P9_TA(2022)0287

Toiduga kindlustatuse tagamine arengumaades

Euroopa Parlamendi 6. juuli. 2022. aasta resolutsioon toiduga kindlustatuse tagamise kohta arengumaades (2021/2208(INI))

(2023/C 47/11)

Euroopa Parlament,

— võttes arvesse inimõiguste ülddeklaratsiooni artiklit 25 ja majanduslike, sotsiaalsete ja kultuuriliste õiguste rahvusvahelise pakti artiklit 11, milles tunnustatakse õigust toidule osana õigusest piisavale elatustasemele,

— võttes arvesse Euroopa Liidu lepingu artiklit 21,

— võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingu (ELi toimimise leping) artiklit 208, milles kinnitatakse, et liit peab võtma arengukoostöö eesmärke arvesse sellise poliitika puhul, mida ta rakendab ja mis tõenäoliselt mõjutab arengumaid,

— võttes arvesse ELi toimimise lepingu artiklit 214, milles on sätestatud ELi humanitaarabioperatsioonide põhimõtted ja eesmärgid,

— võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. juuni 2021. aasta määrust (EL) 2021/947, millega luuakse naabruspiirkonna, arengu- ja rahvusvahelise koostöö instrument „Globaalne Euroopa“, muudetakse otsust nr 466/2014/EL ja tunnistatakse see kehtetuks ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EL) 2017/1601 ja nõukogu määrus (EÜ, Euratom) nr 480/2009 (1),

— võttes arvesse nõukogu 20. juuni 1996. aasta määrust (EÜ) nr 1257/96 humanitaarabi kohta (2),

— võttes arvesse komisjoni 31. märtsi 2010. aasta teatist toiduvarustuskindluse parandamiseks antava humanitaarabi kohta (COM(2010)0126) ja teatist ELi poliitilise raamistiku kohta, millega toetatakse arenguriike toiduga kindlustatuse probleemide lahendamisel (COM(2010)0127),

— võttes arvesse komisjoni 3. oktoobri 2012. aasta teatist „ELi lähenemisviis vastupanuvõimele: õppetunnid toidukriisidest“ (COM(2012)0586),

— võttes arvesse komisjoni 12. märtsi 2013. aasta teatist „Tõhusam välisabi emade ja laste toitumise parandamiseks: ELi poliitikaraamistik“ (COM(2013)0141),

— võttes arvesse komisjoni 10. märtsi 2021. aasta teatist „ELi humanitaartegevuse kohta: uued väljakutsed, samad põhimõtted“(COM(2021)0110), milles nähakse muu hulgas ette põhimeetmed, et tugevdada humanitaarabi, arengupoliitika ja rahuloome seostatud lähenemisviisi, et siduda omavahel paremini kiireloomuline hädaabi ja pikaajalised lahendused, ning Euroopa Parlamendi 15. detsembri 2021. aasta resolutsiooni ELi humanitaartegevuse uute suundumuste kohta (3),

— võttes arvesse komisjoni 23. märtsi 2022. aasta teatist „Toiduga kindlustatuse tagamine ja toidusüsteemide toimekindlamaks muutmine“ (COM(2022)0133),

— võttes arvesse ELi soolise võrdõiguslikkuse kolmandat tegevuskava soolise võrdõiguslikkuse ja naiste mõjuvõimu suurendamise kohta ELi välistegevuses 2021–2025 ning Euroopa Parlamendi resolutsiooni selle kohta (4),

— võttes arvesse komisjoni 3. juuli 2014. aasta toitumisalast tegevuskava (SWD(2014)0234), mille eesmärk on vähendada kängu jäänud alla viieaastaste laste arvu 2025. aastaks seitsme miljoni võrra, ning sellealast kuuendat, 12. augusti 2021. aasta eduaruannet (SWD(2021)0229),

— võttes arvesse oma toiduga kindlustatust ja toitumist käsitlevaid resolutsioone, eelkõige 27. novembri 2014. aasta resolutsiooni laste alatoitumuse ja vaegtoitumuse kohta arengumaades (5), 7. juuni 2016. aasta resolutsiooni toiduga kindlustatust ja piisavat toitumist käsitleva uue ühenduse kohta (6) ning 5. oktoobri 2016. aasta resolutsiooni edasiste meetmete kohta, mis aitavad täita ülemaailmseid eesmärke ja ELi kohustusi toitumise ja toiduga kindlustatuse tagamiseks maailmas (7),

— võttes arvesse oma 24. märtsi 2022. aasta resolutsiooni kiireloomulise vajaduse kohta võtta seoses Venemaa sissetungiga Ukrainasse vastu ELi tegevuskava toiduga kindlustatuse tagamiseks ELis ja väljaspool seda (8),

— võttes arvesse nõukogu 28. mai 2013. aasta järeldusi, mis käsitlevad toiduga kindlustatust ja toitumisalast kindlustatust välisabis,

— võttes arvesse nõukogu 26. novembri 2018. aasta järeldusi ülemaailmse toiduga ja toitumisalase kindlustatuse tugevdamise kohta, 25. novembri 2019. aasta järeldusi toitumisalase tegevuskava neljanda eduaruande kohta, 20. mai 2021. aasta järeldusi ELi prioriteetide kohta ÜRO toidusüsteemide 2021. aasta tippkohtumiseks, 14. juuni 2021. aasta järeldusi, mis käsitlevad Euroopa tiimi tugevamat pühendumust inimarengule ja 19. novembri 2021. aasta järeldusi, milles käsitletakse veeküsimusi ELi välistegevuses,

— võttes arvesse nõukogu ja nõukogus kokku tulnud liikmesriikide valitsuste esindajate, Euroopa Parlamendi ja Euroopa Komisjoni 2008. aasta ühisavaldust – Euroopa konsensus humanitaarabi valdkonnas (9) ning võttes arvesse 2017. aasta Euroopa arengukonsensust,

— võttes arvesse maailma terviseassamblee poolt 2012. aastal emade, imikute ja väikelaste toitumise valdkonnas 2025. aastaks seatud kuut ülemaailmset eesmärki, nimelt i) vähendada alla viieaastaste kängu jäänud laste koguarvu 40 %, ii) vähendada reproduktiivses eas naiste kehvveresust 50 %, iii) vähendada alakaalulisena sündivate laste arvu 30 %, iv) takistada laste ülekaalulisuse suurenemist, v) tõsta kuni kuuekuuliste imikute eranditult rinnaga toitmise määra vähemalt 50 % ning vi) vähendada laste kurtumust vähem kui 5 %-le,

— võttes arvesse aruandeid toiduga kindlustatuse ja toitumise olukorra kohta maailmas, ülemaailmset toidukriiside aruannet ja ülemaailmse toitumise alast aruannet, sealhulgas 2021. aasta väljaandeid, ÜRO Toidu- ja Põllumajandusorganisatsiooni (FAO) suuniseid õiguse kohta toidule, FAO maailma toiduga kindlustatuse komitee toidusüsteeme, akroökoloogia kümmet elementi, millest lähtutakse üleminekul säästvatele põllumajandus- ja toidusüsteemidele (FAO), ja toitumist käsitlevaid vabatahtlikke suuniseid ning 2014. aasta tegevusraamistikku toiduga kindlustatuse ja piisava toitumise tagamiseks pikaajalistes kriisides,

— võttes arvesse ÜRO Toidu- ja Põllumajandusorganisatsiooni koostatud dokumenti „The State of World Fisheries and Aquaculture 2020“ (maailma kalanduse ja vesiviljeluse olukord 2020) (10),

— võttes arvesse säästva kalapüügi partnerluslepinguid ELi ja vastavate kolmandate riikide vahel,

— võttes arvesse ülemaailmset toidukriiside vastast võrgustikku, mis on niisuguste humanitaar- ja arenguvaldkonna osalejate liit, kes teevad ühistele analüüsidele ja teadmistele tuginedes tööd selle nimel, et suurendada humanitaar-, arengu- ja rahuvaldkonna lõimimise koordineerimist,

— võttes arvesse ÜRO 13. septembri 2007. aasta põlisrahvaste õiguste deklaratsiooni ja ÜRO 28. septembri 2018. aasta deklaratsiooni talunike ja muude maapiirkondades töötavate inimeste õiguste kohta,

— võttes arvesse ÜRO Peaassamblee 25. septembri 2015. aasta resolutsiooni „Kestliku arengu tegevuskava aastani 2030 „Muudame oma maailma““,

— võttes arvesse ÜRO Peaassamblee 1. aprilli 2016. aasta resolutsiooni ÜRO toitumismeetmete aastakümne (2016–2025) kohta, mille eesmärk on käivitada intensiivsed meetmed nälja ja vaegtoitumuse kaotamiseks kogu maailmas ning tagada üldine juurdepääs tervislikumale ja kestlikumale toitumisele kõigi inimeste jaoks olenemata sellest, kes nad on ja kus nad elavad,

— võttes arvesse ÜRO kestliku arengu eesmärke ning nende üksteisega tihedalt seotud ja integreeritud olemust, eelkõige kestliku arengu eesmärki nr 1 kaotada vaesus kõikjal ja kõigis selle esinemisvormides, eesmärki nr 2 kaotada nälg, saavutada toiduga kindlustatus ja täisväärtuslikum toitumine ning toetada kestlikku põllumajandust, eesmärki nr 3 tagada kõigile hea tervis ja heaolu kogu elukaare jooksul, eesmärki nr 5 saavutada sooline võrdõiguslikkus ning võimestada kõiki naisi ja tütarlapsi, eesmärki nr 6 tagada puhas joogivesi, sanitaartingimused ja kestlik veemajandus, eesmärki nr 10 vähendada ebavõrdsust riikides ja riikide vahel, eesmärki nr 12 tagada kestlikud tarbimis- ja tootmisviisid, eesmärki nr 13 tegutseda kiirelt ja otsustavalt kliimamuutuste ja nende mõjuga võitlemiseks ning eesmärki nr 17 tugevdada kestliku arengu meetmete elluviimist ning elavdada üleilmset koostööd,

— võttes arvesse ÜRO Julgeolekunõukogu 2018. aasta resolutsiooni 2417, milles mõistetakse hukka tsiviilisikute näljutamine sõjapidamise vahendina ning tsiviilelanikkonna ebaseaduslik humanitaarabist eemalhoidmine,

— võttes arvesse valitsustevahelise bioloogilist mitmekesisust ja ökosüsteemi teenuseid käsitleva teaduslik-poliitilise foorumi (IPBES) ja valitsustevahelise kliimamuutuste rühma (IPCC) koostatud 2020. aasta juuni aruannet (11), milles rõhutatakse kliimamuutuste vastu võitlemise ja bioloogilise mitmekesisuse säilitamise vahelist seost,

— võttes arvesse maailma toiduga kindlustatuse komitee (CFS) vabatahtlikke suuniseid maa, kalastusvete ja metsade vastutustundliku majandamise kohta riikliku toiduga kindlustatuse kontekstis (2012) ja maailma toiduga kindlustatuse komitee (CFS) põllumajandusse ja toidusüsteemidesse tehtavate vastutustundlike investeeringute põhimõtteid (2015),

— võttes arvesse toitumise parandamise liikumist (Scaling Up Nutrition Movement) ja tööd, mida selle raames tehakse igasuguse vaegtoitumuse kaotamiseks, toetades asjaomaste riikide valitsuse juhitavaid algatusi ja prioriteete koostöös kodanikuühiskonna, ÜRO, rahastajate, ettevõtjate ja teaduritega,

— võttes arvesse komisjoni poolt 2021. aasta detsembris Tokios toimunud toitumise ja majanduskasvu seostele pühendatud tippkohtumisel antud lubadust eralda aastatel 2021–2024 vaegtoitumuse vastu võitlemiseks 2,5 miljardit eurot ning ELi jätkuvat pühendumist sellele, et vähendada känguvate laste arvu 2025. aastaks vähemalt seitsme miljoni võrra,

— võttes arvesse 13. juunil 2021. aastal Cornwallis toimunud G7 tippkohtumisel heaks kiidetud G7 näljahäda ennetamise ja humanitaarkriiside kokkulepet, millega G7 liikmed kohustusid võitlema nälja vastu ja hoidma ära näljahädasid ühismeetmete võtmise abil,

— võttes arvesse kodukorra artiklit 54,

— võttes arvesse põllumajanduse ja maaelu arengu komisjoni arvamust,

— võttes arvesse arengukomisjoni raportit (A9-0195/2022),

A. arvestades, et mõõdukas või tõsine toiduga kindlustamatus on alates 2014. aastast aeglaselt suurenenud, kusjuures 2020. aastal puudus peaaegu igal kolmandal inimesel ehk 2,37 miljardil inimesel juurdepääs piisavale toidule (12);

B. arvestades, et toidukriiside tõsidus ja ulatus on alates 2020. aastast suurenenud konfliktide, majanduslike šokkide ja äärmuslike ilmastikutingimuste tõttu või nimetatud tegurite koosmõju tõttu, kusjuures 2021. aastal kannatas akuutse toiduga kindlustamatuse all ja vajas kiiret toiduabi 193 miljonit inimest – see on kõrgeim akuutse toiduga kindlustamatuse määr nende kuue aasta jooksul, mil on koostatud ülemaailmset toidukriiside aruannet; arvestades, et 720–811 miljonit inimest kannatab nälja käes ja arvatakse, et näljahäda ohustab viit riiki, sh Lõuna-Sudaan, Etioopia, Madagaskar, Nigeeria (16 osariiki ja föderaalne pealinnaala) ja Jeemen (13);

C. arvestades, et õigus toidule viitab kättesaadavuse, ligipääsetavuse ja piisavuse (piisav kogus ja stabiilne juurdepääs) mõõtmetele;

D. arvestades, et FAO kohaselt on toiduga kindlustatus olemas, kui „kõigil inimestel on igal ajal füüsiline, sotsiaalne ja majanduslik juurdepääs piisavale, ohutule ja täisväärtuslikule toidule, mis rahuldab nende toitumisvajadusi ja toidueelistusi aktiivseks ja tervislikuks eluks“ (14);

