ET Euroopa Liidu Teataja L 330/42

Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Euroopa Majanduskomisjoni (UN/ECE) eeskiri nr 28 — helisignaalseadmete tüübikinnituse ja sõidukite helisignalisatsiooniga seotud tüübikinnituse ühtsete sätete kohta

1. REGULEERIMISALA

Käesolevat eeskirja kohaldatakse järgmiste seadmete suhtes:

1.1. alalis- või vahelduvvoolu või suruõhuga töötavad helisignaalseadmed (HSS), (1) mis on mõeldud paigaldamiseks L3–L5-, M- ja N-kategooria mootorsõidukitele, v.a mopeedid (kategooriad L1 ja L2); (2)

1.2. mootorsõidukite, v.a mootorrataste helisignalisatsioonid. (3)

I. HELISIGNAALSEADMED

2. MÕISTED

Käesolevas eeskirjas tähendavad “eri tüüpi helisignaalseadmed” seadmeid, mis erinevad üksteisest oluliselt järgmiste näitajate poolest:

2.1. kaubanimi või -märk;

2.2. tööpõhimõtted;

2.3. elektritoite tüüp (alalis- või vahelduvvool);

2.4. korpuse väliskuju;

2.5. membraani(de) kuju ja mõõtmed;

2.6. heliava(de) kuju või tüüp;

2.7. heli nimisagedus või -sagedused;

2.8. nimitoitepinge;

2.9. nimitöörõhk signaalseadmete puhul, mille toide tuleb otse välisest suruõhuallikast.

Helisignaalseade on peamiselt ette nähtud:

2.10.1. mootorrataste jaoks, mille võimsus on maksimaalselt 7 kW (I klass);

2.10.2. M- ja N-kategooria sõidukite ning 7 kW-st suurema võimsusega mootorrataste jaoks (II klass).

3. TÜÜBIKINNITUSE TAOTLEMINE

Helisignaalseadme tüübikinnitustaotluse esitab kaubanime või -märgi omanik või tema nõuetekohaselt volitatud esindaja.

Taotlusele tuleb lisada kolmes eksemplaris dokumendid, mis sisaldavad järgmist:

3.2.1. helisignaalseadme tüübi kirjeldus, pöörates eriti tähelepanu punktis 2 nimetatud tunnustele;

3.2.2. joonis, millel on kujutatud signaalseade muu hulgas ristlõikes;

3.2.3. valmistamisel kasutatud osade loetelu, mis hõlmab osade nõuetekohast märgistust ja kasutatud materjale;

3.2.4. kõigi valmistamisel kasutatud osade üksikasjalikud joonised. Joonistel tuleb näidata tüübikinnitusnumbri jaoks mõeldud koht tüübikinnitusmärgi ringi suhtes.

3.3. Lisaks tuleb tüübikinnitustaotlusega kaasa panna kaks signaalseadme tüübi näidist.

3.4. Pädev asutus peab enne kinnituse andmist kontrollima toodangu vastavuse tõhusaks kontrollimiseks sobiva korra olemasolu.

4. MÄRGISTUS

4.1. Helisignaalseadmete näidistel peab olema valmistaja kaubanimi või –märk; see peab olema selgesti loetav ja kustumatu.

4.2. Igal näidisel peab olema piisavalt ruumi tüübikinnituse märgi jaoks; see koht peab olema näidatud punktis 3.2.2 nimetatud joonisel.

5. TÜÜBIKINNITUS

5.1. Kui tüübikinnituse saamiseks esitatud näidised vastavad punktide 6 ja 7 nõuetele, antakse signaalseadme tüübile kinnitus.

5.2. Igale kinnituse saanud tüübile antakse tüübikinnituse number. Selle kaks esimest numbrit (praegu 00, mis tähendab eeskirja algversiooni) näitavad kinnituse andmise ajaks käesolevasse eeskirja viimati tehtud peamisi tehnilisi muudatusi sisaldavat muudatuste seeriat. Üks ja seesama kokkuleppeosaline ei või anda sama numbrit teisele helisignaalseadme tüübile.

5.3. Sama tüübikinnituse numbri võib anda signaalseadme tüüpidele, mis erinevad üksteisest ainult nimitoitepinge, nimisageduse või –sageduste või punktis 2.8 nimetatud seadmete puhul nimitöörõhu poolest.

