Rahvusvahelise avaliku õiguse alusel on õiguslik toime ainult ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni originaaltekstidel. Käesoleva eeskirja staatust ja jõustumiskuupäeva tuleb kontrollida ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni staatusdokumendi TRANS/WP.29/343 viimasest versioonist, mis on kättesaadav internetis:

http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html

Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Euroopa Majanduskomisjoni (UNECE) eeskiri nr 120 – ühtsed sätted, milles käsitletakse põllu- ja metsamajanduslikele traktoritele ning väljaspool teid kasutatavatele liikurmasinatele paigaldatavate sisepõlemismootorite tüübikinnitust seoses kasuliku võimsuse, kasuliku pöördemomendi ja kütuse erikulu mõõtmisega [2015/1000]

Sisaldab kogu kehtivat teksti kuni:

Eeskirja muudatuste 01-seeria – jõustumiskuupäev: 26. juuli 2012

SISUKORD

EESKIRI

LISAD

1. REGULEERIMISALA

1.1. Käesolevat eeskirja kohaldatakse kõverate koostamisel mootori võimsuse, pöördemomendi ja kütuse erikulu kohta, mis mõõdetakse täiskoormusel ja väljendatakse pöörlemissageduse funktsioonina ning mille esitavad tootjad selliste sisepõlemismootorite kohta, mida kasutatakse:

1.2. Sisepõlemismootorid kuuluvad ühte järgmistest kategooriatest:

2. MÕISTED

2.1. „Mootori tüübikinnitus”– mootoritüübi kinnitus seoses mootori kasuliku võimsusega, mida mõõdetakse käesoleva eeskirja 4. lisas sätestatud korras;

2.2. „mootoritüüpkonna tüübikinnitus”– tüüpkonda kuuluvate mootorite tüübikinnitus seoses mootorite kasuliku võimsusega, mida mõõdetakse käesoleva eeskirja 5. ja 6. lisas sätestatud korras;

2.3. „mootoritüüp”– mootorite kategooria, mis ei erine käesoleva eeskirja 1. lisa 3. liites määratletud mootori põhiomaduste poolest;

2.4. „mootoritüüpkond”– tootja määratud rühm mootoreid, mis vastavad konstruktsiooni poolest käesoleva eeskirja 5. lisas sätestatud rühmitamiskriteeriumitele;

2.5. „algmootor”– mootoritüüpkonnast valitud mootor, mis vastab käesoleva eeskirja 5. lisas sätestatud nõuetele;

2.6. „kasulik võimsus”– võimsus, mis mõõdetakse katsestendil vastaval mootori pöörlemissagedusel väntvõlli või samaväärse seadise otsal käesoleva eeskirja 1. lisa tabelis 4 loetletud abi- ja lisaseadmete toel ning määratakse kindlaks atmosfääri normtingimustel;

2.7. „nimivõimsus”– mootori kasulik võimsus nimipöörlemissagedusel (tootja esitatud);

2.8. „suurim kasulik võimsus”– kasuliku võimsuse suurim väärtus, mis mõõdetakse mootori täiskoormusel;

2.9. „nimipöörlemissagedus”– suurim pöörlemissagedus täiskoormusel, mida võimaldab pöörlemissageduse regulaator vastavalt tootja määrangutele, või pöörlemissageduse regulaatori puudumise korral kiirus, mille juures mootori väljundvõimsus on suurim, vastavalt tootja esitatud andmetele;

2.10. „suurimale kasulikule võimsusele vastav pöörlemissagedus”– mootori pöörlemissagedus, mille juures mootor saavutab vastavalt tootja esitatud andmetele suurima kasuliku võimsuse;

2.11. „suurimale pöördemomendile vastav pöörlemissagedus”– mootori pöörlemissagedus, mille juures mootor saavutab vastavalt tootja esitatud andmetele suurima pöördemomendi;

2.12. „suurim pöördemoment”– kasuliku pöördemomendi suurim väärtus, mis mõõdetakse mootori täiskoormusel.

3. TÜÜBIKINNITUSE TAOTLEMINE

3.1. Taotluse mootoritüübi või mootoritüüpkonna tüübikinnituseks seoses kasuliku võimsuse mõõtmisega esitab tootja või tema nõuetekohaselt volitatud esindaja.

3.2. Tüübikinnituse taotlusega peavad kaasas olema järgmised dokumendid kolmes eksemplaris: mootoritüübi või -tüüpkonna kirjeldus, mis sisaldab kõiki käesoleva eeskirja 1. lisas osutatud asjakohaseid üksikasju.

3.3. Tüübikinnituskatsete eest vastutavale tehnilisele teenistusele esitatakse tüübikinnituse saamiseks esitatud mootoritüübi näidis, või kui tegu on mootoritüüpkonnaga, algmootor, millele on paigaldatud käesoleva eeskirja 4. lisaga ettenähtud seadmed.

4. TÜÜBIKINNITUS

4.1. Kui käesoleva eeskirja alusel tüübikinnituse saamiseks esitatud mootori võimsus on mõõdetud kooskõlas punktis 5 esitatud tehniliste nõuetega, antakse mootoritüübile või -tüüpkonnale tüübikinnitus.

4.2. Igale kinnitatud mootoritüübile või -tüüpkonnale antakse tüübikinnitusnumber. Selle kaks esimest numbrit (eeskirja praeguse versiooni puhul 01) näitavad tüübikinnituse andmise ajaks käesolevasse eeskirja viimati tehtud oluliste tehniliste muudatuste seeriat. Üks ja sama kokkuleppeosaline ei tohi anda sama numbrit teisele mootoritüübile või -tüüpkonnale.

