Rahvusvahelise avaliku õiguse alusel on õiguslik toime ainult ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni originaaltekstidel. Käesoleva eeskirja staatust ja jõustumise kuupäeva tuleb kontrollida ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni staatusdokumendi TRANS/WP.29/343 viimasest versioonist, mis on kättesaadav internetis: http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html

ÜRO eeskiri nr 148: ühtsed sätted, mis käsitlevad mootorsõidukite ja nende haagiste valgussignaalseadmeid (laternaid) (2021/1719)

Sisaldab kogu kehtivat teksti kuni:

eeskirja algversiooni 3. täiendus – jõustumiskuupäev: 30. september 2021

Käesolev dokument on üksnes dokumenteerimisvahend. Autentsed ja õiguslikult siduvad tekstid on:

— ECE/TRANS/WP.29/2018/157

— ECE/TRANS/WP.29/2019/81

— ECE/TRANS/WP.29/2020/32

— ECE/TRANS/WP.29/2021/45

SISUKORD

EESKIRI

1. Kohaldamisala

2. Mõisted

3. Haldussätted

4. Üldised tehnilised nõuded

5. Tehnilised erinõuded

6. Üleminekusätted

LISAD

1. Teatis

2. Valgusjaotus ruumis, horisontaalselt ja vertikaalselt

3. Valguse standardjaotused

4. Tootmise vastavuskontrolli miinimumnõuded

5. Valimi võtmise miinimumnõuded kontrollijale

6. Tagumiste udutulelaternate ja päevatulelaternate kuumakindluskatse

7. Tüübikinnitusmärkide kujundus

SISSEJUHATUS

Käesolevasse eeskirja on koondatud ÜRO eeskirjade nr 4, 6, 7, 23, 38, 50, 77, 87 ja 91 sätted ning see tuleneb sõidukeid käsitlevate eeskirjade ühtlustamise ülemaailmse foorumi (WP.29) otsusest lihtsustada Euroopa Liidu ja Jaapani esialgse ettepaneku põhjal valgustus- ja valgussignaalseadmeid käsitlevaid eeskirju.

Käesoleva eeskirja eesmärk on suurendada ÜRO eeskirjades nr 4, 6, 7, 23, 38, 50, 77, 87 ja 91 sätestatud keerukate nõuete selgust, neid ühendada ja ühtlustada ning valmistuda üleminekuks tulemuspõhistele nõuetele, vähendades toimetamise abil eeskirjade arvu ja muutmata seejuures käesoleva eeskirja jõustumise kuupäevaks juba kehtivaid üksikasjalikke tehnilisi nõudeid.

Ehkki käesolevas eeskirjas ei kasutata tavapärast lähenemisviisi, mille kohaselt kehtib iga laterna jaoks eraldi eeskiri, vaid kaasatakse kõik valgussignaallaternad ühte eeskirja, sisaldab lihtsustatud eeskiri kõiki sätteid ning vastab olemasolevale muudatusteseeriate, nende üleminekusätete ja täienduste struktuurile. Käesoleva eeskirja uue muudatuste seeriaga seotud üleminekusätted määratakse kindlaks iga seadme kohta eraldi ning need hõlmavad ka seadmete loetelu ja nende suhtes kohaldatavaid muudatusteseeriatega seotud muutindekseid.

1958. aasta kokkuleppe osalistelt oodatakse, et nad võtavad käesoleva eeskirja vastu ja esitavad üksikasjaliku selgituse, kui neil ei ole võimalik konkreetseid laternaid kasutusele võtta. Need otsused registreeritakse dokumendis ECE/TRANS/WP.29/343, kuhu on kantud lisatud eeskirjade ja muudatuste staatus.

Tüübikinnitusmärgi nõuetega seoses sisaldab käesolev eeskiri nõudeid kordumatu tunnuse kasutamise kohta ning selle tingimuseks on juurdepääs ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni poolt (1958. aasta kokkuleppe liite 5 kohaselt) loodud turvalisele internetiandmebaasile, kus on olemas kõik tüübikinnitusdokumendid. Kordumatu tunnuse kasutamisel ei ole nõutav, et laternatel oleks tavapärane tüübikinnitusmärk (E-märk). Kui kordumatu tunnuse kasutamine ei ole tehniliselt võimalik (nt kui juurdepääs UNECE internetiandmebaasile ei ole turvaline või kui andmebaas ei toimi), nõutakse tavapäraste tüübikinnitusmärkide kasutamist seni, kuni on võimalik hakata kasutama kordumatut tunnust.

1. KOHALDAMISALA

Käesolevat eeskirja kohaldatakse järgmiste laternate suhtes:

tagumised numbritulelaternad;

suunatulelaternad;

ääretulelaternad;

piduritulelaternad;

ülemised ääretulelaternad;

tagurdustulelaternad;

manööverdustulelaternad;

tagumised udutulelaternad;

seisutulelaternad;

päevatulelaternad;

küljeääretulelaternad.

2. MÕISTED

Käesolevas eeskirjas kasutatakse järgmisi mõisteid.

2.1. Kohaldatavad on kõik ÜRO eeskirja nr 48 viimases, tüübikinnitustaotluse esitamise ajal kehtinud muudatusteseerias esitatud mõisted, kui käesolevas eeskirjas või asjakohastes ÜRO eeskirjades nr 53, 74 ja 86 ei ole sätestatud teisiti.

2.2. „Eri tüüpi laternad“ – laternad, mis erinevad üksteisest järgmiste oluliste tunnuste poolest: a) kaubanimi või kaubamärk: i) ühe ja sama kaubanime või kaubamärgiga laternaid, mille on valmistanud eri tootjad, käsitatakse eri tüüpidena; ii) kui laternad erinevad ainult kaubanime või kaubamärgi poolest ja need on valmistanud üks ja sama tootja, käsitatakse neid ühte tüüpi kuuluvatena; b) optilise süsteemi näitajad (valgustugevus, valguse jaotusnurk, seadmete töötamise ajal esineva peegeldumise, murdumise, neeldumise ja/või moonutuste tõttu optilist mõju muutvate detailide olemasolu või puudumine jne); c) kasutatud valgusallika(te) kategooria(d) ja/või valgusallikamooduli(te) tunnuskood(id); d) laternakategooria (vajaduse korral); e) valgustugevust reguleeriv juhtseadis (vajaduse korral); f) valgusallikate järjestikune aktiveerimine (vajaduse korral); Siiski ei loeta eri tüüpi suunatulelaternateks neid suunatulelaternaid, mida saab aktiveerida eri režiimides (järjestikustes või mitte) ilma laterna optilisi näitajaid muutmata. Laternat ei loeta teise tüüpi kuuluvaks, kui tal on teist värvi valgusallikas või filter. Leedasendusvalgusallika(te) kasutamise korral ei loeta laternat teise tüüpi kuuluvaks. Siiski kohaldatakse punkti 4.7.7.

3. HALDUSSÄTTED

3.1. Tüübikinnituse taotlemine

3.1.1. Tüübikinnituse taotluse esitab kaubanime või kaubamärgi omanik või tema nõuetekohaselt volitatud esindaja.

3.1.2. Taotlusele lisatakse: 3.1.2.1. joonised, mis on laterna tüübi kindlaksmääramiseks piisavalt üksikasjalikud ja millel on kujutatud alljärgnev: a) laterna (ning S3- või S4-kategooria piduritulelaternate puhul vajaduse korral tagumise akna) sõidukile kinnitamise geomeetriline asend/geomeetrilised asendid; b) katsetes nullteljena kasutatav vaatlustelg (horisontaalnurk H = 0o, vertikaalnurk V = 0o) ning punkt, mis võetakse katsetes nullkeskmeks; c) funktsiooni(de) nähtava pinna piir; d) punkti 3.3.2 kohase tüübikinnitustähise või kordumatu tunnuse asukoht ja paigutus; e) Leedmooduli(te) puhul ka mooduli(te) tunnuskoodi(de) asukoht(-kohad); f) seotud laternasüsteemi puhul seotud latern või seotud laternate kombinatsioon, mis vastab asjaomastele nõuetele; 3.1.2.2. lühike tehniline kirjeldus, milles on esitatud (v.a mitteasendatavate valgusallikatega laternate puhul): a) ettenähtud hõõgniitlambi(-lampide) kategooria(d); peab kuuluma eeskirjas nr 37 nimetatud kategooriate hulka; b) ettenähtud leedvalgusallika(te) kategooria(d); peab kuuluma eeskirjas nr 128 nimetatud kategooriate hulka; c) valgusallikamooduli tunnuskood; d) juhul kui latern peab taotleja soovil saama tüübikinnituse ka leedasendusvalgusallika(te)ga vastavalt eeskirjale nr 128, lisatakse see; e) sõiduki sisse paigaldatava S3- või S4-kategooria piduritulelaterna puhul tuleb tehnilises kirjelduses esitada tagumise akna / tagumiste akende optilised näitajad (läbilaskevõime, värvus, kalle jne); 3.1.2.3. laternatüübi puhul, mis erineb varem tüübikinnituse saanud tüübist vaid kaubanime või -määrgi poolest, vaid alljärgnev: 3.1.2.3.1. laterna tootja deklaratsioon selle kohta, et tüübikinnituse saamiseks esitatud laternatüüp on identne (välja arvatud kaubanime või kaubamärgi poolest) eelnevalt tüübikinnituse saanud tüübiga (mille kohta tuleb märkida ka tüübikinnitusnumber) ning on valmistatud sama tootja poolt; 3.1.2.3.2. kaks näidist, mis kannavad uut kaubanime või kaubamärki või omavad vastavaid dokumente; 3.1.2.4. muudetava valgustugevusega laterna puhul valgustugevust reguleeriva juhtseadise lühikirjeldus, paigutusskeem ning kaherežiimsust võimaldava süsteemi näitajad; 3.1.2.5. punkti 3.5.3 kohased dokumendid vastavalt vajadusele mitteasendatava(te) hõõgniitlambi (-lampide) või sellega/nendega varustatud valgusallikamooduli(te) puhul; 3.1.2.6. taotleja soovi korral võib kirjelduses sätestada ka selle, kas laternat saab sõidukile paigaldada nullteljest erinevate kallete all sõiduki võrdlustasapindade ja maapinna suhtes või kas seda saab pöörata ümber nulltelje; sellised paigaldamise erijuhud märgitakse teatise vormile. 3.1.2.7. järgmised näidised, kui asjaomase laterna puhul ei ole sätestatud teisiti: a) kaks terviklikku laternanäidist. Kui tüübikinnituse taotlus esitatakse laternate kohta, mis ei ole identsed, vaid sümmeetrilised, ning sobivad paigaldamiseks üks sõiduki vasakule ja teine sõiduki paremale küljele, võivad kaks esitatud näidist olla identsed ning ette nähtud paigaldamiseks kas ainult paremale või ainult vasakule küljele; b) muudetava valgustugevusega laterna puhul valgustugevust reguleeriva juhtseadise või samasuguseid signaale tekitava generaatori näidis; 3.1.2.8. sõiduki sisse paigaldatava S3- või S4-kategooria piduritulelaterna puhul tagumise aknaga / tagumiste akendega samaväärsete optiliste näitajatega näidisplaat või (eri võimaluste korral) -plaadid.