5.4. Teade signaalseadmele käesoleva eeskirja kohase tüübikinnituse andmise, kinnituse andmisest keeldumise, kinnituse laiendamise, kinnituse tühistamise või signaalseadme tüübi tootmise lõpliku lõpetamise kohta edastatakse käesolevat eeskirja kohaldavatele kokkuleppeosalistele käesoleva eeskirja 1. lisas toodud näidisele vastavas vormis ning koos helisignaalseadme joonistega (mille on esitanud kinnituse taotleja), mille suurim formaat on A4 (210 × 297 mm) või mis on selleks formaadiks kokku murtud ja mille mõõtkava on 1:1.

Igale käesoleva eeskirja kohaselt kinnitatud tüübile vastavale helisignaalseadmele tuleb kinnitada tüübikinnituse vormil kindlaksmääratud hästi märgatavas ja kergesti juurdepääsetavas kohas rahvusvaheline tüübikinnituse märk, millel on:

5.5.1. ringjoonega ümbritsetud täht E, millele järgneb tüübikinnituse andnud riigi eraldusnumber; (4)

5.5.2. tüübikinnitusnumber;

5.5.3. rooma numbrina esitatud lisatähis, mis näitab klassi, millesse HSS kuulub.

5.6. Tüübikinnitusnumber ja lisatähis peavad olema selgesti loetavad ja kustumatud.

5.7. Käesoleva eeskirja 3. lisa esimeses osas on toodud helisignaalseadme tüübikinnitusmärgi kujunduse näidis.

6. NÕUDED

6.1. Üldised nõuded

6.1.1. Helisignaalseade peab tekitama pideva ja ühetaolise heli; selle akustiline spekter ei tohi töötamise ajal oluliselt muutuda.

Vahelduvvoolul töötava signaalseadme suhtes kehtib nimetatud nõue ainult generaatori püsikiirusel, kui kiirus jääb punktis 6.2.3.2 ettenähtud vahemikku.

6.1.2. Signaalseadmete helikarakteristikud (akustilise energia spektraaljaotus, helirõhutase) ja mehaanilised karakteristikud peavad olema sellised, mis võimaldavad seadmetel läbida järgmised katsed esitatud järjekorras.

6.2. Heliomaduste mõõtmine

6.2.1. Helisignaalseadmete katsetamisel tuleb eelistada kajavaba keskkonda. Teise võimalusena sobib seadmete katsetamiseks poolkajavaba kamber või avatud ruum. (5) Sellisel juhul tuleb tarvitusele võtta ettevaatusabinõud, et vältida mõõtepiirkonnas tekkivaid peegeldumisi maapinnalt (seada näiteks üles heli neelavad ekraanid). Tuleb kontrollida, et sfääriline hajumine vähemalt 5meetrise raadiusega hemisfääris kuni maksimaalse mõõdetava sageduseni ei oleks üle 1 dB, seda peamiselt mõõtmise suunas ning seadme ja mikrofoni kõrgusel.

Ümbritseva müra tase peab olema vähemalt 10 dB madalam kui mõõdetav helirõhutase.

Katsetatav seade ja mikrofon tuleb asetada samale kõrgusele. See kõrgus peab olema vahemikus 1,15–1,25 m. Mikrofoni maksimaalse tundlikkuse suund peab ühtima signaalseadme maksimaalse helitaseme suunaga.

Mikrofon peab olema asetatud nii, et selle membraan on 2 ± 0,01 m kaugusel seadmest heli väljumise tasapinnast. Mitme heliavaga seadme puhul määratakse see kaugus mikrofonile kõige lähemal asuva ava suhtes.

6.2.2. Helirõhutaseme mõõtmisel tuleb kasutada 1. klassi täppismüramõõturit, mis vastab standardile IEC 651:1979. Kõikide mõõtmiste puhul tuleb kasutada ajakonstanti F. Üldise helirõhutaseme mõõtmisel kogu sagedusvahemikus tuleb kasutada A-sageduskorrektsiooni. Heli kiirgusspektri alas tuleb helisignaalile rakendada Fourier’teisendust. Teise võimalusena võib kasutada 1/3 oktavriba filtreid, mis vastavad standardile IEC 225:1966:

sellisel juhul määratakse helirõhutase 2 500 Hz riba kesksageduse piires kindlaks, liites helirõhkude ruutkeskmised 2 000, 2 500 ja 3 150 Hz 1/3 kesksagedustel.