4.3. Teade mootoritüübile või mootoritüüpkonnale käesoleva eeskirja kohase tüübikinnituse andmise, laiendamise või andmata jätmise kohta esitatakse käesolevat eeskirja kohaldavatele 1958. aasta kokkuleppe osalistele käesoleva eeskirja 2. lisas esitatud näidisele vastaval vormil.

4.4. Igale mootorile, mis vastab käesoleva eeskirja kohaselt kinnitatud mootoritüübile või mootoritüüpkonnale, paigaldatakse tüübikinnituse vormil kindlaks määratud hästi märgatavasse ja hõlpsasti juurdepääsetavasse kohta rahvusvaheline tüübikinnitusmärk, mis koosneb järgmistest elementidest:

Teise võimalusena võib tootja otsustada, et selle asemel, et kinnitada osutatud tüübikinnitusmärgid ja -sümbolid mootori külge, antakse käesoleva eeskirja alusel tüübikinnituse saanud mootoriga kaasa asjaomast teavet sisaldav dokument, et tüübikinnitusmärgid ja -sümbolid oleks võimalik kinnitada sõidukile.

4.5. Kui mootor vastab ühe või mitme teise kokkuleppele lisatud eeskirja kohaselt tüübikinnituse saanud mootoritüübile või -tüüpkonnale, ei pea käesoleva eeskirja kohaselt tüübikinnituse andnud riik punktis 4.4.1 ette nähtud sümbolit kordama; sel juhul lisatakse kõigi eeskirjade numbrid ja sümbolid, mille alusel tüübikinnitus on antud riigis, mis käesoleva määruse kohaselt tüübikinnituse on andnud, vertikaalsetesse tulpadesse punktis 4.4.1 kirjeldatud sümbolist paremale.

4.6. Tüübikinnitusmärk paigutatakse tootja kinnitatud andmeplaadile või selle lähedusse.

4.7. Näited tüübikinnitusmärgi kujunduse kohta on esitatud käesoleva eeskirja 3. lisas.

4.8. Igal mootoril, mis vastab käesoleva eeskirja kohaselt kinnitatud mootoritüübile või mootoritüüpkonnale, peab lisaks tüübikinnitusmärgile olema:

5. TEHNILISED NÕUDED JA KATSED

5.1. Üldteave

Mootori võimsust mõjutavad osad peavad olema projekteeritud, ehitatud ja monteeritud nii, et tavakasutuses mootor vastaks sellele mõjuvast vibratsioonist hoolimata käesoleva eeskirja sätetele.

5.2. Sisepõlemismootorite katsete kirjeldus

5.2.1. Kasuliku võimsuse katse ajal peavad ottomootorid töötama maksimaalse gaasiga ja diiselmootorid sissepritsepumba kindlaksmääratud täiskoormusel, kusjuures mootorile peavad olema paigaldatud käesoleva eeskirja 4. lisa tabelis 1 osutatud seadmed.

5.2.2. Mõõtmised tehakse piisaval mootori pöörlemissageduste arvul, et määrata õigesti võimsuse, pöördemomendi ja kütuse erikulu kõverad tootja soovitatud väikseima ja suurima pöörlemissageduse vahel. Kiiruste vahemik peab hõlmama pöörlemissagedusi, mille juures mootor saavutab nimivõimsuse, suurima võimsuse ja suurima pöördemomendi.

5.2.3. Kasutatakse järgmist kütust:

kasutatakse turul kättesaadavat kütust, mille Wobbe indeks on vähemalt 52,6 M/Jm3 (20 °C; 101,3 kPa), kui mootor on märgistatud H-rühma gaaside jaoks, või vähemalt 47,2 M/Jm– 3 (20 °C; 101,3 kPa), kui mootor on märgistatud L-rühma gaaside jaoks. Vaidluse korral kasutatakse 7. lisas osutatud etalonkütust GR, kui mootor on märgistatud H-gaaside jaoks, või etalonkütust G23, kui mootor on märgistatud L-gaaside jaoks, st asjakohase rühma kõrgeima Wobbe indeksiga kütust, või (3)

5.2.4. Mõõtmised tehakse kooskõlas käesoleva eeskirja 5. lisa sätetega.

5.2.5. Katsearuanne sisaldab katsetulemusi ja kõiki käesoleva eeskirja 4. lisa liites loetletud arvutusi, mida on vaja kasuliku võimsuse kindlaksmääramiseks, ning käesoleva eeskirja 1. lisas loetletud mootori näitajaid.

5.3. Tulemuste tõlgendamine

5.3.1. Kasulik võimsus

Mootori (või algmootori) tootja deklareeritud kasulik võimsus on vastuvõetav, kui see ei erine tehnilises teenistuses katsetamiseks esitatud mootoril mõõdetud korrigeeritud väärtustest rohkem kui alljärgnevas tabelis osutatud väärtuste võrra.

5.3.2. Nimipöörlemissagedus

Tootja deklareeritud nimipöörlemissagedus ei tohi tehnilises teenistuses katsetamiseks esitatud mootoril mõõdetud väärtusest erineda rohkem kui 100 min– 1 võrra. Sädesüütega bensiinimootorite puhul ei tohi tootja deklareeritud nimipöörlemissagedus tehnilises teenistuses katsetamiseks esitatud mootoril mõõdetud väärtusest erineda regulaatoriga varustatud mootorite puhul rohkem kui 150 min– 1 võrra ja regulaatorita mootorite puhul 350 min– 1 võrra või 4 protsenti (olenevalt sellest, kumb on väiksem).