E. arvestades, et ebaseaduslik, provotseerimata ja põhjendamatu Venemaa agressioonisõda Ukrainas on veelgi destabiliseerinud niigi hapraid põllumajandusturge ja süvendanud juba niigi rasket COVID-19 põhjustatud olukorda ning avaldanud täiendavat survet käimasolevatele toidukriisidele ja ülemaailmsele toiduga kindlustatusele, surudes rahvusvahelised toidu- ja söödahinnad nende juba niigi kõrgest tasemest veel tunduvalt kõrgemale; arvestades, et see suurendab tõenäoliselt toiduga kindlustamatust, vaesust, sotsiaalset rahutust ja ebastabiilsust paljudes arengumaades, kes sõltuvad väga Ukrainast ja Venemaalt imporditud nisust, kuna 40 % Ukraina nisust ja maisist eksporditakse Lähis-Idasse ja Aafrikasse;

F. arvestades, et FAO andmetel sõltub nisuimpordi puhul peaaegu 50 riiki Venemaast ja Ukrainast vähemalt 30 % ulatuses ning neist 26 riiki hangivad enam kui 50 % oma nisust mõlemast riigist; arvestades, et Maailma Toiduprogramm ostis peaaegu poole oma ülemaailmsest nisuvarust Ukrainast ja on juhtinud tähelepanu asjaolule, et kõige rohkem mõjutab see käimasolevaid toidukriise sellistes riikides nagu Afganistan, Etioopia, Süüria ja Jeemen;

G. arvestades, et nii Ukraina kui Venemaa on põllumajandustoodete netoeksportijad ning mõlemal on juhtiv roll toiduainete ja väetiste maailmaturul, kus eksporditavad tarned on sageli koondunud vähestesse riikidesse; arvestades, et selline koondumine võib suurendada nende turgude kaitsetust ja volatiilsust; arvestades, et Venemaa on peamine sünteetiliste lämmastikväetiste ja nende komponentide eksportija ning Valgevene on suur kaaliumkloriidväetiste eksportija; arvestades, et lämmastikväetiste hinnad sõltuvad suuresti maagaasi hindadest ja Venemaal on maagaasiturul valitsev positsioon; arvestades, et paljud arengumaad maadlesid juba enne konflikti toiduainete ja väetiste kõrgete rahvusvaheliste hindade negatiivse mõjuga;

H. arvestades, et FAO toiduhindade indeks, millega jälgitakse toidu ja sööda rahvusvahelisi hindu, on jõudnud kõigi aegade kõrgeimale tasemele ning täiendav hinnatõus ja toiduainete hinnainflatsioon on juba niigi kõrgest tasemest tõenäoliselt tunduvalt kõrgemad;

I. arvestades, et FAO andmetel saavutas toiduhindade indeks rekordtaseme 2022. aasta veebruaris; arvestades, et selles märgitakse, et toiduainete hinnainflatsiooni põhjustavad tegurid ei piirdu põllukultuuride kasvutingimuste ja ekspordivõimalustega, vaid palju suurem mõju avaldub toiduainete hinnainflatsioonile toiduainete tootmisest väljaspool, eelkõige on mõjutajateks energia-, väetise- ja söödasektor;

J. arvestades, et kõige rohkem esineb toiduga kindlustamatust Aafrikas, mille rahvastikust mõjutas 2020. aastal mõõdukas või tõsine toiduga kindlustamatus 60 % (799 miljonit inimest) (15);

K. arvestades, et Euroopa Liit peaks pöörama erilist tähelepanu riikidele, kes seisavad silmitsi näljahädaga, mida süvendavad loodusõnnetused, näiteks Madagaskar, mida tabasid hiljuti ägedad tsüklonid ja kus akuutse toiduga kindlustamatuse all kannatab igast viiest elanikust kaks, seda eelkõige Suur-Lõuna piirkonnas, kus tõsise vaegtoitumuse all kannatab enam kui 300 000 last;

L. arvestades, et paljudel arengumaade väikepõllumajandustootjatel ei ole juurdepääsu tervislikule, toitvale ja jätkusuutlikule toitumisele, kuna nad asuvad kõrvalistes kohtades, nende sissetulek on madal ning neil puudub juurdepääs mitmekesistele toiduallikatele; arvestades, et on tõendeid selle kohta, et väikepõllumajandustootjate sektorisse ja piirkondlikesse struktuuridesse tehtud investeeringud annavad vaesuse vähendamise ja majanduskasvu seisukohast parima tulemuse, mis seega juhib tähelepanu vajadusele suunata jõupingutused väikepõllumajandustootjate ja eriti naissoost väikepõllumajandustootjate sissetulekute suurendamisele ning tugevdada vähekaitstud kogukondade vastupanuvõimet;

M. arvestades, et kogu maailmas ei saanud 2020. aastal endale tervislikku toitumist lubada umbes kolm miljardit inimest, ning arvestades, et rasvumine kasvab järsult kõigis piirkondades (16);

N. arvestades, et vaegtoitumus on ebanormaalne füsioloogiline seisund, mille põhjuseks on alatoitumus, aga ka ülekaalulisus ja rasvumine; arvestades, et naiste ja tüdrukute tervis on tihedalt seotud nende tulevaste laste füüsilise ja vaimse tervise ning toitumisseisundiga; arvestades, et rasedate naiste ja emade alatoitumus suurendab raseduse ajal komplikatsioonide tekkimise ohtu, emade suremust ning laste alatoitumust ja suremust; arvestades, et lubamatult suur hulk lapsi kannatab endiselt vaegtoitumuse all: kõigist alla viieaastastest lastest on 22 % jäänud kängu kroonilise vaegtoitumuse tõttu, 6,7 % kurtunud (mis on akuutse vaegtoitumuse vorm) ja 5,7 % ülekaalulised (17) ning arvatakse, et tegelikud kängumise ja kurtumise näitajad on pandeemia mõjude tõttu kõrgemad;

O. arvestades, et veele ohutu ja turvalise juurdepääsu tagamine on tihedalt seotud toiduga kindlustatuse ja toitumise parandamisega; arvestades, et veenappus mõjutab rohkem kui 40 % maailma elanikkonnast, kusjuures vastavalt ÜRO viimasele maailma veevarude arendamise aruandele (2021) ei ole kogu maailmas otsest ja turvalist juurdepääsu puhtale joogiveele rohkem kui 2 miljardil inimesel;

P. arvestades, et enam kui 10 % maailma rahvastikust sõltub ellujäämisel kalandusest ja vesiviljelusest (18) ning arvestades, et ÜRO andmetel on enam kui 3 miljardi inimese peamine valgu allikas ookeanist pärit kala ja mereannid; arvestades, et väikesemahuline kalapüük hõlmab üle 90 % maailma kaluritest ja kalatöötajatest;

Q. arvestades, et epideemiate regulaarne esilekerkimine on väljakutseks tervishoiusüsteemidele, mis ei ole väga vastupidavad ja tugevad, seda eriti seoses nende suutlikkusega tagada kõige põhilisema ravi järjepidevus; arvestades, et kahe viimase kahe aasta jooksul on tervishoiusüsteemi vahendid juhitud kõrvale erinevatelt toitumisalastelt olulistelt funktsioonidelt ja alatoitumusega seotud olulistelt tervishoiuteenustelt – sh sünnituseelne hooldus, mikrotoitainete täiendamine ning laste kõhulahtisuse ennetamine ja ravi – ja neid on kasutatud COVID-19 vastu võitlemiseks ning arvestades, et alatoitumuse ravi ja ennetusteenused ei ole riiklike tervishoiusüsteemide olulistesse hoolduspakettidesse piisavalt integreeritud ja võrdne juurdepääs hooldusteenustele jätab endiselt soovida;

R. arvestades, et pidev vaesus ning suur ja püsiv ebavõrdsus ning mittesäästlikud toidusüsteemid koos tihemini esinevate loodusõnnetustega, mis on seotud eelkõige kliimamuutustega, on toiduga kindlustamatuse ja vaegtoitumuse algpõhjused;

S. arvestades, et 2022. aastal koostatud IPCC kuuenda aruande kohaselt vähendavad kliimamuutused, sh äärmuslike ilmastikutingimuste sageduse ja intensiivsuse suurenemine, toidu ja veega kindlustatust ja saagikust, muudavad karjamaid ja rändkarjatamise radu ning vähendavad toidu toiteväärtust, takistades seega jõupingutusi kestliku arengu tegevuskava aastani 2030 ja selle kestliku arengu eesmärkide saavutamiseks;

T. arvestades, et kliimamuutused põhjustavad naistele veelgi rohkem riske ja kaitsetust; arvestades, et kliimamuutused süvendavad olemasolevaid probleeme, näiteks toiduainete tootmise ja toidu kättesaadavuse järsk vähenemine, ning selle aluseks olevaid nõrku kohti, sh süveneb vaesus ja toiduga kindlustamatus, mis sunnib kogukondi süvenevate kriisidega silmitsi seisma; arvestades, et toitumise mitmekesisuse vähenemine on paljudes kogukondades suurendanud vaegtoitumust, seda eriti põlisrahvaste, väikepõllumajandustootjate ja madala sissetulekuga leibkondade puhul, mõjutades eriti lapsi, eakaid ja rasedaid naisi;

U. arvestades, et ÜRO Toidu- ja Põllumajandusorganisatsiooni hinnangul on kogu maailmas taimede geneetilisest mitmekesisusest kadunud umbes 75 %; arvestades, et ulatuslik geneetiline erosioon vähendab kaitset kliimamuutuste eest ning uute kahjurite ja haiguste eest;

V. arvestades, et bioloogiline mitmekesisus ja sellega seotud teenused – tolmendamine, kahjureid hävitavad kiskjad, agroökosüsteemide suurenenud vastupidavus erosiooni, põudade ja üleujutuste suhtes, mulla moodustumine ja süsiniku sidumine – on jätkusuutliku toidutootmise tagamiseks hädavajalikud;

W. arvestades, et bioloogilise mitmekesisuse vastupanuvõime suurendamine ja ökosüsteemi terviklikkuse toetamine võib säilitada kasu inimestele, sh elatusvahendid, inimtervis ja heaolu ning toiduga varustamine;

X. arvestades, et nende inimeste arv, kes vajavad kiiret toidu-, toitumisalast ja toimetulekuabi, aina kasvab (19); arvestades, et toidu ja toitumisalase kindlustamatuse ja vaegtoitumise peamised põhjustajad, mis süvenevad, on konfliktid, kliimamuutused ja äärmuslikud ilmastikuolud, keskkonnaseisundi halvenemine, energiahindade tõus, piiratud juurdepääs veele, majandusšokid, pidev vaesus ning kõrge ja püsiv ebavõrdsus, sh sooline ebavõrdsus, juurdepääsu puudumine põhilistele sotsiaal- ja tervishoiuteenustele, maailma rahvastiku kasv ja ebaõnnestunud valitsemine, mis võib tuua seega kaasa vajaduse rännata;

Y. arvestades, et konfliktid häirivad juurdepääsu toidule ja põhilistele sotsiaalteenustele, mis mõjutavad stabiilset tervist, sealhulgas toitumisteenused, vesi, kanalisatsioon ja hügieen, ning kahjustavad loodusvarasid, taristut, tootmisvahendeid ja kariloomi; arvestades, et toiduga kindlustamatus võib olla mõjutatud kogukondade vaheliste konfliktide allikas, mis süvendab olemasolevaid ressursside nappusega seotud probleeme ja pingeid;

Z. arvestades, et COVID-19 on põhjustanud häireid väärtusahelates alates tootmisest ja transpordist kuni toidu ladustamise ja müügini ning liikumispiirangud on vähendanud põllumajandustootjate ja tarbijate juurdepääsu turgudele, takistades veelgi kõigi võrdset juurdepääsu piisavale toidule ja toitumisele ning tuues esile impordipõhiste toidusüsteemide vastupanuvõime puudumise ja kestlike põllumajanduslike toidusüsteemide tähtsuse;

AA. arvestades, et COVID-19 on suurendanud vaesust, kuna puuduvad universaalsed sotsiaalkaitse põhialused; arvestades, et piirangud on mõjutanud igapäevast majandustegevust, milles paljud leibkonnad sõltuvad, mis on põhjustanud raskusi tervisliku ja toitva toidu kättesaadavuses või tervisevajaduste rahuldamisel; arvestades, et juurdepääs kvaliteetsele tervishoiule on paljudes arengumaades äärmiselt piiratud, seda eelkõige kõige kaitsetumate ja tõrjutud inimeste jaoks;

AB. arvestades, et kaasavad, vastupidavad ja kestlikud toidusüsteemid on otsustava tähtsusega, et täita tegevuskava aastani 2030 ja saavutada selle kestliku arengu eesmärgid; arvestades, et COVID-19 pandeemia tõi päevavalgele ülemaailmsete toidusüsteemide nõrkused, süvendades ebavõrdsust ning seades ohtu kõige kaitsetumate inimeste elu ja elatusvahendid; arvestades, et ÜRO tegevuskümnend nõuab läbimurdeliste lahenduste kiiremat kasutuselevõttu, et tegeleda inimeste ja planeedi ees seisvate üleilmsete probleemidega, alates vaesusest ja sooga seotud probleemidest kuni kliimamuutuste, ebavõrdsuse ja rahastamispuudujäägi kaotamiseni;

AC. arvestades, et toitumine on oluline küsimus, mis on 17 kestliku arengu eesmärgist vähemalt 12 eesmärgi saavutamise aluseks ja liikumapanevaks jõuks ning et see on lahutamatult seotud teiste kestliku arengu küsimustega kas seetõttu, et toitumine sõltub neist küsimustest (nt vesi, kanalisatsioon ja hügieen ning põllumajandus) või seetõttu, et see võimaldab neid lahendada (nt tervis ja tööhõive) või teeb mõlemat (nt sooline võrdõiguslikkus ja haridus);

AD. arvestades, et 1994. aasta Marrakechi leping ja eelkõige Maailma Kaubandusorganisatsiooni (WTO) põllumajandusleping on aidanud kaasa põllumajanduspiirkondade spetsialiseerumisele; arvestades, et see spetsialiseerumine on viinud olukorrani, kus mõned piirkonnad ekspordivad tugevalt ja teised sõltuvad peaaegu täielikult impordist; arvestades, et selline olukord ei ole kriiside, näiteks sõjad, suhtes vastupanuvõimeline ning on üks tegureid, mis põhjustab praegust ülemaailmset toiduainetega seotud ebastabiilsust;

AE. arvestades, et suur sõltuvus toiduainete importimisest muudab rahvastiku maailmaturu volatiilsusest väga sõltuvaks, eriti need inimesed, kes kulutavad suure osa oma sissetulekust igapäevaste toiduvajaduste katmisele;