Kõigil juhtudel tuleb standardmeetodiks lugeda ainult Fourier teisendusmeetodit.

HSS toitepinge peab vastavalt vajadusele olema järgmine:

6.2.3.1. alalisvoolul töötava HSSi puhul alalisvoolu pinge, mis vooluallika klemmil mõõdetuna vastab 13/12-le nimitoitepingest;

6.2.3.2. vahelduvvoolul töötava HSSi puhul saadakse vool seda tüüpi helisignaalseadme puhul tavaliselt kasutatava elektrigeneraatori abil. HSSi akustilised omadused tuleb registreerida vahelduvvoolugeneraatori kiirustel, mis moodustavad vastavalt 50 %, 75 % ja 100 % vahelduvvoolugeneraatori valmistanud ettevõtte määratud maksimaalsest kiirusest pideval töötamisel. Katsetamise ajal ei tohi vahelduvvoolugeneraatorit muul viisil elektriliselt koormata. Punktis 6.3 kirjeldatud kulumiskatse tehakse seadme valmistanud ettevõtte määratud kiirusel eespool nimetatud kiiruste vahemikus.

6.2.4. Kui vahelduvvoolul töötava helisignaalseadme katsetamisel kasutatakse alaldit, siis ei tohi seadme töötamise ajal klemmiotstel pinge kõikumine tippväärtuste vahel olla üle 0,1 voldi.

6.2.5. Alalisvoolul töötava helisignaalseadme juhtmete takistus, sealhulgas klemmide ja kontaktide takistus oomides peab olema võimalikult lähedane väärtusele (0,10/12) x nimitoitepinge.

6.2.6. Signaalseade peab olema jäigalt paigaldatud tootja ettenähtud varustuse abil alusele, mille mass peab olema vähemalt 10 korda katsetatava seadme massist suurem, kuid mitte väiksem kui 30 kg. Peale selle peab see alus olema paigaldatud nii, et tema seinte peegeldus ning vibratsioon ei mõjutaks märgatavalt mõõtmistulemusi.

Eespool nimetatud tingimustel ei tohi A-sageduskorrektsiooni kasutades tehtud mõõtmisel saadud helirõhutase ületada järgmisi väärtusi:

(a) 115 dB(A) peamiselt mootorratastele võimsusega kuni 7 kW ette nähtud helisignaalseadmete puhul;

(b) 118 dB(A) peamiselt M- ja N-kategooria sõidukitele ning mootorratastele võimsusega üle 7 kW ette nähtud helisignaalseadmete puhul.

6.2.7.1. Peale selle peab helirõhutase 1 800–3 550 Hz sagedusriba piires olema kõrgem kui mis tahes sageduskomponendil sagedusega üle 3 550 Hz ning igal juhul vähemalt:

(a) 95 dB(A) peamiselt mootorratastele võimsusega kuni 7 kW ette nähtud helisignaalseadmete puhul;

(b) 105 dB(A) peamiselt M- ja N-kategooria sõidukitele ning mootorratastele võimsusega üle 7 kW ette nähtud helisignaalseadmete puhul.

6.2.7.2. Punktis b nimetatud nõuetele vastavaid helisignaalseadmeid võib kasutada punktis a nimetatud sõidukitel.

6.2.8. Eespool kindlaksmääratud nõuetele peavad vastama ka helisignaalseadmed, millele tehakse punktis 6.3 ettenähtud kulumiskatse. Pinge kõikumine peab alalisvoolul töötavate helisignaalseadmete puhul olema vahemikus 95–115 % nimiväärtusest ning vahelduvvoolul töötavate helisignaalseadmete puhul vahemikus 50–100 % generaatori tootja määratud maksimaalsest kiirusest pideval töötamisel.

6.2.9. Ajaline viivitus aktiveerimishetke ja hetke vahel, kui heli jõuab punktis 6.2.7 nõutud minimaalse väärtuseni, ei tohi olla pikem kui 0,2 sekundit, mõõdetuna ümbritseva õhu temperatuuril 20 ± 5 °C. Seda nõuet kohaldatakse muuhulgas pneumaatiliste ja elektropneumaatiliste signaalseadmete suhtes.