5.3.3. Kütusekulu

Mootori (või algmootori) tootja esitatud kütuse erikulu kõver on vastuvõetav, kui see ei erine kõikide mõõtepunktide puhul tehnilises teenistuses katsetamiseks esitatud mootoril samades punktides mõõdetud väärtustest enam kui ± 8 %.

5.3.4. Mootoritüüpkond

Kui algmootor vastab punktides 5.3.1 ja 5.3.2 esitatud tingimustele, peetakse kõikide tüüpkonda kuuluvate mootorite kohta esitatud asjaomaseid kõveraid automaatselt vastuvõetavaks.

6. TOODANGU NÕUETELE VASTAVUS

Toodangu nõuetele vastavust tuleb kontrollida kooskõlas kokkuleppe 2. liitega (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2) ning see peab vastama järgmistele nõuetele.

Käesoleva eeskirja kohaselt tüübikinnituse saanud mootorid peavad olema valmistatud nii, et need vastavad kinnitatud tüübile.

7. KARISTUSED TOODANGU NÕUETELE MITTEVASTAVUSE KORRAL

7.1. Mootoritüübile või mootoritüüpkonnale käesoleva eeskirja kohaselt antud kinnituse võib tühistada, kui punktis 6.1 sätestatud nõuded ei ole täidetud või kui tüübikinnitusmärki kandev mootor või mootoritüüpkond ei vasta kinnitatud tüübile.

7.2. Kui käesolevat eeskirja kohaldav 1958. aasta kokkuleppe osaline tühistab tüübikinnituse, mille ta on eelnevalt andnud, teatab ta sellest kohe teistele käesolevat eeskirja kohaldavatele kokkuleppeosalistele, kasutades selleks käesoleva eeskirja 2. lisas esitatud näidisele vastavat teatisevormi.

8. MOOTORITÜÜBI VÕI -TÜÜPKONNA TÜÜBIKINNITUSE MUUTMINE JA LAIENDAMINE

8.1. Igast 1. lisas osutatud näitajatega seotud muudatusest mootoritüübis või mootoritüüpkonnas tuleb teatada mootoritüübi või mootoritüüpkonna kinnitanud tüübikinnitusasutusele. Seejärel võib tüübikinnitusasutus kas:

võtta seisukoha, et tehtud muudatused ei mõju tõenäoliselt kahjustavalt ja et mootor vastab igal juhul endiselt nõuetele, või

8.2. Tüübikinnituse kinnitamisest või sellest keeldumisest teatatakse käesolevat eeskirja kohaldavatele kokkuleppeosalistele punktis 4.3 kindlaksmääratud korras, märkides ära asjaomased muudatused.

8.3. Tüübikinnitusasutus, mis väljastab tüübikinnituse laienduse, määrab sellisele laiendusele seerianumbri ning teatab sellest käesolevat eeskirja kohaldavatele 1958. aasta kokkuleppe osalistele, kasutades selleks käesoleva eeskirja 2. lisas esitatud näidisele vastavat teatisevormi.

9. TOOTMISE LÕPETAMINE

Kui tüübikinnituse omanik lõpetab käesoleva eeskirja kohaselt kinnituse saanud mootoritüübi või mootoritüüpkonna tootmise, teatab ta sellest tüübikinnituse andnud asutusele. Pärast sellise teatise saamist teatab kõnealune asutus sellest teistele käesolevat eeskirja kohaldavatele 1958. aasta kokkuleppe osalistele, kasutades käesoleva eeskirja 2. lisas esitatud näidisele vastavat teatisevormi.

10. TÜÜBIKINNITUSKATSETE EEST VASTUTAVATE TEHNILISTE TEENISTUSTE NING TÜÜBIKINNITUSASUTUSTE NIMED JA AADRESSID

Käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised edastavad Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni sekretariaadile tüübikinnituskatsete tegemise eest vastutavate tehniliste teenistuste ja/või nende tüübikinnitusasutuste nimed ja aadressid, kes annavad tüübikinnitusi ja kellele tuleb saata vormikohased teatised teistes riikides välja antud tüübikinnituste, nende laiendamise, andmata jätmise, tühistamise või tootmise lõpetamise kohta.

(1) nagu on määratletud sõidukite ehitust käsitlevas konsolideeritud resolutsioonis (R.E.3) (ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.2, punkt 2). – www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html

(2) 1958. aasta kokkuleppe osalisriikide tunnusnumbrid on esitatud sõidukite ehitust käsitleva resolutsiooni (R.E.3) 3. lisas (dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.3) – www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html

(3)

„Wobbe indeks (alumine Wl või ülemine Wu)”– gaasi mahuühiku kütteväärtuse ja gaasi suhtelise tiheduse ruutjuure suhe samades normtingimustes:

2.2. Saastet vähendavad lisaseadmed (kui need on olemas ja kui neid ei ole kirjeldatud muudes punktides)

2.2. Saastet vähendavad lisaseadmed (kui need on olemas ja kui neid ei ole kirjeldatud muudes jagudes)

1.3. Tootja tüübikood, nagu see on märgitud mootori(te)le (2) : …

Joonisel kujutatud tüübikinnitusmärk, mis on kinnitatud mootorile, näitab, et asjaomasele mootoritüübile on antud tüübikinnitus Madalmaades (E4) kooskõlas eeskirjadega nr 120 ja 96 (1) . Tüübikinnitusnumbrite kaks esimest kohta näitavad, et vastava tüübikinnituse andmise kuupäevadel oli eeskirja nr 120 muudetud seeria 01 muudatustega ja eeskiri nr 96 hõlmas juba seeria 02 muudatusi.