AF. arvestades, et rahvusvaheliste turgude ebastabiilsus põhjustab toiduga kindlustamatust riikides, kus puudub tugev põllumajanduspoliitika, sest madalate hindadega perioodidel on negatiivne mõju tootmisvõimsusele ja nende ajal kasvab import, mis muudab maailmahindade tõusu korral linnaelanikkonna kaitsetuks;

AG. arvestades, et põllumajanduspoliitika on esmane makromajanduspoliitika ja kuna puudub kaitse maailmahindade äärmise volatiilsuse eest, on inflatsiooni tekitatud kahju tärkava turumajandusega riikidele laastav;

AH. arvestades, et toidualane sõltumatus on inimeste ja riikide õigus määratleda oma põllumajandus- ja toidupoliitika; arvestades, et selle kontseptsiooni eesmärk on võimaldada igal riigil toita oma elanikkonda, olla sõltumatu ja iseseisev; arvestades, et strateegia „Talust taldrikule“ eesmärk vähendada põllumajandustootjate sõltuvust välistest väljunditest on selle määratlusega kooskõlas;

AI. arvestades, et Euroopa rohelises kokkuleppes ja strateegias „Talust taldrikule“ rakendatakse põllumajandusele terviklikku lähenemisviisi, mitte ainult selleks, et ennetada Euroopa kliimaalast ja bioloogilise mitmekesisuse kriisi, vaid ka selleks, et tagada toiduga kindlustatus ning parandada toitumist ja rahvatervist; arvestades, et see on rahastamise valdkonda tehtavate investeeringute puhul eeskujuks, et soodustada arengumaade vastupanuvõimet ja oma toiduainetega varustatust;

AJ. arvestades, et strateegia „Talust taldrikule“ eesmärk on vähendada põllumajanduslike sisendite kasutamist ja eelkõige vähendada 2030. aastaks keemiliste pestitsiidide üldist kasutamist 50 %, kõige ohtlikumate pestitsiidide kasutamist 50 % ja väetiste kasutamist vähemalt 20 %;

AK. arvestades, et toitumine on oluline investeering, kuna hea toitumus lapse esimesel tuhandel elupäeval on täieliku füüsilise, intellektuaalse ja inimpotentsiaali saavutamiseks otsustava tähtsusega; arvestades, et nälg ja vaegtoitumus avaldavad negatiivset mõju laste õppimisvõimele ja ajendavad neid koolist välja langema, kujutavad endast elukestvat koormat üksikisikutele ja ühiskondadele ning kahjustavad inimkonna ja riikide majandusarengut; arvestades, et hea toitumus on seetõttu ühiskonna heaolu nurgakivi;

AL. arvestades, et COVID-19 pandeemia haripunktis jättis koolide sulgemine 370 miljonit last ilma juurdepääsuta tagatud koolitoidule, mis on sageli nende ainus soe toit päevas, arvestades, et koolitoidu programmid on oluline osa laste nälja ja vaegtoitumuse mitmesuguste vormide vastu võitlemisel; arvestades teisest küljest, et toiduga kindlustamatus häirib ühiskonna toimimist, sealhulgas perekondade suutlikkust saata lapsi kooli ning kuna see tekitab perekondadele täiendavat stressi, võib see olla koduvägivalla ja soolise vägivalla põhjustajaks; arvestades, et igalt toitumisalastesse sekkumistesse investeeritud dollarilt on võimalik saada 16 dollarit tulu;

AM. arvestades, et nagu ka muudes humanitaar- ja arenguabi valdkondades, ei ole suurenevate vajaduste täitmiseks piisavalt vahendeid, mis toob kaasa kiiresti suureneva rahastamispuudujäägi, millest tulenevalt on vaja arukamaid ja süsteemsemaid lähenemisviise ning süsteemsemat üleminekut sotsiaalselt õiglaste toidusüsteemide suunas, kuna meie praegused toidusüsteemid süvendavad sotsiaal-majanduslikku ja soolist ebavõrdsust, mis pärsib juurdepääsu tervislikule, õiglasele ja kestlikule toitumisele;

AN. arvestades, et naistel on põllumajandustootjate, hooldajate ja tootjatena keskse tähtsusega roll maailma toitmisel – nad toodavad arengumaades 60–80 % toidust –, kuid neil on ebavõrdne juurdepääs toidule ning ressurssidele, teenustele ja varadele, mis nende tootlikkust ja sissetulekut tõstaks; arvestades, et naiste kanda on 75 % tasustamata hooldus- ja majapidamistöödest ning et maapiirkondades ja madala sissetulekutasemega riikides elavad naised kulutavad hooldustööle kuni 14 tundi päevas;

AO. arvestades, et sooline ebavõrdsus mõjutab töö jaotumist ning toob naiste ja tüdrukute jaoks kaasa ebaproportsionaalse ja tasustamata hoolduskoormuse;

AP. arvestades, et on vaja kindlustada naiste ja tüdrukute õiguste kaitse kõigil tasanditel ning anda neile otsustusprotsessides tegutsemisruum; arvestades, et kliimamuutused ja katastroofid mõjutavad enim naisi ja tüdrukuid, mis süvendab liitriskide tõttu kaitsetust;

AQ. arvestades, et sooline ebavõrdsus avaldab otsest mõju toitumisele, kujundades leibkonnas ja kogukonnas toidudünaamikat viisil, mis mõjutab naiste ja tüdrukute võimet toota, pääseda ligi, lubada endale ja pakkuda toitu, hooldust ning neile mõeldud tervishoiu- ja sanitaarteenuseid; arvestades, et see võib suurendada ohtu, et nad kogevad soopõhist vägivalda või lähisuhtevägivalda;

AR. arvestades, et nais- ja meessoost põllumajandustootjate vahelise soolise lõhe kaotamine võib suurendada vaeseimates piirkondades põllumajandustoodangut 2,5–4 % ning vähendada ülemaailmset nälga 17 %;

AS. arvestades, et naised moodustavad partnerriikides 43 % põllumajandustööjõust, kusjuures osades Aasia ja Sahara-taguse Aafrika riikides on see määr 50 % või enam, kuid põllumajandusmaa valdajatest moodustavad nad vähem kui 20 %;

AT. arvestades, et maailmas on 608 miljonit põllumajanduslikku pereettevõtet, mis hõlmavad maailma põllumajandusmaast 70–80 %, moodustavad kõigist põllumajandusettevõtetest kogu maailmas 90 % ning toodavad maailma toidust selle väärtust vaadates 80 %;

AU. arvestades, et kolmandik kogu maailmas toodetud toidust läheb kaduma või raisku; arvestades, et suuremad jõupingutused toidukao ja -jäätmete vähendamiseks, rakendades põllumajanduslikes tootmissüsteemides ringmajanduse põhimõtteid, et tõsta põllumajandustootmise jätkusuutlikkust ja ressursitõhusust, on keskse tähtsusega, et tegeleda kogu maailmas toidu kindlustamatuse ja vaegtoitumusega ning kaitsta bioloogilist mitmekesisust;

AV. arvestades, et toiduga ja toitumisalase kindlustatusega tegelemiseks ei ole vaja mitte ainult rohkem rahalisi vahendeid, vaid on vaja ka otsustavat poliitilist keskendumist ja tegevust;

AW. arvestades, et mõnedes kolmandates riikides on käivitatud mitmeid uuenduslikke projekte, näiteks Aafrika nn suure rohelise müüri algatus, millega edendatakse agroökoloogilisi projekte;

AX. arvestades, et maailma toiduga kindlustatuse komitee on tähtsaim kaasav rahvusvaheline ja valitsustevaheline platvorm, kus kõik sidusrühmad saavad teha koostööd ühise eesmärgi nimel, et tagada kõigile toiduga ja toitumisalane kindlustatus;

AY. arvestades, et ÜRO peaassamblee võttis 20. detsembril 2017. aastal vastu projekti, mille raames kuulutati aastad 2019–2028 põllumajandusliku pereettevõtluse aastakümneks;

AZ. arvestades, et kuigi põllumajandustootjate õigused kinnitati 2004. aastal FAO taimegeneetiliste ressursside toidu ja põllumajanduse tarbeks kasutamise rahvusvahelises lepingus, on intellektuaalomandit käsitlevad õigusnormid olnud nendega sageli vastuolus, seades kohalikud, traditsioonilised ja põlised seemnesüsteemid ohtu;

BA. arvestades, et ELi aktiivne roll toiduga kindlustamatuse vastu võitlemisel on väga oluline, kuna EL annab peaaegu poole ülemaailmsest ametlikust arenguabist;

Toiduga kindlustatus ja toitumine COVID-19 järgse taastumise keskmes

1. on mures asjaolu pärast, et me ei ole 2025. aastaks seatud toitumisalaste eesmärkide saavutamisel ega 2030. aastaks nälja kaotamisel, mis on kestliku arengu eesmärgi nr 2 „kaotada nälg“ siht, graafikus ja on väga ebatõenäoline, et me need eesmärgid täidame; tuletab meelde, et nälg ja toiduga kindlustamatus on kogu maailmas taas tõusuteel; märgib murega, et 2030. aastaks võib nälga jätkuvalt kogeda umbes 660 miljonit inimest, seda ka COVID-19 pandeemia tagajärgede tõttu; tuletab meelde, et kiiremini nälja kaotamise eesmärgi suunas liikumiseks on vaja julgeid meetmeid, eelkõige seoses ebavõrdsusega toidu kättesaadavusel; tuletab meelde, et vaegtoitluse lõpetamist selle mis tahes vormis ja kestliku arengu eesmärki nr 2 tuleks pidada igasuguse poliitika puhul prioriteetideks, pöörates erilist tähelepanu kõige kaitsetumas olukorras olevatele inimestele;

2. rõhutab, et toidusüsteemidel on vaesuse kaotamisel ja kestliku arengu eesmärgi nr 1 saavutamisel keskne roll, tegeledes samal ajal vaegtoitumuse ning ületoitluse ja alatoitluse koosesinemisega, mis on hädavajalik, et saavutada kestliku arengu eesmärgi nr 3 tervishoiueesmärgid; rõhutab, et kestliku arengu eesmärgi nr 6 saavutamiseks ei ole võimalik veeressursse säästvalt majandada, kui selles ei mängi keskset rolli põllumajandus, ning et säästev kalavarude majandamine on ookeanide ja merede kaitse ja jätkusuutliku kasutamise ning kestliku arengu eesmärgi nr 14 saavutamiseks väga oluline; tuletab sellega seoses meelde, et toidusüsteemid peavad samuti laiemalt kajastama kestliku tarbimise ja tootmise seotud kohustusi kestliku arengu eesmärgi nr 12 raames, kliimamuutustega kohanemist ja nende leevendamist kestliku arengu eesmärgi nr 13 raames ning maismaa ökosüsteemide kaitset, taastamist ja säästvat majandamist kestliku arengu eesmärgi nr 15 raames;

3. tuletab meelde, et väikesemahulisel kalapüügil on toiduga kindlustatuses ja toitumises väga tähtis osa; rõhutab, et säästva kalapüügi partnerluslepingud peavad olema kooskõlas parimate olemasolevate teaduslike nõuannetega ja nendega ei tohi kahjustada kohalikku toiduga kindlustatust ega ohustada väikesemahulist kalapüüki ELi mittekuuluvates riikides, pannes neid otseselt konkureerima ELi laevadega; nõuab, et lepingud viidaks kooskõlla kestliku arengu tegevuskavaga aastani 2030 ning ELi keskkonnaalaste kohustustega ja ühise kalanduspoliitika eesmärkidega, suurendades sektoripõhist toetust ja kestlikkust käsitlevaid sätteid ülejääkide, vette tagasi laskmise ja ettevaatusprintsiibi kohta;

4. rõhutab, et COVID-19 pandeemia, sellele järgnenud majanduskriis ja piiride sulgemine ning käimasolev konflikt Ukrainas tõid esile ülemaailmse toidusüsteemi nõrgad kohad; rõhutab ja tuletab Euroopa Komisjonile ja liikmesriikidele meelde, kui oluline on luua tugevamad seosed lühiajalise, keskpika ja pikaajalise poliitika vahel, et tagada COVID-19 taastekavade kaasatus, pöörates samal ajal erilist tähelepanu vähimkaitstud rühmadele, nagu lapsed, noored, naised, eakad ja põlisrahvad;

5. nõuab tungivalt, et EL kaitseks arengumaade õigust toidule ja nende isevarustamise võimet, et saavutada toitumisalane kindlustatus, vähendada vaesust ning jõuda kaasavate, jätkusuutlike ja õiglaste tarneahelate ning kestlikumate toidusüsteemideni; nõuab samuti, et toetataks kohalikke ja piirkondlikke turge, pöörates erilist tähelepanu naispõllumajandustootjatele ja perekondlikele põllumajandusettevõtetele, et tagada taskukohase ja kättesaadava toiduga varustatus ning tugevamad sotsiaalsed turvavõrgud, et tagada kõige kaitsetumatele jätkuvalt juurdepääs toidule ka häda- või kriisiolukordades;

6. tuletab meelde, et Ukraina ja Venemaa on ülemaailmsel toiduainete eksporditurul olulised osalejad; tuletab meelde, et sellest tulenevalt on Ukrainal ja Venemaal suur mõju mitmetele kõrge näljatasemega riikidele, sest need riigid impordivad märkimisväärse osa oma nisust Ukrainlast või Venemaalt;

7. rõhutab, et valitsused peaksid sellega seoses vältima ekspordikeelde ning selgitama välja meetmed, et toetada põllumajandusturgude ümberkorraldamist ja nende reguleerimist, suurendades läbipaistvust ja kehtestades uued normid, et vältida olukorda, kus ülemäärane finantsspekulatsioon tõstab toiduainete hinna volatiilsust, mis võib eriti sõja kontekstis tõsta kunstlikult hulgihindu ja põhjustada turu volatiilsust ning mõjutada eelkõige arengumaid ja vähimkaitstud elanikkonnarühmi;

