ET Euroopa Liidu Teataja L 250/1

Rahvusvahelise avaliku õiguse alusel on õiguslik toime ainult ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni originaaltekstidel. Käesoleva eeskirja staatust ja jõustumiskuupäeva tuleb kontrollida ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni staatust käsitleva dokumendi TRANS/WP.29/343 uusimast versioonist, mis on kättesaadav veebisaidil: http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html.

Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Euroopa Majanduskomisjoni (UNECE) eeskiri nr 19 – Mootorsõidukite eesmiste udutulelaternate tüübikinnituse ühtsed sätted

Sisaldab kogu kehtivat teksti kuni:

04-seeria muudatuste 6. täiendus – jõustumise kuupäev: 9. oktoober 2014

SISUKORD

Sissejuhatus

Reguleerimisala

1. Mõisted

2. Tüübikinnituse taotlemine

3. Märgistus

4. Tüübikinnituse andmine

5. Üldnõuded

6. Valgustustihedus

7. Värvus

8. Diskomfordi (pimestuse) kindlaksmääramine

9. Eesmise udutulelaterna tüübi muutmine ja tüübikinnituse laiendamine

10. Toodangu nõuetele vastavus

11. Karistused toodangu nõuetele mittevastavuse korral

12. Tootmise lõpetamine

13. Tüübikinnituskatsete eest vastutavate tehniliste teenistuste ja tüübikinnitusasutuste nimed ja aadressid

14. Üleminekusätted

LISAD

1. Teatis

2. Lubatud hälbed toodangu vastavuse kontrollimise menetluses

3. B- ja F3-klassi eesmiste udutulelaternate tüübikinnitusmärkide kujunduse näited

4. Mõõteekraani geomeetria ja mõõtevõrgustik

5. Töötavate eesmiste udutulelaternate fotomeetriliste tööparameetrite püsivuse katsetamine (komplektsete udutulelaternate katsetamine)

6. Plastmaterjalist hajutiklaasidega laternatele esitatavad nõuded – hajutiklaasi või materjalinäidiste ja komplektsete laternate katsetamine

7. Toodangu vastavuse kontrollimise menetluse miinimumnõuded

8. Näidiste võtmise miinimumnõuded kontrollijale

9. Varju piiri määratlus ja teravus ning varju piiri abil reguleerimise menetlus F3-klassi eesmiste udutulelaternate puhul

10. Ülevaade fotomeetriliste tööparameetrite püsivuse katsetamisega seotud tööperioodidest

11. Nullkese

12. LED-mooduli(te) või valgusgeneraatorite kasutamise korral kohaldatavad nõuded

SISSEJUHATUS

Käesolevat eeskirja (1) kohaldatakse klaasist või plastist hajutiklaasiga eesmiste udutulelaternate suhtes. See hõlmab kahte eri klassi laternaid.

Algseid eesmisi udutulelaternaid, mis kuulusid algusest peale B-klassi, on ajakohastatud: kasutusele on võetud nurkkoordinaadistik ning on muudetud asjakohases fotomeetrilises tabelis esitatud väärtusi. Selle klassi puhul on lubatud üksnes eeskirjas nr 37 nimetatud valgusallikad.

F3-klass on projekteeritud fotomeetriliste tööparameetrite parandamiseks. Eelkõige on suurendatud valgusvihu laiust ja minimaalset valgustugevust sirgest h-h allpool (punkt 6.4.3), kuid samal ajal on kehtestatud maksimaalse valgustugevuse piirangud esiplaanil. Nähtavuse parandamiseks on vähendatud loorvalguse tugevust sirgest h-h allpool. Lisaks sellele võivad selle klassi laternatel olla kohanevad valgusvihud, mille puhul tööparameetrid muutuvad vastavalt nähtavusele.

F3-klassi kasutuselevõtmisel muudetakse nõudeid nii, et need sarnaneksid esilaternate suhtes kohaldatavate nõuetega:

a) fotomeetrilised väärtused esitatakse nurkkoordinaadistiku abil valgustugevusena;

b) valgusallika võib valida eeskirja nr 37 (hõõgniidiga valgusallikad) ja eeskirja nr 99 (gaaslahendusvalgusallikad) sätete kohaselt. Kasutada võib ka valgusdioodiga (LED) mooduleid ja hajusvalgustussüsteeme;

Varju piiri ning kalde määratlused.

Fotomeetrilised nõuded lubavad kasutada valgusvihu asümmeetrilist jaotust.

REGULEERIMISALA

Käesolevat eeskirja kohaldatakse L3-, L4-, L5-, L7-, M-, N- ja T-kategooria sõidukite eesmiste udutulelaternate suhtes (2).

1. MÕISTED

Käesolevas eeskirjas kasutatakse järgmisi mõisteid:

1.1. Käesolevas eeskirjas kasutatakse tüübikinnitustaotluse esitamise ajal kehtivas eeskirjas nr 48 ja selle muudatuste seerias sätestatud mõisteid.

1.2. „Hajutiklaas” – eesmise udutulelaterna või laternaüksuse välimine osa, mis kannab valgust läbi valgusava;

1.3. „Pinne” – toode või tooted, mis paigaldatakse ühe või mitme kihina hajutiklaasi välispinnale;

1.4. „Eri tüüpi eesmised udutulelaternad” – eesmised udutulelaternad, mis erinevad järgmiste oluliste tunnuste poolest: 1.4.1. kaubanimi või kaubamärk; 1.4.2. eri klass (B või F3), mis määratakse kindlaks teatavate fotomeetriliste omaduste järgi; 1.4.3. optilise süsteemi omadused; (optiline põhiehitus, valgusallika tüüp/kategooria, LED-moodul, DLS jne); 1.4.4. selliste osade lisamine, mis võivad seadise töötamise ajal esineva peegeldumise, murdumise, neeldumise ja/või moonutuste teel muuta optilist toimet, ja valgustugevust reguleeriva juhtseadis olemasolu; 1.4.5. kasutatava(te) hõõglambi (hõõglampide) kategooria vastavalt eeskirjadele nr 37 ja 99, ja/või LED-mooduli või valgusgeneraatori tunnuskood(id) (vajaduse korral); 1.4.6. sõiduki vasakule küljele paigaldamiseks ettenähtud seadist ja vastavat sõiduki paremale küljele paigaldamiseks ettenähtud seadist käsitatakse siiski üht ja sama tüüpi seadistena.

1.5. „seadise kiiratava valguse värvus”. Käesolevas eeskirjas kasutatakse tüübikinnitustaotluse esitamise ajal kehtivas eeskirjas nr 48 ja selle muudatuste seerias sätestatud määratlusi kiiratava valguse värvuse kohta.

1.6. Käesolevas eeskirjas sisalduvaid viiteid standardsetele (etalon-) valgusallikatele ning eeskirjadele nr 37 ja 99 käsitatakse viidetena tüübikinnitustaotluse esitamise ajal kehtivatele eeskirjadele nr 37 ja 99 ja nende muudatustele.

2. TÜÜBIKINNITUSE TAOTLEMINE

2.1. Tüübikinnitustaotluse esitab kaubanime või kaubamärgi omanik või tema nõuetekohaselt volitatud esindaja.

2.2. Kummagi eesmise udutulelaterna tüübiga seotud taotlusele tuleb lisada: 2.2.1. kolmes eksemplaris piisavalt üksikasjalikud joonised, mis võimaldavad kindlaks teha laterna tüübi ja millel on kujutatud eesmise udutulelaterna eestvaade koos optiliste detailide asjakohaste üksikasjadega, kui need on olemas, ning ristlõige; joonistel peab olema märgitud tüübikinnitusmärgi asukoht; 2.2.1.1. kui eesmine udutulelatern on varustatud reguleeritava peegeldiga, siis eesmise udutulelaterna paigaldamise asend(id) maapinna ja sõiduki keskpikitasapinna suhtes, kui eesmist udutulelaternat kasutatakse ainult selles asendis (nendes asendites); 2.2.2. hajutiklaaside valmistamiseks kasutatud plastmaterjali katsetamiseks: 2.2.2.1. kolmteist hajutiklaasi; 2.2.2.1.1. kõnealustest hajutiklaasidest kuus võib asendada kuue, vähemalt 60 mm × 80 mm suuruse materjalinäidisega, mille välispind on lame või kumer ning mille keskel on vähemalt 15 mm × 15 mm suurune sisuliselt lame ala (kumerusraadiusega vähemalt 300 mm); 2.2.2.1.2. kõik need hajutiklaasid või materjalinäidised peavad olema valmistatud masstootmises kasutatavate meetoditega; 2.2.2.1.3. peegeldi, millele saab hajutiklaasid tootja juhendi kohaselt kinnitada; 2.2.3. hajutiklaaside ja võimalike pinnete materjalide kohta peab olema lisatud nende materjalide ja pinnete omaduste katsearuanne, kui neid materjale on juba katsetatud.

2.3. B-klassi eesmiste udutulelaternate puhul: 2.3.1. tehniline lühikirjeldus, milles on märgitud kasutatava hõõglambi kategooria vastavalt tüübikinnitustaotluse esitamise ajal kehtivale eeskirjale nr 37 ja selle muudatuste seeriale, isegi kui hõõglamp ei ole asendatav; 2.3.2. kaks kummagi eesmise udutulelaterna tüübi näidist, millest üks on ette nähtud paigaldamiseks sõiduki vasakule küljele ja teine paigaldamiseks sõiduki paremale küljele.

2.4. F3-klassi eesmiste udutulelaternate puhul: 2.4.1. tehniline lühikirjeldus, milles on märgitud kasutatava(te) valgusallika(te) kategooriad; nende valgusallikate kategooriad peavad vastama tüübikinnitustaotluse esitamise ajal kehtivale eeskirjale nr 37 või nr 99 ja nende muudatuste seeriatele, isegi kui valgusallikas ei ole asendatav; 2.4.2. LED-mooduli(te) või valgusgeneraatori puhul tuleb märkida mooduli tunnuskood. Joonis peab olema piisavalt üksikasjalik, et oleks võimalik kindlaks teha tunnuskood ning tunnuskoodi ja taotleja kaubamärgi kavandatud asukoht; 2.4.3. vajaduse korral tuleb märkida liiteseadiste ja/või valgusallika juhtseadise mark ja tüüp: 2.4.3.1. kohanduva eesmise udutulelaterna puhul valgustugevust reguleeriva juhtseadise lühikirjeldus; 2.4.3.2. kui kasutatakse valgusallika juhtseadist, mis ei ole seadise osa – pinge koos lubatud hälbega või pingevahemik kõnealuse valgusallika juhtseadise klemmidel; 2.4.4. kui eesmine udutulelatern on varustatud LED-mooduli(te)ga või hajusvalgustussüsteemiga, tuleb esitada tehniline lühikirjeldus. See peab sisaldama osa numbrit, mille on määranud valgusallika tootja, joonist mõõtude ning elektriliste ja fotomeetriliste põhiväärtuste kohta, märget selle kohta, kas valgusallikas vastab käesoleva eeskirja 12. lisa punktis 4.6 sätestatud ultraviolettkiirgust käsitlevatele nõuetele, käesoleva eeskirja punktiga 5.8 seotud ametlikku katsearuannet ja objektiivse valgusvoo väärtust; 2.4.5. kui kasutatakse hajusvalgustussüsteemi, tuleb märkida, millised selle süsteemi osad on kavandatud eesmise udutule valgusvihu tekitamiseks. Lisaks tehniline lühikirjeldus, sealhulgas valgusjuhtmete ja nendega seotud optiliste komponentide loetelu ja valgusgeneraatori(te) kirjeldus, millest piisab, et võimaldada kindlaksmääramist. Nimetatud teave peab sisaldama osa numbrit, mille on määranud valgusgeneraatori tootja, mõõtmete ning elektriliste ja fotomeetriliste põhiväärtustega joonist ja käesoleva eeskirja punktiga 5.8 seotud ametlikku katsearuannet; 2.4.6. kui kasutatakse gaaslahendusvalgusallikat: 2.4.6.1. ja liiteseadis ei ole valgusallikasse integreeritud, üks liiteseadis, mis võib olla eesmisse udutulelaternasse integreeritud täielikult või osaliselt; 2.4.6.2. sellise hajusvalgustussüsteemi tüübikinnituse saamiseks, mis kasutab mitteasendatavat gaaslahendusvalgusallikat, mis ei ole saanud eeskirja nr 99 kohast tüübikinnitust, tuleb esitada kaks süsteemi näidist, sealhulgas valgusgeneraator ja üks liiteseadis igast kasutatavast tüübist, kui see on asjakohane; 2.4.7. LED-mooduli(te) või hajusvalgustussüsteemi puhul ja kui ei võeta meetmeid asjakohase eesmise udutulelaterna või hajusvalgustussüsteemi plastosade kaitsmiseks (gaaslahendusega) valgusallikate ultraviolettkiirguse eest (nt ultraviolettkiirgust tõkestavate klaasfiltrite abil): üks iga asjaomase materjali näidis. Materjal peab olema katsetatava eesmise udutulelaterna või hajusvalgustussüsteemiga geomeetriliselt sarnane. Iga materjalinäidis peab välimuse ja pinnatöötluse (kui pinda töödeldakse) poolest olema selline, nagu kavatsetakse kasutada eesmise udutulelaterna puhul, millele tüübikinnitust taotletakse; 2.4.8. kui eesmisele udutulelaternale, millel on plastist hajutiklaas ja/või plastist sisemised optilised osad, mida on juba katsetatud, antakse tüübikinnitus punkti 2.4.8 ja/või 5.8 kohaselt: hajutiklaaside, pinnete või sisemiste optiliste osade (olemasolu korral) materjalidele tuleb lisada katsearuanded materjalide ultraviolettkiirgusele vastupidavuse katsete kohta; 2.4.9. kaks kummagi eesmise udutulelaterna tüübi näidist, millest üks on ette nähtud paigaldamiseks sõiduki vasakule küljele ja teine paigaldamiseks sõiduki paremale küljele; või eesmiste udutulelaternate ühilduv paar; 2.4.10. vajaduse korral üks juhtseadis; 2.4.11. vajaduse korral üks valgustugevust reguleeriv juhtseadis või samu signaale edastav generaator.

2.5. Pädev asutus teeb enne tüübikinnituse andmist kindlaks, kas on kehtestatud rahuldav kord, millega tagatakse toodangu vastavuse tõhus kontroll.

3. MÄRGISTUS

3.1. Tüübikinnituse saamiseks esitatud eesmise udutulelaterna tüübi või hajusvalgustussüsteemi näidistele peab olema selgelt, loetavalt ja kustumatult märgitud: a) taotleja kaubanimi või kaubamärk; b) eesmise udutulelaterna klassi tähis; ja F3-klassi eesmiste udutulelaternate puhul: c) olemasolu korral LED-mooduli või valgusgeneraatori tunnuskood.

3.2. Hajutiklaasil ja korpusel (3) peavad lisaks olema piisava suurusega alad punktis 3 nimetatud tüübikinnitusmärgi ja lisatähiste jaoks; kõnealused alad peavad olema näidatud punktis 2.2.1 nimetatud joonistel.

3.3. Tüübikinnitusmärk kinnitatakse seadise läbipaistvale või läbipaistmatule sise- või välisosale, mida ei saa eraldada seadise valgust kiirgavast läbipaistvast osast; kui tegemist on hajusvalgustussüsteemiga, mille välimine hajutiklaas on valgusjuhtmega kokku ehitatud, loetakse see tingimus täidetuks, kui tüübikinnitusmärk kinnitatakse vähemalt valgusgeneraatorile ja valgusjuhtmele või selle kaitsekilbile. Märgistus peab igal juhul olema nähtav ka siis, kui seadis on paigaldatud sõidukile, vähemalt juhul, kui mõni liikuv osa, näiteks mootorikate, pagasiruumi kaas või sõiduki uks, on avatud.

3.4. F3-klassi eesmiste udutulelaternate puhul: 3.4.1. hajusvalgustussüsteemi puhul märgitakse valgusgeneraatoritele nimipinge ja -võimsus ning kui elektrooniline juhtseadis ei ole seadise osa, peab valgusgeneraatoritele olema märgitud tootja kaubanimi või -märk ja osa number; 3.4.2. LED-mooduli(te)ga laternate puhul märgitakse laternale nimipinge, -võimsus ja valgusallika mooduli tunnuskood.