3.2. Tüübikinnitus

3.2.1. Igale punktis 1 loetletud laternale on vaja eraldi tüübikinnitust.

3.2.2. Kui kaks või rohkem laternat on osa ühest ja samast grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternate koostust, antakse tüübikinnitus ainult juhul, kui kõik asjaomased laternad vastavad käesoleva või mõne muu eeskirja nõuetele. Kui asjaomased laternad ei vasta ühegi nimetatud eeskirja nõuetele, ei tohi neid sellises grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternate koostus kasutada.

3.2.3. Kui punkti 3.1 kohaselt tüübikinnituse saamiseks esitatud laternatüüp/-tüübid vastab/vastavad käesoleva eeskirja nõuetele, antakse sellele/neile tüübikinnitus. Seotud laternasüsteemi kõik seadmed peab tüübikinnituse saamiseks esitama üks ja sama taotleja.

3.2.3.1. Teatis laternatüübile käesoleva eeskirja kohase tüübikinnituse andmise, laiendamise, andmata jätmise, tühistamise või tootmise lõpetamise kohta esitatakse käesolevat eeskirja kohaldavatele 1958. aasta kokkuleppe osalistele käesoleva eeskirja 1. lisas esitatud näidisele vastaval vormil.

3.2.3.2. Igale tüübikinnituse saanud laternale antakse tüübikinnitusnumber, mis esitatakse 1. lisas esitatud teatise vormil. Kokkuleppeosaline võib anda sama tüübikinnitusnumbri mitmest laternast koosnevatele valgussignaalseadmetele või -süsteemidele, kuid ta ei tohi anda sama numbrit teisele sama funktsiooniga laternatüübile.

3.2.4. Sümbolid, mis tähistavad valgussignaallaternat (funktsiooni), millele on antud tüübikinnitus Tabel 1. Sümbolite loetelu (täielik loetelu on esitatud 1. lisas „Teatis“) Latern (funktsioon) Sümbol Punkt Päevatulelatern RL 5.4. Eesmine suunatulelatern, mis on ette nähtud paigaldamiseks lähitulelaternast või eesmisest udutulelaternast vähemalt 20 mm kaugusele 1a 5.6. Eesmine suunatulelatern, mis on ette nähtud paigaldamiseks lähitulelaternast või eesmisest udutulelaternast mis tahes kaugusele 1b 5.6. Eesmine suunatulelatern, mis on ette nähtud paigaldamiseks lähitulelaternast või eesmisest udutulelaternast vähemalt 40 mm kaugusele 1 5.6. L-kategooria sõiduki eesmised suunatulelaternad, mis on ette nähtud kasutamiseks lähitulelaternast vähemalt 75 mm kaugusel 11 5.6. L-kategooria sõiduki eesmised suunatulelaternad, mis on ette nähtud kasutamiseks lähitulelaternast vähemalt 40 mm kaugusel 11 a 5.6. L-kategooria sõiduki eesmised suunatulelaternad, mis on ette nähtud kasutamiseks lähitulelaternast vähemalt 20 mm kaugusel 11b 5.6. L-kategooria sõiduki eesmised suunatulelaternad, mis on ette nähtud kasutamiseks lähitulelaternast mis tahes kaugusel 11c 5.6. Eesmine ülemine ääretulelatern AM 5.1. Eesmine ääretulelatern L-kategooria sõidukile MA 5.1. Eesmine ääretulelatern A 5.1. Manööverdustulelatern ML 5.10. Seisutulelatern (eesmine ja tagumine) 77R 5.3. Tagumine suunatulelatern (muutumatu) 2 a 5.6. Tagumine suunatulelatern (muudetav) 2b 5.6. Tagumine suunatulelatern L-kategooria sõidukile 12 5.6. Tagumine ülemine ääretulelatern (muutumatu) RM1 5.2. Tagumine ülemine ääretulelatern (muudetav) RM2 5.2. Tagumine udutulelatern (muutumatu) F1 5.9. Tagumine udutulelatern (muudetav) F2 5.9. Tagumine ääretulelatern L-kategooria sõidukile MR 5.2. Tagumine ääretulelatern (muutumatu) R1 5.2. Tagumine ääretulelatern (muudetav) R2 5.2. Tagumine numbritulelatern L 5.11. Tagumine numbritulelatern L-kategooria sõidukile LM1 5.11. Tagurdustulelatern (NB! A- ja R-täht võivad olla vahetuses) AR 5.8. Külgmine suunatulelatern M1-kategooria sõidukitele ning kuni 6 000 mm pikkustele N1-, M2- ja M3-kategooria sõidukitele 5 5.6. Külgmine suunatulelatern N2- ja N3-kategooria sõidukitele ning üle 6 000 mm pikkustele N1-, M2- ja M3-kategooria sõidukitele 6 5.6. Küljeääretulelatern kõigi kategooriate sõidukitele SM1 5.7. Küljeääretulelatern M1-kategooria sõidukitele SM2 5.7. Piduritulelatern (keskele ja kõrgele paigaldatud) (muutumatu) S3 5.5. Piduritulelatern (keskele ja kõrgele paigaldatud) (muudetav) S4 5.5. Piduritulelatern L-kategooria sõidukile MS 5.5. Piduritulelatern (muutumatu) S1 5.5. Piduritulelatern (muudetav) S2 5.5. „a“ miinimumväärtus 7. lisa 1. osas on 5 mm.

3.2.5. Iga seadme suhtes kohaldatavad muudatusteseeriaga seotud muutindeksid on järgmised (vt ka punkt 6.1.1): Tabel 2. Muudatusteseeria ja muutindeks Eeskirja muudatusteseeria 00 Funktsioon (latern) Konkreetse funktsiooni (laterna) muutindeks Päevatulelatern 0 Eesmine suunatulelatern 0 Eesmine suunatulelatern (L-kategooria sõiduk) 0 Eesmine ülemine ääretulelatern 0 Eesmine ääretulelatern 0 Eesmine ääretulelatern (L-kategooria sõiduk) 0 Manööverdustulelatern 0 Seisutulelatern 0 Tagumine suunatulelatern 0 Tagumine suunatulelatern (L-kategooria sõiduk) 0 Tagumine ülemine ääretulelatern 0 Tagumine udutulelatern 0 Tagumine ääretulelatern 0 Tagumine ääretulelatern (L-kategooria sõiduk) 0 Tagumine numbritulelatern 0 Tagumine numbritulelatern (L-kategooria sõiduk) 0 Tagurdustulelatern 0 Külgmine suunatulelatern 0 Küljeääretulelatern 0 Piduritulelatern 0 Piduritulelatern (L-kategooria sõiduk) 0 Piduritulelatern (keskele ja kõrgele paigaldatud) 0

3.3. Tüübikinnitusmärk

3.3.1. Üldsätted

3.3.1.1. Igal tüübikinnituse saanud tüüpi kuuluval seadmel peab olema piisavalt suur ala 1958. aasta kokkuleppes osutatud kordumatu tunnuse (UI) ja muude punktides 3.3.4.2–3.3.4.6 ette nähtud märgiste jaoks, või kui see ei ole tehniliselt võimalik, siis tüübikinnitusmärgi jaoks koos punktides 3.3.4.2–3.3.4.6 määratletud lisatähiste ja muude märgistega.

3.3.1.2. Näited märgistuse kujunduse kohta on esitatud 7. lisas.

3.3.2. Tüübikinnitusmärk koosneb järgmistest elementidest:

3.3.2.1. ringjoonega ümbritsetud E-täht, millele järgneb tüübikinnituse andnud riigi tunnusnumber;

3.3.2.2. punktis 3.2.3.2 sätestatud tüübikinnitusnumber;

3.3.2.3. sümbolid, mis tähistavad valgussignaallaternaid vastavalt punktile 3.2.4;

3.3.2.4. käesoleva eeskirja number, millele järgneb R-täht ja kaks numbrit, mis tähistavad tüübikinnituse andmise ajal kehtivat muudatusteseeriat;

3.3.2.5. järgmine/järgmised lisatähis(ed): 3.3.2.5.1. laternate puhul, mis on paigaldatavad ainult sõiduki ühele küljele, laterna paigalduskohta näitav horisontaalne nool; 3.3.2.5.1.1. noole suund on sõidukist väljapoole järgmistel juhtudel: a) kategooriate 1, 1a, 1b, 2a, 2b, 11, 11a, 11b, 11c ja 12 suunatulelaternad; b) eesmised või tagumised ääretulelaternad, eesmised või tagumised ülemised ääretulelaternad; c) tagurdustulelaternad kahe vähendatud valgusjaotusega tagurdustulelaterna korral; 3.3.2.5.1.2. kategooriate 5 ja 6 suunatulelaternate ja kombineeritud seisutulelaternate puhul on noole suund sõiduki esiosa poole; 3.3.2.5.1.3. kategooria 6 suunatulelaternate puhul peab laternal olema tähis „R“ või „L“, mis näitab sõiduki parem- või vasakpoolset külge; 3.3.2.5.2. vajaduse korral punktis 3.2.4 nimetatud sümbolist paremal: a) täiendav D-täht laternatel, mida saab kasutada koostus, millesse kuulub kaks sõltumatut laternat; b) täiendav Y-täht laternatel, mida saab kasutada seotud laternasüsteemi osana; 3.3.2.5.3. vähendatud valgusjaotusega laternatel 3. lisa punkti 1.3 kohaselt, horisontaalsegmendist lähtuv vertikaalnool suunaga allapoole; 3.3.2.5.4. tüübikinnitusnumber punktis 3.3.2.1 ettenähtud ringi lähedal.