8. mõistab karmilt hukka põllumajandustoodete ja toidukaupadega seotud finantsspekulatsioonid ning kutsub komisjoni üles esitama kiiresti ettepanekuid sellise spekuleerimise lõpetamiseks, eriti sõja kontekstis, et tagada turu ja põllumajandusliku tootmise stabiilsus; tuletab sellega seoses meelde, et rahvusvaheliste põllumajandusturgude struktuurne ebastabiilsus ohustab üleilmset toiduga kindlustatust ja poliitilist stabiilsust paljudes arengumaades; palub komisjonil ja liikmesriikidel toetada rahvusvahelisi norme, mille eesmärk on peatada finantsspekulatsioon põllumajandustoodete ja toiduainetega ning spekulatiivsed tavad;

9. tuletab meelde, et õigus toidule on inimõigus; nõuab kõikehõlmavaid ja tugevaid ELi meetmeid, mis toetaksid selle õiguse täielikku ja järkjärgulist rakendamist, mis on üks viis kõigi jaoks toiduga kindlustatuse saavutamiseks; on väga mures toiduga kindlustamatuse järsu kasvu pärast viimastel aastatel;

10. rõhutab, et energiakriis ja Ukraina sõjale eelnenud ebasoodsad ilmastikutingimused on toonud maailmaturul kaasa põllumajandustoorme hinnatõusu ning nõuab sellega seoses laialdasemat ja tõhusamat toiduabi, et ühendada omavahel paremini kiireloomuline abi ja pikaajalised lahendused; palub Euroopa Komisjonil ja ELi liikmesriikidel eelkõige suurendada oma panust Maailma Toiduprogrammi ning nõuab, et võetaks meetmed, mille eesmärk on muuta meie toidusüsteeme, toetades partnerriikides põllumajandustootmise ja -töötlemise mitmekesisust ja kvaliteeti ning meetmed, et võidelda struktuurse vaesuse ja püsiva ebavõrdsuse kui toiduga kindlustamatuse algpõhjuste vastu;

11. märgib murelikult, et Venemaa sissetungil Ukrainasse on laiemas mõttes tohutu mõju, mis süvendab praegust toiduga kindlustamatust ja COVID-19 pandeemia mõju veelgi; märgib veelgi suurema murega, et Ukraina on selliste põhitoiduainete nagu nisu, mais ja taimeõli peamine tootja; palub komisjonil töötada välja ulatuslikud meetmed toiduga kindlustatuse tagamiseks ning rakendada neid lühikeses, keskpikas ja pikas perspektiivis; tuletab meelde, et EL peab tagama, et kõigi õigus toidule ei oleks turuväärtus; tuletab meelde, et näljahäda on üks sõja võimalikest tagajärgedest, millele tuleb tõsiselt mõelda, kui ülemaailmsed liidrid ei võta vastumeetmeid;

12. rõhutab, et Ukraina sõda näitab, kui palju madala sissetulekuga riigid sõltuvad oma põhitoiduainete hankimisel maailmaturust, sest nende toiduga kindlustatus oleneb käputäiest teravilja eksportivatest riikidest, mille tõttu on need riigid turuhäirete ja hinnatõusude ees eriti kaitsetud; tuletab meelde, et oma rahvastiku toitmiseks impordib 14 madala või väiksema keskmise sissetulekuga riiki enam kui 50 % oma nisust Venemaalt ja Ukrainast ning mõnedes nimetatud riikidest valitseb juba näljahädale sarnanev olukord;

13. rõhutab, et konfliktist tingitud šokkidega toimetulekuks ja vastupanuvõime säilitamiseks peaksid Ukrainast ja Venemaa Föderatsioonist pärit toiduainete impordist sõltuvad riigid mitmekesistama oma toiduvarude allikaid, toetudes teistele eksportivatele riikidele, olemasolevatele toiduvarudele või suurendades oma kodumaiste tootmisbaaside mitmekesisust;

14. kutsub ELi ja selle liikmesriike katma viivitamata rahastamispuudujääki ÜRO 2022. aasta Ida-Aafrika ja Lähis-Ida humanitaarabi kampaanias, sest nende kahe piirkonna toetamine on hetkel 99 % ulatuses alarahastatud; tuletab meelde, et Maailma Toiduprogramm pidi juba Ida-Aafrikas ja Lähis-Idas vähendama pagulastele ja teistele vähekaitstud elanikkonnarühmadele mõeldud ratsioone, sest puudus piisav rahastus, hinnad tõusid ning turgudel on kaupade pakkumine vähenenud, mh Ukraina sõja tõttu;

15. rõhutab, et ambitsioonika rahastusega toidu- ja toitumisalane programmitöö peaks olema pandeemiajärgsete taastekavade keskmes;

16. nõuab tungivalt, et EL seaks oma rahvusvahelistes arenguprogrammides esikohale toidu ja kestliku põllumajanduse ning tagaks kohalikele kogukondadele ja organisatsioonidele juurdepääsu rahastusele; kutsub ELi üles investeerima koostöös arengumaadega meetmetesse ja sekkumistesse, mis võimaldavad juurdepääsu mitmekesisele, taskukohasele, ohutule, kestlikule ja piisavalt toitvale toidule, sest toitu ja toitumisse investeerimine on inimkapitali ja konkurentsivõime loomise ning kestliku arengu eesmärkide saavutamise keskne osa;

17. rõhutab, et poliitika peab olema riigipõhine, vajaduspõhine ja konteksti sobiv, kuna toidusüsteemid on väga erinevad; tuletab meelde, et esmatähtsaks tuleks pidada kohalikku toidutootmist rahastades väikepõllumajandustootjaid, kaitstes inimõigusi ning tugevdades perepõllumajandussüsteeme, ühistuid ja piirkondlikke tarneahelaid;

18. juhib tähelepanu asjaolule, et väikepõllumajandustootjad on arengumaades peamised toidutootjad, mängides olulist rolli nende riikide toiduga kindlustatuses ja toitumises; kutsub ELi üles toetama ja võimestama arenguabi andmisel just väikesemahulist põllumajandust, perekondlikke põllumajandusettevõtteid ja ühistuid, keskendudes samas ka inimväärsele tööle; rõhutab, et väikepõllumajandustootjate põllumajandustootmise suurendamine toob maailmaturule rohkem toitu, mis alandab toiduhindu ja loob parema toitumise;

19. tuletab meelde, et kohalikud põllumajandustraditsioonid, mida täiendab kaasaegne tehnoloogia, võivad edendada tervisliku ja toitva toidu tootmist; on seisukohal, et arengumaad peaksid suutma oma riiklikku põllumajanduspoliitikat kaitsta;

20. rõhutab, et kohalik toidutootmine ja kohalik tarbimine, millega toetatakse väikepõllumajandust ning tagatakse tootjatele ja tarbijatele õiglased hinnad, vähendab riikide sõltuvust impordist ja nende kaitsetust rahvusvaheliste hinnakõikumiste ees;

21. rõhutab, et strateegilised investeeringud kestlikesse põllumajandustavadesse võivad kõige tulemuslikumalt tagada vastupidava ja kestliku põllumajandusliku toidutööstuse süsteemi; nõuab tungivalt, et ELi investeeringud oleks kooskõlas kestliku arengu tegevuskava 2030, Pariisi kliimakokkuleppe ja bioloogilise mitmekesisuse konventsiooniga; tervitab ja julgustab ELi investeerima koostöös arengumaadega agroökoloogiasse, agrometsandusse ja põllukultuuride mitmekesistamisse ning kordab, et ELi toetatavad investeeringud põllumajandusse, metsandusse või kalandusse või ettevõtetesse, mis mõjutavad mulda, rohumaad, metsa, vett või merd, peavad muu hulgas olema kooskõlas FAO / maailma toiduga kindlustatuse komitee vabatahtlike suunistega maa, kalastusvete ja metsade vastutustundliku majandamise kohta riikliku toiduga kindlustatuse kontekstis ning FAO / maailma toiduga kindlustatuse komitee põllumajandusse ja toidusüsteemidesse tehtavate vastutustundlike investeeringute põhimõtetega; toetab tootjatele ja põllumajanduslikele äriühingutele ette nähtud Euroopa rahastamist, et nad saaksid teha vajalikke investeeringuid, viimaks need kooskõlla ohuhindamise ja kriitilise kontrollpunkti nõuetega, rakendades meetmeid võimalike toiduga kindlustatuse ohtude kõrvaldamiseks;

22. rõhutab, et lühikestel tarneahelatel on suurem potentsiaal kõrvaldada toidusüsteemi praegused nõrgad kohad, ning tuletab meelde, et kliimasõbralik põllumajandus hõlmab muu hulgas fossiilkütustest saadavast energiast sõltumise vähendamist, sealhulgas keemiliste pestitsiidide ja väetiste kasutamise vähendamist;

23. tunneb heameelt kõigi algatuste üle, mille eesmärk on rakendada või tugevdada põllumajanduspoliitikat riiklikul või piirkondlikul tasandil, et tagada suurem oma toiduainetega varustatus, ning julgustab arengumaade üleminekut suuremale isevarustamisele, andes põllumajandustootjatele vastutuse, omanditunde ja sõltumatuse jätkusuutlike põllumajanduslike toidusüsteemide ja sõltumatumate tootmissüsteemide loomisel; nõuab põllumajanduse valdkonnas keskendumist jõupingutustele, et kaitsta lisaks õigusele toidualasele sõltumatusele ka arengumaade õigust toiduga kindlustatusele ( 20 ) ning suurendada nende suutlikkust täita oma rahvastiku toitumisvajadusi;

24. rõhutab, et oluline on kaitsta ja edendada kohalike kogukondade õigust oma loodusvarade, nagu maa ja vesi kasutamisele ja kontrollimisele; taunib asjaolu, et paljudes arengumaades on levinud maade hõivamine; rõhutab, et see on jõhker tava, millega seatakse ohtu toiduga kindlustatus ja toidualane sõltumatus ning maakogukondade püsimajäämine;

25. märgib, et näiteks karjatamisõigus ja ühiskarjamaad on traditsioonilised maakasutusõigused, mis tuginevad tavaõigusele, mitte tõendatud omandiõigustele; rõhutab siiski niisuguste üldiste õiguste kaitse keskset tähtsust maaelanikkonna jaoks;

26. nõuab põllumajandusega tegeleva paikse elanikkonna ja rändkarjakasvatajate kogukondade vaheliste sotsiaalsete pingete lahendamist, eeskätt kattuvate etniliste ja religioossete konfliktidega piirkondades;

27. on sügavalt mures arengumaade suure sõltuvuse pärast toiduainete impordist, eelkõige Euroopa Liidust, eriti kui see import koosneb subsideeritud toodetest, mille madal hind tähendab kahjulikku konkurentsi kohaliku väikesemahulise põllumajanduse jaoks;

28. rõhutab vajadust kaitsta põllumajandustootjate õigust säilitada geneetilisi ressursse toiduga kindlustatuse ja kliimamuutustega kohanemise jaoks; kutsub komisjoni üles oma arenguabi ning kaubandus- ja investeerimispoliitika raames toetama põllumajandussüsteeme, mis on kooskõlas taimegeneetiliste ressursside toidu ja põllumajanduse tarbeks kasutamise rahvusvahelise lepinguga, millega kaitstakse talunike õigust säilitada, kontrollida, kaitsta ja arendada oma seemneid ja traditsioonilisi teadmisi;

29. rõhutab vajadust teha järjepidevat koostööd riikide, rahvusvaheliste ja piirkondlike organisatsioonidega, erasektori, põllumajandustootjate ja väikepõllumajandustootjate ning kohaliku kodanikuühiskonna ja kohalike kogukondadega, et toetada kontekstipõhiste, teostatavate ja kindlate riiklike toitumisalaste eesmärkide väljatöötamist, rakendamist ja järelevalvet; tunnistab kodanikuühiskonna keskset rolli eelkõige väikepõllumajandustootjateni jõudmisel, ühendades nad koolituse, ressursside, turgude ja väärtusahelatega;

30. on seisukohal, et emade ja imikute toitumisvajaduste esikohale seadmine on otsustava tähtsusega, et tagada kindel ja vastupidav toiduga kindlustatus, ning kutsub komisjoni ja liikmesriike üles toetama arengumaade ametiasutusi toitumisteenuste lõimimisel tervishoiusüsteemi, et tegeleda kõigi vaegtoitumuse vormidega ja tagada toitumisteenuste järjepidevus, eelkõige ägeda vaegtoitumuse varajane avastamine ja kogukonnapõhine juhtimine ning imikute ja väikelaste toitmine ja sellega seotud emade toitumisprogrammid; tervitab sellega seoses ÜRO liikumise saavutusi ja tööd;

31. kutsub ELi üles kaitsma väiketootjate juurdepääsu maale ja muudele ressurssidele ning kontrolli nende üle, sh põllumajandustootjate seemned, juurdepääs veele ning juurdepääs taristule, et ühendada maakogukonnad territoriaalsete turgudega, sh linnapiirkondadega;

32. kutsub ELi üles tagama põllumajandustootjate juhitavate teadusuuringute kaudu teadmiste ja tehniliste uuenduste asjakohane rahastamine ja ühine loomine, sealhulgas väiketootjate organisatsioonide ja naiste liitude ning nende kollektiivse töötlemis- ja turustustegevuse toetamine;

33. kutsub komisjoni üles looma tihedad sidemed partnerriikidega, et vahetada teadmisi põllumajanduse kohta; rõhutab Euroopa põllumajandussektori oskusteavet ning rõhutab vajadust seada esikohale partnerlussuhted põllumajanduse teadusuuringute ja innovatsiooni valdkonnas, sealhulgas programmi „Euroopa horisont“ kaudu, ning edendada vastutustundlikke ja eetilisi uuendusi, et tugevdada kestlikke põllumajandustavasid, suurendada saagikust ja põllumajanduslikku tootlikkust; nõuab sellega seoses õiglase ülemineku ajal kindlamat tuginemist panusele, mida pakuvad traditsioonilised kohalikud teadmised, eriti põllumajandustavade, kalanduse ja metsakaitse valdkonnas, suurendades sel viisil kohalike inimeste ja kogukondade mõjuvõimu;

34. võtab teadmiseks eelarvetoetuse positiivsed tulemused, mida näitab toitumisalase tegevuskava kuues eduaruanne kui jätkusuutlike, mõjusate ja riigipõhiste toitumisalaste investeeringute mehhanism;

35. nõuab, et EL integreeriks ülemaailmsed ja riiklikud toitumisalased eesmärgid asjakohastesse arenguprogrammidesse ja riigistrateegiatesse; nõuab, et EL ja selle liikmesriigid teeksid pikaajalisi rahalisi investeeringuid toiduga ja toitumisalasesse kindlustatusesse ning kestlikku põllumajandusse, kalandusse ja vesiviljelusse ning ergutaksid partnerriike nendesse sektoritesse oma riigieelarvest rohkem investeerima;