6.2.10. Kui pneumaatiliste ja elektropneumaatiliste signaalseadmete puhul on tootja ette näinud toiteallikate kasutamise, peavad need vastama samadele akustilistele nõuetele, mis elektrilised helisignaalseadmed.

6.3. Kulumiskatse

6.3.1. Helisignaalseadme toiteks kasutatakse nimitoitepingega voolu, kusjuures ühendusjuhtme takistus peab vastama punktides 6.2.3 ja 6.2.5 nimetatud nõuetele. Seadet käitatakse:

10 000 korda peamiselt mootorratastele võimsusega kuni 7 kW mõeldud helisignaalseadmete puhul ning

50 000 korda peamiselt M- ja N-kategooria sõidukitele ja mootorratastele võimsusega üle 7 kW mõeldud helisignaalseadmete puhul, kusjuures igale ühe sekundi pikkusele töötamisele peab järgnema paus pikkusega neli sekundit. Katse ajal tuleb helisignaalseadet jahutada õhuvooluga, mille kiirus on umbes 10 m/s.

6.3.2. Kui katse tehakse kajavabas kambris, peab see kamber olema piisavalt suur, et tagada signaalseadmest kulumiskatse ajal eralduva soojuse normaalne hajumine.

6.3.3. Ümbritseva õhu temperatuur katsekambris peab olema vahemikus +15 kuni +30 °C.

6.3.4. Kui pool käitamiste ettenähtud arvust on tehtud ning helitaseme karakteristikud on katse-eelsetega võrreldes muutunud, võib signaalseadet reguleerida. Kui ettenähtud arv käitamisi on tehtud, peab helisignaalseade, vajaduse korral pärast uut reguleerimist, edukalt sooritama punktis 6.2 kirjeldatud katse.

6.3.5. Elektropneumaatilisi helisignaalseadmeid võib iga 10 000 käitamise järel õlitada seadmeid valmistava ettevõtte soovitatud õliga.

7. HELISIGNAALSEADME TÜÜBIMUUDATUSED JA TÜÜBIKINNITUSE LAIENDAMINE

Igast helisignaalseadme tüübimuudatusest tuleb teatada tüübikinnituse andnud ametiasutusele. Seejärel võib see asutus:

7.1.1. otsustada, et tehtud muudatustel tõenäoliselt ei ole olulist kahjulikku mõju, või

7.1.2. nõuda tüübikatsetusi tegevalt tehniliselt teenistuselt täiendavat aruannet.

7.2. Tüübikinnituse andmise kinnitus koos muudatuste üksikasjadega või teade kinnituse andmisest keeldumise kohta edastatakse käesolevat eeskirja kohaldavatele kokkuleppeosalistele punktis 5.4 ettenähtud korras.

7.3. Tüübikinnituse laienduse andnud asutus lisab igale sellise laienduse kohta koostatud teatisevormile seerianumbri.

8. TOODANGU VASTAVUS

Toodangu vastavuse kontrolli kord peab olema kooskõlas kokkuleppe 2. liites (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2) kirjeldatuga ja vastama järgmistele nõuetele.

8.1. Käesoleva eeskirja kohaselt kinnituse saanud HSS tuleb valmistada nii, et see vastaks kinnitatud tüübile ja punkti 6 nõuetele.

8.2. Tüübikinnituse andnud pädev asutus võib igas tootmisüksuses kasutatavaid vastavuse kontrollimise meetodeid igal ajal kontrollida. Niisuguste kontrollide tavapärane sagedus on kord kahe aasta jooksul.

Eelkõige peab tüübikinnituse omanik:

8.3.1. tagama toodangu kvaliteedi tõhusa kontrollimise korra olemasolu;

8.3.2. pääsema juurde seadmetele, mis on vajalikud kinnitatud tüübile vastavuse kontrollimiseks;

8.3.3. tagama katsetulemuste registreerimise ning lisatud dokumentide kättesaadavuse ajavahemikus, mis määratakse kindlaks kokkuleppel ametiasutusega;

8.3.4. analüüsima igat liiki katsete tulemusi, et kontrollida ja tagada tooteomaduste stabiilsust, võttes arvesse tööstustoodangu puhul lubatud varieerumist;

8.3.5. tagama, et igat HSSi tüüpi piisavalt kontrollitakse, et kindlustada kõigi toodetavate HSSide vastavus tüübikinnituse saamiseks esitatud HSSi spetsifikaadile;

8.3.6. tagama, et kui nimetatud katses ilmneb mis tahes näidise või katseeksemplari mittevastavus, valitakse uued näidised ja katset korratakse. Tuleb astuda kõik vajalikud sammud, et taastada asjaomase toodangu vastavus nõuetele.