3.3.3. Tüübikinnitusmärgi võib asendada kordumatu tunnusega (selle olemasolul). Kordumatu tunnus peab vastama järgmisele näidisele.

a ≥ 8 mm

Eespool kujutatud kordumatu tunnus, mis on märgitud laternale, näitab, et asjaomasele tüübile on antud tüübikinnitus ja asjakohane teave selle tüübikinnituse kohta on kättesaadav ÜRO turvalises veebiandmebaasis, kui kasutada kordumatut tunnust 270650.

3.3.4. Märgistusnõuded

Tüübikinnituse saamiseks esitatud laternatel peab olema alljärgnev.

3.3.4.1. Piisava suurusega ala tüübikinnitusmärgi või kordumatu tunnuse jaoks. 3.3.4.1.1. Tüübikinnitusmärk või kordumatu tunnus ning ettenähtud leedasendusvalgusallika(te) kategooria(d) (kui need on olemas), mis peavad igal juhul olema nähtavad, kui latern on sõidukile paigaldatud või kui liikuv osa, näiteks kapott või pagasiruumi kaas või uks on avatud. 3.3.4.1.2. Tüübikinnitusmärk, mis kinnitatakse laterna läbipaistvale või läbipaistmatule sise- või välisosale, mida ei saa eraldada laterna valgust kiirgavast läbipaistvast osast.

3.3.4.2. Taotleja kaubanimi või kaubamärk; see märgistus peab olema selgesti loetav ja kustumatu.

3.3.4.3. Selgesti loetav ja kustumatu märgistus (välja arvatud mitteasendatavate valgusallikatega laternate puhul), millel on näha: a) ettenähtud valgusallika(te) kategooria(d); lisaks leedasendusvalgusallika(te) kategooria(d), kui laternale on antud leedasendusvalgusallika(te) tüübikinnitus, ja/või b) valgusallikamooduli tunnuskood.

3.3.4.4. Juhul kui laternal on: a) valgusallika elektrooniline juhtseadis või b) valgustugevust reguleeriv juhtseadis ja/või c) sekundaarne töörežiim ja/või d) asendatavad valgusallikad ja/või e) valgusallikamoodul(id), peab laternale olema märgitud nimipinge või pingevahemik.

3.3.4.5. Juhul kui laternal on valgusallikamoodul(id), peab mooduli(te)le olema märgitud: a) taotleja kaubanimi või -märk; b) mooduli tunnuskood; tunnuskood algab tähtedega „MD“, mis tähistab moodulit ja millele järgneb punktis 3.3.2 ettenähtud tüübikinnitusmärk ilma seda ümbritseva ringjooneta või punktis 3.3.3 ettenähtud kordumatu tunnus ilma kärbitud ringjooneta. Kui kasutatakse mitut mitteidentset valgusallikamoodulit, siis ka asjaomased lisatähised või -märgid. Tüübikinnitusmärk või kordumatu tunnus ei pea olema sama mis laternal, milles moodulit kasutatakse, kuid mõlemad märgistused peavad pärinema samalt taotlejalt; c) nimipinge või pingevahemik.

3.3.4.6. Valgusallika elektroonilisele juhtseadisele või valgustugevust reguleerivale juhtseadisele, mis kuulub laterna juurde, aga ei paikne laterna korpuses, peab olema kantud tootja nimi ja tunnusnumber.

3.3.4.7. Punktides 3.3.4.2–3.3.4.6 osutatud märgistus laternal peab olema kustumatu ja selgesti loetav, kuid ei pea vastama punkti 3.3.4.1.1 nõuetele.

3.3.5. Grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternad

3.3.5.1. Kui grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternad vastavad mitme ÜRO eeskirja nõuetele, võib neile kinnitada üheainsa tüübikinnitusmärgi või kordumatu tunnuse. Tüübikinnitusmärk koosneb ringjoonega ümbritsetud E-tähest, millele järgnevad tüübikinnituse andnud riigi tunnusnumber ja tüübikinnitusnumber. Nimetatud tüübikinnitusmärk või kordumatu tunnus võib paikneda grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternatel ükskõik millises kohas, tingimusel et: 3.3.5.1.1. märk on pärast paigaldamist nähtav; 3.3.5.1.2. ühtegi valgust edastavate grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternate osa ei ole võimalik eemaldada, eemaldamata samal ajal ka tüübikinnitusmärki.

3.3.5.2. Tüübikinnitusmärgi osade mõõtmed ei tohi olla väiksemad kui tüübikinnituse aluseks olnud eeskirjas üksikmärkidest väikseima jaoks ettenähtud miinimummõõtmed.

3.3.5.3. 7. lisas on esitatud grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternate tüübikinnitusmärkide näidised koos kõigi eespool nimetatud lisatähistega.

3.3.5.4. Muude laternatega vastastikku ühendatud laternad, mille klaase saab kasutada ka muude seadmetüüpide juures. Kohaldatakse punkti 3.3.5 sätteid.

3.4. Mootorsõidukite ja nende haagiste laternatüübi muutmine ja tüübikinnituse laiendamine

3.4.1. Igasugusest laternatüübi muutmisest antakse teada tüübikinnituse andnud tüübikinnitusasutusele. Sellisel juhul võib tüübikinnitusasutus: 3.4.1.1. võtta seisukoha, et tõenäoliselt ei avalda tehtud muudatused märgatavat negatiivset mõju ning et latern vastab igal juhul endiselt nõuetele, või 3.4.1.2. nõuda katsete tegemise eest vastutavalt tehniliselt teenistuselt täiendavat katsearuannet.

3.4.2. Tüübikinnituse andmisest või andmata jätmisest koos muudatuste täpsustustega teatatakse käesolevat eeskirja kohaldavatele 1958. aasta kokkuleppe osalistele punktis 3.2.3.1 kindlaks määratud korras.

3.4.3. Tüübikinnitusele laienduse andnud tüübikinnitusasutus annab sellele laiendusele seerianumbri ja teatab sellest teistele käesolevat eeskirja kohaldavatele 1958. aasta kokkuleppe osalistele, kasutades käesoleva eeskirja 1. lisas esitatud näidisele vastavat teatisevormi.

3.5. Tootmise nõuetele vastavus

Tootmise nõuetele vastavuse kontrollimenetlus peab vastama 1958. aasta kokkuleppe liites 1 sätestatud korrale (E/ECE/TRANS/505/Rev.3), arvestades järgmisi nõudeid:

3.5.1. Laternad peavad olema toodetud nii, et need vastaksid käesoleva eeskirja alusel tüübikinnituse saanud tüübile. Punktide 4 ja 5 nõuetele vastavust kontrollitakse järgmiselt. 3.5.1.1. 4. lisas sätestatud miinimumnõuded tootmise vastavuskontrolli menetluste kohta peavad olema täidetud. 3.5.1.1.1 Päevatulelaterna puhul, mille maksimaalne valgustugevus vastavalt 1. lisale ei ületa 700 cd, rakendatakse 4. lisas sätestatud tootmise nõuetele vastavuse menetluses maksimaalset valgustugevust 700 cd. 3.5.1.2. 5. lisas sätestatud valimi võtmise miinimumnõuded kontrollijale peavad olema täidetud.

3.5.2. Tüübikinnituse andnud asutus võib igal ajal kontrollida tootmisrajatistes rakendatavaid vastavuskontrolli meetodeid. Nende kontrollide harilik sagedus on kord kahe aasta tagant.

3.5.3. Mitteasendatava(te) hõõgniitlambi (-lampide) või sellega/nendega varustatud valgusallikamooduli(te) puhul lisab taotleja tüübikinnitusdokumentidele aruande, mis on tüübikinnitusasutusele vastuvõetav ning mis tõendab (tõendavad) kõnealuste mitteasendatavate hõõgniitlampide vastavust standardi IEC 60809 3. väljaande punkti 4.11 nõuetele.

3.5.4. Tootmise vastavuskontrolli alla ei kuulu katsetamine leedasendusvalgusallikatega.

3.6. Karistused tootmise nõuetele mittevastavuse korral

3.6.1. Kui käesoleva eeskirja nõuded ei ole täidetud, võib antud tüübikinnituse tühistada.

3.6.2. Kui käesolevat eeskirja kohaldav 1958. aasta kokkuleppe osaline tühistab tüübikinnituse, mille ta on eelnevalt andnud, teatab ta sellest kohe teistele käesolevat eeskirja kohaldavatele kokkuleppeosalistele, kasutades selleks käesoleva eeskirja 1. lisas esitatud näidisele vastavat teatisevormi.

3.7. Tootmise lõpetamine

Kui tüübikinnituse omanik lõpetab täielikult käesoleva eeskirja kohaselt tüübikinnituse saanud sõidukitüübi tootmise, teatab ta sellest tüübikinnituse andnud asutusele. Pärast sellekohase teatise saamist teatab kõnealune asutus sellest teistele käesolevat eeskirja kohaldavatele 1958. aasta kokkuleppe osalistele, kasutades käesoleva eeskirja 1. lisas esitatud näidisele vastavat vormi.

3.8. Tüübikinnituskatsete eest vastutavate tehniliste teenistuste ning tüübikinnitusasutuste nimed ja aadressid

Käesolevat eeskirja kohaldavad 1958. aasta kokkuleppe osalised edastavad Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni sekretariaadile tüübikinnituskatsete eest vastutavate tehniliste teenistuste nimed ja aadressid ning nende tüübikinnitusasutuste nimed ja aadressid, kes annavad tüübikinnitusi ja kellele tuleb saata vormikohased teatised teistes riikides välja antud tüübikinnituste, nende laiendamise, andmata jätmise, tühistamise või tootmise lõpetamise kohta.

3.9. Märkused tagumiste ülemiste ääretulelaternate ja seisutulelaternate värvuse ja teatavate seadmete kohta

Riigid, kes on osalised 1958. aasta kokkuleppes, millele käesolev eeskiri on lisatud, võivad olenemata kokkuleppe artiklis 3 sätestatust keelata nende registreeritud sõidukitele paigaldatud laternatel teatavad käesolevas eeskirjas sätestatud värvused või keelata kõikidel või teatavatel nende registreeritud sõidukikategooriatel piduritulelaternad, millel on üksnes muutumatu valgustugevus.

4. ÜLDISED TEHNILISED NÕUDED

Kõik tüübikinnituse saamiseks esitatud laternad peavad vastama punktides 4 ja 5 sätestatud nõuetele.