36. nõuab tungivalt, et EL seaks oma partnerriikidega koostöös korraldatavates rahvusvahelistes arenguprogrammides esikohale toiduga kindlustatuse, bioloogilise mitmekesisuse kaitse ja kestliku põllumajanduse, võttes arvesse nende riikide konkreetseid kohalikke vajadusi, tagades samas kohalikele kogukondadele ja neid toetavatele organisatsioonidele juurdepääsu rahastusele; kutsub ELi ja selle liikmesriike üles hindama ja jälgima kodanikuühiskonna osalusel oma investeeringuid, tagamaks, et need võitlevad just vaesuse ja toiduga kindlustamatuse vastu;

37. rõhutab ELi rolli üleilmsete toidusüsteemide ümberkujundamisel, et need muutuksid vastupidavamaks, kestlikumaks ja õiglasemaks; toonitab, et strateegia „Talust taldrikule“ on ambitsioonikas ELi poliitikaraamistik, mille eesmärk on edendada kestlikumat ja vastupidavamat ELi põllumajandusliku toidutööstuse süsteemi ning toetada ülemaailmset ja õiglast üleminekut kestlikele põllumajandusliku toidutööstuse süsteemidele, millest saavad kasu inimesed, loodus ja majanduskasv ning mis säilitavad loodusvarasid kooskõlas elurikkuse strateegia eesmärkidega; tuletab meelde, et strateegia „Talust taldrikule“ eesmärk on vähendada põllumajandustootjate sõltuvust välistest väljunditest;

38. nõuab tungivalt, et EL ja selle liikmesriigid pühenduksid jätkuvalt täielikult oma rahvusvahelisele tegevusele kliima ja bioloogilise mitmekesisuse valdkonnas, rohelisele kokkuleppele ja strateegiale „Talust taldrikule“ ning rakendaksid vastavalt valitsustevahelise kliimamuutuste rühma (IPCC) soovitusi kliimamuutustega kohanemiseks, eriti olukorras, kus pandeemiakriis ja sõda Ukrainas näitavad, et ülemaailmne toiduturg on häirete ees kaitsetu;

39. nõuab tungivalt, et komisjon kiirendaks jõupingutusi, mida tehakse partnerriikide toetamiseks eesmärgiga vähendada kängu jäänud alla viieaastaste laste arvu 2025. aastaks seitsme miljoni võrra, mis on võetud kohustuseks ELi toitumisalases tegevuskavas;

40. kutsub Euroopa Liitu üles jätkama partnerriikide toetamist kooliealistele lastele mitmekesise ja toitva toidu kättesaadavuse taastamisel koolitoiduprogrammide kaudu, edendades samas kohalikult ja säästvalt toodetud toitu ning pöörates erilist tähelepanu kõige kaitsetumatele lastele; rõhutab lisaks riigihangete programmide kasulikkust, et edendada üldsuse toetust väikepõllumajandustootjatelt ja kohalikelt tootjatelt ostmisele turustamiseks mõeldud suure toiteväärtusega toidu hankimisel;

41. tervitab Euroopa Komisjoni ja mitme liikmesriigi toetust koolitoidu koalitsioonile toidusüsteemide tippkohtumise järelmeetmete raames; märgib, kui oluline on tagada, et toitumistundlikud lähenemisviisid oleksid arengumaades seotud toitumissekkumiste ja muude tervishoiualaste sekkumistega;

42. tuletab meelde, et maailmas nälgib 811 miljonit inimest ja umbes 2 miljardit inimest kannatab pidevalt vaegtoitumuse all, eelkõige Sahara-taguses Aafrikas ja Aasias, ning neil puuduvad olulised vitamiinid ja mineraalid; tuletab meelde, et need mõjud on eriti laastavad lastele nende esimese 1 000 elupäeva jooksul, sest kui neil on puudu olulistest mikrotoitainetest nagu A-vitamiin, raud või tsink, kestab selle mõju kogu elu, põhjustades kasvu vähenemist ja vaimsete võimete langust, mis ei mõjuta ainult üksikisikuid, vaid kogu majandust; rõhutab, et nälg ja vaegtoitumus on seega üks suurimaid arengutakistusi;

43. väljendab heameelt ELi poolt toitumise ja majanduskasvu seostele pühendatud tippkohtumisel antud lubaduse üle investeerida aastatel 2021–2024 vaegtoitumuse vastu võitlemisse 2,5 miljardit eurot; nõuab tungivalt, et EL näitaks selle eesmärgi saavutamisel eeskuju;

44. märgib, et COVID-19 pandeemia on näidanud, et meie inimeste, taimede ja loomade tervis, keskkonnatervis ja toiduga kindlustatus on omavahel seotud; juhib tähelepanu sellele, et loomi ja taimi mõjutavad haigused häirivad jätkuvalt ka toiduga kindlustatust, häirides kogu maailmas toiduainetega varustatust; kutsub Euroopa Komisjoni ja liikmesriike tegema koos rahvusvahelise üldsusega ühiseid jõupingutusi terviseühtsuse põhimõttega seoses, et kujundada ümber toidusüsteemid, parandada nende vastupanuvõimet ning saavutada kõigi jaoks parem tervis ja toiduga kindlustatus;

45. tuletab meelde, et uuringutulemuste kohaselt võib toidusüsteemide ümberkujundamine vabastada 12 triljonit USA dollarit, mis kulub maailmas toiduga seotud varjatud kuludele, ning et kui suunata osa nendest vahenditest ümber, saab sellega vältida edasist kahju keskkonnale ja inimeste tervisele ning see võib aidata hoopis koguda rohkem lubadusi kohanemise rahastamiseks, nagu nõudsid liikmesriigid ja juhid Glasgows toimunud COP26 ajal;

46. tuletab meelde, et kliimamuutused avaldavad üha suuremat survet toiduainete tootmisele ja kättesaadavusele, eriti vähekaitstud piirkondades, kahjustades toiduga kindlustatust ja toitumist; rõhutab valitsustevahelise kliimamuutuste rühma 2022. aasta aruande järeldusi, mille kohaselt globaalne soojenemine nõrgendab järk-järgult mullastiku tervist ja ökosüsteemi teenuseid, näiteks tolmendamine, suurendab kahjuritest ja haigustest tulenevat survet ning vähendab mereloomade biomassi, õõnestades paljudes maismaa- ja ookeanipiirkondades toidu tootlikkust; tervitab oma soovitusi kliimamuutustega kohanemiseks agroökoloogiliste põhimõtete ja tavade, agrometsanduse, kogukonnapõhise kohanemise, ökosüsteemipõhise majandamise edendamise kaudu kalanduses ja vesiviljeluses ning muude lähenemisviiside kaudu, mis töötavad looduslike protsessidega, et toetada toiduga kindlustatust, toitumist, tervist ja heaolu;

Tulevastele šokkide vastupanu võime suurendamine

47. tuletab meelde, et vastupanuvõime suurendamise raames tuleb tähelepanu pöörata konfliktide ja loodusõnnetuste, eelkõige põudade, tsüklonite ja üleujutuste, samuti tervishoiukriiside, bioloogilise mitmekesisuse hävimise, struktuurse ebavõrdsuse ja majandusšokkide üha suuremale sagedusele ja intensiivsusele, arvestades, et neil on kõige kaitsetumatele inimestele sageli mitmesugune koondmõju; rõhutab, et strateegilised investeeringud kestlikesse põllumajandustavadesse võivad kõige tulemuslikumalt tagada vastupidava ja kestliku põllumajandusliku toidutööstuse süsteemi;

48. nõuab tungivalt, et EL edendaks prognoositavat, spetsiifilist ja sihipärast rahastamist ennetavate ja varajaste meetmete jaoks, mille eesmärk on vältida toiduga kindlustamatust, vähendada selle mõju ning pöörata rohkem tähelepanu kohalikul tasandil juhitavale kohanemisele ja vastupanuvõimele ning suurendada selle rahastamist; nõuab, et EL tugevdaks elatusvahendite programme, et toetada toiduga kindlustatust ning tagada inimeste võime luua ja säilitada enda ja tulevaste põlvkondade elatusvahendid ja suurendada heaolu; nõuab tungivalt, et EL kaitseks väiketootjate juurdepääsu maale ja muudele ressurssidele ning kontrolli nende üle, sh talunike seemned ning juurdepääs taristule, et ühendada maakogukonnad territoriaalsete turgudega, sh linnapiirkondadega;

49. juhib tähelepanu asjaolule, et toiduga kindlustatusel on positiivne mõju elanikkonna vastupanuvõimele ja see aitab inimestel paremini toime tulla šokkide, äärmuslike sündmuste ja pikaajaliste kriisidega;

50. palub komisjonil vaadata läbi olemasolevad kriisiohjekavad, pidades eelkõige silmas toiduainete tootmist;

51. rõhutab, et kliimamuutustega kohanemise strateegiate eesmärk peaks olema vähendada toidukadu ja -jäätmeid; tuletab meelde, et vähim arenenud riikidel ja madala sissetulekuga riikidel on suur potentsiaal toidujäätmeid vähendada, investeerides rohkem ladustamisse, pakendamisse ja transporditaristusse; rõhutab ringmajanduse rakendamise tähtsust põllumajanduslikes tootmissüsteemides, et suurendada nende kestlikkust ja ressursitõhusust ning vähendada võimalikult suurel määral toidukadusid ja raiskamist; palub Euroopa Komisjonil ja kõigil liikmesriikidel luua ja rakendada toidujäätmete tekke vältimise programme, mis hõlmavad lühikeste toidutarneahelate edendamist, mis vähendavad toidujäätmete tekke ohtu; rõhutab, kui tähtis on töötada välja ja ajakohastada ülemaailmne andmebaas, mis on pädevatele asutustele kättesaadav ja milles hoitakse andmeid varude, eelkõige teraviljavarude kohta, et luua alused süsteemile, millega tagatakse asjakohasel tasemel pidev toiduga kindlustatus ja vähendatakse toidu raiskamist;

52. rõhutab, et toiduga kindlustatus sõltub kliimaeesmärkide saavutamisest, bioloogilise mitmekesisuse vähenemise vastu võitlemisest ning tervete maismaa-, ranniku- ja mereökosüsteemide tagamisest; juhib tähelepanu asjaolule, et seega on väga oluline võidelda plasti ja hajureostuse vastu;

53. rõhutab, et biokütuste tootmine mõjutab toiduga kindlustatust, sest see suunab põllumajandustooted nagu teraviljad, sojaoad, rapsiõli, maisi ja suhkruroo toiduainete tootmisest kõrvale; on veendunud, et rahvusvahelisel tasandil paindlikuma ja paremini koordineeritud biokütusepoliitika tagamine on väga oluline toidukasutuse optimeerimiseks, saades samas kasu selle alternatiivse võimaluse stabiliseerivast potentsiaalist; kutsub ELi üles pidama toiduainete tootmist tähtsamaks kui põllukultuuridel põhineva biokütuse tootmist, järgides samas jäätmehierarhiat ja võttes arvesse astmelise kasutamise põhimõtet, et tagada täiendavad toiduvarud ja stabiliseerida ülemaailmsed toiduainete turud;

54. märgib Aafrika ja Euroopa vaheliste strateegiliste sidemete tähtsust, tuginedes Aafrika Liidu ja ELi maaelu ümberkujundamise tegevuskavas tehtud edusammudele; tuletab meelde Euroopa Parlamendi 16. septembri 2020. aasta resolutsiooni ELi ja Aafrika julgeolekukoostöö kohta Saheli piirkonnas, Lääne-Aafrikas ja Aafrika Sarvel, milles tuletati meelde, et toiduga kindlustamatus on sageli terrorismi ja relvastatud konfliktide algpõhjus; nõuab seetõttu kolmandates riikides humanitaarabi, arengupoliitika ja rahuloome seostatud lähenemisviisi täielikku integreerimist julgeolekustrateegiatesse, milleks tuleb toetada põhiteenuste, sh toiduga kindlustatus, pakkumist kohalike kogukondade osalusel;

55. tuletab meelde, et Aafrika Saheli piirkonna suure rohelise müüri eesmärk on taastada 2030. aastaks 100 miljonit hektarit praegu degradeerunud maad, eraldada 250 miljonit tonni süsinikku ning luua maapiirkondades 10 miljonit töökohta, mis peaksid üheskoos toetama 17 kestliku arengu eesmärgist 15 eesmärki, vähendama vaesust ja nälga, suurendama kohalikku vastupanuvõimet kliimamuutustele, parandama tervist ja heaolu, looma töökohti ja hoogustama majanduskasvu;

56. kutsub ELi üles laiendama riiklike sotsiaalkaitsesüsteemide, sealhulgas rahapõhise šokkidele vastupanuvõimelise sotsiaalabi andmise toetamist, et vähendada sissetulekute ebavõrdsust konfliktitundlikul viisil ja kooskõlas põhimõttega „ära tekita kahju“ ning kaitsta vähimkaitstud inimeste juurdepääsu toidule, tõstes nende ostujõudu;

57. toetab rahastamisvahendi loomist, et aidata Aafrika riikidel ületada olemasolev rahastamispuudujääk, et töötada kiiresti välja sotsiaalkaitsekavad, olgu see siis tulevase töökohtade ja sotsiaalkaitse algatuse „Global Accelerator“ või ülemaailmse sotsiaalkaitsefondi loomise kaudu;

58. rõhutab, kui oluline on toetada ja edendada teadmiste jagamist ning põllumajandustootjate ja ettevõtjate vahelist vastastikust õppimist tootmise, töötlemise ja turustamise valdkonnas; juhib tähelepanu põllumajandus- ja toidusektori kesksele tähtsusele majanduses ning inimväärsete ja kestlike töövõimaluste pakkumisel maapiirkondades; rõhutab, et enamikul juhtudel puudutab see väikepõllumajandustootjaid ja põllumajanduslikke pereettevõtteid; märgib, kui oluline on edendada ja tõhustada meetmeid ja vahendeid, millega toetatakse toodete kvaliteedi parandamist, toodete mitmekesistamist, põllumajandustavade kestlikku ajakohastamist, ohutuid töötingimusi ning meetmeid põllumajandustootjate vastupanuvõime tugevdamiseks;