Tüübikinnituse andnud pädev asutus võib igas tootmisüksuses kasutatavaid vastavuse kontrollimise meetodeid igal ajal kontrollida.

8.4.1. Iga kontrolli puhul tuleb väliskontrollijale esitada katsetulemused ja toodangu ülevaatuse tulemused.

8.4.2. Kontrollija võib pisteliselt valida näidiseid katsetamiseks tootja laboris. Näidiste miinimumarvu võib kindlaks määrata tootja enda tehtud kontrollimiste tulemuste alusel.

8.4.3. Kui kvaliteet osutub ebarahuldavaks või kui on vaja kontrollida punkti 8.4.2 alusel tehtud katsete paikapidavust, valib kontrollija näidised, mis saadetakse tüübikatsetusi teinud tehnilisele teenistusele.

8.4.4. Pädev asutus võib korraldada mis tahes käesoleva eeskirjaga ettenähtud katseid.

8.4.5. Pädeva asutuse ülesandel toimuvate kontrollide tavapärane sagedus on kord kahe aasta jooksul. Kui sellise kontrolli käigus saadakse negatiivseid tulemusi, peab pädev asutus tagama, et toodangu nõuetelevastavuse võimalikult kiireks taastamiseks astutakse kõik vajalikud sammud.

9. KARISTUSED TOODANGU MITTEVASTAVUSE KORRAL

9.1. Helisignaalseadme tüübile käesoleva eeskirja kohaselt antud kinnituse võib tühistada, kui punktis 8.1 sätestatud nõuded ei ole täidetud või kui seade ei läbi punktis 8.2 kirjeldatud kontrolli.

9.2. Kui käesolevat eeskirja kohaldav kokkuleppeosaline tühistab tema poolt varem antud tüübikinnituse, teatab ta sellest kohe teistele käesolevat eeskirja kohaldavatele kokkuleppeosalistele, saates neile tüübikinnituse teate kuupäevastatud ning allkirjastatud koopia, mille lõppu on suurte tähtedega kirjutatud TÜÜBIKINNITUS TÜHISTATUD.

10. TOOTMISE LÕPETAMINE

Kui käesoleva eeskirja kohase tüübikinnituse omanik lõpetab kinnituse saanud helisignaalseadme tüübi tootmise, peab ta sellest teavitama kinnituse andnud asutust. Asjakohase teate saamise järel teavitab asutus sellest teisi käesolevat eeskirja kohaldavaid kokkuleppeosalisi, saates neile tüübikinnituse teate kuupäevastatud ning allkirjastatud koopia, mille lõppu on suurte tähtedega kirjutatud TOOTMINE LÕPETATUD.

II. MOOTORSÕIDUKITE HELISIGNALISATSIOON

11. MÕISTED

Käesolevas eeskirjas kasutatakse järgmisi mõisteid.

11.1. Mootorsõiduki tüübikinnitus – sõidukitüübi kinnitus seoses sõiduki helisignalisatsiooniga.

Sõidukitüüp – sõidukikategooria, mille sõidukid ei erine üksteisest selliste oluliste tunnuste poolest nagu:

11.2.1. sõidukile paigaldatud signaalseadmete arv ja tüüp (tüübid);

11.2.2. vahendid, millega signaalseadmed on sõidukile kinnitatud;

11.2.3. signaalseadmete paiknemine sõidukil;

11.2.4. konstruktsiooni nende osade jäikus, millele signaalseade või signaalseadmed on paigaldatud;

11.2.5. sõidukikere esiosa kuju ja materjal, mis võib mõjutada signaalseadme(te) tekitatava heli taset ning heli moonutada.

12. TÜÜBIKINNITUSE TAOTLEMINE

12.1. Sõiduki helisignalisatsiooni tüübikinnituse taotluse esitab sõiduki tootja või tema nõuetekohaselt volitatud esindaja.

Taotlusele tuleb lisada kolmes eksemplaris dokumendid, mis sisaldavad järgmist:

12.2.1. sõidukitüübi kirjeldus seoses punktis 11.2 nimetatud tunnustega;

12.2.2. sõidukile paigaldatava(te) signaalseadme(te) kindlakstegemiseks vajalike osade loetelu;

12.2.3. joonised, millel on näidatud signaalseadme(te) ja selle (nende) paigaldusvahendi(te) paiknemine sõidukil.