4.1. Käesoleva eeskirja suhtes kehtivad nõuded, mis sisalduvad ÜRO eeskirja nr 48, 53, 74 või 86 ja nende laternatüübile tüübikinnituse taotlemise ajal kehtinud muudatusteseeriate punktis 5 „Üldnõuded“ ja punktis 6 „Erinõuded“ (ning neis punktides osutatud lisades). Nõudeid, mis kehtivad iga laterna ja iga sõidukikategooria suhtes, millele latern kavatsetakse paigaldada, kohaldatakse, kui laternale tüübikinnituse andmise ajal on võimalik seda kontrollida.

4.2. Laternad peavad olema projekteeritud ja ehitatud nii, et tavapärastes kasutustingimustes, olenemata võimalikust vibratsioonist kasutamise ajal, oleks kindlustatud nende nõuetekohane toimimine ja käesoleva eeskirjaga ettenähtud näitajate säilimine.

4.3. Valgusallikad 4.3.1. Asendatavate valgusallikate korral: 4.3.1.1. tohib laternas kasutada üksnes ÜRO eeskirja nr 37 ja/või ÜRO eeskirja nr 128 alusel tüübikinnituse saanud valgusallikat (-allikaid), tingimusel et nende kasutamist ei ole piiratud tüübikinnitustaotluse esitamise ajal kehtiva ÜRO eeskirjaga nr 37 ega selle muudatusteseeriaga või tüübikinnitustaotluse esitamise ajal kehtiva ÜRO eeskirjaga nr 128 ega selle muudatusteseeriaga; 4.3.1.2. valgusallikakategooria(te) või valgusallikatüübi (-tüüpide) puhul, mis on ette nähtud kasutamiseks üksnes laternates, mis kuuluvad kasutuses olevate sõidukite originaalvarustusse, peab laterna tüübikinnituse taotleja kinnitama, et latern on ette nähtud paigaldamiseks sellistele sõidukitele; 1. lisa teatisesse tehakse sellekohane märge; 4.3.1.3. peab laterna ehitus võimaldama valgusallikat (-allikaid) paigaldada üksnes õiges asendis; 4.3.1.4. peab valgusallika(te) pesa vastama Rahvusvahelise Elektrotehnikakomisjoni (IEC) väljaandes nr 60061 esitatud näitajatele. Seejuures kohaldatakse kasutatava(te) valgusallika(te) kategooria puhul asjakohast pesa andmelehte. Kui on ette nähtud ka leedasendusvalgusallika(te) kategooria, kohaldatakse selle jaoks asjakohast pesa andmelehte. 4.3.2. Valgusallikamoodulite puhul kontrollitakse, kas: 4.3.2.1. valgusallikamooduli(te) ehitus vastab järgmistele tingimustele: a) ühtki valgusallikamoodulit ei saa paigaldada üheski muus asendis peale ettenähtud ja õige asendi ning seda saab eemaldada üksnes tööriista(de) abil; b) kui laterna korpuses kasutatakse rohkem kui ühte valgusallikat, tuleb ühe ja sama laterna korpuses kasutada ühesuguste näitajatega valgusallikamooduleid; 4.3.2.2. valgusallikamoodul(id) on avamiskindlad; 4.3.2.3. valgusallikamoodul on projekteeritud nii, et ka tööriistu kasutades ei ole seda võimalik mehaaniliselt vahetada ühegi tüübikinnituse saanud asendatava valgusallika vastu. 4.3.2.4. Mitteasendatava(te) hõõgniitlambi (-lampide) või sellega/nendega varustatud valgusallikamooduli(te) puhul lisab taotleja tüübikinnitusdokumentidele aruande, mis on tüübikinnitusasutusele vastuvõetav ning mis tõendab kõnealus(t)e mitteasendatava(te) hõõgniitlambi (-lampide) vastavust standardi IEC 60809 3. väljaande punkti 4.11 nõuetele.

4.4. Sõltumatud laternad ja seotud laternad

4.4.1. Tähisega „D“ laterna tüübikinnituse saamiseks esitatud kahe sama funktsiooniga sõltumatu laterna koost on kohaldatav eesmiste või tagumiste ääretulelaternate (v.a kategooriad MA ja MR), piduritulelaternate (v.a kategooria MS), eesmiste või tagumiste ülemiste ääretulelaternate ning suunatulelaternate (v.a kategooriad 11, 11a, 11b, 11c ja 12) puhul.

4.4.2. Tähisega „Y“ laterna tüübikinnituse saamiseks esitatud seotud laternasüsteem on kohaldatav eesmiste või tagumiste ääretulelaternate, piduritulelaternate, eesmiste või tagumiste ülemiste ääretulelaternate, päevatulelaternate ning kategooriate 1, 1a, 1b, 2a ja 2b suunatulelaternate puhul.

4.5. Üksiklaternad või grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternad

4.5.1. Eesmiste või tagumiste ääretulelaternate tüübikinnituse saanud laternaid loetakse ka tüübikinnituse saanud ülemisteks ääretulelaternateks.

4.5.2. Grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud eesmisi ja tagumisi ääretulelaternaid võib kasutada ka ülemiste ääretulelaternatena.

4.5.3. Lubatud on ääretulelaternad või päevatulelaternad, mis on vastastikku ühendatud muu talitlusega, kasutavad ühist valgusallikat ja on projekteeritud töötama alaliselt koos valgustugevust reguleeriva lisasüsteemiga.

4.5.4. Piduritulelaternaga vastastikku ühendatud tagumise ääretulelaterna puhul peab aga latern olema kas: a) osa mitme valgusallika kombinatsioonist või b) ette nähtud kasutamiseks sõidukil, millel on kõnealuse funktsiooni häireid jälgiv süsteem. Mõlemal juhul tuleb teha asjakohane märge teatisesse.

4.5.5. Kui eesmise ääretulelaterna sisse on paigaldatud üks või mitu infrapunakiirguse generaatorit, peavad eesmise ääretulelaterna fotomeetrilised ja värvuse nõuded olema täidetud nii infrapunakiirguse generaatori(te) töötamise kui ka mittetöötamise korral.

4.6. Sätted rikete puhuks

4.6.1. Enam kui ühe valgusallikaga üksiklaterna rike

4.6.1.1. Kui enam kui ühe valgusallikaga üksiklaternas on mitu valgusallikat juhtmetega kokku ühendatud nii, et ühe valgusallika rikke puhul ei kiirga valgust neist mitte ükski, loetakse need üheks valgusallikaks.

4.6.1.2. Kui mitut valgusallikat sisaldava üksiklaterna ükskõik milline valgusallikas on rikkis, kohaldatakse vähemalt üht järgmistest sätetest. a) Valgustugevus peab vastama laterna valgustugevuse miinimumnõuetele asjakohases valguse standardjaotuse tabelis 3. lisas osutatud alas ning kõikide valgusallikate põledes ei tohi valgustugevus ületada maksimumi või b) tekitatakse rikke märgulambi aktiveerumise signaal vastavalt ÜRO eeskirja nr 48 punktidele 6.4.8, 6.7.8, 6.9.8, 6.10.8, 6.11.8, 6.12.8, 6.13.8 ja 6.18.8, tingimusel et valgustugevus nullteljel moodustab vähemalt 50 % minimaalsest nõutavast valgustugevusest. Sel juhul peab teatises olema märgitud, et laternat kasutatakse üksnes sõidukil, millele on paigaldatud rikke märgulamp.

4.6.1.3. Punkti 4.6.1.2 nõudeid ei kohaldata päevatulelaternate suhtes, mis peavad vastama punkti 5.4.4 nõuetele. Siiski kohaldatakse punkti 4.6.1.1 nõudeid.

4.6.1.4. Punkti 4.6.1.2 nõudeid ei kohaldata suunatulelaternate suhtes. Kategooriate 1, 1a, 1b, 2a ja 2b suunatulelaternate suhtes kohaldatakse punkti 5.6.3 nõudeid. Siiski kohaldatakse punkti 4.6.1.1 nõudeid.

4.6.1.5. Punkti 4.6.1.2 nõudeid ei kohaldata numbritulelaternate suhtes. Siiski kohaldatakse punkti 4.6.1.1 nõudeid.

4.6.1.6. Punkti 4.6.1.2 alapunkti b nõudeid ei kohaldata L-kategooria sõidukite piduri- ja ääretulelaternate suhtes. Siiski kohaldatakse punkti 4.6.1.1 ja punkti 4.6.1.2 alapunkti a nõudeid.

4.6.2. Valgustugevust reguleeriva juhtseadise rikke puhul järgmistel laternatel:

a) R2-kategooria tagumine ääretulelatern, mille valgustugevus ületab R1-kategooria ülempiiri;

b) RM2-kategooria tagumine ülemine ääretulelatern, mille valgustugevus ületab RM1-kategooria ülempiiri;

c) S2-kategooria piduritulelatern, mille valgustugevus ületab S1-kategooria ülempiiri;

d) S4-kategooria piduritulelatern, mille valgustugevus ületab S3-kategooria ülempiiri;

e) kategooria 2b suunatulelatern, mille valgustugevus ületab kategooria 2a ülempiiri;

f) F2-kategooria tagumine udutulelatern, mille valgustugevus ületab F1-kategooria ülempiiri,

peavad asjaomase kategooria muutumatu valgustugevusega laternatele kehtestatud nõuded olema automaatselt täidetud.