59. märgib, et sooline ebavõrdsus piirab põllumajanduslikku tootlikkust ja tõhusust ning takistab seega arengut; tuletab meelde, et naiste ja tüdrukute mõjuvõimu suurendamine on toitumise, tervise hoidmise, toiduga kindlustatuse ja vastupanuvõime suurendamise seisukohast ülioluline; juhib tähelepanu asjaolule, et naiste ja tüdrukute rolli tugevdamine on põllumajanduses ning toiduga ja toitumisalase kindlustatuse valdkonnas endiselt probleem; kutsub Euroopa Komisjoni ja liikmesriike üles toetama naisettevõtlust, naite tööhõivet ja poliitilist esindatust, tagama soolise aspektiga arvestamise toiduga kindlustatuse haldamisse ning tagama naiste, sh diskrimineeritud vähemuste hulka kuuluvate naiste osalemise selle valdkonnaga seotud otsustuste tegemise protsessis;

60. nõuab tungivalt, et EL ja selle liikmesriigid püüaksid eelkõige arenguabi kaudu aidata võidelda naiste diskrimineerimisega, eriti seoses naispõllumajandustootjate juurdepääsuga maale, tootmisressurssidele ja finantsteenustele; tuletab meelde, et näiteks Aafrikas teevad peaaegu poole põllumajanduslikust tööst ära naised, samas on naistalunikud enamasti väiketootjad või elatuspõllumajandusega tegelevad talunikud, kellel puudub vajalik juurdepääs teabele, laenudele, maale, ressurssidele või tehnoloogiale; ergutab naiste ja tütarlaste pärimisõiguste edendamist ning kutsub ELi üles toetama partnerriike, eriti naiste täieliku maavaldusõiguse tunnustamise osas; nõuab tungivalt, et Euroopa Komisjon ja liikmesriigid edendaksid ümberkujundavat sootundlikku lähenemisviisi põllumajandus-, kalandus- ja toidusüsteemides, suurendades maapiirkondade naiste suutlikkust, tehes konkreetseid poliitilisi reforme õiglasemate maaomandiseaduste kehtestamiseks ning käivitades konkreetseid algatusi, milles keskendutakse majanduslikule võimestamisele ja rahastuse kättesaadavusele, nagu on sätestatud soolise võrdõiguslikkuse kolmandas tegevuskavas;

61. märgib, et maapiirkondades elavad naised toodavad struktuursetest puudustest hoolimata enam kui poole maailma toidust; rõhutab, et hädavajalik on parandada maapiirkondades elavate naiste juurdepääsu maale, tootmisressurssidele, varadele ja turgudele ning kontrolli nende üle, sest see tingimus tuleb täita üleilmse toiduga kindlustatuse parandamiseks; nõuab tungivalt, et Euroopa Liit pööraks erilist tähelepanu maapiirkondade naistele ning nende majanduslikule, sotsiaalsele ja poliitilisele võimestamisele; tuletab meelde maailma toiduga kindlustatuse komitee vabatahtlikke suuniseid maaomandi vastutustundliku majandamise kohta, mis on hea vahend tavapärastes ja traditsioonilistes pärimissüsteemides esinevate tõkete kõrvaldamiseks ning naistele paremate teadmiste tagamiseks nende seadusjärgsetest õigustest ( 21 )

62. tuletab meelde, et põllumajandusettevõtte tasandil põllumajanduslikusse mitmekesisusse investeerimine on strateegiliselt oluline, et tagada tervislik toitumine, toitumise kvaliteet ja mitmekesistamine ning piisav toitainete tarbimine; rõhutab eelkõige, et naised ja lapsed saavutavad põllumajanduse mitmekesistamise ja erinevate toidukultuuride elatuspõllumajandusel põhineva tootmise kaudu suurema tõenäosusega minimaalselt mitmekesise ja mikrotoitaineid rahuldava toitumise ( 22 )

63. rõhutab maapiirkondade ümberkujundamise ning kohalike, piirkondlike ja läbipaistvate väärtusahelate tugevdamise tähtsust kestlike töökohtade loomiseks, inimõiguste rikkumiste vältimiseks ja kliimamuutuste leevendamiseks; rõhutab vajadust toetada noori ja naisi, eelkõige koolituse, laenude kättesaadavuse ja turgudele juurdepääsu kaudu; nõuab nende kaasamist põllumajanduspoliitika kujundamisse ja ühistegevuse toetamist väiketootjate organisatsioonide kaudu;

64. tuletab meelde, et vaegtoitumuse osas on haridus ja teadlikkuse tõstmine oluline eeltingimus, et saavutada jätkusuutlik eluviis ja edukas ühiskond;

65. tunneb heameelt maailma toiduga kindlustatuse komitee käimasoleva töö üle, mis on seotud soolise võrdõiguslikkuse ning naiste ja tütarlaste mõjuvõimu suurendamise vabatahtlike suunistega toiduga kindlustatuse ja toitumise kontekstis;

66. tuletab meelde, et muu hulgas ohustavad kliimamuutused ja bioloogilise mitmekesisuse vähenemine meie võimet tagada ülemaailmne toiduga kindlustatus ning see avaldab täiendavat survet juba niigi hapratele toidusüsteemidele; nõuab keskkonnasõbralikku toidutootmist, näiteks agroökoloogia, ja vastupanuvõimelist kohanemist kliimamuutustega, samuti looduslike ökosüsteemide säilitamist ja taastamist, et vähendada kliimariske, tulla toime kliimakriisiga ja peatada bioloogilise mitmekesisuse vähenemine, tugevdades seeläbi kestlike põllumajanduslike toidusüsteemide vastupanuvõimet; palub sellega seoses komisjonil ja liikmesriikidel toetada partnerriike kestlike põllumajandustavade ja uuenduslike lahenduste kasutusele võtmisel, sealhulgas heitkogustega kauplemise süsteemi enampakkumistest ja piiril kohaldatava süsinikdioksiidi kohandusmehhanismi sertifikaatidest saadud tulude kasutamisel, et suurendada nende vastupanuvõimet kliimamuutuste suhtes ning nendega kohanemise ja nende leevendamise suutlikkust eesmärgiga luua kestlikumad toidusüsteemid;

67. palub komisjonil ja liikmesriikidel tagada, et uue naabruspoliitika, arengu- ja rahvusvahelise koostöö instrumendi raames hõlmaks rahastamine inimõigustel põhinevat lähenemisviisi, mis annab kohalikele kogukondadele ja põlisrahvastele kliima-, keskkonna- ja arengualastes jõupingutustes keskse koha; peab oluliseks pöörata erilist tähelepanu väikepõllumajandustootjatele väikepõllumajandustootjatele, kelle suutlikkus kohaneda kliimamuutuste mõjuga on üldiselt väiksem; väljendab sellega seoses heameelt eelseisva ÜRO tegevuskava üle, mille eesmärk on saavutada järgmise viie aasta jooksul täielik kaetus äärmuslike ilmastikutingimuste ja kliimamuutuste eest varajase hoiatamise teenuste osas, mida Maailma Meteoroloogiaorganisatsioon esitleb ÜRO kliimamuutuste konverentsil (COP27) Egiptuses; tuletab meelde, et ÜRO toidusüsteemide tippkohtumise erisaadik rõhutas, et kliima ja toidu vahelised kokkupuutepunktid on ulatuslikud;

68. nõuab, et komisjon pakuks arengumaadele toetust nende tundlike ja noorte tööstuste kaitsmiseks, arendamiseks ja kindlustamiseks, toiduga kindlustatuse edendamiseks, kliimamuutuste leevendamiseks põllumajandusvaldkonnas ning ELi ja rahvusvahelistele kestlikkusnormidele vastamiseks põllumajandustoodete eksportimise eesmärgil;

69. peab oluliseks aidata arengumaadel kujundada avalikku põllumajandus- ja toidupoliitikat, mis suudab rahuldada nende kiiresti kasvava elanikkonna vajadusi; rõhutab, et toiduga kindlustatuse poliitika peamine eesmärk peab olema pakkuda kodanikele kogu aasta vältel säästval viisil piisavat, toitvat, ohutut ja taskukohast toitu, tagades samas põllumajandustootjatele õiglase sissetuleku ja elatustaseme; märgib, et ühise põllumajanduspoliitika ajaloo jooksul on eksporditoetuste kaotamine ja otsetoetuste lahtisidumine märkimisväärselt vähendanud dumpinguohtu kolmandate riikide turgudel; kutsub komisjoni ja liikmesriike üles toetama suuremal määral põllumajanduse arengut, mis suudab tagada toiduainetega kindlustatuse arengumaades, ning suurendama otsustavalt oma investeeringuid territoriaalsesse maaelu arengusse;

70. rõhutab, et toidusüsteemid on kasvuhoonegaaside heite oluline põhjustaja; märgib, et toidusüsteemide kliimamuutustele vastupanuvõime suurendamine nõuab kliimamuutustega kohanemise ning katastroofiohu vähendamise ja ohjamise lõimimist lühiajalisse, keskpikka ja pikaajalisse poliitikasse; palub komisjonil ja liikmesriikidel toetada selles protsessis arengumaid;

71. palub, et EL kaitseks väikepõllumajandustootjate juurdepääsu maale ja muudele ressurssidele ning kontrolli nende üle, sh seemned, taristu ja vesi;

72. kutsub ELi üles tagama, et riigihangetes eelistatakse kohalikku agroökoloogilist toodangut, väikesemahulisele tootmisele sobivaid toiduohutusnorme, koduturgude kaitset madala hinnaga impordi eest ning tarbijate harimist ja sotsiaalkaitset, et suurendada toitva kohaliku toidu tarbimist;

73. nõuab, et EL kohandaks naabruspiirkonna, arengu- ja rahvusvahelise koostöö instrumendi „Globaalne Euroopa“ raames oma programmitööd, et toetada aktiivselt ülemaailmset üleminekut kestlikele toidusüsteemidele, mis suudavad pakkuda taskukohast tervislikku ja toitvat toitu, mis on õiglane, vastupidav, õigustel põhinev, keskkonnasäästlik ning kus pööratakse erilist tähelepanu naiste vajadustele ja mis vähendab toiduainete tootmise poolt maa- ja veekasutusele avalduvat survet;

74. rõhutab, et kliimamuutusel on arengumaade toiduga kindlustatusele kriitiline negatiivne mõju ning kliimamuutustega kohanemine on hädavajalik et tagada vastupidavad kestlikud toidusüsteemid; peab kahetsusväärseks, et on rikutud arenenud riikide poolt 2009. aasta Kopenhaageni kokkuleppes võetud kohustust tagada arengumaades kliimameetmetele prognoositav ja piisav rahastus, eelkõige kohanemisvajaduste rahuldamiseks, see rahastus oleks pidanud 2020. aastal ulatuma 100 miljardi dollarini; kutsub ELi üles suurendama kliimameetmete rahastamist väljaspool naabruspiirkonna, arengu- ja rahvusvahelise koostöö instrumenti „Globaalne Euroopa“, sealhulgas heitkogustega kauplemise süsteemi enampakkumistest ja piiril kohaldatava süsinikdioksiidi kohandusmehhanismi sertifikaatidest saadava tulu ambitsioonika kasutamise kaudu;

75. nõuab tungivalt, et komisjon toetaks partnerriikides agroökoloogilist üleminekut, et tagada kogu aasta vältel kõigile toitev, ohutu, mitmekesine ja taskukohane toit, säilitades bioloogilist mitmekesisust, suurendades vastupanuvõimet kliimamuutustele ning tugevdades sotsiaalse ebavõrdsuse vähendamise kaudu sotsiaalset ühtekuuluvust; palub komisjonil toetada kohalike toiduvõrgustike arendamist, et tagada kohalik toidutootmine ja -tarbimine, mis edendab kohalike töökohtade loomist, tagab õiglased hinnad nii tootjatele kui tarbijatele, vähendab riikide sõltuvust impordist ja nende kaitsetust rahvusvaheliste hindade kõikumise ees;

76. rõhutab, et ELi investeeringud ja sekkumised peaksid põhinema rangetel eelhinnangutel, olema täiesti läbipaistvad ning kaasama sidusrühmasid, keda investeeringud ja sekkumised mõjutavad, sh kodanikuühiskonna organisatsioonid, et kavandada õiglaste meetmete võtmist ja suurendada suutlikkust riiklikul ja kohalikul tasandil, hõlmates ka valitsusväliseid osalisi; nõuab, et tunnistataks, et partnerriikides kestlikumate põllumajandus- ja toidusüsteemideni jõudmiseks on vaja kontekstipõhiseid meetmeid;

77. nõuab ELi toitumisalase tegevuskava läbivaatamist, et käsitleda humanitaar- ja arengukontekstis igasugust vaegtoitumust ning lisada sellesse uued ambitsioonikad poliitilised ja rahalised kohustused;

78. märgib, et 45 miljonit alla 5-aastast last kannatavad varajases eas ägeda vaegtoitumuse tagajärjel kõhnumise all, mida näitab liiga väike kehakaal pikkuse kohta; tuletab meelde, et täiskasvanute, noorukite ja laste ülekaalulisus ja rasvumine on tõusnud rekordtasemeni, mõjutades kogu maailmas 2 miljardit inimest, kellest 70 % elab madala ja keskmise sissetulekuga riikides; tuletab meelde, et ülekaalulisus ja rasvumine on seotud toiduga seotud haiguste tekkimise ohuga, sealhulgas mittenakkuslikud haigused, sest vaegtoitumus on väljakutse kõikidele riikidele, olenemata nende arengutasemest; sellest tulenevalt kannatavad paljud riigid praegu vähemalt kaht tüüpi vaegtoitumuse nn topeltkoormuse all, sest samaaegselt esineb alatoitumus, ülekaalulisus ja rasvumine; kutsub Euroopa Komisjoni üles vaatama läbi 2010. aasta toiduga kindlustatuse poliitikaraamistiku ja 2013. aasta toitumise poliitikaraamistiku, mida nõudsid ELi liikmesriigid nõukogu 2018. aasta järeldustes ülemaailmse toiduga ja toitumisalase kindlustatuse tugevdamise kohta;

79. kutsub komisjoni üles tagama, et toitumisega arvestataks alati, kui EL investeerib põllumajandusse, majandusarengusse, kliimakaitsesse ja kliimamuutustega kohanemisse, tervisekaitsesse, tervishoidu ja muudesse sektoritesse; toetab 2010. aasta üldise tervishoiustrateegia läbivaatamist ja nõuab, et läbivaadatud dokumenti lisataks vaegtoitumuse vastane võitlus; nõuab suuremat rahalist toetust tugevate ja vastupidavate tervishoiusüsteemide loomiseks, et lõhkuda vaegtoitumuse ja alatoitumuse põlvkonnast põlvkonda edasikanduv nõiaring;

ELi humanitaar- ja arengupoliitika lisameetmed

80. rõhutab, et tuleks anda rohkem humanitaarabi riikidele, kes seisavad silmitsi toidukriisidega või keda mõjutavad konfliktid; märgib, et rahvusvaheline üldsus, sh Euroopa Liit, peavad püüdma vähendada kasvavat lõhet humanitaarvajaduste ja ülemaailmselt kättesaadavate ressursside vahel; mõistab hukka igasuguse tegevuse, mille puhul kasutatakse toidu kättesaadavust rõhumiseks või sõjarelvana ning tuletab meelde nelja humanitaarpõhimõtet: humaansus, neutraalsus, erapooletus ja sõltumatus.

