaudu 40 %, kogu energia lõpptarbimisest ja CO2 heidetest ELis. Ehitistega seotud tegevusalad hõlmavad olulise osa ELi majandusest, umbes 9 % ELi SKTst ja 7–8 % ELi tööhõivest. Kulutõhusa energiasäästu potentsiaal on märkimisväärne, mis omakorda võib anda olulist majanduslikku, sotsiaalset ja keskkonnaalast kasu. Seepärast võib ELi ehitussektor mängida keskset rolli ELi kasvu-, energia- ja kliimapoliitiliste eesmärkide saavutamisel, aidates samas suurendada tarbijate mugavust ja kärpida nende energiaarveid. Ehitiste energiatõhususel on samuti oluline osa laiaulatuslikumates algatustes, mis hõlmavad energiat ja kliimamuutust käsitlevaid ELi eesmärke, nagu need on esitatud komisjoni teatises „Euroopa energiapoliitika“.

Vaatamata ehitussektoris juba võetud meetmetele on märkimisväärne kulutõhusa energiasäästu potentsiaal endiselt kasutamata. See on tingitud sektori keerukusest ja turuhäiretest (nt energiahindade välismõjude ebapiisav arvessevõtmine, üürnike ja üürileandjate probleemid, ebatäpne teave, uue ja innovatiivse tehnoloogia piiratud kasutuselevõtt), aga ka kehtiva EPBD sõnastuse piiratusest ja vähestest ambitsioonidest selle rakendamisel.

Probleemide lahendamiseks on järgmised võimalused:

–EPBD kehtetuks tunnistamine ja selle asendamine leebete poliitiliste vahenditega. See tähendaks ennetavat ja ambitsioonikat tegevust ning äärmiselt suuri kulusid kõikidele liikmesriikidele;

–tavapärane tegevus ehk „mitte teha rohkem“ kui kehtivate meetmetega jätkamine, kaasa arvatud jätkuv ja tõhusam rakendamine, Sellisel juhul ei kasutataks täielikult ära EPBD-välist ega ka selle enda kogu potentsiaali.

–ELi meetmed vahendite abil, millega täiendatakse ja tõhustatakse kehtivat EPBDd.

Kolmest nimetatud poliitikavõimalusest on kõige suuremat panust ELi poliitiliste eesmärkide täitmisse võimalik saavutada EPBD läbivaatamisega. Seda on võimalik teha kehtivate sätete muutmise teel, nii et säiliks nende põhimõtted ja olemus, kuid suurendataks märkimisväärselt nende tõhusust. See hõlbustaks direktiivi ülevõtmist ja parandaks kavandatud muudatuste mõistetavust. Samal ajal vabaneks suurem potentsiaal ning hulk kasulikku mõju. EPBD rakendamise jätkumine on äärmiselt oluline.

Lahenduseks on aga poliitiliste vahendite kombinatsioon ning seepärast on EPBD rakendamise täiendamiseks vaja muid mittereguleerivaid meetmeid, millest siiski üksi ei piisaks. Tuleks tugevdada jõupingutusi, et pakkuda rohkem rahalisi ja maksualaseid soodustusi, teavet ja ekspertide koolitust ning jõuda kokkuleppele vabatahtlikes meetmetes. Kehtivas EPBDs juba sisalduvaid leebeid õiguslikke vahendeid tuleks edasi arendada.

ELi õigus kõnealuseid meetmeid võtta

Kliimamuutus, energiavarustuskindlus ja keskkonnakaitse on väljakutsed, mis nõuavad kooskõlastatud tegevust ELi tasandil. Energiatõhusus on kõnealuste probleemide lahenduse üks osa ning käesolevas valdkonnas ELi tasandil juba vastuvõetud aktid kajastavad vajadust ühenduse meetmete järele.

Ehitussektor vastutab umbes poole CO2 heitkoguse eest, mis ei ole hõlmatud heitkogustega kauplemise süsteemiga, ning kõnealuse sektori CO2 heidete vähendamise potentsiaal on märkimisväärne, kusjuures vähendamise kulud on negatiivsed või madalad. Ehitussektori omapärast tingituna on energiatõhususe kasv piiratud, samas moodustavad ehitistega seotud ehitustooted, -seadmed ja -teenused olulise osa ELi siseturust. Inimeste suurem liikuvus ja üha suurenev hulk ettevõtjaid, kes tegutsevad kogu ELis, tähendab, et sarnaste meetmetega vähendataks ka nende halduskoormust.

Seepärast ei saa liikmesriigid üksi saavutada energiatõhususe eesmärke piisavalt hästi ning on vaja tegutsemist ühenduse tasandil, et hõlbustada ja toetada meetmete kasutuselevõttu. Kehtiva EPBD põhielemente on juba arutatud subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse põhimõtte seisukohast direktiivi vastuvõtmisel 2002. aastal ning neid on praktikas katsetatud, et demonstreerida lähenemisviisi asjakohasust.

Millised on EPBD paremaks muutmise võimalused?

Mõjuhinnangus jõuti järeldusele, et kehtiva EPBD mitut aspekti tuleks muuta. Üldjoontes hõlmavad need esiteks ebaselge sõnastuse parandamist ja teiseks kehtiva direktiivi põhielemente. Iga põhielemendi puhul analüüsiti majandus-, sotsiaal- ja keskkonnamõju seisukohast mitut valikuvõimalust ning nende mõju subsidiaarsusele ja proportsionaalsusele.

Analüüsiks kasutati suurt hulka andme- ja teabeallikaid: DG TRENilt saadud PRIMESi mudeli lähteandmeid ja prognoose, Ecofysi BEAM-mudelit, rohkem kui 35 uuringut, kogemusi kehtiva EPBD rakendamisel, samuti liikmesriikide ja sidusrühmade panust.

Arutusel olnud valikuvõimalused hõlmavad poliitiliste vahendite kombinatsiooni, sealhulgas mittereguleerivaid alternatiive, nagu teavitamine ja muud leebed meetmed. Tehti kindlaks viis põhilist meetmete valdkonda:

Selgitamine ja lihtsustamine

See on EPBD nõuetekohase rakendamise seisukohalt väga oluline. Selles valdkonnas on kaks peamist meedet: i) selgitada ja lihtsustada teksti ennast ning ii) valida sobiv õiguslik vorm (uuestisõnastamine või muudatus).

A: 1000 m2 künnis olemasolevate ehitiste jaoks, mida oluliselt rekonstrueeritakse

Kehtiva EPBD sätted, mille kohaselt üksnes üle 1000 m2 suurused ehitised peavad vastama teatavatele energiatõhususe nõuetele, kui neid oluliselt rekonstrueeritakse (investeeringud peavad ületama 25 % kogu ehitise väärtusest, välja arvatud maa, või peab rekonstrueerimine hõlmama rohkem kui 25 % ehitise välispiiretest), tähendavad, et kõnealuse sätte reguleerimisalasse kuulub üksnes ligikaudu 29 % kogu ELi ehitussektorist. On selge, et parim aeg energiatõhususe meetmete rakendamiseks on siis, kui ehitist oluliselt rekonstrueeritakse (umbkaudu iga 25–40 aasta järel). Sellisel juhul ei ole täiendavad investeeringud suured ning tänu energiasäästule tasuvad investeeringud ennast ära meetmete eluea jooksul.

Analüüsiti kolme võimalust EPBD reguleerimisala laiendamiseks.