4.7. Katsetingimused

4.7.1. Kõik fotomeetrilised ja kolorimeetrilised mõõtmised tehakse järgmiselt. 4.7.1.1. Kui tegemist on asendatava valgusallikaga laternaga, mis ei ole varustatud valgusallika elektroonilise juhtseadise ega valgustugevust reguleeriva juhtseadisega ja millel on seadme jaoks ette nähtud kategooriasse kuuluv värvitu või värviline standardne valgusallikas, rakendatakse pinget, a) mis hõõgniitlambi (-lampide) puhul tekitab asjaomase kategooria hõõgniitlambi jaoks nõutava võrdlusvalgusvoo; b) kui laternas on leedvalgusallikas või -valgusallikad pingega 6,75 V, 13,5 V või 28,0 V, korrigeeritakse tekitatava valgusvoo väärtusi. Parandustegur on objektiivse valgusvoo ja rakendatud pinge juures saadud valgusvoo suhtarv. 4.7.1.2. Valgusallika puhul, mis töötab sõiduki toitepingest sõltumatult ja mida reguleerib täielikult süsteem, või valgusallika puhul, mis saab toidet spetsiaalsest toiteallikast, rakendatakse valgusallika sisendklemmidele taotleja määratud katsepinget või kõnealuse süsteemi/toiteallika sisendklemmidele pinget 6,75 V, 13,5 V või 28,0 V. Katselabor võib paluda tootjal talle edastada vastava spetsiaalse energiaallika. 4.7.1.3. Kui tegemist on mitteasendatava(te) valgusallika(te)ga laternaga (hõõgniitlambid jne), tehakse katsed laternas olevate valgusallikatega. 4.7.1.3.1. Otseselt sõiduki elektrisüsteemi pingel töötavatel ja mitteasendatavate valgusallikatega varustatud laternatel tehakse kõik mõõtmised pingel 6,75 V, 13,5 V või 28,0 V või mis tahes muu elektrisüsteemi puhul taotleja määratud pingel. 4.7.1.3.2. Kui valgusallikas töötab sõiduki toitepingest sõltumatult ja seda reguleerib täielikult süsteem või kui valgusallikas saab toidet spetsiaalsest toiteallikast, rakendatakse kõnealuse süsteemi/toiteallika valgusallika sisendklemmidele punktis 4.7.1.3.1 sätestatud katsepinget. Katselabor võib paluda tootjal talle edastada vastava spetsiaalse energiaallika. 4.7.1.4. Kui tegemist on süsteemiga, mille puhul valgusallika elektrooniline juhtseadis või valgustugevust reguleeriv juhtseadis on osa laternast, rakendatakse laterna sisendklemmidele tootja osutatud pinget või, kui see on sätestamata, pinget 6,75 V, 13,5 V või 28,0 V. 4.7.1.5. Kui tegemist on süsteemiga, mille puhul valgusallika elektrooniline juhtseadis või valgustugevust reguleeriv juhtseadis ei ole osa laternast, rakendatakse laterna sisendklemmidele tootja osutatud pinget.

4.7.2. Kui tegemist on valgusallikatega, mille puhul kasutatakse valgustugevuse muutmiseks valgustugevust reguleerivat juhtseadist, tehakse fotomeetrilised mõõtmised taotleja kirjelduse põhjal.

4.7.3. Katselabor võib paluda tootjal edastada talle valgusallika käitamiseks ja talitluseks vajaliku valgusallika elektroonilise juhtseadise või valgustugevust reguleeriva juhtseadise.

4.7.4. Laternale rakendatav pinge märgitakse 1. lisas esitatud vormi kohases teatises.

4.7.5. Kindlaks määratakse valgussignaallaterna nullteljesuunalise nähtava pinna piirid. Kategooriate 5 ja 6 suunatulelaternate puhul määratakse aga kindlaks valgust kiirgava pinna piirid. Seda nõuet ei kohaldata tagumiste numbritulelaternate suhtes.

4.7.6. Sõiduki sisse paigaldatava S3- või S4-kategooria piduritulelaterna korral paigutatakse katsetatava laterna ette taotlusega esitatavatel joonistel kirjeldatud geomeetrilis(t)es asendi(te)s (vt punkt 3.1.2.2) näidisplaat või (eri võimaluste korral) -plaadid (vt punkt 3.1.2.8).

4.7.7. Kui laternale tuleb taotleja soovil anda ka leedasendusvalgusallika(te) tüübikinnitus, korratakse kõiki fotomeetrilisi ja kolorimeetrilisi mõõtmisi ettenähtud leedasendusvalgusallika(te)ga.

4.8. Fotomeetrilised mõõtmised

4.8.1. Mõõtmissätted

4.8.1.1. Fotomeetriliste mõõtmiste ajal tuleb sobivate kaitsetega vältida häirivaid peegeldusi.

4.8.1.2. Juhul kui mõõtmistulemused võidakse vaidlustada, tehakse mõõtmised järgmiste nõuete kohaselt: 4.8.1.2.1. mõõtmiskaugus tuleb valida nii, et kehtiks pöördvõrdeline sõltuvus kauguse ruudust; 4.8.1.2.2. vastuvõtja nurgaava laterna nullkeskme poolt vaadatuna peab olema vahemikus 10'–1°; 4.8.1.2.3. teatavale vaatlussuunale ette nähtud valgustugevuse nõue on täidetud, kui see vastab valgustugevusele suunas, mis ei erine vaatlussuunast rohkem kui neljandik kraadi.

4.8.1.3. Juhul kui laternat saab paigaldada sõidukile rohkem kui ühte asendisse või teatavasse asendite vahemikku, tuleb fotomeetrilisi mõõtmisi korrata iga asendi puhul või tootja määratud nullteljele vastava ala piirasendite puhul.

4.8.2. Mõõtmismeetodid

4.8.2.1. Fotomeetrilisi tööparameetreid kontrollitakse vastavalt punkti 4.7 asjakohasele alapunktile.

4.8.2.2. Mitme asendatava valgusallika puhul: kui valgusallikate pinge on 6,75 V, 13,5 V või 28,0 V, korrigeeritakse valgustugevuse väärtusi. Asendatavate hõõgniitlampide puhul on parandustegur võrdlusvalgusvoo ja rakendatud pinge (6,75 V, 13,5 V või 28,0 V) juures saadud valgusvoo keskväärtuse suhe. Leedvalgusallikate puhul on parandustegur objektiivse valgusvoo ja rakendatud pinge (6,75 V, 13,5 V või 28,0 V) juures saadud valgusvoo keskväärtuse suhe. Ühegi kasutatava valgusallika tegelik valgusvoog ei tohi erineda keskväärtusest üle 5 %. Teise võimalusena ja üksnes hõõgniitlampide puhul võib kõigis asendites kasutada standardset hõõgniitlampi, mis töötab vastava võrdlusvalgusvoo juures, kusjuures iga eraldi asendi mõõtmistulemused liidetakse kokku.

4.8.2.3. Laternate puhul, mis ei ole varustatud hõõgniitlambiga (-lampidega):

4.8.2.3.1. Tagurdustulelaternate ja manööverdustulelaternate puhul peavad valgustugevuse väärtused, mida mõõdetakse ühe minuti ja 10 minuti möödumisel sisselülitamisest, vastama miinimum- ja maksimumnõuetele. Valgustugevuse jaotus pärast laterna üheminutilist ja 10minutilist töötamist arvutatakse valgustugevuse jaotuse põhjal, mis on mõõdetud pärast fotomeetrilise stabiilsuse saavutamist, kasutades selleks igas katsepunktis suhtarvu, mis on saadud valgustugevuse mõõtmisel HV juures: a) ühe minuti pärast; b) 10 minuti pärast ning c) pärast fotomeetrilise stabiilsuse saavutamist.

4.8.2.3.2. Kõigi muude laternate valgustugevuse väärtused, mida mõõdetakse pärast üheminutilist ja 30minutilist töötamist, peavad vastama miinimum- ja maksimumnõuetele. Suunatulelaternad peavad töötama vilkuvas režiimis (f = 1,5 Hz, 50 % töötsükkel). Valgustugevuse jaotust pärast seadme üheminutilist töötamist saab arvutada valgustugevuse jaotuse põhjal pärast 30minutilist töötamist, kasutades selleks igas katsepunktis suhtarvu, mis on saadud valgustugevuse mõõtmisel HV juures pärast üheminutilist ja 30minutilist töötamist.

4.8.3. Kui ei ole sätestatud teisiti, peab iga signaallatern vastama väljaspool nulltelge ja 2. lisa skeemidel kujutatud nähtavusväljades kiiratava valguse valgustugevusele. Kummagi laterna valgustugevus:

4.8.3.1. ei tohi üheski 3. lisa valgusjaotuse tabeli punktidele vastavas suunas olla väiksem kui tabelis iga funktsiooni kohta sätestatud miinimumväärtuse ja vastava suuna kohta sätestatud protsentuaalse näitaja korrutis;

4.8.3.2. ei tohi valgussignaallaterna nähtavusalas üheski suunas ületada tabelis iga funktsiooni kohta sätestatud maksimumväärtust.

4.8.4. Kui tüübikinnituse saamiseks esitatud kahe või rohkema sama funktsiooniga sõltumatu laterna koostu käsitatakse üksiklaternana, peab see vastama järgmistele nõuetele:

a) valgustugevuse ülempiiri nõue, kui kõik laternad on sisse lülitatud;

b) valgustugevuse alampiiri nõue, kui üks latern on rikkis.

4.8.5. Seotud laternasüsteem peab vastama nõuetele siis, kui kõiki selle omavahel seotud laternaid kasutatakse koos.

Kuid

a) kui tagumise ääretulelaternana kasutatav seotud laternasüsteem paikneb osaliselt liikumatul osal ja osaliselt liikuval osal, peavad taotluse esitaja nimetatud seotud laternad vastama kolorimeetrilistele, fotomeetrilistele ja väljapoole geomeetrilise nähtavuse nõuetele liikuvate osade kõigis asendites. Sellisel juhul loetakse geomeetrilise sissepoole nähtavuse nõue täidetuks, kui latern(ad) vastab (vastavad) fotomeetrilistele väärtustele, mis on ette nähtud tüübikinnituse saamiseks seoses valgusjaotusega liikuvate osade kõikides asendites;

b) kui seotud laternasüsteem, millel on tagumise suunatulelaterna funktsioon, paikneb osaliselt liikumatul osal ja osaliselt liikuval osal, peavad taotluse esitaja nimetatud seotud laternad vastama geomeetrilise nähtavuse, kolorimeetrilistele ja fotomeetrilistele nõuetele liikuva(te) osa(de) kõigis asendites. See ei kehti sellis(t)e seotud suunatulelaterna(te) suhtes, mis on ette nähtud sõiduki(te)le, mille puhul geomeetrilise nähtavusnurga täitmiseks või täiendamiseks lülitatakse sisse lisalaternad, kui liikuv osa on mis tahes avatud asendis ja eeldusel, et kõnealused lisalaternad vastavad kõigile asendiga seotud nõuetele ning fotomeetrilistele ja kolorimeetrilistele nõuetele, mis on kehtestatud liikuvate osade külge paigaldatud suunatulelaternate suhtes.

4.8.6. Järgida tuleb 3. lisa asjakohaste punktide sätteid valgustugevuse lokaalsete muutuste kohta.

4.8.7. Kui ei ole sätestatud teisiti, mõõdetakse valgustugevust pidevalt põleva valgusallikaga ning punast valgust kiirgavate seadmete puhul värvilise valgusega.