12.3. Tüübikatsetusi tegevale tehnilisele teenistusele esitatakse kinnitatavale sõidukitüübile vastav näidissõiduk.

13. TÜÜBIKINNITUS

13.1. Kui käesoleva eeskirja kohaselt kinnituse saamiseks esitatud sõidukitüüp vastab punktide 14 ja 15 nõuetele, antakse sellele tüübile kinnitus.

13.2. Igale kinnituse saanud sõidukitüübile antakse tüübikinnituse number. Selle kaks esimest numbrit (praegu 00, mis tähendab eeskirja algversiooni) näitavad kinnituse andmise ajaks käesolevasse eeskirja viimati tehtud peamisi tehnilisi muudatusi sisaldavat muudatuste seeriat. Üks ja seesama kokkuleppeosaline ei või anda sama numbrit teisele sõidukitüübile.

13.3. Teade sõidukitüübile käesoleva eeskirja kohase tüübikinnituse andmise, kinnituse andmisest keeldumise, kinnituse laiendamise, kinnituse tühistamise või sõidukitüübi tootmise lõpetamise kohta edastatakse käesolevat eeskirja kohaldavatele kokkuleppeosalistele käesoleva eeskirja 1. lisas toodud näidisele vastavas vormis ning koos joonistega (mille on esitanud kinnituse taotleja), mille suurim formaat on A4 (210 × 297 mm) või mis on selleks formaadiks kokku murtud ja sobivas mõõtkavas.

Igale käesoleva eeskirja kohaselt kinnitatud tüübile vastavale sõidukile tuleb kinnitada tüübikinnituse vormil kindlaksmääratud hästi märgatavasse ja kergesti juurdepääsetavasse kohta rahvusvaheline tüübikinnituse märk, millel on:

13.4.1. ringjoonega ümbritsetud täht E, millele järgneb tüübikinnituse andnud riigi eraldusnumber; (6)

13.4.2. punktis 13.4.1 kirjeldatud ringjoonest paremal käesoleva eeskirja number.

13.5. Kui sõidukitüüp vastab ühe või mitme teise kokkuleppele lisatud eeskirja kohaselt kinnitatud sõidukitüübile, ei pea selle eeskirja kohaselt kinnituse andnud riik punktis 13.4 kirjeldatud märki kordama; sellisel juhul paigutatakse sellest sümbolist paremale üksteise alla tulpa kõigi nende eeskirjade numbrid ja tähised, mille kohaselt on antud kinnitus riigis, mis on käesoleva eeskirja kohaselt kinnituse andnud.

13.6. Tüübikinnituse märk peab olema selgesti loetav ja kustumatu.

13.7. Tüübikinnituse märk tuleb panna tootja kinnitatud sõidukiandmetega plaadi lähedale või selle peale.

13.8. Käesoleva eeskirja 3. lisa teises osas on toodud tüübikinnituse märgi kujunduse näidis.

13.9. Pädev asutus peab enne kinnituse andmist kontrollima toodangu vastavuse tõhusaks kontrollimiseks sobiva korra olemasolu.

14. NÕUDED

Sõiduk peab vastama järgmistele nõuetele.

14.1. Sõidukile paigaldatav helisignalisatsioon peab vastama käesoleva eeskirja kohaselt kinnitatud tüübile.

II klassi helisignaalseadmeid, mis on kinnitatud käesoleva eeskirja algversiooni kohaselt ja mille tüübikinnitusmärgil ei ole seetõttu sümbolit II, võib jätkuvalt käesoleva eeskirja kohase kinnituse saamiseks esitatavatele sõidukitüüpidele paigaldada.

14.2. Katsepinge peab vastama käesoleva eeskirja punkti 6.2.3 nõuetele.

14.3. Helirõhutaseme mõõtmised peavad toimuma käesoleva eeskirja punktis 6.2.2 toodud tingimustes.

14.4. Sõidukile paigaldatud seadme(te) tekitatavat A-korrigeeritud helirõhutaset tuleb mõõta 7 m sõidukist eespool, kusjuures sõiduk peab asuma lagedal alal, (7) kus maapind on võimalikult tasane; alalisvoolul töötavate seadmete puhul peab sõiduki mootor olema välja lülitatud.