3.5. Laterna tüübikinnituse taotlusega koos esitatavatele LED-moodulitele peab olema kantud: 3.5.1. taotleja kaubanimi või kaubamärk; kõnealune märgistus peab olema selgelt loetav ja kustutamatu; 3.5.2. mooduli tunnuskood; kõnealune märgistus peab olema selgelt loetav ja kustutamatu. Tunnuskood algab tähtedega MD, mis tähistab sõna „moodul” ning millele järgneb punktiga 4.2.1 ettenähtud tüübikinnitusmärk ilma ringjooneta; see tunnuskood tuleb märkida punktis 2.2.1 nimetatud joonistele ja kui kasutatakse mitut mitteidentset LED-moodulit, järgnevad nimetatud tähtedele lisatähised või -märgid. Tüübikinnitusmärk ei pea olema sama mis laternal, milles moodulit kasutatakse, kuid mõlemad märgid peavad olema sama tüübikinnituse taotleja esitatud.

3.6. Kui kasutatakse valgusallika juhtseadist, mis ei ole LED-mooduli osa, peab sellele olema märgitud selle tunnuskood(id), sisendnimipinge ja -võimsus.

4. TÜÜBIKINNITUSE ANDMINE

4.1. Üldosa

4.1.1. Kui kõik punkti 2 kohaselt esitatud eesmise udutulelaterna tüübi näidised vastavad käesoleva eeskirja sätetele, antakse tüübikinnitus.

4.1.2. Kui grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternad vastavad mitme eeskirja nõuetele, võib laternale kinnitada ühe rahvusvahelise tüübikinnitusmärgi tingimusel, et igaüks nendest grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternatest vastab selle suhtes kohaldatavatele nõuetele.

4.1.3. Igale kinnitatud tüübile antakse tüübikinnitusnumber. Selle esimesed kaks numbrit (praegu 04) näitavad tüübikinnituse andmise ajaks käesolevasse eeskirja viimati tehtud olulisemate tehniliste muudatuste seeriat. Üks ja sama kokkuleppeosaline ei tohi anda sama numbrit teisele eesmise udutulelaterna tüübile, välja arvatud tüübikinnituse laiendamise korral üksnes valguse värvuse poolest erinevale seadisele.

4.1.4. Teade eesmise udutulelaterna tüübile käesoleva eeskirja kohase tüübikinnituse andmise, laiendamise, andmisest keeldumise, tühistamise või tootmise lõpetamise kohta esitatakse käesolevat eeskirja rakendavatele 1958. aasta kokkuleppe osalistele käesoleva eeskirja 1. lisas esitatud näidisele vastavas vormis, millel on käesoleva eeskirja punktiga 2.2 ettenähtud teave.

4.1.5. Lisaks punktis 3.1 kirjeldatud märgistusele peab igale käesoleva eeskirja kohaselt kinnitatud udutulelaternale punktis 3.2 osutatud aladele kandma punktides 4.2 ja 4.3 kirjeldatud tüübikinnitusmärgi.

4.2. Tüübikinnitusmärgi elemendid

Tüübikinnitusmärk koosneb järgmistest elementidest.

4.2.1. Rahvusvaheline tüübikinnitusmärk, mis koosneb järgmistest elementidest. 4.2.1.1. Ringjoonega ümbritsetud E-täht, millele järgneb tüübikinnituse andnud riigi tunnusnumber (4). 4.2.1.2. Punktiga 4.1.3 ettenähtud tüübikinnitusnumber.

4.2.2. Lisatähis(ed) 4.2.2.1. Käesoleva eeskirja nõuetele vastavatel eesmistel udutulelaternatel: a) B-klass: B-täht; b) F3-klass: sümbol F3. 4.2.2.2. Plastmaterjalist hajutiklaasiga varustatud eesmiste udutulelaternate puhul paigutatakse punktis 4.2.2.1 ettenähtud tähiste lähedale tähed PL. 4.2.2.3. Igal juhul peavad katsemenetluse ajal vastavalt 5. lisa punktile 1.1.1 kasutatud asjakohane töörežiim ning vastavalt 5. lisa punktile 1.1.2 lubatud pinged olema kantud tüübikinnitustunnistustele ja teatistele, mis saadetakse kokkuleppes olevatele ja käesolevat eeskirja kohaldavatele riikidele. Vastavatel juhtudel märgistatakse seade järgmiselt: 4.2.2.3.1. Käesoleva eeskirja nõuetele vastavate üksuste puhul, mis on projekteeritud nii, et ühe valgustusfunktsiooni hõõglamp ei sütti samaaegselt ühegi muu valgustusfunktsiooniga, millega see võib olla vastastikku ühendatud, märgitakse vastava valgustusfunktsiooni tüübikinnitusmärgil oleva tähise taha kaldjoon (/). 4.2.2.3.2. Kui aga samaaegselt ei sütti üksnes eesmine udutulelatern ja lähitulelatern, siis lisatakse kaldkriips pärast udutulelaterna tähist, kusjuures see tähis paikneb eraldi või tähiste kombinatsiooni lõpus. 4.2.2.3.3. Üksuste puhul, mis vastavad käesoleva eeskirja 5. lisa nõuetele üksnes sel juhul, kui neile rakendatakse 6 V või 12 V toitepinget, tuleb hõõglambi pesa lähedusse lisada tähis, mis koosneb numbrist 24, mis on diagonaalristiga (x) läbi kriipsutatud. 4.2.2.4. Lähitulelaterna ja eesmise udutulelaterna vastastikune ühendamine on võimalik ainult juhul, kui see on kooskõlas eeskirjaga nr 48. 4.2.2.5. Asümmeetrilise valgusjaotusega F3-klassi eesmistele udutulelaternatele, mida ei tohi valimatult ükskõik kummale sõiduki küljele paigaldada, märgitakse sõiduki välisküljele osutav nool. 4.2.2.6. Tüübikinnitusnumbri kaks esimest numbrit (praegu 04), mis näitavad muudatuste seeriat, mis hõlmab tüübikinnituse andmise ajal käesoleva eeskirja kõige viimatisi olulisemaid tehnilisi muudatusi, võivad paikneda eespool nimetatud lisatähiste läheduses. 4.2.2.7. Punktides 4.2.1 ja 4.2.2 nimetatud märgid ja tähised peavad olema selgelt loetavad ja kustutamatud ka siis, kui eesmine udutulelatern on sõidukile paigaldatud.

4.3. Tüübikinnitusmärgi kujundus

4.3.1. Sõltumatud laternad

Käesoleva eeskirja 3. lisas on esitatud tüübikinnitusmärkide ja eespool nimetatud lisatähiste näidiseid.

4.3.2. Grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternad

4.3.2.1. Kui grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternad vastavad mitme eeskirja nõuetele, võib neile anda ühe rahvusvahelise tüübikinnitusmärgi, millel on ringiga ümbritsetud E-täht, millele järgneb tüübikinnituse andnud riigi tunnusnumber ja tüübikinnitusnumber. Nimetatud tüübikinnitusmärk võib paikneda mis tahes kohas grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternate peal, tingimusel et: 4.3.2.1.1. märk on pärast paigaldamist nähtav; 4.3.2.1.2. ühtki valgust edastavate grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternate osa ei ole võimalik eemaldada, eemaldamata samal ajal ka tüübikinnitusmärki.

4.3.2.2. Iga laterna tunnusmärk, mis on tüübikinnituse andmise aluseks olnud eeskirja suhtes asjakohane, nagu ka vastava kinnituse andmise ajaks eeskirja viimasena tehtud peamisi tehnilisi muudatusi hõlmav muudatuste seeria ning vajaduse korral nõuetekohane nool märgitakse: 4.3.2.2.1. kas asjakohasele valgust kiirgavale pinnale 4.3.2.2.2. või laternarühmale selliselt, et iga latern grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternatest oleks selgesti identifitseeritav.

4.3.2.3. Tüübikinnitusmärgi elementide mõõtmed ei tohi olla väiksemad miinimummõõtmetest, mis on tüübikinnituse aluseks oleva eeskirja kohaselt nõutavad kõige väiksemate üksiktähiste puhul.

4.3.2.4. Igale kinnitatud tüübile antakse tüübikinnitusnumber. Sama kokkuleppeosaline ei tohi anda sama numbrit käesoleva eeskirja reguleerimisalasse kuuluvale grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud teist tüüpi laternatele.

4.3.2.5. Käesoleva eeskirja 3. lisa joonisel 3 on esitatud grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternate tüübikinnitusmärkide kujunduse näited koos kõigi eespool nimetatud lisatähistega.

4.3.3. Laternate suhtes, mille hajuteid kasutatakse eri tüüpi eesmistel udutulelaternatel ja mis võivad olla teiste laternatega vastastikku ühendatud või grupeeritud, kohaldatakse punkti 4.3.2 sätteid.

4.3.3.1. Kui eri tüüpi laternatel kasutatakse sama hajutiklaasi, võivad sellele olla kantud erinevad tüübikinnitusmärgid, mis vastavad eesmiste udutulelaternate või laternamoodulite eri tüüpidele, tingimusel et ka eesmise udutulelaterna hajutiklaasiga lahutamatult ühendatud korpusel on punktis 3.2 kirjeldatud ala ning tegelikule talitlusele vastavad tüübikinnitusmärgid.

Kui eri tüüpi eesmistel udutulelaternatel on ühine korpus, siis võivad korpusel olla erinevad tüübikinnitusmärgid.

4.3.3.2. Käesoleva eeskirja 3. lisa joonisel 4 on esitatud eespool nimetatud juhul kasutatavate tüübikinnitusmärkide kujunduse näidised.

5. ÜLDNÕUDED

5.1. Iga punkti 2.2 kohaselt esitatud eesmise udutulelaterna näidis peab vastama käesoleva eeskirja punktides 6 ja 7 sätestatud tingimustele.

5.2. Eesmised udutulelaternad tuleb projekteerida ja valmistada nii, et tavapärastes kasutustingimustes, sõltumata neile siis mõjuda võivast vibratsioonist, oleks kindlustatud nende nõuetekohane toimimine ja käesoleva eeskirjaga ettenähtud omaduste säilimine. Hajutiklaasi õige asend peab olema selgesti märgitud ning hajutiklaasid ja peegeldi kinnitatud viisil, mis välistab igasuguse pöörlemise kasutamise ajal. Käesoleva punkti nõuete täitmist kontrollitakse visuaalselt ja vajaduse korral katselise paigaldamisega.

5.2.1. Eesmised udutulelaternad peavad olema varustatud seadisega, mis võimaldab neid pärast sõidukile paigaldamist reguleerida vastavalt kohaldatavatele eeskirjadele. Sellist seadist ei ole vaja üksuste puhul, mille peegeldit ja hajutiklaasi ei saa teineteisest eraldada, tingimusel et selliste üksuste kasutamine piirdub sõidukitega, mille puhul saab eesmisi udutulelaternaid reguleerida teistmoodi. Kui eesmine udutulelatern ja mõni muu eesmine latern, mis kumbki on varustatud oma valgusallikaga, on ühtseks seadiseks kokku ühendatud, peab reguleerimisseadis võimaldama iga optilist süsteemi eraldi reguleerida.

5.2.2. Nimetatud nõudeid ei kohaldata püsivalt kokkuehitatud peegelditega esilaternakoostude suhtes. Seda tüüpi koostude suhtes kohaldatakse käesoleva eeskirja punkti 6.3.4 või 6.4.3 (vastavalt vajadusele) nõudeid.

5.3. Veendumaks, et fotomeetrilised tööparameetrid ei muutu kasutamisel ülemääraselt, tehakse lisakatsed vastavalt 5. lisa nõuetele.

5.4. Kui eesmise udutulelaterna hajutiklaas on plastmaterjalist, tehakse katseid vastavalt 6. lisa nõuetele.

5.5. Asendatavate valgusallikate kasutamise korral:

a) peab valgusallika pesa vastama Rahvusvahelise Elektrotehnikakomisjoni (IEC) väljaandes nr 60061 nimetatud näitajatele. Sellega seoses kohaldatakse kasutatava valgusallika kategooria puhul asjakohast pesa andmelehte;

b) peab valgusallikas eesmisesse udutulelaternasse hõlpsasti sobituma;

c) peab seadise ehitus võimaldama valgusallikat (valgusallikaid) paigaldada üksnes õiges asendis.

5.6. B-klassi puhul peab eesmine udutulelatern olema varustatud ühe hõõglambiga, mis on saanud tüübikinnituse eeskirja nr 37 kohaselt, isegi kui hõõglampi ei saa asendada. Kasutada võib kõiki eeskirja nr 37 kohaseid hõõglampe, tingimusel et:

a) lambi objektiivne valgusvoog ei ületa 2 000 luumenit ning

b) tüübikinnitustaotluse esitamise ajal kehtivas eeskirjas nr 37 ja selle muudatuste seerias ei ole seatud mingeid kasutuspiiranguid.

5.6.1. Hõõglamp peab vastama punkti 5.6 nõuetele, isegi kui seda ei saa asendada.

5.7. F3-klassi puhul peavad valgusallikad sõltumata nende asendatavusest olema järgmised:

5.7.1. üks või mitu valgusallikat, mis on saanud tüübikinnituse vastavalt 5.7.1.1. tüübikinnitustaotluse esitamise ajal kehtivale eeskirjale nr 37 ja selle muudatuste seeriale, tingimusel et nende suhtes ei ole kehtestatud kasutuspiiranguid, või 5.7.1.2. tüübikinnitustaotluse esitamise ajal kehtivale eeskirjale nr 99 ja selle muudatuste seeriale,

5.7.2. ja/või üks või mitu LED-moodulit, mille suhtes kohaldatakse käesoleva eeskirja 12. lisa nõudeid; nõuetele vastavust tuleb kontrollida katsetamise teel,

5.7.3. ja/või valgusgeneraatorid, mille suhtes kohaldatakse käesoleva eeskirja 12. lisa nõudeid; nõuetele vastavust tuleb kontrollida katsetamise teel.

5.8. LED-mooduli või valgusgeneraatori puhul kontrollitakse, kas:

5.8.1. LED-mooduli(te) või valgusgeneraatori(te) ehitus võimaldab neid paigaldada üksnes õiges asendis;

5.8.2. mitteidentsed valgusallika moodulid, kui need on olemas, ei ole sama laternakorpuse sees vahetatavad;

5.8.3. LED-moodul(id) või valgusgeneraator(id) on võltsimiskindel (võltsimiskindlad).

5.9. Eesmiste udutulelaternate puhul, mille valgusallika(te) kogu objektiivne valgusvoog ületab 2 000 luumenit, tuleb teha sellekohane märge 1. lisas esitatud teatise vormi punkti 10.

5.10. Kui eesmise udutulelaterna klaas on plastmaterjalist, tehakse katseid vastavalt 6. lisa nõuetele.

5.10.1. Eesmise udutulelaterna sisemiste valgust edastavate plastosade ultraviolettkiirgusele vastupidavust katsetatakse 6. lisa punkti 2.7 kohaselt.

5.10.2. Punktis 5.10.1 nimetatud katse ei ole vajalik, kui kasutatakse eeskirjas nr 99 või käesoleva eeskirja 12. lisas nimetatud madala ultraviolettkiirguse tasemega valgusallikaid või kui võetakse meetmeid asjakohaste laternaosade kaitsmiseks ultraviolettkiirguse eest, näiteks klaasfiltrite abil.

5.11. Eesmine udutulelatern ja selle liiteseadise süsteem või valgusallika juhtseadis ei tohi põhjustada kiirguslikke ega toiteahela häireid, mis tekitavad sõiduki muude elektri- või elektrooniliste süsteemide tõrkeid (5).

5.12. Eesmised udutulelaternad, mis on projekteeritud töötama alaliselt koos kiiratava valguse tugevust reguleeriva lisasüsteemiga või mis on ühendatud kokku mõne teise süsteemiga, millega neil on ühine valgusallikas, ja mis on projekteeritud töötama alaliselt koos kiiratava valguse tugevust reguleeriva lisasüsteemiga, on lubatud.