Joonisel kujutatud tüübikinnitusmärk, mis on kinnitatud mootorile, näitab, et asjaomasele mootoritüübile on seoses kasuliku võimsuse mõõtmisega antud tüübikinnitus Madalmaades (E4) eeskirja nr 120 kohaselt ning see kannab tüübikinnitusnumbrit 012492. Tüübikinnitusnumber näitab, et tüübikinnitus on antud kooskõlas eeskirjaga nr 120, mida on muudetud 01-seeria muudatustega.

Kui mootor on varustatud õhutemperatuuri automaatse reguleerimisseadmega ja kui see seade on selline, et täiskoormusel temperatuuril 25 °C ei lisata soojendatud õhku, tehakse katse nii, et seade on täielikult suletud. Kui seade temperatuuril 25 °C veel töötab, tehakse katse nii, et seade töötab harilikul viisil ja temperatuuri tähistava valemiosa eksponendiks parandusteguris võetakse null (temperatuuri ei korrigeerita).

(8) Generaatori minimaalne võimsus: generaatori elektriline võimsus peab piirduma võimsusega, mis on vajalik mootori tööks hädavajalike abiseadmete töötamiseks. Kui on tarvis ühendada aku, kasutatakse täielikult laetud ja heas korras akut.

r on kompressori väljalaskeava ja sisselaskeava vaheline rõhusuhe; mitme turboülelaaduri korral on r kogusurveaste (r = 1 ülelaadeta mootorite puhul).

ps on kuiva õhu kogurõhk kilopaskalites (kPa), s.o koguõhurõhk miinus veeauru rõhk;

Po on korrigeeritud võimsus (s.o võimsus atmosfääri normtingimustes);

3.11. Määrdeõli temperatuur, mida mõõdetakse õlipumbas või õliradiaatori (kui see on olemas) väljalaskeava juures, hoitakse mootori tootja ettenähtud piirides.

3.10. Diiselmootorite puhul mõõdetakse kütuse temperatuuri sissepritsepumba sisselaskeava juures ja see hoitakse 306–316 K (33–43 °C) piires. Ottomootorite puhul mõõdetakse kütuse temperatuuri võimalikult lähedal karburaatori või kütusepihustite kooste sisselaskeavale ja see hoitakse 293–303 K (20–30 °C) piires.

Kui tootja ei ole temperatuuri ette näinud, on selleks 353 K ± 5 K. Õhkjahutusega mootorite puhul hoitakse temperatuur tootja kindlaksmääratud punktis + 0/– 20 K piires kõrgeimast temperatuurist, mille tootja on normtingimuste puhul ette näinud.

3.4. Absoluutrõhku mootorisse sisenemisel kompressorist ja soojusvahetist (kui on paigaldatud) allavoolu mõõdetakse sisselasketorustikus ja kõikides muudes punktides, kus parandustegurite arvutamiseks on vaja rõhku mõõta.

3.3. Sisselaske hõrendust mõõdetakse sisselasketorude, õhufiltri, sisselaskesummuti või kiiruspiiriku (kui see on paigaldatud) suhtes allavoolu.

3.1. Registreeritavad andmed on loetletud käesoleva lisa liite punktis 4. Mõõtmised tehakse stabiliseeritud talitlustingimustes, nii et mootor saab piisavalt värsket õhku. Põlemiskambrid võivad sisaldada sadet, aga piiratud koguses. Katsetingimused, nagu sisselastava õhu temperatuur, tuleb valida nii, et need oleksid võimalikult lähedased normtingimustele (vt käesoleva lisa punkt 5.2), et parandustegur oleks võimalikult väike.

Katse ajaks eemaldatakse teatavad lisaseadmed, mis on seotud masina käitamisega ja mida võib paigaldada mootorile. Näitena on esitatud järgmine mittetäielik loetelu:

Kui mootor on koos järeltöötlussüsteemiga sertifitseeritud algmootorina või tüüpkonna liikmena, mille algmootor on varustatud sama järeltöötlussüsteemiga, ei lisata seda mootorit samasse mootoritüüpkonda, kui sellel puudub järeltöötlussüsteem.

Kui mootor nõuab pärast järeltöötlussüsteemiga varustamist teistsuguste omadustega kütust (näiteks kübemefiltrid vajavad kütuse erilisandeid regenereerimisprotsessi tagamiseks), peab otsus selle mootori lisamise kohta samasse tüüpkonda põhinema tootja esitatud tehnilistel elementidel. Need elemendid peavad näitama, et kõnealuse varustusega mootori eeldatav heitetase vastab samale piirnormile nagu ilma varustuseta mootori oma.

Kui algmootorina või tüüpkonna liikmena sertifitseeritud mootor on sertifitseeritud ilma järeltöötlussüsteemita, võib selle mootori lisada samasse mootoritüüpkonda, kui see on varustatud oksüdatsioonikatalüsaatoriga (mitte kübemefiltriga) ega nõua teistsuguste omadustega kütust.