81. rõhutab, et humanitaarabi saab kasutada selleks, et lahendada praeguseid eluohtlikke olukordi, kui olemasolev suutlikkus on üle koormatud, kuid samal ajal tuleb püüda leida muud liiki abist rahastatavaid lahendusi toiduga kindlustamatuse ja vaegtoitumuse pikaajaliste põhjustega tegelemiseks ja nende ennetamiseks;

82. väljendab heameelt esimese Euroopa humanitaarabifoorumi korraldamise üle, et veelgi suurendada humanitaarabi mõju ja tagada abi andmisel tulemuslikkus ja tõhusus ning tunnustab otsust muuta see humanitaarabi ajakavas iga-aastaseks ürituseks; rõhutab, kui oluline on tegutseda üheskoos Euroopa meeskonnana, et tegeleda ülemaailmse humanitaarse toiduga kindlustatuse kriisiga;

83. kutsub ELi liikmesriikide valitsusi üles konflikte diplomaatiliselt ära hoidma, kaotama kõik vaegtoitumuse vormid ning investeerima rohkem konfliktide ennetamisse, pöörates erilist tähelepanu naistele ja tüdrukutele, kohaldades samal ajal põhjalikult ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooni 1325; tuletab meelde, et humanitaarabi vabastatakse rahvusvahelistest sanktsioonidest; rõhutab, et arengukoostöös tuleb leida jätkusuutlikud keskpika ja pika perspektiivi lahendused, et tegeleda toiduga kindlustamatuse algpõhjustega;

84. tuletab meelde, et Ukraina ja Venemaa moodustavad umbes 30 % maailma nisukaubandusest, 32 % odrast, 17 % maisist ja üle 50 % päevalilleseemneõlist ja 20 % päevalilleseemnetest; rõhutab, et Ukraina ekspordi vähenemine või kadumine mõjutab riike, kes sõltuvad suurel määral Ukraina toodangust, sh riigid, kus juba valitseb toiduga kindlustamatus ja kes on kaitsetud tarnešokkide ja hinnatõusude ees, näiteks Aafrikas; kutsub komisjoni ja liikmesriike üles koostöös oma rahvusvaheliste partnerite ja asjaomaste rahvusvaheliste institutsioonidega kiiresti hindama kõiki olemasolevaid vahendeid, et vältida mis tahes makseviivitusi toitu importivate riikide maksebilansis, sealhulgas otserahastamist ja nende võla restruktureerimist; rõhutab, kui oluline on seada vaikimisi prioriteediks toetustel põhinev rahastamine, eriti vähim arenenud riikide puhul;

85. toetab humanitaar-, arengu- ja rahuloomevaldkonna lõimumise nimel jätkuvalt tehtavat tööd; rõhutab, et humanitaarabis ning toiduga kindlustatuse ja toitumise kavandamises tuleks seda põhimõtet jätkuvalt rakendada, toetades seda selgete suunistega tõenditel põhinevate parimate tavade kohta;

86. väljendab heameelt ELi ja ÜRO Roomas asuvate asutuste, nimelt FAO, Maailma Toiduprogrammi ja IFADi töö üle, mille eesmärk on võtta ennetavaid meetmeid kriiside ärahoidmiseks enne nende tekkimist ning kaitsta vähemkaitstud rühmi kliimast ja inimtegevusest tingitud katastroofide eest; nõuab, et kohapeal tugevdataks kohalike osalejatega koordineerimise mehhanisme ning leitaks tihedamaid seoseid lühiajaliste ennetavate meetmete ja pikaajaliste valitsusprogrammide vahel; tuletab meelde, et kaasavad ennetavad meetmed peaksid olema kontekstipõhised ja neid tuleks kohalikul tasandil juhtida ning tagada, et kõige kaitsetumatel oleks ka otsustustasandil hääl nende konkreetsete vajaduste rahuldamiseks;

87. toetab ELi aktiivset rolli ülemaailmses toidukriiside vastases võrgustikus ning nõuab võrgustiku edasist rakendamist, eriti piirkondlikus ja riiklikus kontekstis; kutsub liikmesriike üles tugevdama ülemaailmse toidukriiside vastase võrgustiku tegevust, mille eesmärk on tegeleda toidukriisidega mitmetahuliste ja mitut sektorit hõlmavate sekkumiste kaudu, suurendada vastupanuvõimet ja teadmisi ning rakendada humanitaarabi, arengupoliitika ja rahuloome seostatud lähenemisviisi; kutsub sellega seoses Euroopa Komisjoni ja liikmesriike üles tegema arenguriikidega koostööd, et töötada välja ja rakendada riigi juhitavaid uuenduslikke poliitikaid ja strateegiaid, et võidelda toiduga kindlustamatuse vastu, edendada majanduslikku kaasatust ja saavutada kestlikumad toidusüsteemid;

88. kutsub üles parandama varajase hoiatamise süsteeme, varajase tegutsemise protokolle ja järelevalvemehhanisme, et tagada õigeaegne reageerimine piisavalt vara, et leevendada ohtude mõju toiduga kindlustatusele ja minna tagantjärele reageerimise lähenemiselt üle ennetavatele elupäästvatele sekkumistele, kasutades selleks ennetavaid humanitaarmeetmeid; toetab toiduga kindlustatuse komiteed kui kõige tähtsamat kaasavat rahvusvahelist ja valitsustevahelist poliitilist platvormi toiduga kindlustatuse ja toitumise valdkonnas;

89. kutsub komisjoni üles tagama toitumise vallas mitut valdkonda hõlmava lähenemisviisi ning pidama esmatähtsaks toiduga kindlustatuse ja toitumise integreerimist tervise-, haridus-, vee-, sanitaar- ja hügieenimeetmetesse tagamaks, et vähemalt 20 % naabruspiirkonna, arengu- ja rahvusvahelise koostöö instrumendi „Globaalne Euroopa“ kaudu antavast ametlikust arenguabist pühendatakse sotsiaalsele kaasatusele ja inimarengule;

90. nõuab toitumise integreerimist üldisesse tervisekindlustusse, sest see on vaegtoitumuse kaotamiseks hädavajalik ning üldist tervisekindlustust on võimalik saavutada ainult juhul, kui olulised toitumismeetmed lõimitakse tulemuslikult oluliste tervishoiuteenustena ja neid peetakse tervishoiusüsteemides esmatähtsateks; tuletab meelde, et üldine tervisekindlustus on inimestele elu jooksul äärmiselt oluline, keskendudes enim puudust kannatavatele ja tõrjututele, ning see peaks olema kohandatud elanikkonna tervisevajadustele; tuletab meelde, et seda saab toetada imikute ja väikelaste optimaalse ja ohutu toitmise tagamisega, sealhulgas rinnaga toitmise kaudu, püüdes tagada tasakaalustatud ja tervisliku toitumise, sh koolitoitude kaudu, pakkudes kvalifitseeritud toitumisalast haridust ja nõustamist sellega seotud käitumisharjumuste muutmise osas, arvestades tervishoiusektori eelarves toitumist, luues terviseinfosüsteeme õigeaegsete meetmete võtmiseks ning edendades juurdepääsu mõjusatele ja taskukohastele toitumisalastele toodetele, vähendades samal ajal ebatervislike toitude turustamist;

91. tunnistab, et toitumine peaks olema tervishoiusüsteemide strateegiates, kavades ja eelarvetes kesksel kohal, et saavutada üldine tervisekindlustus; nõuab suuremat rahalist toetust tervishoiule, et luua tugevad ja vastupidavad tervishoiusüsteemid, et katkestada alatoitumuse põlvkonnast põlvkonda edasikanduv nõiaring ning ennetada tervisekriise ja neile reageerida; toetab alatoitumuse rabi ja ennetusteenuste ning tervisealaste sekkumiste, näiteks pereplaneerimise, vaimse tervise ning sünnituseelse ja -järgse hoolduse integreerimist riiklike tervishoiusüsteemide olulistesse hoolduspakettidesse, et saavutada üldine tervisekindlustus;

92. märgib, et toiduga kindlustatus on tihedalt seotud vee kättesaadavusega; kutsub Euroopa Komisjoni seetõttu üles integreerima arengumaades oma toiduga kindlustatuse meetmetesse õiguse veele ja vee töötlemise taristu ehitamise;

93. märgib, et toidu ja põllumajanduse bioloogiline mitmekesisus suurendab vastupanuvõimet vapustustele ja hõlbustab kohanemist, säilitab stabiilsuse ja toetab taastumist; tuletab meelde, et agroökoloogia suutlikkust ühitada kestlikkuse majanduslik, keskkonnaalane ja sotsiaalne mõõde on laialdaselt tunnustatud olulistes aruannetes, nimelt valitsustevahelise kliimamuutuste rühma ning valitsustevahelise bioloogilist mitmekesisust ja ökosüsteemi teenuseid käsitleva teaduslik-poliitilise foorumi olulistes aruannetes ning Maailmapanga ja FAO juhitud ülemaailmse põllumajanduse hinnangus (rahvusvahelise arengule suunatud põllumajandusteaduste ja tehnoloogia hindamise institutsiooni hinnangus); rõhutab agroökoloogia, agrometsanduse, kohaliku tootmise ja kestlike toidusüsteemide edendamise tähtsust, mis keskenduvad nii riiklikus poliitikas kui ka rahvusvahelistel foorumitel lühikeste tarneahelate arendamisele, et tagada kõigile toiduga ja toitumisalane kindlustatus ning suurendada põllumajandussektori kestlikku tootlikkust ja suurendada selle vastupanuvõimet kliimamuutustele;

94. nõuab tungivalt, et komisjon toetaks partnerriike kestlike põllumajandustavade väljatöötamisel, sealhulgas agroökoloogia arendamisel, et tõsta mullaviljakust, maksimeerida bioloogilist mitmekesisust ja parandada veekasutuse tõhusust, mis on toiduga kindlustatuse parandamise põhielemendid; märgib probleeme, mis on tingitud kliimamuutustest ja elurikkuse vähenemisest ning nende kahjulikust mõjust toiduga ja toitumisealasele kindlustatusele, ning vajadust tagada kliimamuutustega kohanemiseks ja nende leevendamiseks vajalikud vahendid;

95. märgib, et on palju agronoomilisi ja agroökoloogilisi lähenemisviise, mis võivad tuua kasu muudele kliimatingimustele ja -olukordadele, nagu põllukultuuride segamine, polükultuurid, agrometsandus, sealhulgas liblikõieliste puude kasutamine, mis on eriti head muude põllukultuuride ja loomade varju ja kaitse tagamiseks ning veeringluse ja/või -säilitamise ligimeelitamiseks ja/või suurendamiseks;

96. tuletab meelde, et vihmametsade hävitamine toob kaasa bioloogilise mitmekesisuse ja süsiniku sidujate pöördumatu vähenemise, samuti metsades elavate põlisrahvaste elupaikade ja eluviiside kadumise; tuletab meelde, et metsad aitavad märkimisväärselt kaasa kliimaeesmärkide saavutamisele, bioloogilise mitmekesisuse kaitsele ning kõrbestumise ja äärmusliku mullaerosiooni ennetamisele; on seisukohal, et kaitsele suunatud jõupingutusi, mis on seotud näiteks metsade, eluslooduse ning mere- ja rannikuökosüsteemidega, tuleb hoogustada, kasutades selleks õigusraamistikke, piisavaid ressursse ja teaduslikke andmeid ning rakendades lisaks ökosüsteemi taastamise ja majandamise meetmeid;

97. nõuab, et vastavalt terviseühtsuse põhimõttele arvestataks rahvatervise ja bioloogilise mitmekesisuse vahelist seost; nõuab tungivalt, et EL ja kõik partnerriigid tunnustaksid ja kaitseksid põlisrahvaste õigusi oma maa ja loodusvarade taval põhinevale omandile ning kontrollile, nagu on sätestatud ÜRO põlisrahvaste õiguste deklaratsioonis ja Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni konventsioonis nr 169, ning järgiksid vaba, eelneva ja teadliku nõusoleku põhimõtet;

98. tuletab meelde, et jätkusuutmatud põllumajanduse intensiivistamise tavad on peamine põhjus, mis bioloogiline mitmekesisus kogu maailmas halveneb, sh tekib põllukultuuride ja loomasortide geneetiline erosioon; tuletab meelde, et strateegia „Talust taldrikule“ eesmärk on vähendada 2030. aastaks järk-järgult põllumajanduses keemiliste ja ohtlike pestitsiidide üldist kasutamist ja neist tulenevat ohtu ning edendada alternatiivseid tavasid; rõhutab, et oluline osa ohtlikest ainetest jõuab vaestesse riikidesse; tunneb seetõttu heameelt komisjoni kavatsuse üle esitada ELi säästva kemikaalistrateegia raames ettepanek sellise tegevuse lõpetamiseks; nõuab tungivalt, et komisjon edendaks siiski kestlike ja taskukohaste alternatiivide otsimist nende pestitsiidide kasutamisele, et vältida tõsiseid häireid toiduga kindlustatuses arengumaades, mis suurendab nälga vähimkaitstud elanikkonnarühmade hulgas; nõuab konkreetset toetust hariduse ja koolituse pakkumisele niisugustes valdkondades nagu kestliku taimekaitse alased lähenemisviisid ja pestitsiididele alternatiivsete lahenduste leidmine ning ohtlike ainetega kokkupuute minimeerimist;