5.13. F3-klassi puhul katsetatakse varju piiri teravust ja lineaarsust vastavalt 9. lisa nõuetele.

6. VALGUSTUSTIHEDUS

6.1. Eesmised udutulelaternad peavad olema projekteeritud nii, et tekiks piiratud eredusega valgus.

6.2. Eesmise udutulelaterna valgustugevust mõõdetakse 25 m kauguselt sellise fotoelemendi abil, mille kasulik pind koosneb 65 mm küljepikkusega ruudust.

Punkt HV on vertikaalse polaarteljega koordinaadistiku keskpunkt. Sirge h on punkti HV läbiv horisontaaljoon (vt käesoleva eeskirja 4. lisa).

6.3. Nõuded B-klassi eesmistele udutulelaternatele

6.3.1. Kasutatakse tootja määratud kategooriasse kuuluvat ja tootja või tüübikinnituse taotleja tarnitud värvitut standardset (etalon-) hõõglampi, nagu on sätestatud eeskirjas nr 37. 6.3.1.1. Eesmise udutulelaterna katsetamisel reguleeritakse selle hõõglambi toidet nii, et saavutatakse eeskirja nr 37 asjakohasel andmelehel osutatud etalonvalgusvoog pingel 13,2 V. 6.3.1.2. Mitteasendatava hõõglambiga eesmiste udutulelaternate katsetamisel peab pinge eesmise udutulelaternate klemmidel olema 13,2 V.

6.3.2. Eesmist udutulelaternat peetakse nõuetele vastavaks, kui fotomeetrilised nõuded on täidetud vähemalt ühe standardse hõõglambi puhul.

6.3.3. Visuaalseks reguleerimiseks kasutatav mõõteekraan (vt käesoleva eeskirja 4. lisa) asetatakse 10 m või 25 m kaugusele eesmise udutulelaterna ette. 6.3.3.1. Valgusvihk peab tekitama nimetatud mõõteekraanil sümmeetrilise ja praktiliselt horisontaalse varju piiri, mille laius on kummalgi pool sirget v vähemalt 5,0°, et võimaldada visuaalset vertikaalset reguleerimist. 6.3.3.2. Eesmist udutulelaternat reguleeritakse nii, et varju piir oleks mõõteekraanil 1,15° allpool sirget h.

6.3.4. Sel viisil reguleeritud eesmine udutulelatern peab vastama punkti 6.3.5 nõuetele.

6.3.5. Valgustus (vt 4. lisa punkt 2.1) peab vastama järgmistele nõuetele: Määratud sirged või alad Vertikaalne asend (6) Horisontaalne asend (6) Valgustugevus Nõuded Sirge 1 15° U kuni 60° U 0° kuni 145 cd Kogu sirge Ala A 0° kuni 1,75° U 5° L kuni 5° R vähemalt 85 cd Kogu ala Ala B 0° kuni 3,5° U 26° L kuni 26° R kuni 570 cd Kogu ala Ala C 3,5° U kuni 15° U 26° L kuni 26° R kuni 360 cd Kogu ala Ala D 1,75° D kuni 3,5° D 12° L kuni 12° R vähemalt 1 700 cd kuni 11 500 cd Vähemalt üks punkt kummalgi vertikaaljoonel Ala E 1,75° D kuni 3,5° D 12° L kuni 22° L ning 12° R kuni 22° R vähemalt 810 cd kuni 11 500 cd Vähemalt üks punkt kummalgi vertikaaljoonel Valgustugevust mõõdetakse kas valge või valikkollase valgusega vastavalt sellele, kumma on tootja eesmise udutulelaterna tavakasutuse puhul ette näinud. Alades B ja C ei tohi esineda rahuldavat nähtavust halvendavaid kõrvalekaldeid.

6.3.6. Punktis 6.3.5 esitatud tabeli kohase valgusjaotuse korral on 15 kraadist väljapoole jääval alal lubatud üksikud väiksed täpid või kitsad triibud valgustugevusega kuni 230 cd, kui need ei ulatu kaugemale koonusnurgast, mille ava on 2° või laius 1°. Kui täppe või triipe on mitu, peab nende vahel olema vähemalt 10kraadine nurk.

6.4. Nõuded F3-klassi eesmistele udutulelaternatele

6.4.1. Olenevalt valgusallikast kohaldatakse järgmisi tingimusi.

6.4.1.1. Asendatavate hõõgniidiga valgusallikate puhul:

6.4.1.1.1. eesmine udutulelatern peab vastama käesoleva eeskirja punkti 6.4.3 nõuetele vähemalt ühe tootja või taotleja tarnitava asjakohase standardse (etalon-) lambi puhul. Otseselt sõiduki elektrisüsteemi nimipingel töötavate hõõglampide puhul: eesmist udutulelaternat kontrollitakse eeskirja nr 37 kohase värvitu standardse (etalon-) hõõglambi abil. Eesmise udutulelaterna katsetamisel reguleeritakse hõõglambi (hõõglampide) toidet nii, et saavutatakse eeskirja nr 37 asjakohasel andmelehel märgitud etalonvalgusvoog 13,2 V.

6.4.1.1.2. Laterna osaks olevat valgusallika juhtseadist kasutava süsteemi puhul tuleb taotleja nimetatud pinget rakendada laterna sisendklemmidele.

6.4.1.1.3. Süsteemi puhul, mis kasutab valgusallika juhtseadist, mis ei ole laterna osa, tuleb taotleja nimetatud pinget rakendada valgusallika juhtseadise sisendklemmidele. Katselabor palub tüübikinnituse taotlejal edastada talle valgusallika ja asjakohaste funktsioonide töölerakendamiseks vajalik spetsiaalse valgusallika juhtseadis. Kõnealuse valgusallika juhtseadise tunnusandmed ja/või rakendatud pinge (sh lubatud hälve) märgitakse käesoleva eeskirja 1. lisas sätestatud teatise vormile.

6.4.1.2. Gaaslahendusvalgusallika puhul:

Kasutatakse eeskirja nr 99 kohast standardset valgusallikat, mida on eeskirja nr 99 4. lisa punkti 4 kohaselt vanandatud vähemalt 15 tsükli vältel.

Eesmise udutulelaterna katsetamisel rakendatakse liiteseadise klemmidele või (integreeritud liiteseadise puhul) valgusallika klemmidele 13,2 V suurust pinget, kui süsteemi nimipinge on 12 V, või sõiduki elektrisüsteemi pinget, mille on määranud tüübikinnituse taotleja, ning lubatud hälve on ± 0,1 V.

Gaaslahendusvalgusallika objektiivne valgusvoog võib erineda eeskirjas nr 99 esitatud valgusvoost. Sel juhul tuleb valgustugevuse väärtusi vastavalt korrigeerida.

6.4.1.3. Mitteasendatavate valgusallikate puhul:

Kõik mitteasendatavate valgusallikatega eesmiste udutulelaternate mõõtmised tehakse pingel 6,3 V, 13,2 V või 28,0 V või muul sõiduki elektrisüsteemi pingel, mille on määranud tüübikinnituse taotleja. Katselaboratoorium võib nõuda tüübikinnituse taotlejalt valgusallikate toitega varustamiseks vajaliku spetsiaalse toiteseadme esitamist. Katsepinget rakendatakse laterna sisendklemmidele.

6.4.1.4. LED-moodulite puhul:

Kõik LED-mooduli(te)ga eesmiste udutulelaternate mõõtmised tehakse pingel 6,3 V, 13,2 V või 28,0 V, kui käesoleva eeskirjaga ei ole ette nähtud teisiti. LED-mooduleid, mida käitatakse valgusallika elektroonilise juhtseadisega, mõõdetakse vastavalt tüübikinnituse taotleja määratud sisendpingele või toite- ja tööseadisega, mis asendab fotomeetrilise katse puhul kõnealust juhtseadist. Vastavad sisendparameetrid (nt töötsükkel, sagedus, vooluimpulsi kuju, maksimumpinge) määratakse kindlaks ja esitatakse teatise vormis, käesoleva eeskirja 1. lisa punktis 10.6.

6.4.1.5. Punktis 5.8.1 nimetatud nõudele vastavust kontrollitakse vähemalt punktis 6.4.3 esitatud tabelis esitatud sirgete 3 ja 4 väärtuste suhtes.

6.4.2. Fotomeetriline reguleerimine ja mõõtmistingimused

6.4.2.1. Visuaalseks reguleerimiseks kasutatav mõõteekraan (vt käesoleva eeskirja 4. lisa punkt 2.2) asetatakse 10 m või 25 m kaugusele eesmise udutulelaterna ette.

6.4.2.2. Valgusvihk peab tekitama nimetatud mõõteekraanil sümmeetrilise ja praktiliselt horisontaalse varju piiri, mille laius on kummalgi pool sirget v vähemalt 5,0°, et võimaldada visuaalset vertikaalset reguleerimist. Kui visuaalne suunamine põhjustab probleeme või asendite ebaselgust, kohaldatakse varju piiri kvaliteedi kontrollimist ja instrumentaalmeetodit vastavalt 9. lisa punktidele 4 ja 5.

6.4.2.3. Eesmist udutulelaternat reguleeritakse nii, et varju piir oleks mõõteekraanil 9. lisa punkti 2 nõuete kohaselt 1 kraadi võrra sirgest h allpool.

6.4.3. Fotomeetrilised nõuded

Sel viisil reguleeritud eesmine udutulelatern peab vastama järgmises tabelis esitatud fotomeetrilistele nõuetele (vt ka käesoleva eeskirja 4. lisa punkt 2.2).

Määratud sirged või alad Vertikaalne asend (7) sirgest h ülalpool (+) sirgest h allpool (–) Horisontaalne asend (7) sirgest v vasakul (-) sirgest v paremal (+) Valgustugevus (cd) Nõuded Punkt 1, 2 (8) + 60° ± 45° kuni 85 kõik punktid Punkt 3, 4 (8) + 40° ± 30° Punkt 5, 6 (8) + 30° ± 60° Punkt 7, 10 (8) + 20° ± 40° Punkt 8, 9 (8) + 20° ± 15° Sirge 1 (8) + 8° - 26° kuni + 26° kuni 130 Kogu sirge Sirge 2 (8) + 4° - 26° kuni + 26° kuni 150 Kogu sirge Sirge 3 + 2° - 26° kuni + 26° kuni 245 Kogu sirge Sirge 4 + 1° - 26° kuni + 26° kuni 360 Kogu sirge Sirge 5 0° - 10° kuni + 10° kuni 485 Kogu sirge Sirge 6 (9) - 2,5° - 10° kuni + 10° vähemalt 2 700 Kogu sirge Sirge 7 (9) - 6,0° - 10° kuni + 10° < 50 % sirge 6 maksimumist Kogu sirge Sirged 8L ja R (9) - 1,5° kuni - 3,5° - 22° ja + 22° vähemalt 1 100 Üks või mitu punkti Sirged 9L ja R (9) - 1,5° kuni - 4,5° - 35° ja + 35° vähemalt 450 Üks või mitu punkti Ala D (9) - 1,5° kuni - 3,5° - 10° kuni + 10° kuni 12 000 Kogu ala

6.4.3.1. Valgustugevust mõõdetakse kas valge või värvilise valgusega vastavalt sellele, kumma on taotleja udutulelaterna tavakasutuse puhul ette näinud. Homogeensuse kõikumine, mis halvendab nõuetekohast nähtavust alas, mis ulatub sirge 5 kohal 10 kraadi vasakule kuni 10 kraadi paremale, ei ole lubatud.

6.4.3.2. Tüübikinnituse taotleja taotluse korral võib kahte eesmist udutulelaternat, mis moodustavad punkti 4.2.2.5 kohase ühilduva paari, katsetada eraldi. Sellisel juhul tuleb punktis 6.4.3 esitatud tabelis sirgete 6, 7, 8, 9 ja ala D suhtes esitatud nõudeid kohaldada poolele parempoolse ja vasakpoolse eesmise udutulelaterna näitude summast. Siiski peavad mõlemad eesmised udutulelaternad vastama vähemalt 50 protsendile sirge 6 puhul nõutud miinimumväärtusest. Lisaks sellele peab kumbki kahest eesmisest udutulelaternast, mis moodustavad punkti 4.2.2.5 kohase ühilduva paari, vastama üksnes sirgete 6 ja 7 nõuetele vahemikus 5° sissepoole kuni 10° väljapoole.

6.4.3.3. Valgusvihk peab olema 4. lisa joonisel 3 kujutatud sirgete 1–5 vahelisel väljal praktiliselt ühtlane. Valgustugevuse kõikumine, mis halvendab nõuetekohast nähtavust sirgete 6, 7, 8 ja 9 vahel, ei ole lubatud.

6.4.3.4. Punktis 6.4.3 esitatud tabeli kohase valgusjaotuse korral on alal, kuhu jäävad mõõtepunktid 1–10 ja sirge 1 või sirged 1 ja 2, lubatud üksikud väiksed täpid või kitsad triibud valgustugevusega kuni 175 cd, kui need ei ulatu kaugemale koonusnurgast, mille ava on 2° või laius 1°. Kui täppe või triipe on mitu, peab nende vahel olema vähemalt 10kraadine nurk.

6.4.3.5. Kui valgustugevuse nõuded ei ole täidetud, on lubatud varju piiri vertikaalsuunas ± 0,5° ja/või horisontaalsuunas ± 2° kraadi võrra ümber suunata. Uues asendis peavad olema täidetud kõik fotomeetrilised nõuded.

6.4.4. Muud fotomeetrilised nõuded

6.4.4.1. Gaaslahendusvalgusallikatega eesmiste udutulelaternate puhul, mille liiteseadis ei ole valgusallikasse integreeritud, peab vähemalt 30 minutit väljalülitatud olekus olnud udutulelaterna valgustugevus mõõtepunktis koordinaatidega 0° horisontaalteljel ja 2° D vertikaalteljel olema neli sekundit pärast sisselülitamist üle 1 080 cd.

6.4.4.2. Tiheda udu või muude piiratud nähtavusega oludega kohanemiseks on lubatud valgustugevuse automaatsed muutused, tingimusel et:

a) eesmise udutulelaterna funktsioonisüsteemi on paigaldatud aktiivne valgusallika elektrooniline juhtseadis;

b) kõik valgustugevused muutuvad proportsionaalselt.

Süsteemi, mille nõuetele vastavust kontrollitakse punkti 6.4.1.1.3 kohaselt, peetakse nõuetele vastavaks, kui valgustugevus on 60–100 % punkti 6.4.3 tabelis esitatud väärtustest.

6.4.4.2.1. Teatise vormile lisatakse vastav märge (1. lisa punkt 10).

6.4.4.2.2. Tüübikinnituste eest vastutav tehniline teenistus kontrollib, kas süsteem võimaldab valgusvihu automaatseid muutusi, nii et saavutatakse tee hea valgustatus, häirimata autojuhti või teisi liiklejaid.

6.4.4.2.3. Fotomeetrilised mõõtmised tehakse tüübikinnituste taotleja kirjelduse kohaselt.

7. VÄRVUS

Eesmise udutulelaterna kiiratav valgus on taotleja valikul kas valge või valikkollase värvusega. Valgusvihu valikkollase värvuse võib saavutada valgusallika värvuse teel, eesmise udutulelaterna hajutiklaasi abil või mis tahes muul sobival viisil.

7.1. Eesmise udutulelaterna kolorimeetrilisi näitajaid mõõdetakse punktides 6.3 ja 6.4 nimetatud pinge juures.

8. DISKOMFORDI (PIMESTUSE) KINDLAKSMÄÄRAMINE

Tuleb kindlaks määrata eesmise udutulelaterna tekitatud diskomfort (pimestus) (10).