Mõnel juhul võivad parameetrid avaldada vastastikust mõju, mis võib põhjustada muutusi heites. Seda tuleb arvesse võtta tagamaks, et ühte tüüpkonda kuuluvad ainult samalaadsete heitgaasinäitajatega mootorid. Need juhud teeb kindlaks tootja ning teatab neist tüübikinnitusasutusele. Seejärel võetakse neid arvesse uue mootoritüüpkonna loomise tingimusena.

Mootoritüüpkonda iseloomustavad konstruktsiooniparameetrid. Need peavad olema kõigil tüüpkonna mootoritel samad. Mootori tootja võib otsustada, millised mootorid tüüpkonda kuuluvad, tingimusel et ta järgib punktis 3.1 loetletud kuuluvustingimusi. Tüübikinnitusasutus peab mootoritüüpkonna kinnitama. Kuna mootoritüüpkonna valik on mootori heitgaaside seisukohast oluline, on punktis 2.1 esitatud lisateave (eeskirja nr 96 03-seeria muudatused), mis on kasulik tootjatele ja tüübikinnitusasutusele mootoritüüpkonna hindamisel ja algmootori valimisel.

Mõõtmised tehakse piisaval mootori pöörlemissageduste arvul, et määrata õigesti võimsuse, pöördemomendi ja kütuse erikulu kõverad tootja soovitatud väikseima ja suurima pöörlemissageduse vahel, nagu on kindlaks määratud käesoleva eeskirja punktides 2.9 ja 2.11.

7. LISA

ETALONKÜTUSTE TEHNILISED ANDMED

1. Veeldatud naftagaasi etalonkütuste tehnilised andmed

Näitaja Ühik Kütuse A piirnormid Kütuse B piirnormid Katsemeetod alumine ülemine alumine ülemine Mootorimeetodil määratud oktaaniarv 1 92,5 (1) 92,5 EN 589 B lisa Koostis: C3 sisaldus mahu% 48 52 83 87 C4 sisaldus mahu% 48 52 13 17 ISO 7941 Olefiinid mahu% 12 14 Aurustusjääk mg/kg 50 50 NFM 41-015 Väävli kogusisaldus miljondik massi järgi (1) 50 50 EN 24260 Vesiniksulfiid — puudub puudub ISO 8819 Vaseriba korrosioon hinnang 1. klass 1. klass ISO 6251 (2) Vesi 0 °C juures vaba vaba visuaalne vaatlus

2. Maagaasi etalonkütuste tehnilised andmed

Euroopa turgudel müüdavad kütused jagunevad kahte rühma:

— H-rühm, mille piirvahemiku äärmisteks etalonkütusteks on GR ja G23;

— L-rühm, mille piirvahemiku äärmisteks etalonkütusteks on G23 ja G25.

Järgnevalt esitatakse kokkuvõtlikult etalonkütuste GR, G23 ja G25 näitajad.

Etalonkütus GR Näitaja Ühik Baas Piirnormid Katsemeetod alumine ülemine Koostis: Metaan 87 84 89 Etaan 13 11 15 Jääk (3) %-mool — — 1 ISO 6974 Väävlisisaldus mg/m3 (4) — — 10 ISO 6326-5





Etalonkütus G23 Näitaja Ühik Baas Piirnormid Katsemeetod minimaalne maksimaalne Koostis: Metaan 92,5 91,5 93,5 Jääk (5) %-mool — — 1 ISO 6974 N2 7,5 6,5 8,5 Väävlisisaldus mg/m3 (6) — — 10 ISO 6326-5





Etalonkütus G25 Näitaja: Ühik Baas Piirnormid Katsemeetod minimaalne maksimaalne Koostis: Metaan 86 84 88 Jääk (7) %-mool — — 1 ISO 6974 N2 14 12 16 Väävlisisaldus mg/m3 (8) — — 10 ISO 6326-5

3. Ottomootorite etalonkütus

Näitaja Ühik Piirnormid (9) Katsemeetod Avaldamisaasta minimaalne maksimaalne Uurimismeetodil määratud oktaanarv, RON 95,0 — EN 25164 1993 Mootorimeetodil määratud oktaaniarv, MON 85,0 — EN 25163 1993 Tihedus 15 °C juures kg/m3 748 775 ISO 3675 1995 Aururõhk Reidi järgi kPa 56,0 95,0 EN 12 1993 Destillatsioon: — keemise algtemperatuur °C 24 40 EN-ISO 3405 1988 — aurustunud temperatuuril 100 °C mahuprotsent 49,0 57,0 EN-ISO 3405 1988 — aurustunud temperatuuril 150 °C mahuprotsent 81,0 87,0 EN-ISO 3405 1988 — keemise lõpptemperatuur °C 190 215 EN-ISO 3405 1988 Jääk protsent — 2 EN-ISO 3405 Süsivesinike analüüs: — olefiinid mahuprotsent — 10 ASTM D 1319 1995 — aromaatsed süsivesinikud mahuprotsent 28,0 40,0 ASTM D 1319 1995 — benseen mahuprotsent — 1,0 pr. EN 12177 1998 — küllastunud süsivesinikud — Jääk ASTM D 1319 1995 Süsiniku-vesiniku suhe Aruanne Aruanne Oksüdatsiooni stabiilsus (10) mn. 480 — EN-ISO 7536 1996 Hapnikusisaldus massi% — 2,3 EN 1601 1997 Vaigusisaldus mg/ml — 0,04 EN-ISO 6246 1997 Väävlisisaldus (11) mg/kg — 100 pr. EN-ISO 14596 1998 Vase korrosioon 50 °C juures — 1 EN-ISO 2160 1995 Pliisisaldus g/l — 0,005 EN 237 1996 Fosforisisaldus g/l — 0,0013 ASTM D 3231 1994