14.5. Mõõtevahendi mikrofon peab asetsema umbes sõiduki keskpikitasapinnal.

14.6. Taustmüra ja tuule tekitatud müra tase peab olema vähemalt 10 dB(A) mõõdetavast helirõhutasemest madalam.

14.7. Maksimaalset helirõhutaset tuleb otsida kõrgusevahemikus 0,5–1,5 m maapinnast.

14.8. Mõõdetuna punktides 14.2–14.7 kindlaks määratud tingimustes, peab katsetatava helisignaali maksimaalne helirõhu väärtus (punkt 14.7) olema:

(a) kuni 7 kW võimsusega mootorrataste signaalide puhul vähemalt 83 dB(A) ja mitte rohkem kui 112 dB(A);

(b) M- ja N-kategooria sõidukite või 7 kW-st suurema võimsusega mootorrataste signaalide puhul vähemalt 93 dB (6) ja mitte rohkem kui 112 dB(A).

15. SÕIDUKI TÜÜBIMUUDATUSED JA TÜÜBIKINNITUSE LAIENDAMINE

Igast sõidukitüübi muudatusest tuleb teatada tüübikinnituse andnud ametiasutusele. Seejärel võib see asutus:

15.1.1. otsustada, et tehtud muudatused tõenäoliselt ei mõju kahjulikult ja et sõiduk vastab endiselt igal juhul nõuetele, või

15.1.2. nõuda tüübikatsetusi tegevalt tehniliselt teenistuselt uut aruannet.

15.2. Tüübikinnituse andmise kinnitus koos muudatuste üksikasjadega või teade kinnituse andmisest keeldumise kohta edastatakse käesolevat eeskirja kohaldavatele kokkuleppeosalistele punktis 13.3 ettenähtud korras.

15.3. Tüübikinnituse laienduse andnud asutus lisab igale sellise laienduse kohta koostatud teatisevormile seerianumbri.

16. TOODANGU VASTAVUS

Toodangu vastavuse kontrolli kord peab olema kooskõlas kokkuleppe 2. liites (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2) kirjeldatuga ja vastama järgmistele nõuetele.

16.1. Käesoleva eeskirja kohaselt kinnituse saanud sõiduk tuleb valmistada nii, et see vastaks kinnitatud tüübile ja punkti 14 nõuetele.

16.2. Tüübikinnituse andnud pädev asutus võib igas tootmisüksuses kasutatavaid vastavuse kontrollimise meetodeid igal ajal kontrollida. Niisuguste kontrollide tavapärane sagedus on kord kahe aasta jooksul.

Eelkõige peab tüübikinnituse omanik:

16.3.1. tagama sõidukite kvaliteedi tõhusa kontrollimise korra, mille puhul on arvesse võetud kõiki punkti 14 nõuete järgimiseks olulisi aspekte;

16.3.2. tagama, et iga sõidukitüübi puhul tehakse piisava hulga igat tüüpi HSSidega nõuetekohaseid katseid, et tagada kõigi toodetavate sõidukite vastavus tüübikinnituseks esitatud sõiduki spetsifikaadile;

16.3.3. tagama, et kui punkti 16.3.2 kohaselt tehtud katses ilmneb ühe või mitme sõiduki mittevastavus punkti 14 nõuetele, tehakse kõik vajalikud sammud, et taastada asjaomase toodangu vastavus nõuetele.

16.4. Tüübikinnituse andnud pädev asutus võib igas tootmisüksuses kasutatavaid vastavuse kontrollimise meetodeid igal ajal kontrollida. Pädev asutus võib teha ka pistelisi katseid seeriatoodanguna valmistatud sõidukitega käesoleva eeskirja punkti 14 nõuetele vastavuse kontrollimiseks.

16.5. Kui punkti 16.4 kohaste kontrollide käigus saadakse negatiivseid tulemusi, peab pädev asutus tagama, et toodangu nõuetelevastavuse võimalikult kiireks taastamiseks astutakse kõik vajalikud sammud.

17. KARISTUSED TOODANGU MITTEVASTAVUSE KORRAL

17.1. Sõidukitüübile käesoleva eeskirja kohaselt antud kinnituse võib tühistada, kui punktis 16.1 sätestatud nõuded ei ole täidetud või kui seade ei läbi punktis 16.2 kirjeldatud kontrolli.