9. EESMISE UDUTULELATERNA TÜÜBI MUUTMINE JA TÜÜBIKINNITUSE LAIENDAMINE

9.1. Igast eesmise udutulelaterna muudatusest tuleb teatada eesmise udutulelaterna tüübi kinnitanud tüübikinnitusasutusele. Sellisel juhul võib asutus: 9.1.1. võtta seisukoha, et tõenäoliselt ei avalda tehtud muudatused märgatavat ebasoovitavat mõju ning et eesmine udutulelatern vastab igal juhul endiselt nõuetele, või 9.1.2. nõuda katsete eest vastutavalt tehniliselt teenistuselt uut katsearuannet.

9.2. Muudatuste loetelu sisaldav teatis tüübikinnituse andmise või sellest keeldumise kohta edastatakse käesolevat eeskirja kohaldavatele kokkuleppeosalistele punktis 4.1.4 sätestatud korras.

9.3. Tüübikinnituse laienduse andnud pädev asutus määrab kõnealusele laiendusele seerianumbri ja teavitab sellest käesolevat eeskirja kohaldavaid 1958. aasta kokkuleppe osalisi, kasutades selleks käesoleva eeskirja 1. lisas esitatud näidisele vastavat teatisevormi.

10. TOODANGU NÕUETELE VASTAVUS

10.1. Käesoleva eeskirja alusel tüübikinnituse saanud eesmised udutulelaternad peavad olema valmistatud nii, et need vastavad kinnitatud tüübile, täites käesoleva eeskirja punktide 6 ja 7 ning 7. lisa nõuded.

10.2. Punkti 10.1 nõuete täitmise kontrollimiseks tehakse asjakohane toodangu kontroll.

10.3. Tüübikinnituse omanik peab eelkõige: 10.3.1. tagama toodete kvaliteedi tulemusliku kontrollimise menetluste olemasolu; 10.3.2. pääsema juurde seadmetele, mis on vajalikud kinnitatud tüübile vastavuse kontrollimiseks; 10.3.3. tagama katsetulemuste registreerimise ning nendega seotud dokumentide kättesaadavuse ajavahemikus, mis määratakse kindlaks kooskõlas haldusteenistusega; 10.3.4. analüüsima igat liiki katsete tulemusi, et kontrollida tootenäitajaid ning tagada nende püsivus, võttes arvesse tööstustoodangu puhul lubatud kõikumisi; 10.3.5. tagama, et iga tootetüübi puhul tehakse vähemalt käesoleva eeskirja 7. lisas ettenähtud katsed, mille puhul arvestatakse käesoleva eeskirja 2. lisas esitatud lubatud hälbeid; 10.3.6. tagama, et kui on võetud näidiseid, millel ilmneb asjaomasele katsetüübile mittevastavust, valitakse uued näidised ja korratakse katset. Tuleb teha kõik võimalik, et taastada asjaomase toodangu vastavus tüübikinnitusele.

10.4. Tüübikinnituse andnud pädev asutus võib igal ajal kontrollida igas tootmisüksuses kohaldatavaid nõuetele vastavuse kontrollimise meetodeid. 10.4.1. Igal kontrollimisel tuleb kontrollijale esitada katsetulemused ja toodangu ülevaatuse tulemused. 10.4.2. Kontrollija võib pisteliselt valida näidiseid katsetamiseks tootja laboris. Näidiste väikseima arvu kindlaksmääramisel võib arvesse võtta tootja tehtud kontrollide tulemusi. 10.4.3. Kui kvaliteet osutub ebarahuldavaks või kui on vaja kontrollida punkti 10.4.2 alusel tehtud katsete kehtivust, valib kontrollija käesoleva eeskirja 7. lisa kriteeriumidest lähtudes ja käesoleva eeskirja 2. lisas sätestatud lubatud hälvete piires näidised, mis saadetakse tüübikinnituskatseid teinud tehnilisele teenistusele. 10.4.4. Pädev asutus võib teha kõiki käesoleva eeskirjaga ettenähtud katseid. Katsed tehakse juhuslikkuse põhimõttel valitud näidistega, häirimata seejuures tootja tarnekohustusi ning 7. lisa kriteeriumidest lähtudes ja käesoleva eeskirja 2. lisas sätestatud lubatud hälvete piires. 10.4.5. Pädev asutus püüab kontrolli teha kord kahe aasta järel. Kontrolli tehakse aga pädeva asutuse äranägemisel ja sõltuvalt sellest, kuivõrd pädev asutus usaldab toodangu nõuetele vastavuse tõhusa kontrolli tagamiseks võetud meetmeid. Ebarahuldavate tulemuste korral tagab pädev asutus, et võetakse kõik vajalikud meetmed toodangu vastavuse võimalikult kiireks taastamiseks.

10.5. Ilmsete defektidega eesmisi udutulelaternaid ei võeta arvesse.

11. KARISTUSED TOODANGU NÕUETELE MITTEVASTAVUSE KORRAL

11.1. Eesmise udutulelaterna tüübile käesoleva eeskirja kohaselt antud tüübikinnituse võib tühistada, kui eespool nimetatud nõuded ei ole täidetud või kui tüübikinnitusmärki kandev eesmine udutulelatern ei vasta kinnitatud tüübile.

11.2. Kui käesolevat eeskirja kohaldav kokkuleppeosaline tühistab tüübikinnituse, mille ta on eelnevalt andnud, teatab ta sellest kohe teistele käesolevat eeskirja kohaldavatele kokkuleppeosalistele, kasutades selleks käesoleva eeskirja 1. lisas esitatud näidisele vastavat teatisevormi.

12. TOOTMISE LÕPETAMINE

Kui tüübikinnituse omanik lõpetab käesoleva eeskirja kohaselt tüübikinnituse saanud eesmise udutulelaterna tüübi tootmise, teatab ta sellest tüübikinnituse andnud asutusele. Pärast asjaomase teatise saamist teavitab kõnealune asutus sellest teisi käesolevat eeskirja kohaldavaid 1958. aasta kokkuleppe osalisi, kasutades selleks käesoleva eeskirja 1. lisas esitatud näidisele vastavat teatisevormi.

13. TÜÜBIKINNITUSKATSETE EEST VASTUTAVATE TEHNILISTE TEENISTUSTE JA TÜÜBIKINNITUSASUTUSTE NIMED JA AADRESSID

Käesolevat eeskirja kohaldavad 1958. aasta kokkuleppe osalised edastavad ÜRO sekretariaadile tüübikinnituskatsete tegemise eest vastutavate tehniliste teenistuste nimed ja aadressid ning nende tüübikinnitusasutuste nimed ja aadressid, kes väljastavad tüübikinnitusi ja kellele tuleb saata teistes riikides välja antud tõendid tüübikinnituse andmise, laiendamise, andmisest keeldumise või tühistamise või tootmise lõpetamise kohta.

14. ÜLEMINEKUSÄTTED

14.1. Alates käesoleva eeskirja 04-seeria muudatuste jõustumise kuupäevast (9. detsember 2010) ei keeldu ükski käesolevat eeskirja kohaldav kokkuleppeosaline UNECE tüübikinnituse andmisest 04-seeria muudatustega muudetud käesoleva eeskirja alusel.

14.2. Alates 04-seeria muudatuste 2. täienduse jõustumise kuupäevast peavad käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised keelduma tüübikinnituse andmisest uut tüüpi B-klassi eesmistele udutulelaternatele. Käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised jätkavad tüübikinnituste andmist B-klassi eesmistele udutulelaternatele 02-, 03- ja 04-seeria muudatuste kohaselt, tingimusel et need eesmised udutulelaternad on ette nähtud asendusseadisena kasutuses olevatele sõidukitele paigaldamiseks.

14.3. Kuni 60 kuud pärast 04-seeria muudatuste jõustumise kuupäeva (9. detsember 2015), võttes arvesse 04-seeria muudatusi seoses fotomeetriliste katsetega etalonvalgusvoo ja pingega ligikaudu 13,2 V ning eesmärgiga võimaldada tehnilistel teenistustel oma katseseadmeid ajakohastada, ei tohi käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised keelduda tüübikinnituste andmisest 04-seeria muudatustega muudetud käesoleva eeskirja alusel, kui olemasolevaid katseseadmeid kasutatakse nii, et väärtused teisendatakse vastavalt tüübikinnitusasutuse soovile.

14.4. Eesmiste udutulelaternate tüübikinnitused, mis on antud käesoleva eeskirja varasema seeria muudatuste alusel, kehtivad tähtajatult.

14.5. 60 kuud pärast 03-seeria muudatuste jõustumise kuupäeva (11. juuli 2013) peavad käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised keelduma tüübikinnituse laiendamisest kõikide B-klassi eesmiste udutulelaternate puhul, välja arvatud need, mis on ette nähtud asendusseadisena kasutuses olevatele sõidukitele paigaldamiseks. Käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised jätkavad tüübikinnituste laienduste andmist kõikide F3-klassi eesmiste udutulelaternate puhul.

(1) Käesolev eeskiri ei takista seda kohaldaval kokkuleppeosalisel keelata käesoleva eeskirja alusel tüübikinnituse saanud plastist hajutiklaasiga varustatud eesmise udutulelaterna kombineerimist esilaterna mehaanilise puhastusseadmega (klaasipuhastitega).

(2) Nagu on määratletud sõidukite ehitust käsitlevas konsolideeritud resolutsioonis (R.E.3) (ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.2, punkt 2).

(3) Kui hajutiklaasi ei saa eesmise udutulelaterna korpusest eraldada, piisab alast hajutiklaasil või korpusel.

(4) 1958. aasta kokkuleppe osaliste tunnusnumbrid on esitatud sõidukite ehitust käsitleva konsolideeritud resolutsiooni (R.E.3) 3. lisas (dokument TRANS/WP.29/78/Rev.2).

(5) Elektromagnetilise ühilduvuse nõuetele vastavus sõltub sõidukitüübist.

(6) Koordinaadid on esitatud kraadides vertikaalse polaarteljega nurkkoordinaadistikul.

(7) Koordinaadid on esitatud kraadides vertikaalse polaarteljega nurkkoordinaadistikul.

(8) Vt punkt 6.4.3.4.

(9) Vt punkt 6.4.3.2.

(10) Selle kindlaksmääramine on asutustele soovituslik.

1. LISA TEATIS (Suurim formaat: A4 (210 × 297 mm))

2. LISA LUBATUD HÄLBED TOODANGU VASTAVUSE KONTROLLIMISE MENETLUSES 1. B-klassi eesmiste udutulelaternate puhul: 1.1. juhuslikult valitud ja standardse hõõglambiga eesmise udutulelaterna fotomeetriliste tööparameetrite katsetamisel ei tohi ükski mõõdetud väärtus käesolevas eeskirjas sätestatud väärtusest ebasoodsas suunas üle 20 protsendi kõrvale kalduda. 1.2. Perioodiliste andmete jaoks registreeritakse üksnes punkti B50 (1) ning ala D vasaku ja parema alanurga (vt 4. lisa joonis 2) väärtused. 2. F3-klassi eesmiste udutulelaternate puhul: 2.1. Juhuslikult valitud eesmise udutulelaterna fotomeetriliste tööparameetrite käesoleva eeskirja punkti 6.4 kohasel katsetamisel ei tohi ükski mõõdetud valgustugevuse väärtus ebasoodsas suunas üle 20 % kõrvale kalduda. 2.2. Käesoleva eeskirja punktis 6.4.3 esitatud tabeli kohaselt mõõdetud väärtuste maksimaalsed kõrvalekalded võivad olla: Määratud sirged või alad Vertikaalne asend (2) sirgest h ülalpool (+) sirgest h allpool (-) Horisontaalne asend (2) sirgest v vasakul (-) sirgest v paremal (+) Valgustugevus (cd) Nõuded Vastab 20 % Vastab 30 % Punkt 1, 2 (3) + 60° ± 45° kuni 115 kuni 130 kõik punktid Punkt 3, 4 (3) + 40° ± 30° Punkt 5, 6 (3) + 30° ± 60° Punkt 7, 10 (3) + 20° ± 40° Punkt 8, 9 (3) + 20° ± 15° Sirge 1 (3) + 8° - 26° kuni + 26° kuni 160 kuni 170 Kogu sirge Sirge 2 (3) + 4° - 26° kuni + 26° kuni 180 kuni 195 Kogu sirge Sirge 3 + 2° - 26° kuni + 26° kuni 295 kuni 320 Kogu sirge Sirge 4 + 1° - 26° kuni + 26° kuni 435 kuni 470 Kogu sirge Sirge 5 0° - 10° kuni + 10° kuni 585 kuni 630 Kogu sirge Sirge 6 (4) - 2,5° 5° sissepoole kuni 10° väljapoole vähemalt 2 160 vähemalt 1 890 Kogu sirge Sirge 8 L ja R (4) - 1,5° kuni - 3,5° - 22° ja + 22° vähemalt 880 vähemalt 770 Üks või mitu punkti Sirge 9 L ja R (4) - 1,5° kuni - 4,5° - 35° ja + 35° vähemalt 360 vähemalt 315 Üks või mitu punkti Ala D - 1,5° kuni - 3,5° - 10° kuni + 10° kuni 14 400 kuni 15 600 Kogu ala 2.3. Perioodiliste andmete jaoks peavad nõuetele vastavuse kontrollimiseks tehtavad fotomeetrilised mõõtmised andma teavet vähemalt punktide 8 ja 9 ning sirgete 1, 5, 6, 8 ja 9 kohta, nagu on sätestatud käesoleva eeskirja punktis 6.4.3. (1) Punkti B 50 koordinaadid on 0° horisontaalteljel, ja 0,86° U vertikaalteljel. (2) Koordinaadid on esitatud kraadides vertikaalse polaarteljega nurkkoordinaadistikul. (3) Vt käesoleva eeskirja punkt 6.4.3.4. (4) Vt käesoleva eeskirja punkt 6.4.3.2.