4. Diiselmootorite etalonkütus (1)

Tabel 1 (12) (22)

Põllu- ja metsamajanduslike traktorite ning väljaspool teid kasutatavate liikurmasinate etalonkütus diiselmootorite puhul, mis peab tüübikinnituse kohaselt vastama võimsusklasside D–G piirnormidele

Piirnormid ja ühikud (13) Katsemeetod Tsetaaniarv (15) minimaalselt 45 (18) maksimaalselt 50 ISO 5165 Tihedus 15 °C juures minimaalselt 835 kg/m3 maksimaalselt 845 kg/m3 (21) ISO 3675, ASTM D 4052 Destillatsioon (14) – 95 protsendipunkti maksimaalselt 370 °C ISO 3405 Viskoossus 40 °C juures minimaalselt 2,5 mm2/s maksimaalselt 3,5 mm2/s ISO 3104 Väävlisisaldus minimaalselt 0,1 massi% (20) maksimaalselt 0,2 massi% (19) ISO 8754, EN 24260 Leekpunkt minimaalselt 55 °C ISO 2719 Filtreeritavuspunkt (CFPP) minimaalselt – maksimaalselt + 5 °C EN 116 Vase korrosioon maksimaalselt 1 ISO 2160 Koksiarv Conradsoni järgi (10 % DR) maksimaalselt 0,3 massi% ISO 10370 Tuhasus maksimaalselt 0,01 massi% ASTM D 482 (23) Veesisaldus maksimaalselt 0,05 massi% ASTM D 95, D 1744 Neutralisatsiooniarv (tugevad happed) minimaalselt 0,20 mg KOH/g Oksüdatsiooni stabiilsus (16) maksimaalselt 2,5 mg/100 ml ASTM D 2274 Lisandid (17)





Tabel 2

Põllu- ja metsamajanduslike traktorite ning väljaspool teid kasutatavate liikurmasinate etalonkütus diiselmootorite puhul, mis peab tüübikinnituse kohaselt vastama võimsusklasside H–K piirnormidele

Näitaja Ühik Piirnormid (24) Katsemeetod minimaalne maksimaalne Tsetaaniarv (25) 52,0 54,0 EN-ISO 5165 Tihedus 15 °C juures kg/m3 833 837 EN-ISO 3675 Destillatsioon: 50 protsendipunkti °C 245 — EN-ISO 3405 95 protsendipunkti °C 345 350 EN-ISO 3405 keemise lõpptemperatuur °C — 370 EN-ISO 3405 Leekpunkt °C 55 — EN 22719 Filtreeritavuspunkt (CFPP) °C — – 5 EN 116 Viskoossus 40 °C juures mm2/s 2,5 3,5 EN-ISO 3104 Polütsüklilised aromaatsed süsivesinikud % m/m 3,0 6,0 IP 391 Väävlisisaldus (26) mg/kg — 300 ASTM D 5453 Vase korrosioon — klass 1 EN-ISO 2160 Koksiarv Conradsoni järgi (10 % DR) % m/m — 0,2 EN-ISO 10370 Tuhasus % m/m — 0,01 EN-ISO 6245 Veesisaldus % m/m — 0,05 EN-ISO 12937 Neutralisatsiooniarv (tugevad happed) mg KOH/g — 0,02 ASTM D 974 Oksüdatsiooni stabiilsus (27) mg/ml — 0,025 EN ISO 12205





Tabel 3

Põllu- ja metsamajanduslike traktorite ning väljaspool teid kasutatavate liikurmasinate etalonkütus diiselmootorite puhul, mis peab tüübikinnituse kohaselt vastama võimsusklasside L–R piirnormidele

Näitaja Ühik Piirnormid (28) Katsemeetod alumine ülemine Tsetaaniarv (29) 54,0 EN-ISO 5165 Tihedus 15 °C juures kg/m3 833 865 EN-ISO 3675 Destillatsioon: 50 protsendipunkti °C 245 — EN-ISO 3405 95 protsendipunkti °C 345 350 EN-ISO 3405 keemise lõpptemperatuur °C — 370 EN-ISO 3405 Leekpunkt °C 55 — EN 22719 Filtreeritavuspunkt (CFPP) °C — – 5 EN 116 Viskoossus 40 °C juures mm2/s 2,3 3,3 EN-ISO 3104 Polütsüklilised aromaatsed süsivesinikud % m/m 3,0 6,0 IP 391 Väävlisisaldus (30) mg/kg — 10 ASTM D 5453 Vase korrosioon — klass 1 EN-ISO 2160 Koksiarv Conradsoni järgi (10 % DR) % m/m — 0,2 EN-ISO 10370 Tuhasus % m/m — 0,01 EN-ISO 6245 Veesisaldus % m/m — 0,02 EN-ISO 12937 Neutralisatsiooniarv (tugevad happed) mg KOH/g — 0,02 ASTM D 974 Oksüdatsiooni stabiilsus (31) mg/ml — 0,025 EN-ISO 12205 määrimisvõime (HFRR kulumispleki läbimõõt temperatuuril 60 °C) μm — 400 CEC F-06-A-96 FAME keelatud

(1) Väärtus määratakse standardtingimustes (293,2 K (20 °C) ja 101,3 kPa).