4.8.8. Kategooriate R2, RM2, S2, S4, F2 ja 2b laternate puhul mõõdetakse ajavahemikku valgusallika(te) sisselülitamise hetke ja selle hetke vahel, mil nullteljel mõõdetav valgustugevus saavutab 90 % punkti 5 kohaselt mõõdetud väärtusest, et saada laterna valgustugevuse piirtasemed. Vähima valgustugevuse saavutamiseks kulunud aeg ei tohi ületada suurima valgustugevuse saavutamiseks kulunud aega.

4.8.9. Valgustugevust reguleeriv juhtseadis ei tohi tekitada signaale, mille puhul valgustugevus:

4.8.9.1. jääb väljapoole punktis 5 nimetatud vahemikku ning

4.8.9.2. ületab asjaomase laterna puhul punktis 5 osutatud suurimat muutumatut valgustugevust:

a) ainult päevastele ja öistele kasutustingimustele vastavate süsteemide puhul: öistes kasutustingimustes;

b) muude süsteemide puhul: harilikes kasutustingimustes (1).

4.8.10. Mõõtmismeetodite üksikasjad on esitatud 3. lisas.

4.8.11. Kui tagumine ääretulelatern ja/või tagumine ülemine ääretulelatern on vastastikku ühendatud muutumatu või muudetava valgustugevusega piduritulelaternaga, peaks samaaegselt sisse lülitatud kahe laternaga mõõdetud valgustugevuse ning üksinda sisse lülitatud tagumise ääretulelaterna või tagumise ülemise ääretulelaternaga mõõdetud valgustugevuse suhe olema vähemalt 5:1 väljal, mis piirneb horisontaalsete sirgetega, mis kulgevad läbi valgusjaotuse tabeli punktide ±5° V, ja vertikaalsete sirgetega, mis kulgevad läbi punktide ±10° H.

Kui kahest vastastikku ühendatud laternast ühel või mõlemal on rohkem kui üks valgusallikas ja neid käsitatakse ühe laternana, võetakse arvesse näitajaid, mis saadakse, kui kõik valgusallikad on sisse lülitatud.

4.9. Kiiratava valguse värvus

Kiiratava valguse värvust mõõdetakse 3. lisa asjakohases punktis konkreetse funktsiooni jaoks määratud valgusjaotusala sees. Nende kolorimeetriliste näitajate kontrollimiseks kasutatakse käesoleva eeskirja punktis 4.7 kirjeldatud katsemenetlust. Sellest alast väljaspool ei tohi värvus järsult muutuda.

Mitteasendatavate valgusallikatega varustatud laternate puhul tuleb kolorimeetrilisi näitajaid kontrollida nii, et valgusallikad on paigaldatud laternasse, nagu on ette nähtud punkti 4.7 vastavates alapunktides.

5. TEHNILISED ERINÕUDED

5.1 Tehnilised nõuded eesmistele ääretulelaternatele (A, MA) ja eesmistele ülemistele ääretulelaternatele (AM)

5.1.1. Mõlema laterna kiiratav valgus peab vastama tabeli 3 nõuetele. Tabel 3. Eesmiste ääretulelaternate ja eesmiste ülemiste ääretulelaternate valgustugevus Minimaalne valgus-tugevus punktis H-V (cd) Maksimaalne valgustugevus (cd) mis tahes suunas, kui valgusallikas on: üksiklatern latern tähisega „D“ (vt punkt 3.3.2.5.2) Eesmised ääretulelaternad, eesmine ülemine ääretulelatern (A või AM) 4 140 70 Eesmised ääretulelaternad (mootorratastel), MA 4 140 Ei kohaldata Esilaterna või eesmise udutulelaternaga ühendatud eesmised ääretulelaternad (A) 4 140 Ei kohaldata

5.1.2. Väljaspool nulltelge ja 2. lisa A osa skeemidel esitatud nähtavusväljadel ei tohi ühegi laterna valgustugevus üheski 3. lisa punktis 2 esitatud valguse standardjaotuse tabelis osutatud punktidele vastavas suunas olla väiksem kui punktis 5.1.1 esitatud miinimumväärtuse ja kõnealuses tabelis vastavat suunda tähistava protsentuaalse näitaja korrutis.

5.1.3. 2. lisa A osa skeemidel kujutatud väljades peab eesmiste ääretulelaternate ja eesmiste ülemiste ääretulelaternate valgustugevus olema vähemalt 0,05 cd.

5.1.4. Kiiratav valgus peab olema valge, kuid latern tähisega „MA“ võib olla merevaikkollane.

5.2. Tehnilised nõuded tagumistele ääretulelaternatele (R1, R2, MR) ja tagumistele ülemistele ääretulelaternatele (RM1, RM2)

5.2.1. Mõlema laterna kiiratav valgus peab vastama tabeli 4 nõuetele. Tabel 4. Tagumiste ääretulelaternate ja tagumiste ülemiste ääretulelaternate valgustugevus Minimaalne valgustugevus punktis H-V (cd) Maksimaalne valgustugevus (cd) mis tahes suunas, kui valgusallikas on: üksiklatern latern tähisega „D“ (vt punkt 3.3.2.5.2) Tagumised ääretulelaternad, tagumised ülemised ääretulelaternad R1 või RM1 (muutumatu) 4 17 8,5 MR 4 17 Ei kohaldata R2 või RM2 (muudetav) 4 42 21

5.2.2. Väljaspool nulltelge ja 2. lisa A osa skeemidel esitatud nähtavusväljadel ei tohi ühegi laterna valgustugevus üheski 3. lisa punktis 2 esitatud valguse standardjaotuse tabelis osutatud punktidele vastavas suunas olla väiksem kui punktis 5.2.1 esitatud miinimumväärtuse ja kõnealuses tabelis vastavat suunda tähistava protsentuaalse näitaja korrutis.

5.2.3. Siiski on tagumiste ääretulelaternate puhul, mis on vastastikku ühendatud piduritulelaternatega, lubatud valgustugevus 60 cd allpool tasapinda, mis moodustab horisontaaltasapinnaga 5° nurga allapoole.

5.2.4. 2. lisa A osa skeemidel kujutatud väljades peab tagumiste ääretulelaternate ja tagumiste ülemiste ääretulelaternate valgustugevus olema vähemalt 0,05 cd.

5.2.5. Kiiratav valgus peab olema punane. See nõue kehtib ka järgmiste laternate muudetava valgustugevuse vahemiku suhtes: a) R2-kategooria tagumised ääretulelaternad; b) RM2-kategooria tagumised ülemised ääretulelaternad.

5.3. Tehnilised nõuded seisutulelaternatele (77R)

5.3.1. Mõlema laterna kiiratav valgus peab vastama tabeli 5 nõuetele. Tabel 5. Seisutulelaternate valgustugevus Minimaalne valgustugevus punktis H-V (cd) Maksimaalne valgustugevus (cd) mis tahes suunas Eesmised seisutulelaternad 2 60 Tagumised seisutulelaternad 2 30

5.3.2. Tahapoole suunatud ja piduritulelaternatega ühendatud seisutulelaternate puhul on siiski lubatud valgustugevus 60 cd allpool tasapinda, mis moodustab horisontaaltasapinna suhtes 5° või väiksema nurga allapoole.

5.3.3. Väljaspool nulltelge ja 2. lisa A osa skeemidel esitatud nähtavusväljadel ei tohi ühegi laterna valgustugevus üheski 3. lisa punktis 2 esitatud valguse standardjaotuse tabelis osutatud punktidele vastavas suunas olla väiksem kui punktis 5.3.1 esitatud miinimumväärtuse ja kõnealuses tabelis vastavat suunda tähistava protsentuaalse näitaja korrutis.

5.3.4. 2. lisa A osa skeemidel kujutatud väljades peab eesmiste ja tagumiste seisutulelaternate valgustugevus olema vähemalt 0,05 cd.

5.3.5. Kiiratav valgus peab olema: a) ettepoole suunatud seisutulelaternatel valge; b) tahapoole suunatud seisutulelaternatel punane; c) küljele suunatud seisutulelaternatel merevaikkollane.

5.4. Tehnilised nõuded päevatulelaternatele (RL)

5.4.1. Mõlema laterna kiiratav valgus peab vastama tabeli 6 nõuetele.

Tabel 6.

Päevatulelaternate valgustugevus

Minimaalne valgustugevus punktis H-V (cd) Maksimaalne valgustugevus (cd) mis tahes suunas Päevatulelaternad 400 1 200

5.4.2. Väljaspool nulltelge ei tohi ühegi laterna valgustugevus üheski 3. lisa punktis 2 esitatud valguse standardjaotuse tabelis osutatud punktidele vastavas suunas olla väiksem kui punktis 5.4.1 esitatud miinimumväärtuse ja kõnealuses tabelis vastavat suunda tähistava protsentuaalse näitaja korrutis.

5.4.3. Samuti ei tohi valgustugevus 2. lisa A osa skeemil kujutatud väljal olla väiksem kui 1,0 cd.

5.4.4. Valgusallika rike

5.4.4.1. Mitme valgusallikaga päevatulelaterna puhul peab päevatulelatern vastama valgustugevuse miinimumnõudele ning kõikide valgusallikate sisselülitamisel ei tohi valgustugevus ületada lubatud maksimumi.

5.4.4.2. Kui mitut valgusallikat sisaldava üksiklaterna ükskõik milline valgusallikas on rikkis, kohaldatakse üht järgmistest sätetest: a) valgustugevus valguse standardjaotuse punktides vastavalt 3. lisa punktis 2.2 peab moodustama vähemalt 80 % minimaalsest nõutavast valgustugevusest või b) valgustugevus nullteljel peab olema vähemalt 50 % nõutavast minimaalsest valgustugevusest, tingimusel et teatises on märgitud, et latern on ette nähtud kasutamiseks üksnes sõidukil, millel on toimiv märgulamp.

5.4.5. Kiiratav valgus peab olema valge.

5.4.6. Nähtava pinna suurus päevatulelaterna nulltelje suunas ei tohi olla väiksem kui 25 cm 2 ega suurem kui 200 cm 2 .

5.4.7. Päevatulelaternaga tehakse 6. lisas kirjeldatud kuumakindluskatse.

5.5. Tehnilised nõuded piduritulelaternatele (sümbolid S1, S2, S3, S4 ja MS)

5.5.1. Mõlema laterna kiiratav valgus peab vastama tabeli 7 nõuetele. Tabel 7. Piduritulelaternate valgustugevus Piduritulelaterna kategooria Minimaalne valgustugevus punktis H-V (cd) Maksimaalne valgustugevus (cd) mis tahes suunas, kui valgusallikas on: üksiklatern latern tähisega „D“ (vt punkt 3.3.2.5.2) S1 (muutumatu) 60 260 130 S2 (muudetav) 60 730 365 S3 (muutumatu) 25 110 55 S4 (muudetav) 25 160 80 MS (muutumatu) 40 260 Ei kohaldata

5.5.2. Väljaspool nulltelge ei tohi ühegi laterna valgustugevus ühegi 3. lisa punktis 2 esitatud valgusjaotuse tabelis osutatud punktidele vastavas suunas olla väiksem kui punktis 5.5.1 esitatud miinimumväärtuse ja kõnealuses tabelis vastavat suunda tähistava protsentuaalse näitaja korrutis.