3. LISA B- JA F3-KLASSI EESMISTE UDUTULELATERNATE TÜÜBIKINNITUSMÄRKIDE KUJUNDUSE NÄITED Joonis 1 Ülalkujutatud tüübikinnitusmärki kandev seadis on B-klassi udutulelatern, mis on saanud tüübikinnituse Saksamaal (E1) vastavalt eeskirjale nr 19 ja kannab tüübikinnitusnumbrit 221. Tüübikinnitusnumber näitab, et tüübikinnitus on antud kooskõlas 04-seeria muudatustega muudetud eeskirjaga nr 19. Joonis 1 näitab, et seadis on eesmine udutulelatern, mida saab sisse lülitada samaaegselt mis tahes muu laternaga, millega see võib olla kokku ühendatud. Joonis 2a Joonis 2b Joonised 2a ja 2b näitavad, et seadis on plastist hajutiklaasiga eesmine udutulelatern, mis on saanud tüübikinnituse Prantsusmaal (E2) vastavalt eeskirjale nr 19 ja kannab tüübikinnitusnumbrit 222, ja et seda ei saa samaaegselt sisse lülitada mis tahes muu laternaga, millega see võib olla kokku ühendatud. Märkus. Tüübikinnitusnumber ja lisatähised paigutatakse ringjoone lähedale ja E-tähe kohale või alla või tähest paremale või vasakule. Tüübikinnitusnumbri numbrid peavad olema E-tähe suhtes samal pool ja sellega samas suunas. Rooma numbrite kasutamisest tüübikinnitusnumbrites tuleks hoiduda, et vältida segiajamist muude sümbolitega. Joonis 3 Sõiduki esiotsas asuvate grupeeritud, kombineeritud või kokkuühendatud laternate võimalikud märgised Mudel A Mudel B Mudel C Mudel D Püst- ja põikjooned näitavad skemaatiliselt valgus-signaalseadise kuju. Need ei ole tüübikinnitusmärgi osad. Joonisel 3 esitatud näidistel A ja B kujutatud tüübikinnitusmärk on antud udutulelaternale, mis on saanud tüübikinnituse Itaalias (E3) vastavalt eeskirjale nr 19 ja kannab tüübikinnitusnumbrit 17120. Joonisel 3 esitatud näidistel C ja D kujutatud tüübikinnitusmärk on antud udutulelaternale, mis on saanud tüübikinnituse Madalmaades (E4) vastavalt eeskirjale nr 19 ja kannab tüübikinnitusnumbrit 17122. Märkus. Neli joonisel 3 kujutatud näidist vastavad järgmisele valgustusseadisele, mis on saanud tüübikinnituse kui: eesmine ääretulelatern, mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas 02-seeria muudatustega muudetud eeskirjaga nr 7; esilatern, mille lähituli on ette nähtud kasutamiseks nii parem- kui ka vasakpoolses liikluses ning mille kaugtule maksimaalne valgustugevus on vahemikus 86 250–101 250 kandelat (mida näitab number 30), mis on saanud tüübikinnituse 00-seeria muudatustega muudetud eeskirja nr 112 kohaselt ning millel on plastist hajutiklaas; eesmine udutulelatern, mis on varustatud plastmaterjalist hajutiklaasiga ja saanud tüübikinnituse kooskõlas 04-seeria muudatustega muudetud eeskirjaga nr 19; eesmine suunatulelatern kategooriast 1a, mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas 02-seeria muudatustega muudetud eeskirjaga nr 6. Joonis 4 Esilaternaga vastastikku ühendatud latern Joonisel 4 esitatud näidis vastab eri esilaternatüüpidel kasutamiseks ette nähtud plastist hajutiklaasi märgistustele, nimelt: kas: esilatern nii parempoolseks kui ka vasakpoolseks liikluseks ette nähtud lähitulega ning mille kaugtuli maksimaalse valgustugevusega vahemikus 86 250–101 250 kandelat on saanud tüübikinnituse Rootsis (E5) kooskõlas 00-seeria muudatustega muudetud eeskirjaga nr 112, ja mis on vastastikku ühendatud eesmise udtulelaternaga, mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas 04-seeria muudatustega muudetud eeskirjaga nr 19; või esilatern nii parempoolseks kui ka vasakpoolseks liikluseks ette nähtud lähitulega ja kaugtulega, mis on saanud tüübikinnituse Rootsis (E5) kooskõlas 00-seeria muudatustega muudetud eeskirjaga nr 98, ja mis on vastastikku ühendatud eespool nimetatud eesmise udutulelaternaga; või: Kumbki eespool nimetatud esilatern on saanud tüübikinnituse üksiklaternana. Esilaterna korpusel peab olema ainus kehtiv tüübikinnitusnumber. Selliste kehtivate märgiste näidiseid on kujutatud joonisel 5. Joonis 5 Eesmise udutulelaterna või tagurdustulelaternana kasutatav valgustusseadis Joonisel 6 kujutatud tüübikinnitusmärki kandev seadis on latern, mis on saanud tüübikinnituse Belgias (E6) vastavalt eeskirjadele nr 19 ja nr 23 (tagurdustulelaternad) ja kannab tüübikinnitusnumbreid 17120 ja 17122: Joonis 6 Üht eespool nimetatud laternat, mis on saanud tüübikinnituse üksiklaternana, tohib kasutada üksnes eesmise udutulelaterna või tagurdustulelaternana. Joonis 7 F3-klassi eesmiste udutulelaternate tüübikinnitusmärkide kujunduse näidised Joonisel 7 kujutatud tüübikinnitusmärki kandev seadis on F3-klassi udutulelatern, mis on saanud tüübikinnituse Saksamaal (E1) vastavalt eeskirjale nr 19 ja kannab tüübikinnitusnumbrit 221. Tähise F3 kõrval olev number näitab, et tüübikinnitus on antud kooskõlas 03-seeria muudatustega muudetud eeskirjaga nr 19. Joonisel 7 kujutatud märgis näitab, et seadis on eesmine udutulelatern, mida saab sisse lülitada samaaegselt mis tahes muu laternaga, millega see võib olla vastastikku ühendatud. Joonis 8a Joonis 8b Joonistel 8a ja 8b kujutatud tüübikinnitusmärki kandev seadis on plastist hajutiklaasiga F3-klassi udutulelatern, mis on saanud tüübikinnituse Prantsusmaal (E2) vastavalt eeskirjale nr 19 ja kannab tüübikinnitusnumbrit 222. Tähise F3 kõrval olev number näitab, et tüübikinnitus on antud kooskõlas 04-seeria muudatustega muudetud eeskirjaga nr 19. Joonised 8a ja 8b näitavad, et seadis on plastist hajutiklaasiga eesmine udutulelatern, mida ei saa sisse lülitada samaaegselt mis tahes muu lambiga, millega see võib olla kokkuühendatud. Märkus. Tüübikinnitusnumber ja lisatähised paigutatakse ringjoone lähedale ja E-tähe kohale või alla või tähest paremale või vasakule. Tüübikinnitusnumbri numbrid peavad olema E-tähe suhtes samal pool ja sellega samas suunas. Rooma numbrite kasutamisest tüübikinnitusnumbrites tuleks hoiduda, et vältida segiajamist muude sümbolitega. Joonis 9 Sõiduki esiotsas asuvate grupeeritud, kombineeritud või kokkuühendatud laternate võimalikud märgised Mudel A Mudel B Mudel C Mudel D Püst- ja põikjooned näitavad skemaatiliselt valgus-signaalseadise kuju. Need ei ole tüübikinnitusmärgi osad. Joonisel 9 esitatud näidistel A ja B kujutatud tüübikinnitusmärki kandev seadis on udutulelatern, mis on saanud tüübikinnituse Itaalias (E3), kannab tüübikinnitusnumbrit 17120 ja koosneb järgmistest seadistest: eesmine ääretulelatern, mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas 02-seeria muudatustega muudetud eeskirjaga nr 7; esilatern, mille lähituli on ette nähtud kasutamiseks nii parem- kui ka vasakpoolses liikluses ning mille kaugtule maksimaalne valgustugevus on vahemikus 86 250–101 250 kandelat (mida näitab number 30), mis on saanud tüübikinnituse 00-seeria muudatustega muudetud eeskirja nr 112 kohaselt ning millel on plastist hajutiklaas; eesmine udutulelatern, mis on varustatud plastmaterjalist hajutiklaasiga ja saanud tüübikinnituse kooskõlas 04-seeria muudatustega muudetud eeskirjaga nr 19; eesmine suunatulelatern kategooriast 1a, mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas 02-seeria muudatustega muudetud eeskirjaga nr 6. Joonisel 9 esitatud näidistel C ja D kujutatud tüübikinnitusmärki kandev seadis on saanud tüübikinnituse Madalmaades (E4) vastavalt kasutatud eeskirjale, kannab tüübikinnitusnumbrit 17122 ja selle tüübikinnitusmärgi kujundus on näidistel A ja B kujutatud kujundusest veidi erinev. Eesmise udutulelaterna või tagurdustulelaternana kasutatav valgustusseadis Joonisel 10 kujutatud tüübikinnitusmärki kandev seadis on latern, mis on saanud tüübikinnituse Rootsis (E5) vastavalt eeskirjadele nr 19 ja nr 23 (tagurdustulelaternad) ja kannab tüübikinnitusnumbreid 17120 ja 17122: Joonis 10 Üht eespool nimetatud laternat, mis on saanud tüübikinnituse üksiklaternana, tohib kasutada üksnes eesmise udutulelaterna või tagurdustulelaternana. Esilaternaga vastastikku ühendatud eesmine udutulelatern Joonisel 11 kujutatud tüübikinnitusmärki kandvad seadised on saanud tüübikinnituse Belgias (E6) vastavalt asjakohastele eeskirjadele ja kannavad tüübikinnitusnumbrit 17120 või 17122. Joonis 11 Eespool esitatud näidis vastab eri esilaternatüüpidel kasutamiseks ette nähtud plastist hajutiklaasi märgistustele, nimelt: kas: esilaternal, mille lähituli on ette nähtud kasutamiseks nii parem- kui ka vasakpoolses liikluses ning mille kaugtule maksimaalne valgustugevus on vahemikus 86 250–101 250 kandelat, mis on saanud tüübikinnituse Belgias (E6) vastavalt 00-seeria muudatustega muudetud eeskirjale nr 112 (tabel B) ja mis on ühendatud kokku eesmise udutulelaternaga, mis on saanud tüübikinnituse vastavalt 04-seeria muudatustega muudetud eeskirjale nr 19; või esilaternal, mille lähituli on ette nähtud kasutamiseks nii parem- kui ka vasakpoolses liikluses ja kaugtuli on saanud tüübikinnituse Belgias (E6) vastavalt 00-seeria muudatustega muudetud eeskirja nr 98 nõuetele, ja mis on ühendatud kokku sama eesmise udutulelaternaga, mida nimetati eespool; või: Kumbki eespool nimetatud esilatern on saanud tüübikinnituse üksiklaternana. Esilaterna korpusel peab olema ainus kehtiv tüübikinnitusnumber. Selliste kehtivate märgiste näidiseid on kujutatud joonisel 12. Joonis 12 Ülaltoodud joonisel on kujutatud Tšehhi Vabariigis (E8) tüübikinnituse saanud seadise tüübikinnitusmärkide näidised. LED-moodulid Joonis 13 Joonisel 13 kujutatud tunnuskoodi kandev LED-moodul on saanud koos laternaga tüübikinnituse Tšehhi Vabariigis (E8) ja kannab tüübikinnitusnumbrit 17325. Eesmiste udutulelaternate ühilduv paar Alltoodud tüübikinnitusmärk näitab, et tegemist on ühilduvasse paari kuuluva eesmise udutulelaternaga, mis vastab käesoleva eeskirja nõuetele. Joonisel 14 kujutatud tüübikinnitusmärki kandev seadis on eesmine udutulelatern, mis on saanud tüübikinnituse Jaapanis (E43) ja kannab tüübikinnitusnumbrit 321. Joonis 14

4. LISA MÕÕTEEKRAANI GEOMEETRIA JA MÕÕTEVÕRGUSTIK 1. MÕÕTEEKRAAN Koordinaadid on esitatud sfääriliste nurkade kraadidena vertikaalse polaarteljega võrgustikul (vt joonist 1). Joonis 1 2. MÕÕTEVÕRGUSTIK (vt joonis 2) Mõõtevõrgustik on sirge v-v suhtes sümmeetriline (vt käesoleva eeskirja punktis 6.4.3 esitatud tabel). Lihtsuse huvides on nurkkoordinaadistikku kujutatud nelinurkse võrgustikuna. 2.1. B-klassi eesmiste udutulelaternate puhul kasutatavat mõõtevõrgustikku on kujutatud joonisel 2. Joonis 2 B-klassi eesmise udutulelaterna valgusjaotus 2.2. F3-klassi eesmiste udutulelaternate puhul kasutatavat mõõtevõrgustikku on kujutatud joonisel 3. Joonis 3 F3-klassi eesmise udutulelaterna valgusjaotus