(2) Kui valim sisaldab korrosioonitõrjeaineid või muid vaseriba korrosiooni vähendavaid kemikaale, võib see meetod korrodeerivate ainete olemasolu kindlakstegemisel osutuda ebatäpseks. Seepärast on selliste ühendite lisamine ainuüksi selleks, et mõjutada katsetulemusi, keelatud.

(3) Inertsed gaasid +C2+

(4) Väärtus määratakse standardtingimustes (293,2 K (20 °C) ja 101,3 kPa).

(5) Inertgaasid (muu kui N2) +C2/C2+

(6) Väärtus määratakse standardtingimustes (293,2 K (20 °C) ja 101,3 kPa).

(7) Inertsed gaasid (muu kui N2) +C2/C2+

(8) Väärtus määratakse standardtingimustes (293,2 K (20 °C) ja 101,3 kPa).

(9) Tehnilistes andmetes esitatud väärtused on „tegelikud väärtused”. Nende piirnormide kindlaksmääramisel on kasutatud dokumendis ISO 4259 „Defining a basis for petroleum produce quality disputes” („Naftatoodete kvaliteediga seotud vaidluste aluse kindlaksmääramine”) esitatud tingimusi ning miinimumväärtuse kindlaksmääramisel on arvestatud minimaalset positiivset 2R väärtust; alumise ja ülemise piirnormi kindlaksmääramisel on minimaalne erinevus 4R (R = reprodutseeritavus). Olenemata sellest mõõtmismeetodist, mis on vajalik statistilistel põhjustel, peaks kütusetootja eesmärgiks olema siiski nullväärtus juhul, kui ettenähtud maksimumväärtus on 2R, ning keskmine väärtus juhul, kui on antud maksimaalsed ja minimaalsed piirnormid. Kui on vaja selgitada kütuse vastavust tehniliste andmete nõuetele, tuleks rakendada ISO 4259 tingimusi.

(10) Kütus võib sisaldada oksüdatsiooniinhibiitoreid ja metallideaktivaatoreid, millega harilikult stabiliseeritakse puhastatud bensiini, kuid mitte puhastavaid/dispergeerivaid lisaaineid ega lahjendavaid õlisid.

(11) Ära tuleb märkida katses kasutatud kütuse tegelik väävlisisaldus.

(12) Mootori või sõiduki soojusliku kasuteguri arvutamiseks võib kütuse kütteväärtuse tuletada järgmise valemi põhjal:

erienergia (kütteväärtus) (neto) MJ/kg = (46,423 – 8,792 * d2 + 3,17 * d) * (1 – (x + y + s)) + 9,42 * s – 2,499 * x

kus:

d on tihedus temperatuuril 288 K (15 °C);

x on veemassi suhtarv (%/100);

y on tuhamassi suhtarv (%/100):

s on väävlimassi suhtarv (%/100).

(13) Tehnilistes andmetes esitatud väärtused on „tegelikud väärtused”. Nende piirnormide kindlaksmääramisel on kasutatud dokumendis ISO 4259 „Defining a basis for petroleum produce quality disputes” („Naftatoodete kvaliteediga seotud vaidluste aluse kindlaksmääramine”) esitatud tingimusi ning miinimumväärtuse kindlaksmääramisel on arvestatud minimaalset positiivset 2R väärtust; maksimum- ja miinimumväärtuse kindlaksmääramisel on minimaalne erinevus 4R (R = reprodutseeritavus).

Olenemata sellest mõõtmismeetodist, mis on vajalik statistilistel põhjustel, peaks kütusetootja eesmärgiks olema siiski nullväärtus juhul, kui ettenähtud maksimumväärtus on 2R, ning keskmine väärtus juhul, kui on antud maksimaalsed ja minimaalsed piirnormid. Kui on vaja selgitada kütuse vastavust tehniliste andmete nõuetele, tuleks rakendada ISO 4259 tingimusi.

(14) Esitatud arvud tähistavad aurustunud koguseid (saagise % + kao %).

(15) Tsetaani diapasoon ei vasta 4R miinimumdiapasooni nõudele. Kui siiski peaks tekkima vaidlusi kütuse tarnija ning kütuse kasutaja vahel, võib vaidluste lahendamisel kasutada ISO 4259 tingimusi, eeldusel et vajaliku täpsuse saavutamisel ei piirduta ühekordse määramisega, vaid tehakse piisaval hulgal korduvaid mõõtmisi.

(16) Kuigi oksüdatsiooni stabiilsust kontrollitakse, jääb säilivusaeg tõenäoliselt piiratuks. Ladustamistingimuste ja säilivusaja suhtes tuleks pidada nõu tarnijaga.

(17) See kütus peaks põhinema ainult süsivesinike otsedestillatsiooni ja krakitud destillatsiooni komponentidel; desulfureerimine on lubatud. Kütus ei tohi sisaldada metallilisandeid ega tsetaaniarvu suurendavaid lisandeid.

(18) Madalamad väärtused on lubatud; sel juhul tuleb teatada kasutatud etalonkütuse tsetaaniarv.

(19) Kõrgemad väärtused on lubatud; sel juhul tuleb teatada kasutatud etalonkütuse väävlisisaldus.