99. mõistab hukka ELi pestitsiide käsitlevad topeltstandardid, mis lubavad ELis keelatud ohtlike ainete eksporti EList välja; rõhutab, et mõningate pestitsiidide kasutamine arengumaade intensiivpõllumajanduses mõjutab peale keskkonnakahjude ka töötajate tervist; nõuab kestliku taimekaitse, agroökoloogiliste ja mahepõllumajanduslike tavade alast haridust ja koolitust;

100. tuletab meelde, et hiljutistes aruannetes on leitud, et toidusüsteemid põhjustavad kuni kolmandiku kasvuhoonegaaside heitkogustest, kuni 80 % bioloogilise mitmekesisuse vähenemisest ja kasutavad kuni 70 % mageveest; rõhutab siiski, et kestlikke toidutootmissüsteeme tuleks tunnustada kui olulist lahendust nendele olemasolevatele probleemidele ning et maailma kasvavat elanikkonda on võimalik toita, kaitstes samal ajal meie planeeti;

101. nõuab, et EL täidaks aktiivselt kohustused, mille ta on võtnud seoses toitumisalasele tegevusele pühendatud aastaga (2021), nimelt ÜRO toidusüsteemide tippkohtumise ning toitumise ja majanduskasvu seostele pühendatud tippkohtumise raames võetud kohustused, ning et ELil oleks nendes jõupingutustes keskne roll põlisrahvastega tehtavas koostöös kooskõlas oma strateegiaga „Talust taldrikule“; tervitab Euroopa Komisjoni otsust olla ÜRO toidusüsteemide tippkohtumise kaheksas koalitsioonis oluline partner;

102. palub komisjonil ja liikmesriikidel teha koostööd Aafrika Liiduga, et tagada suurem pühendumus ja investeeringud piirkonna praeguste toitumisprobleemide lahendamiseks ning toetada Aafrika Liidu toitumisaastat: „Toitumiskindluse ja toiduga kindlustatuse tugevdamine Aafrika mandril: põllumajanduse ja toidusüsteemide ning tervishoiu- ja sotsiaalkaitsesüsteemide tugevdamine inim-, sotsiaal- ja majanduskapitali arengu kiirendamiseks“;

103. rõhutab, et digitehnoloogia ning digi- ja täppispõllumajandus pakuvad märkimisväärseid võimalusi kestlike põllumajandus- ja toiduainesüsteemide arendamiseks ning õiglase ja kaasava majanduskasvu edendamiseks arengumaade maapiirkondades;

104. juhib tähelepanu vajadusele parandada arengumaades toiduga kindlustatust ja toitumist holistilise ja kestliku toidusüsteemi lähenemisviisi abil; nõuab, et komisjon võtaks vastu kaasava mitmepoolse õigustel põhineva strateegia; kutsub Euroopa Komisjoni üles tagama, et ELi investeeringutes põllumajandusse, majandusarengusse, kliimamuutuste leevendamisse ja nendega kohanemisse, veevarustus-, kanalisatsiooni ja hügieeniteenuste sektorisse, tervishoidu ja teistesse sektoritesse võetaks täielikult arvesse toitumist, võttes kavandamisetapis arvesse mõõdetavaid toitumistulemusi;

105. rõhutab, et EL peaks toetama eestvedajana inimõigusi ja õigust toidule kui toidusüsteemide keskset põhimõtet ja prioriteeti. et tagada kõige tõrjutumate inimeste õigused täisväärtusliku toidu kättesaadavusele, ning tunnistab, kui oluline on ÜRO talunike ja muude maapiirkondades töötavate inimeste õiguste deklaratsioon;

106. toetab ELi ja arengumaade vaheliste kaubandusvõimaluste arendamist, toetamaks kohalikku põllumajandust; tuletab meelde, et perekondlikud põllumajandustootjad ja väikepõllumajandustootjad on näidanud oma suutlikkust pakkuda mitmekesiseid tooteid ja suurendada toiduainete tootmist jätkusuutlikkust;

107. rõhutab vajadust tunnustada põllumajandustootjate, tootjaorganisatsioonide ja nende esindajate juhtivat rolli kõikides toiduga kindlustatuse suurendamise strateegiates ning juhib tähelepanu sellele, et tulemuslikuma kollektiivse korralduse jaoks tuleb toetada ühistute ja tootjarühmade loomist arengumaades, et saada kasu paremast positsioonist toiduahelas ning eksporditoodete lisandväärtuse jagamisest;

108. rõhutab, et kaubanduse liberaliseerimisel võib olla mõju raadamisele, kliimamuutustele ja elurikkuse kaole, samuti ka toidu tootmisele ja toidu kättesaadavusele; on veendunud, et ELi kaubandus- ja investeerimispoliitika arenguriikide suhtes peaks põhinema kaubanduspoliitikal, milles soodustatakse metsade ja bioloogilise mitmekesisuse kaitset ja kohaliku põllumajanduse ning kohalike tootjate ja põllumajandustootjate arengut, et edendada täielikku toidualast sõltumatust ning vähendada maade hõivamist ja raadamist põllumajandusliku ekspordi eesmärgil;

109. on seisukohal, et liit ja liikmesriigid peaksid ergutama erinevaid õiglase kaubanduse algatusi ning kaasama keskkonnaalased ja sotsiaalsed eesmärgid kõikehõlmavalt ja terviklikult kõigi kaubanduslepingute sätetesse;

110. tuletab meelde, et põllumajandustootmise vastupanuvõime suurendamiseks kliimamuutuste suhtes on ülioluline seemnete mitmekesisus; tuletab meelde, et põllumajandusettevõtetes kasvatatud seemned moodustavad mõnes Aafrika riigis hinnanguliselt üle 80 % põllumajandustootjate kogu seemnevajadusest; nõuab seetõttu, et EL toetaks kaubanduslepingutes intellektuaalomandi õiguste korda, mis edendab kohalikele oludele kohandatud seemnesortide ja põllumajandusettevõttes kasvatatud seemnete arendamist, kuid hoiduks mõjutamast seemneõiguse reformi, eelkõige Aafrikas, 1991. aasta UPOVi sätete vastu võtmise kaudu, kuna see on vastuolus taimegeneetiliste ressursside toidu ja põllumajanduse tarbeks kasutamise rahvusvahelise lepinguga (ITPGRFA);

111. rõhutab, et kalandus- ja vesiviljelustooted on üks tervislikumaid toiduaineid ja et nende mõju looduskeskkonnale on kõige väiksem; juhib tähelepanu sellele, et need võivad aidata saavutada mitmeid kestliku arengu eesmärke, eelkõige eesmärki nr 2 (nälja kaotamine); kutsub seetõttu komisjoni üles lisama toiduga kindlustatuse strateegiate vastuvõtmisel neisse kalandus- ja vesiviljelustooted, sh arengumaade puhul;

112. julgustab ELi jätkama tööd Maailma Kaubandusorganisatsioonis kalandustoetusi käsitlevate mitmepoolsete läbirääkimiste lõpuleviimiseks – rakendades kestliku arengu eesmärki nr 14.6 –, et keelata teatavad kalandustoetuste vormid, mis toetavad liigset püügivõimsust ja ülepüüki, kaotada toetused, mis aitavad kaasa ebaseaduslikule, teatamata ja reguleerimata kalapüügile, ning hoiduda uute selliste toetuste kehtestamisest täielikus kooskõlas Euroopa rohelises kokkuleppes, kaheksandas keskkonnaalases tegevusprogrammis ja Pariisi kokkuleppes sätestatud eesmärkidega;

113. nõuab, et bioloogilise mitmekesisuse strateegia ülemaailmne mõõde toetaks õigust piisavale toidule, rakendaks ÜRO talunike ja muude maapiirkondades töötavate inimeste õiguste deklaratsiooni, et käsitleda meetmeid, millega parandada kogu maailmas põllumajandustöötajate töötingimusi ja rahvusvahelistesse toiduainete tarneahelatesse kuuluvate väikepõllumajandustootjate sissetulekut, ning tagada ettevaatuspõhimõtte lisamine kõikidesse toiduohutusnõuetesse; nõuab lisaks, et EL viiks oma kaubanduspoliitika kooskõlla strateegia „Talust taldrikule“ ja bioloogilise mitmekesisuse strateegia eesmärkidega ning Euroopa rohelise kokkuleppe CO 2 -neutraalsuse eesmärgiga;

114. rõhutab, et kestliku arengu eesmärkide eduka elluviimise eelduseks on see, et ülemaailmsel tasandil tegutsevad kolmandad riigid annavad oma panuse;

115. rõhutab toidu väärtust, mida tuleb pidada mitte lihtsalt kaubaks, vaid inimeste õiguseks, mida tuleb kasutada, ning olenevalt olukorrast tuleb paremini hinnata, leevendada ja võimendada majanduslikke, sotsiaalseid ja keskkonnaalaseid mõjusid ja välismõjusid;

116. nõuab rahvusvahelisel tasandil tõhusamaid meetmeid, tagamaks, et poliitiliste otsuste tegemisel on tähelepanu keskmes toiduga kindlustatus, et vältida nappust ja tagada toiduga kindlustatus vähimkaitstud riikides;

117. nõuab jätkuvaid pingutusi, et tagada ELi poliitika järjepidevus kooskõlas poliitikavaldkondade kestliku arengu sidususe põhimõttega; nõuab tungivalt, et Euroopa eksport ei kahjustaks kohaliku tootmise ja kohalike turgude arengut; rõhutab, et ELi vabakaubanduslepingud ei tohiks häirida kohalikku põllumajandust, kahjustada väiketootjaid ega süvendada sõltuvust toiduainete impordist; nõuab tungivalt, et toetataks kohalikku tootmist ja tarbimist, mis võib tagada kohalike töökohtade loomise, õiglased hinnad, töötajate tervise ja ohutuse kaitse ning vähendada riikide sõltuvust impordist ja nende kaitsetust rahvusvaheliste hinnakõikumiste ees;

118. juhib tähelepanu vajadusele selgete suuniste järele selle kohta, kuidas saavutada poliitikavaldkondade arengusidusus ELi tasandil, tegeledes samas ka võimalike vastuoluliste poliitikaeesmärkidega; nõuab tungivalt, et EL tagaks Euroopa põllumajandus- ja kaubanduspoliitika sidususe, et toetada toiduga kindlustatust ja toidualast sõltumatust ning kaitsta kohalikke ja piirkondlikke turgusid;

o

o o

119. teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev resolutsioon nõukogule ja komisjonile.

(1) ELT L 209, 14.6.2021, lk 1.

(2) EÜT L 163, 2.7.1996, lk 1.

(3) Vastuvõetud tekstid, P9_TA(2021)0505.

(4) https://www.europarl.europa.eu/doceo/document/TA-9-2022-0073_ET.html

(5) ELT C 289, 9.8.2016, lk 71.

(6) ELT C 86, 6.3.2018, lk 10.

(7) ELT C 215, 19.6.2018, lk 10.

(8) Vastuvõetud tekstid, P9_TA(2022)0099.

(9) ELT C 25, 30.1.2008, lk 1.

(10) FAO, „The State of World Fisheries and Aquaculture 2020“ (Maailma kalanduse ja vesiviljeluse olukord 2020), https://www.fao.org/3/ca9231en/CA9231EN.pdf

(11) IPBESi ja IPCC kaastoetatud õpikoja aruanne elurikkuse ja kliimamuutuste kohta.

(12) „The State of Food Security and Nutrition in the World 2021“ (2021. aasta aruanne toiduga kindlustatuse ja toitumise olukorra kohta maailmas).

(13) „Global Report on Food Crises 2021“ (2021. aasta ülemaailmne toidukriiside aruanne), mida on ajakohastatud septembris.

(14) „Voluntary Guidelines to support the progressive realization of the right to adeguate food in the context of national food security“ (Vabatahtlikud suunised, mille abil järk-järgult teostatakse õigust piisavale toidule riikliku toiduga kindlustatuse raames).

(15) „The State of Food Security and Nutrition in the World 2021“ (2021. aasta aruanne toiduga kindlustatuse ja toitumise olukorra kohta maailmas). https://www.fao.org/3/cb4474en/cb4474en.pdf

(16) „The State of Food Security and Nutrition in the World 2021“ (2021. aasta aruanne toiduga kindlustatuse ja toitumise olukorra kohta maailmas).

(17) UNICEFi, Maailma Terviseorganisatsiooni ja Maailmapanga ühishinnangud laste vaegtoitumuse kohta, „Levels and trends in child malnutrition“ (Laste vaegtoitumuse tasemed ja suundumused), 2021.

(18) FAO, „The State of World Fisheries and Aquaculture 2020“ (Maailma kalanduse ja vesiviljeluse olukord 2020), https://www.fao.org/3/ca9231en/CA9231EN.pdf

(19) „Global Report on Food Crises 2021“ (2021. aasta ülemaailmne toidukriiside aruanne).

(20) Via Campesina on määratlenud toidualase sõltumatuse järgmiselt: „inimeste õigus tervislikule ja kultuuriliselt sobivale toidule, mis on toodetud ökoloogiliselt usaldusväärsete ja jätkusuutlike meetodite abil, ning nende õigus määratleda oma toidu- ja põllumajandussüsteemid.“ ÜRO maailma toiduga kindlustatuse komitee määratluse kohaselt on toiduga kindlustatus olemas „kui kõigil inimestel on igal ajal füüsiline ja majanduslik juurdepääs piisavale, ohutule ja toitvale toidule, et rahuldada oma toitumisvajadusi ja toidueelistusi, et elada tervislikku ja aktiivset elu.“

(21) https://www.oxfam.org/en/empowering-women-farmers-end-hunger-and-poverty

(22) Jones, Andrew D; Creed-Kanashiro, Hilary; Zimmerer, Karl S.; De Haan, Stef; Carrasco, Miluska; Meza, Krysty; Cruz-Garcia, Gisella S.; Tello, Milka; Amaya, Franklin Plasencia; Marin, R Margot; ja Ganoza, Lizette. 2018. Peruu Andide põllumajanduslik bioloogiline mitmekesisus põllumajandusettevõtte tasandil on seotud suurema tõenäosusega, et naised saavutavad minimaalselt mitmekesise ja mikrotoitaineid rahuldava toitumise. Journal of Nutrition 148(10): 1625–1637.