5. LISA TÖÖTAVATE EESMISTE UDUTULELATERNATE FOTOMEETRILISTE PARAMEETRITE PÜSIVUSE KATSETAMINE (KOMPLEKTSETE UDUTULELATERNATE KATSETAMINE) Kui fotomeetrilised väärtused on käesoleva eeskirja kohaselt mõõdetud – ala D maksimaalse valgustuse punktis (Emax) ja punktis HV, tuleb komplektse eesmise udutulelaterna näidisega teha fotomeetriliste tööparameetrite püsivuse katsed töötamise ajal. Komplektse eesmise udutulelaterna all mõeldakse laternakoostu koos seda ümbritsevate korpuse osade ja lampidega, mis võivad mõjutada selle soojust hajutavaid omadusi. Katsed tehakse: a) kuivas ja tuulevaikses kohas õhutemperatuuril 23 °C ± 5 °C ning katsenäidis asetatakse statiivile nii, et see vastab laterna õigele paigutusele sõidukil; b) asendatavate valgusallikate puhul: kasutades masstoodanguna valmistatud ja vähemalt ühe tunni vältel vanandatud hõõgniidiga valgusallikaid või vähemalt 15 tunni vältel vanandatud gaaslahendusega valgusallikaid või masstoodanguna valmistatud ja vähemalt 48 tunni vältel vanandatud LED-mooduleid, mis on enne käesolevas eeskirjas kirjeldatud katsete alustamist jahutatud ümbritseva keskkonna temperatuurini. Kasutatakse taotleja esitatud LED-mooduleid. Mõõteseadmed peavad olema samaväärsed esilaterna tüübikinnituskatsetel kasutatutega. Katsenäidisel lastakse töötada ilma seda katseseadmelt eemaldamata ega selle asendit katseseadme suhtes muutmata. Kasutatakse asjaomase eesmise udutulelaterna jaoks ettenähtud kategooria valgusallikat. 1. FOTOMEETRILISTE TÖÖPARAMEETRITE PÜSIVUSE KATSE 1.1. Puhas eesmine udutulelatern Eesmisel udutulelaternal lastakse töötada 12 tundi, nagu kirjeldatud punktis 1.1.1, ning seda kontrollitakse vastavalt punktile 1.1.2. 1.1.1. Katsemenetlus Eesmise udutulelaternaga toimitakse järgmiselt: 1.1.1.1. kui tüübikinnitus antakse ainult ühele valgustusfunktsioonile (eesmisele udutulelaternale), lülitatakse vastav valgusallikas ettenähtud ajaks sisse (1); 1.1.1.2. kui valgustusfunktsioone on mitu (nt ühe või mitme kaugtulega ja/või eesmise udutulelaternaga esilatern) tuleb esilaternal lasta töötada ettenähtud ajavahemiku vältel järgmise tsükli järgi: a) 15 minutiks lülitatakse sisse eesmine udutulelatern; b) 5 minutiks lülitatakse sisse kõik hõõgniidid. Kui tüübikinnituse taotleja kinnitab, et korraga kasutatakse ainult üht valgustusfunktsiooni (nt lülitatakse sisse üksnes lähituli või üksnes kaugtuli (kaugtuled) või üksnes eesmine udutuli (1)), tehakse katse seda tingimust arvesse võttes ja lülitatakse vaheldumisi sisse eesmine udutuli ja muu valgustusfunktsioon ajavahemikuks, mis moodustab poole punktis 1.1 nimetatud ajavahemikust. 1.1.1.3. Lähitule ja ühe või mitme valgustusfunktsiooniga (millest üks on eesmine udutuli) eesmise udutulelaterna puhul: a) eesmisel udutulelaternal lasta töötada ettenähtud ajavahemiku vältel järgmise tsükli järgi: i) 15 minutiks lülitatakse sisse lähitule valgusallikas (valgusallikad); ii) 5 minutiks lülitatakse sisse kõik valgusallikad; b) kui tüübikinnituse taotleja kinnitab, et eesmist udutulelaternat kasutatakse nii, et korraga on sisse lülitatud üksnes lähituli või üksnes eesmine udutuli, (2) sooritatakse katse seda tingimust arvesse võttes ning aktiveeritakse vaheldumisi (3) lähituli ja eesmine udutuli ajavahemikuks, mis moodustab poole punktis 1.1 nimetatud ajavahemikust. Kaugtule(de)l lastakse poole aja vältel – lähitule töötamise ajal – töötada sellise tsükli järgi, mille puhul see on 15 minutit välja lülitatud ja 5 minutit sisse lülitatud; c) kui tüübikinnituse taotleja kinnitab, et eesmist udutulelaternat saab kasutada nii, et korraga on sisse lülitatud üksnes lähituli või üksnes kaugtuli (kaugtuled) (2) või üksnes eesmine udutuli, (2) tehakse katse seda tingimust arvesse võttes ning aktiveeritakse vaheldumisi (2) lähituli, kaugtule(d) ja eesmine udutuli, millest igaüks on sisse lülitatud ajavahemikuks, mis moodustab ühe kolmandiku punktis 1.1 nimetatud ajavahemikust. 1.1.2. Katsepinge Katsenäidise klemmidele rakendatakse pinget järgmiselt. a) Otseselt sõiduki elektrisüsteemi pingel töötavate asendatava(te) hõõgniidiga valgusallika(te) puhul: Katse tehakse vastavalt vajadusele pingega 6,3 V, 13,2 V või 28,0 V, välja arvatud juhul, kui tüübikinnituse taotleja on märkinud, et katsenäidist võib kasutada teistsugusel pingel. Viimati nimetatud juhul tehakse katse hõõglambiga, mida kasutatakse suurimal kasutamiseks lubatud pingel. b) Asendatavate gaaslahendusega valgusallikate puhul: valgusallika elektroonilise juhtseadise katsepinge on 13,2 ± 0,1 V, kui sõiduki elektrisüsteemi nimipinge on 12 V, välja arvatud juhul, kui tüübikinnitustaotluses on näidatud teisiti. c) Otseselt sõiduki elektrisüsteemi pingel töötavate mitteasendatava valgusallika puhul peab kõigi mitteasendatavate valgusallikatega (hõõglampide ja/või muud tüüpi lampide) tehtavate mõõtmiste korral pinge olema 6,3 V, 13,2 V või 28,0 V või vajaduse korral mõni muu pinge, mis vastab taotleja määratletud sõiduki elektrisüsteemi pingele. d) Asendatavate või mitteasendatavate valgusallikate puhul, mis töötavad sõiduki elektrisüsteemi pingest sõltumatult ning mida juhitakse täielikult süsteemi poolt, või toite- ja tööseadise abil käivitatavate valgusallikate puhul rakendatakse eespool nimetatud toitepingeid kõnealuse seadise sisendklemmidele. Katseid tegev laboratoorium võib paluda tootjal talle edastada toite- ja tööseadise või valgusallika(te) töölerakendamiseks vajaliku spetsiaalse toiteallika. e) LED-moodulite puhul tehakse mõõtmine vastavalt pingega 6,75 V, 13,2 V või 28,0 V, kui käesolevas eeskirjas ei ole sätestatud teisiti. Elektroonilise valgusallika juhtseadisega juhitava(te) LED-mooduli(te) korral tehakse mõõtmine taotleja osutatud viisil. f) Kui signaaltuled on grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud katsenäidisega ja töötavad muul kui normitud nimipingel 6 V, 12 V või 24 V, reguleeritakse pinget laterna nõuetekohase fotomeetrilise talitluse saavutamiseks vastavalt tootja juhendile. g) Gaaslahendusega valgusallika puhul on katsepinge liiteseadisel või valgusallikal (integreeritud liiteseadise korral) 13,2 ± 0,1 volti 12 V elektrisüsteemi puhul, välja arvatud juhul, kui tüübikinnitustaotluses on näidatud teistmoodi. 1.1.3. Katsetulemused 1.1.3.1. Visuaalne kontroll Kui eesmise udutulelaterna temperatuur on ühtlustunud ümbritseva keskkonna temperatuuriga, puhastatakse eesmise udutulelaterna hajutiklaas ja välimine hajutiklaas (kui see on olemas) puhta niiske puuvillase lapiga. Seejärel tuleb seda visuaalselt kontrollida: eesmise udutulelaterna hajutiklaasil ega välimisel hajutiklaasil (kui see on olemas) ei tohi olla ühtki nähtavat moonutust, deformatsiooni, mõra ega värvimuutust. 1.1.3.2. Fotomeetriline katse Käesoleva eeskirja nõuete kohaselt tuleb fotomeetrilisi väärtusi kontrollida järgmistes punktides: B-klassi eesmiste udutulelaternate puhul: punktis HV ja ala D punktis Imax. F3-klassi eesmiste udutulelaternate puhul: sirgel 5 punktis h = 0 ja ala D punktis Imax. Eesmise udutulelaterna aluse võimaliku kuumusdeformatsiooni arvessevõtmiseks võib teha teise suunamise (varju piiri asukoha muutumist käsitletakse punktis 2). Lubatav erinevus fotomeetriliste näitajate ja enne katset mõõdetud väärtuste vahel on 10 %, mis sisaldab ka fotomeetriliste mõõtmiste lubatud hälvet. 1.2. Määrdunud eesmine udutulelatern Pärast eesmise udutulelaterna punkti 1.1 kohast katsetamist lastakse sellel töötada üks tund, nagu on kirjeldatud punktis 1.1.1. Pärast punktis 1.2.1 kirjeldatud ettevalmistusi kontrollitakse seda punkti 1.1.3 kohaselt. 1.2.1. Eesmise udutulelaterna ettevalmistamine 1.2.1.1. Katsesegu 1.2.1.1.1. Eesmise udutulelaterna puhul, mille välimine hajutiklaas on klaasist, peab eesmisele udutulelaternale kantav vee ja saasteaine segu koosnema: a) 9 massiosast kvartsliivast osakese suurusega 0–100 μm; b) 1 massiosast taimsest söetolmust (pöök) osakese suurusega 0–100 μm; c) 0,2 massiosast NaCMC-st (4) ja d) sobivast kogusest destilleeritud veest elektrijuhtivusega S < l μS/m. Segu ei tohi olla vanem kui 14 päeva. 1.2.1.1.2. Eesmise udutulelaterna puhul, mille välimine hajutiklaas on plastist, peab eesmisele udutulelaternale kantav vee ja saasteaine segu sisaldama: a) 9 massiosa kvartsliiva osakese suurusega 0–100 μm; b) 1 massiosa taimset söetolmu (pöök) osakese suurusega 0–100 μm; c) 0,2 massiosa NaCMC (4); d) 13 massiosa destilleeritud vett, mille juhtivus S < 1 μS/m; ning e) ±1 massiosa pindaktiivset ainet (5). Segu ei tohi olla vanem kui 14 päeva. 1.2.1.2. Katsesegu kandmine eesmisele udutulelaternale Katsesegu kantakse ühtlaselt tervele eesmise udutulelaterna valgust kiirgavale pinnale ja lastakse kuivada. Menetlust korratakse seni, kuni valgustustiheduse väärtus on langenud 15–20 %-ni käesolevas lisas kirjeldatud tingimustes mõõdetud väärtustest igas järgmises punktis: Ala d punkt Emax. 2. SOOJUSE MÕJUL TOIMUVA VARJU PIIRI VERTIKAALSE NIHKUMISE KATSE Selle katse käigus kontrollitakse, kas varju piiri vertikaalne nihkumine soojuse mõjul ei ületa töötava eesmise udutulelaterna puhul ette nähtud väärtust. Eesmise udutulelaternaga, mida katsetati vastavalt punktile 1, tehakse katse nii, nagu on kirjeldatud punktis 2.1, eemaldamata laternat katseseadmelt ja muutmata selle asendit katseseadme suhtes. 2.1. Katse Katse tehakse kuivas ja tuulevaikses kohas, õhutemperatuuril 23 °C ± 5 °C. Esilaternas, milles kasutatakse masstoodanguna valmistatud ning vähemalt ühe tunni vältel vanandatud valgusallikat, lülitatakse eesmine udutulelatern sisse ilma seda vahepeal katseseadmest eemaldamata ja laterna asendit katseseadme suhtes muutmata. (Selleks katseks reguleeritakse pinge niisuguseks, nagu on ette nähtud punktiga 1.1.2.) Varju piiri asukohta sirgest v-v 3,0° vasakul asuva punkti ja 3,0° paremal asuva punkti vahel (vt käesoleva eeskirja 4. lisa) kontrollitakse pärast seda, kui latern on töötanud vastavalt 3 minutit (r3) ja 60 minutit (r60). Eespool kirjeldatud varju piiri nihkumist mõõdetakse mis tahes meetodil, mis tagab piisava täpsuse ja korratavad tulemused. 2.2. Katsetulemused 2.2.1. Milliradiaanides (mrad) väljendatud tulemust peetakse vastuvõetavaks, kui eesmise udutulelaterna puhul registreeritud absoluutväärtus ei ole suurem kui 2 mrad (Δ r I ≤ 2 mrad). 2.2.2. Kui see väärtus on siiski suurem kui 2 mrad, kuid ei ületa 3 mrad (2 mrad < ΔrI ≤ 3 mrad), tuleb katsetada teist eesmist udutulelaternat punktis 2.1 kirjeldatud viisil. Enne seda rakendatakse eesmisele udutulelaternale kolm korda järjest allpool kirjeldatud tsüklit, et stabiliseerida eesmise udutulelaterna mehaanilised osad alusel asendis, mis vastab õigele paigaldusele sõidukil: a) eesmisel udutulelaternal lastakse töötada ühe tunni vältel (pinge tuleb reguleerida punkti 1.1.2 kohaseks); b) latern lülitatakse 1 tunniks välja. 2.2.3. Eesmise udutulelaterna tüüp loetakse vastuvõetavaks, kui esimese näidise puhul mõõdetud absoluutväärtuse ΔrI ja teise näidise puhul mõõdetud absoluutväärtuse ΔrII aritmeetiline keskmine ei ületa 2 mrad. mrad. (1) Kui katsetatavas eesmise udutulelaterna üksuses on ka signaallaternaid, tuleb need kogu katse ajaks sisse lülitada, välja arvatud päevatulelatern. Kui tegemist on suunatulelaternaga, tuleb see sisse lülitada vilkuvas režiimis nii, et põlemise ja mittepõlemise kestuste suhe on ligikaudu üks ühele. (2) Kui esilaterna vilgutamisel peaks põlema korraga mitu hõõgniiti, ei käsitata seda hõõgniitide normaalse samaaegse kasutusena, (3) Kui katsetatavas esilaternas sisalduvad ka signaaltuled, peavad viimased olema sisse lülitatud kogu katse vältel. Kui tegemist on suunatulelaternaga, tuleb see sisse lülitada vilkuvas režiimis nii, et põlemise ja mittepõlemise kestuste suhe on ligikaudu üks ühele. (4) NaCMC on karboksümetüültselluloosi (mida tavaliselt tähistatakse lühendiga CMC) naatriumsool. Segus kasutataval NaCMC-l peab temperatuuri 20 °C juures olema asendusaste 0,6–0,7 ja viskoossus 200–300 μP 2 % lahuse puhul. (5) Koguse lubatud hälve tuleneb vajadusest saavutada määrdumine, mis valgub õigesti laiali kogu plastist hajutiklaasil.