(20) Tuleb pidevalt üle vaadata, võttes arvesse turusuundumusi. Mootorite puhul, mis ei ole varustatud heitgaasi järeltöötlussüsteemiga, loetakse taotleja soovil esmasel kinnitamisel lubatud väävlisisalduse määraks 0,050 massiprotsenti; sel juhul tuleb tahkete osakeste mõõdetud taset korrigeerida ülespoole vastavalt keskmisele väärtusele, mis vastab kütusele kehtestatud nominaalsele väävlisisaldusele (0,150 massiprotsenti), järgmise valemi järgi:

PTadj = PT + [SFC * 0,0917 * (NSLF – FSF)]

kus:

PTadj = korrigeeritud PT väärtus (g/kWh); PT = tahkete osakeste mõõdetud heitetaseme kaalutud eriväärtus (g/kWh); SFC = kütuse kaalutud erikulu (g/kWH), mis arvutatakse allpool esitatud valemi järgi NSLF = väävlisisalduse massiosa keskmine nimiväärtus (s.o 0,15 %/100) FSF = kütuse väävlisisalduse massiosa (%/100)

Kütuse kaalutud erikulu arvutamise valem:

kus:

Pi = Pm,i + PAE,i

Toodangu nõuetele vastavuse hindamisel kooskõlas käesoleva eeskirja punktiga 6 tuleb nõuete täitmiseks kasutada etalonkütust, mille väävlisisaldus on minimaalselt/maksimaalselt 0,1/0,2 massiprotsenti.

(21) Lubatud on suuremad väärtused, kuni 855 kg/m3; sel juhul tuleb teatada kasutatud etalonkütuse tihedus. Toodangu nõuetele vastavuse hindamisel kooskõlas käesoleva eeskirja punktiga 6 tuleb nõuete täitmiseks kasutada etalonkütust, mille tihedus on minimaalselt/maksimaalselt 835/845 kg/m3.

(22) Kõik kütusenäitajad ja piirnormid tuleb üle vaadata, võttes arvesse turusuundumusi.

(23) Asendatakse alates rakendamiskuupäevast standardiga EN/ISO 6245.

(24) Tehnilistes andmetes esitatud väärtused on „tegelikud väärtused”. Nende piirnormide kujundamisel on kohaldatud ISO 4259 „Naftatooted – katsetusmeetodite täpsusandmete kindlaksmääramine ja kohaldamine” tingimusi, minimaalsete väärtuste kujundamisel on võetud arvesse 2R positiivset minimaalset erinevust; alumise ja ülemise piirnormi kindlaksmääramisel on minimaalne erinevus 4R (R = reprodutseeritavus).

Olenemata sellest mõõtmismeetodist, mis on vajalik tehnilistel põhjustel, peaks kütusetootja eesmärgiks olema siiski nullväärtus juhul, kui ettenähtud maksimumväärtus on 2R, ning keskmine väärtus juhul, kui on antud maksimaalsed ja minimaalsed piirnormid. Kui on vaja selgitada kütuse vastavust tehniliste andmete nõuetele, tuleks rakendada ISO 4259 tingimusi.

(25) Tsetaani diapasoon ei vasta 4R miinimumdiapasooni nõudele. Kui peaks tekkima siiski vaidlusi kütuse tarnija ning kasutaja vahel, võib kasutada vaidluste lahendamisel ISO 4259 tingimusi juhul, kui vajaliku täpsuse saavutamisel ei piirduta ühekordse kindlaksmääramisega, vaid tehakse piisaval hulgal korduvaid mõõtmisi.

(26) Tuleb ära märkida katses kasutatud kütuse tegelik väävlisisaldus.

(27) Kuigi oksüdatsiooni stabiilsust kontrollitakse, jääb säilivusaeg tõenäoliselt piiratuks. Ladustamistingimuste ja säilivusaja suhtes tuleks pidada nõu tarnijaga.

(28) Tehnilistes andmetes esitatud väärtused on „tegelikud väärtused”. Nende piirnormide kujundamisel on kohaldatud ISO 4259 „Petroleum products – Determination and application of precision data in relation to methods of test” („Naftatooted – katsetusmeetodite täpsusandmete kindlaksmääramine ja kohaldamine”) tingimusi, minimaalsete väärtuste kujundamisel on võetud arvesse 2R positiivset minimaalset erinevust; maksimum- ja miinimumväärtuse kindlaksmääramisel on minimaalne erinevus 4R (R = reprodutseeritavus).

Olenemata sellest mõõtmismeetodist, mis on vajalik tehnilistel põhjustel, peaks kütusetootja eesmärgiks olema siiski nullväärtus juhul, kui ettenähtud maksimumväärtus on 2R, ning keskmine väärtus juhul, kui on antud maksimaalsed ja minimaalsed piirnormid. Kui on vaja selgitada kütuse vastavust tehniliste andmete nõuetele, tuleks rakendada ISO 4259 tingimusi.

(29) Tsetaani diapasoon ei vasta 4R miinimumdiapasooni nõudele. Kui siiski peaks tekkima vaidlusi kütuse tarnija ning kasutaja vahel, võib kasutada vaidluste lahendamisel ISO 4259 tingimusi juhul, kui vajaliku täpsuse saavutamisel ei piirduta ühekordse kindlaksmääramisega, vaid tehakse piisaval hulgal korduvmõõtmisi.

(30) Tuleb ära märkida I tüübi katses kasutatud kütuse tegelik väävlisisaldus.

(31) Kuigi oksüdatsiooni stabiilsust kontrollitakse, jääb säilivusaeg tõenäoliselt piiratuks. Ladustamistingimuste ja säilivusaja suhtes tuleks pidada nõu tarnijaga.