5.5.3. 2. lisa A osa skeemidel kujutatud väljades peab seadmete valgustugevus olema vähemalt 0,3 cd S1-, S3- ja MS-kategooria seadmete puhul ning päevaste kasutamistingimuste korral ka S2- ja S4-kategooria puhul. S2- ja S4-kategooria seadmete puhul öiste kasutamistingimuste korral on minimaalne valgustugevus 0,07 cd.

5.5.4. Kiiratav valgus peab olema punane. Sõiduki sisse paigaldatava S3- või S4-kategooria piduritulelaterna kolorimeetrilisi näitajaid kontrollitakse laterna ja tagumise akna (tagumiste akende) või näidisplaadi (-plaatide) halvima(te)s kombinatsiooni(de)s. Samad nõuded kehtivad ka S2- ja S4-kategooria piduritulelaternate muudetava valgustugevuse vahemiku suhtes.

5.6. Tehnilised nõuded suunatulelaternatele (sümbolid 1, 1a, 1b, 2a, 2b, 5, 6, 11, 11a, 11b, 11c ja 12)

5.6.1. Mõlema laterna kiiratav valgus peab vastama tabeli 8 nõuetele minimaalse valgustugevuse kohta:

a) kategooriate 1, 1a, 1b, 2a, 2b, 11, 11a, 11b, 11c ja 12 suunatulelaternate puhul nullteljel või

b) kategooriate 5 ja 6 suunatulelaternate puhul suunas A vastavalt 2. lisale. Tabel 8. Suunatulelaternate valgustugevus Suunatule-laterna kategooria Minimaalne valgustugevus (cd) Maksimaalne valgustugevus (cd) mis tahes suunas, kui valgusallikas on: üksiklatern latern tähisega „D“ (vt punkt 3.3.2.5.2) 1 175 1 000 500 1a 250 1 200 600 1b 400 1 200 600 2a (muutumatu) 50 500 250 2b (muudetav) 50 1 000 500 5 0,6 280 140 6 50 280 140 11 90 1 000 Ei kohaldata 11 a 175 1 000 Ei kohaldata 11b 250 1 200 Ei kohaldata 11c 400 1 200 Ei kohaldata 12 50 500 Ei kohaldata

5.6.2. Väljaspool nulltelge ei tohi ühegi laterna valgustugevus üheski suunas, mis vastab valguse standardjaotuse tabelis järgmistele punktidele:

(a) kategooriate 1, 1a, 1b, 2a, 2b, 11, 11a, 11b, 11c ja 12 puhul vt 3. lisa punkt 2.1 ning

(b) kategooria 6 puhul vt 3. lisa punkt 2.4,

olla väiksem kui punktis 5.6.1 sätestatud miinimumväärtuse ja kõnealuses tabelis vastavat suunda tähistava protsentuaalse näitaja korrutis.

5.6.3. Sätted rikete puhuks

Kategooriate 1, 1a, 1b, 2a ja 2b suunatulelaternate puhul peab ÜRO eeskirja nr 48 punktis 6.5.8 või ÜRO eeskirja nr 53 punktis 6.3.8 ettenähtud märgulamp saama aktiveerumise signaali, kui (olenemata punkti 4.6 sätetest):

a) mõni valgusallikas on rikkis või

b) vaid kahe valgusallika jaoks projekteeritud laterna puhul on valgustugevuse väärtus nullteljel alla 50 % miinimumväärtusest või

c) kui ühe või enama valgusallika rikke tõttu jääb valgustugevuse väärtus ühes järgmistest suundadest, mis on esitatud 3. lisa punktis 2.1, alla nõutava miinimumväärtuse: i) H = 0°, V = 0° ii) H = 20° sõidukist eemale, V = +5° iii) H = 10° sõiduki keskjoone poole, V = 0°.

5.6.4. Katse käik

Kõrvalekaldena punktidest 4.8.3 ja 4.8.3.1 on kategooria 5 tagumiste suunatulelaternate puhul nõutav miinimumväärtus 0,6 cd 2. lisa A osas osutatud väljade kõigis osades.

5.6.5. 2. lisa A osa skeemidel kujutatud väljades peab valgustugevus kategooria 1b laternate puhul olema vähemalt 0,7 cd ning kategooriate 1, 1a, 2a, 11, 11a, 11b, 11c, 12 laternate puhul (päevaste kasutamistingimuste korral ka kategooria 2b laternate puhul) vähemalt 0,3 cd. Öiste kasutamistingimuste korral peab see kategooria 2b laternate puhul olema vähemalt 0,07 cd.

5.6.6. Üldiselt mõõdetakse valgustugevust pidevalt põleva(te) valgusallika(te)ga.

Olenevalt aga seadise konstruktsioonist, näiteks valgusdioodide (LED) kasutamisel või et vältida ülekuumenemist, lubatakse mõõtmisi teha vilkuval režiimil.

(a) Selline mõõtmine peab toimuma siis, kui on saavutatud 95 % maksimaalsest valgustugevusest ning latern plingib sagedusega f = 1,5 ±0,5 Hz ja impulsi kestusega üle 0,3 s. Muudel juhtudel tuleb punktis 4.7.1 osutatud pinget tõsta ja langetada alla 0,01 s vahemikus; neid väärtusi ületada ei ole lubatud.

(b) Kui mõõtmisi tehakse vilkuval režiimil, peab mõõdetud valgustugevus vastama maksimaalsele valgustugevusele.

5.6.7. Kategooria 2b laternate puhul mõõdetakse ajavahemikku valgusallika(te) sisselülitamise hetke ja selle hetke vahel, mil nullteljel mõõdetav valgustugevus saavutab 90 % punkti 5.6.2 kohaselt mõõdetud väärtusest, et saada suunatulelaterna valgustugevuse piirtasemed. Vähima valgustugevuse saavutamiseks kulunud aeg ei tohi ületada suurima valgustugevuse saavutamiseks kulunud aega.

5.6.8. Valgustugevust reguleeriv juhtseadis ei tohi tekitada signaale, mille puhul valgustugevus jääb väljapoole punktis 5.6.1 nimetatud vahemikku ja ületab punktis 5.6.1 osutatud kategooria 2b maksimaalset valgustugevust:

a) ainult päevastele ja öistele kasutustingimustele vastavate süsteemide puhul: öistes kasutustingimustes;

b) muude süsteemide puhul: tootja esitatud võrdlustingimustel (2).

5.6.9. Kiiratav valgus peab olema merevaikkollane. Sama nõue kehtib ka 2b-kategooria tagumiste suunatulelaternate muudetava valgustugevuse vahemiku suhtes.

5.6.10. Iga suunatulelaterna (v.a hõõgniitlampidega varustatud laternate) valgustugevuse väärtused, mis on mõõdetud üks minut ja seejärel 30 minutit pärast seadise vilkuval režiimil (f = 1,5 Hz, 50 % töötsükkel) töötamise algust, peavad vastama miinimum- ja maksimumnõuetele. Valgustugevuse jaotuse pärast seadise üheminutilist tööd saab arvutada, kasutades selleks igas katsepunktis suhtarvu, mis on saadud valgustugevuse mõõtmisel HV juures pärast üheminutilist ja 30minutilist töötamist, nagu eespool kirjeldatud.

5.6.11. Kategooriate 1, 1a, 1b, 2a, 2b, 11, 11a, 11b, 11c ja 12 suunatulelaternate vilkumisfunktsiooni võib käivitada nende valgusallikate järjestikuse aktiveerimisega, kui on täidetud järgmised tingimused:

a) pärast aktiveerimist jääb iga valgusallikas põlema kuni tsükli „SEES“ lõpuni;

b) valgusallikate aktiveerumise järjekord peab tekitama signaali, mis liigub ühtlaselt ja järk-järgult valgust kiirgava pinna siseservast välisserva poole;

c) signaal peab olema katkestuseta ja ilma vertikaalsete kõikumisteta (vertikaalteljel ei tohi olla rohkem kui üks suunamuutus). Vahemaa järjestikuse aktiveerumisega suunatulelaterna valgust kiirgava pinna kahe külgneva/kokkupuutuva eraldi osa vahel ei tohi nullteljega risti mõõdetuna ületada 50 mm, vastupidiselt ÜRO eeskirja nr 48 punktis 5.7.2, ÜRO eeskirja nr 86 punktis 5.7.2 või ÜRO eeskirja nr 53 punktis 5.6.2 sätestatud väärtustele. Signaali katkestused ei tohi tekitada eri osade vahel siseservast välisserva poole vertikaalteljel kattuvusi ning neid ei tohi kasutada muude valgustus- ega valgussignaalfunktsioonide jaoks;

d) Selline muutumistsükkel peab lõppema hiljemalt 200 ms pärast tsükli „SEES“ algust;

e) suunatulelaterna valgust kiirgavate pindade ortogonaalprojektsioon nulltelje suunas peab piirnema ristkülikuga, mis asub nulltelje risttasapinnal ja mille pikemad küljed on H-tasapinnaga paralleelsed. Horisontaalsete ja vertikaalsete külgede suhe ei tohi olla väiksem kui 1,7.

Eespool nimetatud tingimuste täitmist kontrollitakse vilkuval režiimil.

5.7. Tehnilised nõuded küljeääretulelaternatele (SM1, SM2)

5.7.1. Mõlema laterna kiiratav valgus peab vastama tabeli 9 nõuetele. Tabel 9. Küljeääretulelaternate valgustugevus Küljeääretulelaterna kategooria SM1 SM2 Vähim valgustugevus Nullteljel 4,0 cd 0,6 cd Määratud nähtavusväljas, v.a eespool nimetatud alas 0,6 cd 0,6 cd Suurim valgustugevus Määratud nähtavusväljas 25,0 cd 25,0 cd Nähtavusväli Horisontaalne ±45° ±30° Vertikaalne ±10° ±10° Lisaks sellele võib punase küljeääretulelaterna puhul maksimaalne valgustugevus nähtavusväljas 60°–90° horisontaalsuunas ja ±20° vertikaalsuunas sõiduki esiosa poole olla kuni 0,25 cd.