6. LISA PLASTMATERJALIST HAJUTIKLAASIDEGA LATERNATELE ESITATAVAD NÕUDED – HAJUTIKLAASI VÕI MATERJALINÄIDISTE JA KOMPLEKTSETE LATERNATE KATSETAMINE 1. ÜLDNÕUDED 1.1. Vastavalt käesoleva eeskirja punktile 2.2.2 katsetamiseks antud näidised peavad vastama punktides 2.1–2.5 esitatud nõuetele. 1.2. Käesoleva eeskirja punkti 2.3 (või asjakohastel juhtudel käesoleva eeskirja punkti 2.4) kohaselt katsetamiseks esitatud plastist hajutiklaasidega komplektsete laternate kaks näidist peavad hajutiklaasi materjali suhtes vastama punkti 2.6 nõuetele. 1.3. Plastmaterjalist hajutiklaaside näidistega või materjalinäidistega koos peegeldiga, millele on ette nähtud paigaldada hajutiklaas (kui peegeldi on kasutusel), tehakse tüübikinnituskatsed käesoleva lisa 1. liite tabelis A esitatud kronoloogilises järjekorras. Kui aga laterna tootja suudab tõendada, et toode on juba läbinud punktidega 2.1–2.5 ettenähtud katsed või mõne muu eeskirja kohased samaväärsed katsed, ei ole nimetatud katseid vaja korrata; kohustuslikud on ainult 1. liite tabelis B ettenähtud katsed. 2. KATSED 2.1. Vastupidavus temperatuurimuutustele 2.1.1. Katsed Kolme uut näidist (hajutiklaasi) katsetatakse temperatuuri ja suhtelise õhuniiskuse muutumise viie tsükli vältel vastavalt järgmisele programmile: 3 tundi temperatuuril 40 °C ± 2 °C ja suhtelisel õhuniiskusel 85–95 %; 1 tund temperatuuril 23 °C ± 5 °C ja suhtelisel õhuniiskusel 60–75 %; 15 tundi temperatuuril –30 °C ± 2 °C; 1 tund temperatuuril 23 °C ± 5 °C ja suhtelisel õhuniiskusel 60–75 %; 3 tundi temperatuuril 80 °C ± 2 °C; 1 tund temperatuuril 23 °C ± 5 °C ja suhtelisel õhuniiskusel 60–75 %; Enne seda katset tuleb näidiseid hoida vähemalt neli tundi temperatuuril 23 °C ± 5 °C ja suhtelisel õhuniiskusel 60–75 %. Märkus. Näidiste ühetunnine temperatuuril 23 °C ± 5 °C hoidmine peab sisaldama termilise šoki ärahoidmiseks vajalikku ühelt temperatuurilt teisele ülemineku etappi. 2.1.2. Fotomeetrilised mõõtmised 2.1.2.1. Meetod Enne ja pärast katset tehakse näidiste fotomeetrilised mõõtmised. Mõõtmised tuleb teha käesoleva eeskirja punktis 6.3 või 6.4 nimetatud tingimuste kohaselt järgmistes punktides: B-klassi eesmiste udutulelaternate puhul: a) punktis HV ning b) ala D punktis h = 0, v = 2° D. F3-klassi eesmiste udutulelaternate puhul: a) sirge v-v ja sirge 6 lõikepunktis ning b) sirge v-v ja sirge 4 lõikepunktis. 2.1.2.2. Tulemused Igal näidisel enne ja pärast katset mõõdetud fotomeetriliste väärtuste erinevus ei tohi ületada 10 %, mille hulka kuulub fotomeetrilise mõõtmise lubatud hälve. 2.2. Vastupidavus atmosfäärimõjudele ja keemilistele mõjuritele 2.2.1. Vastupidavus atmosfäärimõjudele Kolmele uuele näidisele (hajutiklaasile või materjalinäidisele) suunatakse valguskiirgus allikast, mille spektraaljaotus on samasugune kui mustal kehal temperatuurivahemikus 5 500–6 000 K. Kiirgusallika ja näidiste vahele asetatakse sobivad filtrid, et minimeerida alla 295 nm ja üle 2 500 nm lainepikkusega valguskiirgust. Näidistele suunatakse valguskiirgus kiiritustihedusega 1 200 W/m2 ± 200 W/m2, kuni saadav valguskiirguse koguenergiatihedus on 4 500 MJ/m2 ± 200 MJ/m2. Katseseadises näidistega samale tasandile paigutatud mustal paneelil mõõdetud temperatuur peab olema 50 °C ± 5 °C. Ühtlase valguskiirguse tagamiseks peavad näidised pöörlema ümber kiirgusallika kiirusega, mis jääb vahemikku 1–5 l/min. Näidistele piserdatakse destilleeritud vett juhtivusega alla 1 μS/m temperatuuril 23 °C ± 5 °C, vastavalt järgmisele tsüklile: pihustamine: 5 minutit; kuivatamine: 25 minutit. 2.2.2. Vastupidavus keemilistele mõjuritele Pärast käesoleva lisa punktis 2.2.1 kirjeldatud katset ja käesoleva lisa punktis 2.2.3.1 kirjeldatud mõõtmist töödeldakse kolme nimetatud näidise välispinda punktis 2.2.2.2 kirjeldatud viisil käesoleva lisa punktis 2.2.2.1 määratletud seguga. 2.2.2.1. Katsesegu Katsesegu sisaldab (mahuprotsentides) 61,5 % n-heptaani, 12,5 % tolueeni, 7,5 % etüültetrakloriidi, 12,5 % triklooretüleeni ja 6 % ksüleeni. 2.2.2.2. Katsesegu pealekandmine (ISO 105 kohast) puuvillast lappi niisutatakse, kuni see on punktis 2.2.2.1 kirjeldatud segust märg, ning hiljemalt 10 sekundi pärast asetatakse see näidise välispinnale ja hoitakse seda seal 10 minutit survega 50 N/cm2, mis vastab 14 × 14 mm suurusel katsepinnal jõule 100 N. Selle kümneminutilise ajavahemiku vältel niisutatakse lappi seguga uuesti, nii et kasutatav vedelik oleks koostiselt jätkuvalt identne ettenähtud katseseguga. Pealekandmise ajal on pragude tekkimise ärahoidmiseks lubatud näidisele rakendatavat survet kompenseerida. 2.2.2.3. Puhastamine Pärast katsesegu pealekandmist kuivatatakse näidiseid välisõhus ning pestakse seejärel punktis 2.3 kirjeldatud seguga. (vastupidavus puhastusainetele) 23 °C ± 5 °C. Seejärel tuleb näidiseid temperatuuril 23 °C ± 5 °C hoolikalt loputada destilleeritud veega, mis ei sisalda üle 0,2 protsendi lisandeid, ja pühkida seejärel pehme lapiga. 2.2.3. Tulemused 2.2.3.1. Pärast atmosfäärimõjudele vastupidavuse katset ei tohi näidiste välispinnas olla pragusid, kriimustusi, mõrasid ega deformatsioone ja valgusläbivuse muutumise keskmine väärtus mida on mõõdetud kolmel näidisel käesoleva lisa 2. liites kirjeldatud menetluse kohaselt, ei tohi ületada 0,020 (Δ tm ≤ 0,020). 2.2.3.2. Pärast keemilistele mõjuritele vastupidavuse katset ei tohi näidistel olla keemiliste ainete jälgi, mis võivad põhjustada muutusi valguse hajumises, mille keskmine hälve mida on mõõdetud kolmel näidisel käesoleva lisa 2. liites kirjeldatud menetluse kohaselt, ei tohi ületada 0,020 (Δ dm ≤ 0,020). 2.3. Vastupidavus puhastusainetele ja süsivesinikele 2.3.1. Vastupidavus puhastusainetele Kolme näidise (hajutiklaasi või materjalinäidise) välispinda kuumutatakse temperatuurini 50 °C ± 5 °C ja kastetakse seejärel viieks minutiks segusse, mille temperatuur on 23 °C ± 5 °C ning mis koosneb 99 osast destilleeritud veest maksimaalse lisandite sisaldusega 0,02 % ja ühest osast alküülarüülsulfonaadist. Katse lõpul kuivatatakse näidiseid temperatuuril 50 °C ± 5 °C. Näidiste pinda puhastatakse niiske lapiga. 2.3.2. Vastupidavus süsivesinikele Kolme näidise välispinda hõõrutakse seejärel ühe minuti vältel kergelt puuvillase lapiga, mida on immutatud 70 % n-heptaanist ja 30 % tolueenist (mahuprotsentides) koosnevas segus, ning kuivatatakse seejärel välisõhus. 2.3.3. Tulemused Pärast kahe nimetatud katse tegemist ei tohi valgusläbivuse muutumise keskmine väärtus mida on mõõdetud kolmel näidisel käesoleva lisa 2. liites kirjeldatud menetluse kohaselt, ei tohi ületada 0,010 (Δ tm ≤ 0,010). 2.4. Vastupidavus mehaanilisele kulumisele 2.4.1. Mehaanilise kulumise katse Välispinda katsetatakse käesoleva lisa 3. liites kirjeldatud meetodil, millega saavutatakse pinna ühtlane mehaaniline kulumine. 2.4.2. Tulemused Pärast nimetatud katset mõõdetakse muutusi: valgusläbivuses : ja valguse hajumises : vastavalt käesoleva lisa 2. liites kirjeldatud menetlusele punktis 2.1.2.1 määratud alas. Kolme näidise keskmine väärtus peab vastama järgmistele tingimustele: Δ tm ≤ 0,010 Δ dm ≤ 0,050 2.5. Pinnete olemasolu korral: pinnete nakkekatse 2.5.1. Näidise ettevalmistamine Hajutiklaasi pindesse lõigatakse žiletitera või nõelaga 20 mm × 20 mm suurune ruudustik ruutude suurusega umbes 2 mm × 2 mm. Terale või nõelale avaldatav surve peab olema piisav vähemalt pinde läbilõikamiseks. 2.5.2. Katse kirjeldus Kasutada tuleks kleeplinti nakkejõuga 2 N/laiuse cm ± 20 %, mida mõõdetakse käesoleva lisa 4. liites kindlaks määratud standardtingimustes. Nimetatud kleeplint, mille laius peab olema vähemalt 25 mm, surutakse vähemalt 5 minutiks vastu punktis 2.5.1 kirjeldatud viisil ettevalmistatud pinda. Seejärel koormatakse kleeplindi otsa nii, et katsetatava pinna nakkejõu suhtes rakendub vastava pinna suhtes risti mõjuv vastujõud. Selles faasis tõmmatakse kleeplint pinnalt ära ühtlase kiirusega 1,5 m/s ± 0,2 m/s. 2.5.3. Tulemused Ruudustikuga kaetud alas ei tohi esineda märgatavaid kahjustusi. Ruutude lõikepunktides või lõigete servades on kahjustused lubatud juhul, kui kahjustatud ala ei ületa 15 % ruudustikuga kaetud pindalast. 2.6. Plastist hajutiklaasiga komplektse laterna katsetamine 2.6.1. Hajutiklaasi pinna vastupidavus mehaanilisele kulumisele 2.6.1.1. Katsed Laternanäidise nr 1 hajutiklaasiga tehakse punktis 2.4.1 kirjeldatud katse. 2.6.1.2. Tulemused Pärast katset ei tohi B-klassi eesmise udutulelaterna puhul alades A ja B ning F3-klassi eesmise udutulelaterna puhul sirgetele 2 ja 5 ettenähtud fotomeetriliste mõõtmiste tulemused ületada ettenähtud maksimumväärtusi üle 30 % võrra. 2.6.2. Pinnete olemasolu korral: pinnete nakkekatse Laternanäidise nr 2 hajutiklaasiga tehakse punktis 2.5 kirjeldatud katse. 2.7. Vastupidavus valgusallika kiirgusele 2.7.1. Gaaslahendusvalgusallikate puhul: valgust edastavate plastosade eesmises udutulelaternas eralduvale ultraviolettkiirgusele vastupidavuse katsetamiseks: 2.7.1.1. eesmise udutulelaterna kõikide valgust edastavate plastosade lamedad näidised asetatakse gaaslahendusvalgusallika valgusvihku. Nimetatud näidiste parameetrid, näiteks nurgad ja näidistevahelised kaugused, peavad olema samasugused nagu eesmises udutulelaternas. 2.7.1.2. Pärast 1 500 tundi pidevat valgusvihus viibimist peavad uue standardse gaaslahendusvalgusallika kasutamisel näidist läbiva valguse kolorimeetrilised näitajad olema nõuetekohased ja näidiste välispinnas ei tohi olla pragusid, kriimustusi, mõrasid ega deformatsioone. 3. TOODANGU NÕUETELE VASTAVUSE KONTROLLIMINE 3.1. Hajutiklaaside valmistamiseks kasutatavate materjalide osas peetakse seeriasse kuuluvaid laternaid käesoleva eeskirja nõuetele vastavaks, kui: 3.1.1. pärast keemilistele ainetele, puhastusainetele ja süsivesinikele vastupidavuse katseid ei esine näidiste välispinnal palja silmaga märgatavaid pragusid, lõhesid ega deformatsioone (vt punktid 2.2.2, 2.3.1 ja 2.3.2); 3.1.2. pärast punktis 2.6.1.1 kirjeldatud katset jäävad punktis 2.6.1.2 nimetatud mõõtepunktide fotomeetrilised väärtused käesoleva eeskirjaga toodangu nõuetele vastavuse suhtes kehtestatud piiridesse. 3.2. Kui katsetulemused ei vasta nõuetele, korratakse katseid juhuslikkuse põhimõttel valitud teise eesmise udutulelaterna näidisega. 1. liide TÜÜBIKINNITUSKATSETE KRONOLOOGILINE JÄRJEKORD A. Plastmaterjalide katsetamine (hajutiklaasid või materjalinäidised, mis on esitatud vastavalt käesoleva eeskirja punktile 2.2.2). Katsed Näidised Hajutiklaasid või materjalinäidised Hajutiklaasid 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 1.1. Kindlad fotomeetrilised mõõtmised (punkt 2.1.2) X X X 1.1.1. Temperatuurimuutus (punkt 2.1.1) X X X 1.1.2. Kindlad fotomeetrilised mõõtmised (punkt 2.1.2) X X X 1.2.1. Valgusläbivuse mõõtmine X X X X X X X X X 1.2.2. Valguse hajumise mõõtmine X X X X X X 1.3. Atmosfäärimõjurid (punkt 2.2.1) X X X 1.3.1. Valgusläbivuse mõõtmine X X X 1.4. Keemilised mõjurid (punkt 2.2.2) X X X 1.4.1. Valguse hajumise mõõtmine X X X 1.5. Puhastusained (punkt 2.3.1) X X X 1.6. Süsivesinikud (punkt 2.3.2) X X X 1.6.1. Valgusläbivuse mõõtmine X X X 1.7. Kulumine (punkt 2.4.1) X X X 1.7.1. Valgusläbivuse mõõtmine X X X 1.7.2. Valguse hajumise mõõtmine X X X 1.8. Nake (punkt 2.5) X B. Komplektsete eesmiste udutulelaternate katsetamine (katsetamiseks esitatud vastavalt käesoleva eeskirja punktile 2.3.2). Katsed Komplektne esilatern Näidise nr 1 2 2.1. Kulumine (punkt 2.6.1.1) X 2.2. Fotomeetria (punkt 2.6.1.2) X 2.3. Nake (punkt 2.6.2) X 2. liide VALGUSE HAJUMISE JA VALGUSLÄBIVUSE MÕÕTMISE MEETOD 1. MÕÕTESEADMED (vt joonis) Kollimaatori K valgusvihku, mille pool divergentsi β/2 = 17,4 × 10–4 rd, piiratakse diafragmaga DT, mille ava on 6 mm ja mille vastu asetatakse näidise alus. Konvergentne akromaatiline hajutiklaas L2, mida on korrigeeritud sfäärilise moonutuse suhtes, ühendab diafragmat DT anduriga R; Hajutiklaasi L2 diameeter peab olema selline, et see ei varjaks näidise hajutatavat valguskoonust, mille ülemine poolnurk on ß/2 = 14°. Hajutiklaasi L2 kujutise fokaaltasandisse asetatakse ringdiafragma DD nurkadega a/2 = 1° ja amax/2 = 12°. Diafragma läbipaistmatu keskmine osa on vajalik valgusallikast otse saabuva valguse varjamiseks. Diafragma keskmist osa peab olema võimalik valgusvihust niimoodi eemaldada, et seda saab täpselt esialgsesse asendisse tagasi panna. Vahekaugus L2 DT ja fookuskaugus F2 (1) hajutiklaasil L2 valitakse nii, et kujutis DT katab täielikult fotomeetri anduri R. Kui esialgselt langevat valgust väljendatakse tuhandetes ühikutes, peab iga lugemi absoluutne täpsus olema väiksem kui üks ühik. 2. MÕÕTMISED Tehakse järgmised mõõtmised: Lugem Näidisega DD keskosaga Mõõdetav valgusvoog T1 ei ei Langev valgusvoog esimese lugemi korral T2 jah (enne katset) ei Uue materjali poolt läbilastav valgusvoog 24° alal T3 jah (pärast katset) ei Katsetatud materjali poolt läbilastav valgusvoog 24° alal T4 jah (enne katset) jah Uue materjali poolt hajutatud valgusvoog T5 jah (pärast katset) jah Katsetatud materjali poolt hajutatud valgusvoog (1) Hajutiklaasi L2 fookuskauguseks soovitatakse võtta ligikaudu 80 mm. 3. liide PIHUSTUSKATSE MEETOD 1. KATSESEADE Pihustuspüstol Kasutatav pihustuspüstol peab olema varustatud 1,3 mm läbimõõduga düüsiga, mis võimaldab vedeliku voolukiirust 0,24 ± 0,02 l/min töörõhul 6,0 -0/+0,5 baari. Nimetatud kasutustingimustes moodustuva lehvikukujulise joa läbimõõt kulutataval pinnal peab düüsist 380 mm ± 10 mm kaugusel olema 170 mm ± 50 mm. Katsesegu Katsesegu koostis peab olema järgmine: Kvartsliiv, kõvadusega Mohsi skaala järgi 7, terasuurusega 0–0,2 mm, ligikaudu normaaljaotusega ning nurgateguriga 1,8–2; vesi, karedusega mitte üle 205 g/m3 segus, mis sisaldab 25 g liiva liitri vee kohta. 2. KATSE Laternate hajutiklaaside välispinnale lastakse üks kord või rohkem kordi eespool kirjeldatud viisil moodustatud liivajuga. Juga tuleb pihustada katsetatava pinna suhtes ligikaudu risti. Kulumist kontrollitakse ühe või mitme klaasinäidise abil, mis asetatakse võrdlusnäidisena (-näidistena) katsetatavate hajutiklaaside lähedale. Segu pihustatakse pinnale nii kaua, kuni valguse hajumise 2. liites kirjeldatud viisil mõõdetud muutumine näidistel vastab järgmisele väärtusele: Kogu katsetatava pinna ühtlase kulumise kontrollimiseks võib kasutada mitut võrdlusnäidist. 4. liide KLEEPLINDI NAKKEKATSE 1. EESMÄRK See meetod võimaldab standardtingimustes määrata kleeplindi lineaarset nakkejõudu klaasplaadi suhtes. 2. PÕHIMÕTE Sellise jõu mõõtmine, mis on vajalik kleeplindi eemaldamiseks klaasplaadilt 90° nurga all. 3. ETTENÄHTUD KESKKONNATINGIMUSED Ümbritseva keskkonna temperatuur peab olema 23 °C ± 5 °C ja suhteline õhuniiskus 65 ± 15 %. 4. KATSEKEHAD Enne katsetamist hoitakse näidiseks oleva kleeplindi rulli 24 tunni vältel ettenähtud keskkonnatingimustel (vt punkt 3). Igast rullist katsetatakse viit 400 mm pikkust katsekeha. Need võetakse rullist pärast kolme pealmise kihi eemaldamist. 5. MENETLUS Katse tuleb teha punktis 3 kindlaks määratud keskkonnatingimustel. Võetakse viis katsekeha, keerates linti radiaalsuunas lahti kiirusel ca 300 mm/s. Seejärel kinnitatakse katsekehad järgneva 15 sekundi vältel järgmisel viisil. Lint kantakse klaasplaadile, siludes sõrmega pikisuunas, liigselt klaasplaadile ja kleeplindile surumata. Koost jäetakse 10 minutiks ettenähtud keskkonnatingimustesse. Ligikaudu 25 mm pikkune katsekeha eemaldatakse plaadilt ristipidises suunas. Plaat kinnitatakse ja lindi vaba ots painutatakse 90° all tagasi. Jõudu rakendatakse lindi ja plaadi eraldusjoone suhtes risti. Seejärel tõmmatakse linti selle eemaldamiseks kiirusega 300 ± 30 mm/s ja registreeritakse selleks vajalik jõud. 6. TULEMUSED Saadud viis väärtust tuleb järjestada ja võtta mõõtmistulemuseks keskmine väärtus. Nimetatud väärtust väljendatakse njuutonites kleeplindi laiuse sentimeetri kohta.