17.2. Kui käesolevat eeskirja kohaldav kokkuleppeosaline tühistab tema poolt varem antud tüübikinnituse, teatab ta sellest kohe teistele käesolevat eeskirja kohaldavatele kokkuleppeosalistele, saates neile tüübikinnituse teate kuupäevastatud ning allkirjastatud koopia, mille lõppu on suurte tähtedega kirjutatud TÜÜBIKINNITUS TÜHISTATUD.

18. TÜÜBIKATSETUSTE EEST VASTUTAVATE TEHNILISTE TEENISTUSTE NING AMETIASUTUSTE NIMED JA AADRESSID

Käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised peavad edastama ÜRO sekretariaadile tüübikatsetuste eest vastutavate tehniliste teenistuste ning nende ametiasutuste nimed ja aadressid, kes annavad kinnitusi ja kellele tuleb saata teistes riikides välja antud kinnituse andmise, kinnituse andmisest keeldumise või kinnituse tühistamise vormikohased teated.

(1) Mitme heliavaga helisignaalseadet, mida toidab üks energiaallikas, loetakse üheks helisignaalseadmeks.

(2) Nagu ühisotsuses määratletud (R.E.3).

(3) Helisignaalseadet, mis koosneb mitmest osast, mis kõik tekitavad helisignaali ning ühe juhtimisseadisega käivitamisel toimivad üheaegselt, loetakse helisignalisatsioonisüsteemiks.

(4) 1 – Saksamaa, 2 – Prantsusmaa, 3 – Itaalia, 4 – Holland, 5 – Rootsi, 6 – Belgia, 7 – Ungari, 8 – Tšehhi Vabariik, 9 – Hispaania, 10 – Jugoslaavia, 11 – Ühendkuningriik, 12 – Austria, 13 – Luksemburg, 14 – Šveits, 15 (vaba), 16 – Norra, 17 – Soome, 18 – Taani, 19 – Rumeenia, 20 – Poola, 21 – Portugal, 22 – Venemaa Föderatsioon, 23 – Kreeka, 24 – Iirimaa, 25 – Horvaatia, 26 – Sloveenia, 27 – Slovakkia, 28 – Valgevene, 29 – Eesti, 30 (vaba), 31 – Bosnia ja Hertsegoviina, 32 – Läti, 33 (vaba), 34 – Bulgaaria, 35–36 (vaba), 37 – Türgi, 38–39 (vaba), 40 – endine Jugoslaavia Makedoonia Vabariik, 41 (vaba), 42 – Euroopa Ühendus (kinnitusi annavad liikmesriigid, kasutades oma EMK sümboleid), 43 – Jaapan, 44 (vaba), 45 – Austraalia, 46 – Ukraina, 47 – Lõuna-Aafrika. Teistele riikidele antakse järgmised numbrid sellises kronoloogilises järjekorras, nagu nad ratifitseerivad kokkuleppe, milles käsitletakse ratassõidukile ning sellele paigaldatavatele ja/või sellel kasutatavatele seadmetele ja osadele ühtsete tehnonõuete kehtestamist ja nende nõuete alusel väljastatud tunnistuste vastastikust tunnustamist, või ühinevad sellega ning Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni peasekretär edastab nii antud numbrid kokkuleppe osalisriikidele.

(5) See koht võib olla näiteks 50meetrise raadiusega avatud plats, mille keskosas on vähemalt 20 meetrise raadiusega horisontaalne pind, mis on kaetud betooni, asfaldi või samalaadse materjaliga ja millel ei ole lahtist lund, kõrget rohtu, lahtist mulda ega tuhka. Mõõtmised tehakse selge ilmaga. Helisignaalseadme või mikrofoni juures tohib olla ainult mõõdiku näidu lugeja, sest pealtvaatajate olek seadme või mikrofoni juures võib märkimisväärselt mõjutada mõõdiku näitu. Näidu lugemisel ei võeta arvesse tippväärtusi, millel ei paista olevat seost üldise helitasemega.

(6) Vt punkti 5.5.1 joonealust märkust 1.

(7) Vt punkti 6.2.1 joonealust märkust 1.

1. LISA (Suurim formaat: A4 (210 × 297 mm))

2. LISA (Suurim formaat: A4 (210 × 297 mm))