5.7.2. Väljaspool nulltelge ja 2. lisa C osa skeemidel kujutatud nähtavusväljadel peab mõlema esitatud küljeääretulelaterna kiiratava valguse tugevus olema järgmine: (a) see ei tohi üheski 3. lisa punktis 2.7 esitatud valgusjaotuse tabeli punktidele vastavas suunas olla väiksem kui punktis 5.7.1 sätestatud miinimumväärtuse ja nimetatud tabelis vastavat suunda tähistava protsentuaalse näitaja korrutis; (b) see ei tohi küljeääretulelaterna nähtavusalas üheski suunas ületada punktis 5.7.1 sätestatud maksimumväärtust.

5.7.3. SM1- ja SM2-kategooria küljeääretulelaternate puhul võib juhtuda, et piisab ainult tüübikinnitusasutuse valitud viie punkti kontrollimisest.

5.7.4. Kiiratav valgus peab olema merevaikkollane. See võib olla ka punane, kui kõige tagumine küljeääretulelatern on grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud tagumise ääretulelaternaga, tagumise ülemise ääretulelaternaga, tagumise udutulelaternaga, piduritulelaternaga või kui see on grupeeritud tagumise helkuriga või moodustab koos tagumise helkuriga osa ühisest valgust kiirgavast pinnast.

5.8. Tehnilised nõuded tagurdustulelaternatele (AR)

5.8.1. Mõlema laterna kiiratav valgus peab vastama tabeli 10 nõuetele. Tabel 10. Tagurdustulelaternate valgustugevus Minimaalne valgustugevus punktis H-V (cd) Maksimaalne valgustugevus (cd) mis tahes suunas H-tasapinnal või sellest kõrgemal H tasapinnast madalamal kuni 5°D madalamal kui 5°D Tagurdustulelaternad 80 300 600 8 000

5.8.2. Kõigis muudes 3. lisa punktis 2.5 esitatud mõõtmissuundades peab valgustugevus vastama vähemalt kõnealuses lisas kindlaksmääratud valgustugevuse miinimumväärtustele. Juhul, kui tagurdustulelatern on ette nähtud sõidukile paigaldamiseks üksnes paarisseadme osana, võib valgustugevust kontrollida ainult kuni 30° nurgani sissepoole, mil valgustugevuse väärtus peab olema vähemalt 25 cd. See tingimus esitatakse selgelt tüübikinnitustaotluses ja asjaomastes dokumentides (vt punkt 3.1). Juhul, kui tüübikinnituse andmisel kohaldatakse eespool esitatud tingimust, märgitakse teatise vormi punktis 9.1.3 (vt 1. lisa), et seadet võib paigaldada üksnes paarisseadme osana.

5.8.3 Kiiratav valgus peab olema valge.

5.9 Tehnilised nõuded tagumistele udutulelaternatele (F1, F2)

5.9.1. Mõlema laterna kiiratav valgus peab vastama tabeli 11 nõuetele. Tabel 11. Tagumiste udutulelaternate valgustugevus Tagumiste udutulelaternate kategooria Minimaalne valgustugevus (cd) piki HH ja VV telge Maksimaalne valgustugevus (cd) mis tahes suunas F1 (muutumatu) 150 300 F2 (muudetav) 150 840

5.9.2. Minimaalne valgustugevus kõigis teistes valguse standardjaotuse punktides on sätestatud 3. lisa punktis 2.6.

5.9.3. Valgustugevust reguleeriv juhtseadis ei tohi tekitada signaale, mille puhul valgustugevus jääb väljapoole punktis 5.9.1 nimetatud vahemikku ja ületab punktis 5.9.1 osutatud kategooria F1 maksimaalset valgustugevust: a) ainult päevastele ja öistele kasutustingimustele vastavate süsteemide puhul: öistes kasutustingimustes; b) muude süsteemide puhul: standardsetes kasutustingimustes (3)

5.9.4. Nullteljesuunaline nähtav pind ei tohi olla suurem kui 140 cm 2 .

5.9.5. Kiiratav valgus peab olema punane.

5.9.6. Tagumise udutulelaternaga tehakse 6. lisas kirjeldatud katse.

5.10. Tehnilised nõuded manööverdustulelaternatele (ML)

5.10.1. Valgustugevus ei tohi olla suurem kui 500 cd igas suunas, kust valgust on võimalik vaadelda, ja igas taotleja poolt kindlaks määratud paigaldusasendis.

5.10.2. Latern peab olema projekteeritud nii, et otse sõiduki küljele, ette või taha suunatud valguse tugevus ei ületa allpool kujutatud nähtavusväljas 0,5 cd. a) Minimaalne vertikaalnurk φmin (kraadides) on: φmin = arctan (1 – paigalduskõrgus)/10; kus h on paigalduskõrgus meetrites b) Maksimaalne vertikaalnurk φmax (kraadides) on: φmax = φmin + 11,3 Mõõtmine piirdub horisontaalnurgaga vahemikus +90° kuni –90° sirgjoone suhtes, mis lõikub nullteljega ning on risti sõiduki vertikaalse keskpikitasapinnaga. Mõõtmiskaugus on vähemalt 3,0 meetrit.

5.10.3. Kiiratav valgus peab olema valge.

5.11. Tehnilised nõuded tagumistele numbritulelaternatele (L, LM1)

5.11.1. Kategooriate 1a, 1b, 1c, 2a ja 2b tagumised numbritulelaternad peavad olema konstrueeritud nii, et kogu registreerimismärgi pind oleks nähtav 2. lisa D osas nimetatud nähtavusväljas.

5.11.2. Mõõtmise käik

Heleduse mõõtmised tehakse värvitul mattpinnal, mille hajupeegeldustegur (4) on teada. Värvitu mattpind peab olema sama suur kui registreerimismärk või sellest ühe mõõtepunkti võrra suurem. Selle kese tuleb asetada mõõtepunktide asukohtade keskmesse.

Värvitu(d) mattpin(na)d asetatakse registreerimismärgi tavapärasesse asukohta 2 mm märgi hoidikust eespool.

Heledust mõõdetakse tehakse risti värvitu mattpinnaga ning lubatud hälbega 5° igas suunas 3. lisa punktis 3 esitatud punktides, kusjuures iga punkt moodustab 25 mm läbimõõduga ringi. Mõõdetud heledust korrigeeritakse hajupeegeldusteguriga 1,0.

5.11.3. Fotomeetrilised näitajad

Kõigis 3. lisa punktis 3 esitatud mõõtepunktides peab heledus B olema järgmine:

(a) kategooriate 1a, 1b, 1c, 2a ja 2b puhul vähemalt 2,5 cd/m2;

(b) kategooriate 1 ja 2 puhul vähemalt 2,0 cd/m2.

Heleduse gradient väärtuste B1 ja B2 vahel, mõõdetuna eespool nimetatud mõõtepunktide hulgast vabalt valitud punktide 1 ja 2 vahel, ei tohi olla üle 2 × B0/cm, kusjuures B0 on eri punktides mõõdetud minimaalne heledus:

5.11.4. Kiiratav valgus peab olema piisavalt värvitu, et mitte märgatavalt moonutada tagumise registreerimismärgi värvi.

5.11.5. Valguse langemisnurk

Valgustusseadme tootja määrab kindlaks ühe või mitu asendit või asendite välja seadme kinnitamiseks registreerimismärgi jaoks ettenähtud ala suhtes. Kui latern paigutatakse tootja kindlaksmääratud asendi(te)sse, ei tohi valguse registreerimismärgi pinnale langemise nurk valgustatava pinna üheski punktis olla suurem kui 82°, kusjuures kõnealust nurka mõõdetakse seadme valgustava ala sellest servast, mis jääb registreerimismärgi pinnast kõige kaugemale. Enama kui ühe valgustusseadme korral kehtib osutatud nõue ainult registreerimismärgi selle osa kohta, mida kavatsetakse valgustada asjaomase seadme abil.

Kui seadmel on registreerimismärgi pinnaga paralleelne valgustava pinna välisserv, on seadme valgustava ala see tipp, mis asub registreerimismärgi pinnast kõige kaugemal, valgustava pinna serva keskpunkt, mis on paralleelne registreerimismärgiga ja asub kõige kaugemal registreerimismärgi pinnast.

Seade peab olema ehituselt selline, et valgus ei oleks suunatud otse taha, v.a punase valguse puhul, kui seade on kombineeritud või grupeeritud tagumise ääretulelaternaga.

6. ÜLEMINEKUSÄTTED

6.1 Üldist

6.1.1. Käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised tunnustavad jätkuvalt käesoleva eeskirja varasemate seeriate muudatustele vastavaid laternate (funktsioonide) ÜRO tüübikinnitusi, mida viimase seeria muudatused ei mõjuta. Kontrollimisel ei tohi asjaomase laterna (funktsiooni) suhtes kohaldatav muutindeks erineda viimases muudatuste seerias esitatud muutindeksist.

6.1.2. Käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised ei tohi keelduda käesoleva eeskirja varasematele muudatusteseeriatele vastavate ÜRO tüübikinnituste laiendamisest.

(1) Hea nähtavus (MOR (meteorological optical range) > 2 000 m, määratletud vastavalt Maailma Meteoroloogiaorganisatsiooni juhendile „Guide to Meteorological Instruments and Methods of Observation“, kuues väljaanne, ISBN: 92-63-16008-2, lk 1.9.1/1.9.11, Genf 1996) ja puhas hajutiklaas.

(2) Hea nähtavus (MOR (meteorological optical range) > 2 000 m, määratud vastavalt Maailma Meteoroloogiaorganisatsiooni juhendile „Guide to Meteorological Instruments and Methods of Observation“, kuues väljaanne, ISBN: 92-63-16008-2, lk 1.9.1/1.9.11, Genf 1996) ja puhas hajutiklaas.

(3) Hea nähtavus (MOR (meteorological optical range) > 2 000 m, määratud vastavalt Maailma Meteoroloogiaorganisatsiooni juhendile „Guide to Meteorological Instruments and Methods of Observation“, kuues väljaanne, ISBN: 92-63-16008-2, lk 1.9.1/1.9.11, Genf 1996) ja puhas hajutiklaas.

(4) CIE väljaanne nr 17-1970, punkt 45-20-040.