7. LISA TOODANGU VASTAVUSE KONTROLLIMISE MENETLUSE MIINIMUMNÕUDED 1. ÜLDOSA 1.1. Vastavusnõudeid peetakse käesoleva eeskirja nõuete kohaselt mehaanilisest ja geomeetrilisest seisukohast täidetuks, kui erinevused ei ületa vältimatuid tootmishälbeid. 1.2. Seeriaviisiliselt valmistatud eesmiste udutulelaternate fotomeetriliste tööparameetrite nõuetele vastavust ei vaidlustata, kui fotomeetrilised tööparameetrid vastavad käesoleva eeskirja 2. lisa nõuetele olenevalt eesmise udutulelaterna klassist. Kui eespool kirjeldatud katsete tulemused ei vasta nõuetele, tuleb eesmise udutulelaterna katseid korrata, kasutades käesoleva eeskirja punktis 6.3 või 6.4 nimetatud valgusallikaid. 1.2.1. Kui eespool kirjeldatud katsete tulemused ei vasta nõuetele, on eesmise udutulelaterna suuna muutmine lubatud tingimusel, et valgusvihu telje nihe ei ületa külgsuunas 0,5° paremale või vasakule ja 0,2° üles või alla. Uues asendis peavad olema täidetud kõik fotomeetrilised nõuded. 1.3. Varju piiri vertikaalasendi kuumusest tingitud muutumise kontrollimiseks kohaldatakse järgmist menetlust. 1.3.1. Ühte eesmise udutulelaterna näidist katsetatakse vastavalt 5. lisa punktis 2.1 kirjeldatud menetlusele pärast seda, kui näidisele on kolm korda järjest rakendatud 5. lisa punktis 2.2.2 kirjeldatud tsüklit. 1.3.2. Eesmine udutulelatern loetakse nõuetele vastavaks, kui Δr ei ületa 3,0 mrad. Kui nimetatud väärtus on suurem kui 3,0 mrad, kuid ei ületa 4,0 mrad, katsetatakse teist eesmist udutulelaternat ning seejärel ei tohi mõlema näidise puhul registreeritud absoluutväärtuste keskmine ületada 3,0 mrad. 1.4. Värvsuskoordinaadid peavad vastama käesoleva eeskirja punktile 7. Kui värvitu valgusallikaga varustatud eesmine udutulelatern kiirgab suurendatud valikkollast valgust, peavad selle fotomeetrilised tööparameetrid vastama käesoleva eeskirjaga ettenähtud väärtustele, mida on korrutatud koefitsiendiga 0,84. 2. TOOTJAPOOLSELE VASTAVUSKONTROLLILE ESITATAVAD MIINIMUMNÕUDED Tüübikinnitusmärgi omanik peab piisavalt sageli tegema iga eesmise udutulelaterna tüübiga vähemalt järgmised katsed. Katsed peavad vastama käesoleva eeskirja sätetele. Kui mõni näidis ei vasta asjaomase katsetüübi nõuetele, tuleb võtta uued näidised ja katsetada neid. Tootja peab võtma meetmeid, et tagada toodangu vastavus nõuetele. 2.1. Katsete laad Käesoleva eeskirja nõuetele vastavuse katsed tehakse fotomeetriliste omaduste ning varju piiri vertikaalasendi kuumusest tingitud muutumise kontrollimiseks. 2.2. Katsemeetodid 2.2.1. Katsed tehakse üldiselt käesolevas eeskirjas kirjeldatud meetodite järgi. 2.2.2. Tootja tehtavatel nõuetele vastavuse katsetel võib tüübikinnituskatsete eest vastutava pädeva asutuse nõusolekul kasutada samaväärseid meetodeid. Tootjal on kohustus tõendada, et kasutatavad meetodid on käesolevas eeskirjas sätestatud meetoditega samaväärsed. 2.2.3. Punktide 2.2.1 ja 2.2.2 kohaldamine nõuab katseseadmete regulaarset kalibreerimist ja nende mõõteandmete vastavusse viimist pädeva asutuse tehtud mõõtmiste tulemustega. 2.2.4. Kõikidel juhtudel, kuid eriti halduslikul kontrollimisel ja näidiste võtmisel, tuleb võrdlusmeetoditena kasutada käesolevas eeskirjas sätestatud meetodeid. 2.3. Näidiste võtmine Eesmiste udutulelaternate näidised valitakse ühtliku partii hulgast juhuslikkuse põhimõttel. Ühtlik partii tähendab tootja tootmismeetodite kohaselt määratletud sama tüüpi eesmiste udutulelaternate rühma. Hindamine hõlmab tavaliselt ühe tehase seeriatoodangut. Tootja võib siiski koguda sama tüübi kohta andmeid eri tehastest, kui need tehased töötavad sama kvaliteedisüsteemi ja -juhtimise alusel. 2.4. Mõõdetud ja registreeritud fotomeetrilised parameetrid Näidiseks võetud eesmisele udutulelaternale tehakse fotomeetrilised mõõtmised käesoleva eeskirjaga ettenähtud punktides, võttes näidud käesoleva eeskirja 2. lisas loetletud punktide kohta olenevalt eesmiste udutulelaternate klassist. 2.5. Nõuetele vastavuse kriteeriumid Tootja peab katsetulemused statistiliselt töötlema ning määrama koos pädeva asutusega kindlaks oma toodete nõuetele vastavust reguleerivad kriteeriumid nii, et on täidetud käesoleva eeskirja punktis 10.1 sätestatud toodete vastavushindamise nõuded. Toodete nõuetele vastavuse kriteeriumid peavad olema niisugused, et 8. lisas kirjeldatud juhusliku kontrollnäidise (esimese võetud näidise) puhul on kontrolli läbimise minimaalne tõenäosus 0,95 (95 % usaldatavusega).

8. LISA NÄIDISTE VÕTMISE MIINIMUMNÕUDED KONTROLLIJALE 1. ÜLDOSA Vastavusnõudeid peetakse käesoleva eeskirja nõuete kohaselt mehaanilisest ja geomeetrilisest seisukohast täidetuks, kui erinevused ei ületa vältimatuid tootmishälbeid. 1.2.1. Seeriaviisiliselt valmistatud eesmiste udutulelaternate fotomeetriliste tööparameetrite nõuetele vastavust ei vaidlustata, kui fotomeetrilised tööparameetrid vastavad käesoleva eeskirja 2. lisa nõuetele olenevalt eesmise udutulelaterna klassist. Kui eespool kirjeldatud katsete tulemused ei vasta nõuetele, tuleb eesmise udutulelaterna katseid korrata, kasutades käesoleva eeskirja punktis 6.3 või 6.4 nimetatud valgusallikaid. Kui eespool kirjeldatud katsete tulemused ei vasta nõuetele, on eesmise udutulelaterna suuna muutmine lubatud tingimusel, et valgusvihu telje nihe ei ületa külgsuunas 0,5° paremale või vasakule ja 0,2° üles või alla. Uues asendis peavad olema täidetud kõik fotomeetrilised nõuded. Kui valgustugevuse nõuded ei ole täidetud, on lubatud varju piiri vertikaalsuunas ± 0,5° ja/või horisontaalsuunas ± 2° võrra ümber suunata. Uues asendis peavad olema täidetud kõik fotomeetrilised nõuded. Kui vertikaalset reguleerimist ei saa teha korduvalt kuni lubatud hälbe piiridesse jääva nõutava asendi saavutamiseni, kohaldatakse käesoleva eeskirja 9. lisas kirjeldatud instrumentaalmeetodit ning ühel näidisel katsetatakse varju piiri kvaliteeti. 1.2.2. Ilmsete defektidega eesmisi udutulelaternaid ei võeta arvesse. 1.3. Värvsuskoordinaadid peavad vastama käesoleva eeskirja punktile 7. Kui värvitu valgusallikaga varustatud eesmine udutulelatern kiirgab suurendatud valikkollast valgust, peavad selle fotomeetrilised tööparameetrid vastama käesoleva eeskirjaga ettenähtud väärtustele, mida on korrutatud koefitsiendiga 0,84. 2. ESIMENE NÄIDISTE VÕTMINE Esimesel näidiste võtmisel valitakse juhuslikkuse põhimõttel neli eesmist udutulelaternat. Esimene kahest laternast koosnev näidis märgistatakse A-tähega ja teine B-tähega. 2.1. Nõuetele vastavust ei vaidlustata 2.1.1. Vastavalt käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud näidiste võtmise menetlusele ei vaidlustata masstoodanguna valmistatavate eesmiste udutulelaternate nõuetele vastavust juhul, kui eesmiste udutulelaternate mõõteväärtuste kõrvalekalded ebasoodsas suunas on järgmised: 2.1.1.1. Näidis A A1: üks eesmine udutulelatern: 0 % üks eesmine udutulelatern: mitte rohkem kui 20 % A2: mõlemad eesmised udutulelaternad: rohkem kui 0 % kuid mitte rohkem kui 20 % Edasi näidisele B 2.1.1.2. Näidis B B1: mõlemad eesmised udutulelaternad: 0 % 2.2. Nõuetele vastavus vaidlustatakse 2.2.1. Vastavalt käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud näidiste võtmise menetlusele tuleb masstoodanguna valmistatavate eesmiste udutulelaternate nõuetele vastavus vaidlustada ja tootjalt toodangu nõuetele vastavaks muutmist (ühtlustamist) nõuda juhul, kui eesmiste udutulelaternate mõõteväärtuste kõrvalekalded on järgmised: 2.2.1.1. Näidis A A3: üks eesmine udutulelatern: mitte rohkem kui 20 % üks eesmine udutulelatern: rohkem kui 20 % kuid mitte rohkem kui 30 % 2.2.1.2. Näidis B B2: A2 korral üks eesmine udutulelatern: rohkem kui 0 % kuid mitte rohkem kui 20 % üks eesmine udutulelatern: mitte rohkem kui 20 % B3: A2 korral üks eesmine udutulelatern: 0 % üks eesmine udutulelatern: rohkem kui 20 % kuid mitte rohkem kui 30 % 2.3. Tüübikinnituse tühistamine Nõuetele vastavus tuleb vaidlustada ja punkti 11 sätteid kohaldada juhul, kui käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud näidiste võtmise menetlust järgides on eesmiste udutulelaternate mõõteväärtuste kõrvalekalded järgmised: 2.3.1. Näidis A A4: üks eesmine udutulelatern: mitte rohkem kui 20 % üks eesmine udutulelatern: rohkem kui 30 % A5: mõlemad eesmised udutulelaternad: rohkem kui 20 % 2.3.2. Näidis B B4: A2 korral üks eesmine udutulelatern: rohkem kui 0 % kuid mitte rohkem kui 20 % üks eesmine udutulelatern: rohkem kui 20 % B5: A2 korral mõlemad eesmised udutulelaternad: rohkem kui 20 % B6: A2 korral üks eesmine udutulelatern: 0 % üks eesmine udutulelatern: rohkem kui 30 % 3. KORDUV NÄIDISTE VÕTMINE A3, B2 ja B3 puhul tuleb hiljemalt kaks kuud pärast teatamist võtta uued näidised: kahest eesmisest udutulelaternast koosnev kolmas näidis C ja kahest eesmisest udutulelaternast koosnev neljas näidis D, mis valitakse pärast toodangu ühtlustamist valminud kauba varude hulgast. 3.1. Nõuetele vastavust ei vaidlustata 3.1.1. Vastavalt käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud näidiste võtmise menetlusele ei vaidlustata masstoodanguna valmistatavate eesmiste udutulelaternate nõuetele vastavust juhul, kui eesmiste udutulelaternate mõõteväärtuste kõrvalekalded on järgmised: 3.1.1.1. Näidis C C1: üks eesmine udutulelatern: 0 % üks eesmine udutulelatern: mitte rohkem kui 20 % C2: mõlemad eesmised udutulelaternad: rohkem kui 0 % kuid mitte rohkem kui 20 % Edasi näidisele D 3.1.1.2. Näidis D D1: C2 korral mõlemad eesmised udutulelaternad: 0 % 3.2. Nõuetele vastavus vaidlustatakse 3.2.1. Vastavalt käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud näidiste võtmise menetlusele tuleb masstoodanguna valmistatavate eesmiste udutulelaternate nõuetele vastavus vaidlustada ja tootjalt toodangu nõuetele vastavaks muutmist (ühtlustamist) nõuda juhul, kui eesmiste udutulelaternate mõõteväärtuste kõrvalekalded on järgmised: Näidis D D2: C2 korral üks eesmine udutulelatern: rohkem kui 0 % kuid mitte rohkem kui 20 % üks eesmine udutulelatern: mitte rohkem kui 20 % 3.3. Tüübikinnituse tühistamine Nõuetele vastavus tuleb vaidlustada ja punkti 12 sätteid kohaldada juhul, kui käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud näidiste võtmise menetlust järgides on eesmiste udutulelaternate mõõteväärtuste kõrvalekalded järgmised: 3.3.1. Näidis C C3: üks eesmine udutulelatern: mitte rohkem kui 20 % üks eesmine udutulelatern: rohkem kui 20 % C4: mõlemad eesmised udutulelaternad: rohkem kui 20 % 3.3.2. Näidis D D3: C2 korral üks eesmine udutulelatern: 0 või rohkem kui 0 % üks eesmine udutulelatern: rohkem kui 20 % 4. VARJU PIIRI VERTIKAALASENDI MUUTUMINE Varju piiri vertikaalasendi kuumusest tingitud muutumise kontrollimiseks kohaldatakse järgmist menetlust. Pärast käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud näidiste võtmist katsetatakse üht näidisesse A kuuluvat eesmist udutulelaternat 5. lisa punktis 2.1 kirjeldatud menetluse kohaselt pärast seda, kui sellele on kolm korda järjest rakendatud 5. lisa punktis 2.2.2 kirjeldatud tsüklit. Eesmine udutulelatern loetakse nõuetele vastavaks, kui Δr ei ületa 3,0 mrad. Kui nimetatud väärtus on suurem kui 3,0 mrad, kuid ei ületa 4,0 mrad, katsetatakse teist näidisesse A kuuluvat eesmist udutulelaternat ning seejärel ei tohi mõlema näidise puhul registreeritud absoluutväärtuste keskmine ületada 3,0 mrad. Kui aga kõnealune 3,0 mrad nõue ei ole näidise A puhul täidetud, tehakse sama menetlus näidise B kahe eesmise udutulelaternaga ja Δr väärtus ei tohi neist kummagi puhul ületada 3,0 mrad. Joonis 1

9. LISA VARJU PIIRI MÄÄRATLUS JA TERAVUS NING VARJU PIIRI ABIL REGULEERIMISE MENETLUS F3-KLASSI EESMISTE UDUTULELATERNATE PUHUL 1. ÜLDOSA Eesmise udutulelaterna valgustugevuse jaotus peab hõlmama varju piiri, mis võimaldab eesmist udutulelaternat fotomeetrilisteks mõõtmisteks ja sõidukile paigaldamiseks õigesti reguleerida. Varju piiri näitajad peavad vastama punktides 2–4 sätestatud nõuetele. 2. VARJU PIIRI KUJU Eesmise udutule valgusvihu visuaalseks reguleerimiseks peab varju piir andma sirgest v-v kummaski suunas 4 kraadi kaugusele ulatuva horisontaalse joone eesmise udutulelaterna vertikaalseks reguleerimiseks (vt joonist 1). Joonis 1 Varju piiri kuju ja asend 3. EESMISE UDUTULELATERNA REGULEERIMINE 3.1. Horisontaalne reguleerimine Varju piir seatakse nii, et projitseeritud valgusvihk on sirge v-v suhtes ligikaudu sümmeetriline. Kui eesmine udutulelatern on ette nähtud paarikaupa kasutamiseks või on muidu asümmeetrilise valgusvihuga, reguleeritakse see horisontaalselt tüübikinnituse taotleja spetsifikatsiooni kohaselt või muul viisil, mis tagab varju piiri sümmeetrilisuse sirge v-v suhtes. 3.2. Vertikaalne reguleerimine Pärast eesmise udutule valgusvihu horisontaalset reguleerimist punkti 3.1 kohaselt tehakse vertikaalne reguleerimine, mille käigus nihutatakse varju piiri altpoolt ülespoole, kuni see asub sirgel v-v sirgest h-h 1 kraadi võrra allpool. Kui horisontaalne osa ei ole sirge, vaid on veidi kõver või kaldus, ei tohi varju piir ületada vertikaaltelje piirkonda, mille moodustavad kaks horisontaalset sirget, mis asuvad sirgest v-v 3° vasakul ja paremal varju piiri nimiasendist 0,2° ülal- ja allpool (vt joonis 1). 3.2.1. Kui varju piiri vertikaalne asend on kolme reguleerimispüüde ajal rohkem kui 0,2° võrra erinev, käsitatakse varju piiri horisontaalset osa visuaalse reguleerimise tegemiseks ebapiisavalt lineaarse või teravana. Sel juhul tehakse varju piiri kvaliteedi nõuetele vastavuse kontrollimiseks instrumentaalne katse. 4. VARJU PIIRI KVALITEEDI KONTROLLIMINE 4.1. Mõõtmised tehakse varju piiri horisontaalset osa kuni 0,05° suuruste nurksammudega vertikaalselt skaneerides: mõõtekaugusega 10 m ja detektoriga, mille läbimõõt on ligikaudu 10 mm; või mõõtekaugusega 25 m ja detektoriga, mille läbimõõt on ligikaudu 30 mm. Varju piiri kvaliteed