ET Euroopa Liidu Teataja L 177/113

Rahvusvahelise avaliku õiguse alusel on õiguslik toime ainult ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni originaaltekstidel. Käesoleva eeskirja staatust ja jõustumise kuupäeva tuleb kontrollida ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni eeskirjade staatust käsitleva dokumendi TRANS/WP.29/343 viimasest versioonist, mis on kättesaadav Internetis aadressil http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html.

Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Euroopa Majanduskomisjoni (UN/ECE) eeskiri nr 19 — Mootorsõidukite eesmiste udutulelaternate tüübikinnituse ühtsed sätted

Sisaldab kogu kehtivat teksti kuni:

03-seeria muudatuste 2. täiendus — jõustumiskuupäev: 19. august 2010

SISUKORD

EESKIRI

Sissejuhatus

0. Reguleerimisala

1. Mõisted

2. Tüübikinnituse taotlemine

3. Märgistus

4. Tüübikinnitus

5. Üldnõuded

6. Valgustus

7. Värvus

8. Diskomfordi (pimestuse) kindlaksmääramine

9. Eesmise udutulelaterna tüübi muutmine ja tüübikinnituse laiendamine

10. Toodangu vastavus nõuetele

11. Karistused toodangu nõuetele mittevastavuse korral

12. Tootmise lõplik peatamine

13. Tüübikinnituskatsete tegemise eest vastutavate tehniliste teenistuste ja haldusasutuste nimed ja aadressid

14. Üleminekusätted

LISAD

1. lisa Teatise vorm

2. lisa Lubatud hälbed toodangu vastavuskontrolli menetluses

3. lisa B- ja F3-klassi eesmiste udutululaternate tüübikinnitusmärkide kujundus

4. lisa Mõõteekraani geomeetria ja mõõtevõrgustik

5. lisa Töötavate eesmiste udutululaternate fotomeetriliste tööparameetrite püsivuse katsed

6. lisa Plastist hajutiga eesmiste udutulelaternatega seotud nõuded

7. lisa Toodete vastavuskontrolli miinimumnõuded

8. lisa Näidiste võtmise miinimumnõuded

9. lisa Eesmiste udutulelaternate valguse ja varju piirjoone määratlus ja teravus ning valguse ja varju piirjoone abil reguleerimise menetlus

10. lisa Ülevaade fotomeetriliste tööparameetrite püsivuse katsetamisega seotud tööperioodidest

11. lisa Nullkese

12. lisa LED-mooduli(te) või valgusgeneraatorite kasutamise korral kohaldatavad nõuded

SISSEJUHATUS

Käesolevat eeskirja (1) kohaldatakse klaasist või plastist hajutiga eesmiste udutulelaternate suhtes. See hõlmab kahte eri klassi laternaid.

Algseid eesmisi udutulelaternaid, mis kuulusid algusest peale B-klassi, on ajakohastatud: kasutusele on võetud nurkkoordinaadistik ning on muudetud asjakohases fotomeetrilises tabelis esitatud väärtusi. Selle klassi puhul on lubatud üksnes eeskirjas nr 37 nimetatud valgusallikad.

F3-klass on projekteeritud fotomeetriliste tööparameetrite parandamiseks. Eelkõige on suurendatud valgusvihu laiust ja minimaalset valgustugevust sirgest H-H allpool (punkt 6.4.3), kuid samal ajal on kehtestatud maksimaalse valgustugevuse piirangud esiplaanil. Nähtavuse parandamiseks on vähendatud loorvalguse tugevust sirgest H-H allpool. Lisaks sellele võivad selle klassi laternatel olla kohastuvad valguslaigud, mille puhul näitajad muutuvad vastavalt nähtavusele.

F3-klassi kasutuselevõtmisel muudetakse nõudeid nii, et need sarnaneksid esilaternate suhtes kohaldatavate nõuetega:

a) fotomeetrilised väärtused esitatakse nurkkoordinaadistiku abil valgustugevusena;

b) valgusallika võib valida eeskirja nr 37 (hõõgniidiga valgusallikad) ja eeskirja nr 99 (gaaslahendusvalgusallikad) sätete kohaselt. Kasutada võib ka valgusdioodiga (LED) mooduleid ja hajusvalgustussüsteeme;

c) valguse ja varju piirjoone ning kalde määratlused;

d) fotomeetrilised nõuded lubavad kasutada valgusvihu asümmeetrilist jaotust.

0. REGULEERIMISALA

Käesolevat eeskirja kohaldatakse L3-, L4-, L5-, L7-, M-, N- ja T-kategooria sõidukite eesmiste udutulelaternate suhtes (2).

1. MÕISTED

Käesolevas eeskirjas kasutatakse järgmisi mõisteid.

1.1. Käesolevas eeskirjas kasutatakse tüübikinnitustaotluse esitamise ajal kehtivas eeskirjas nr 48 ja selle muudatustes sätestatud mõisteid.

1.2. „Hajuti” – eesmise udutulelaterna või laterna üksuse välimine osa, mis laseb valgust läbi valgustava pinna.

1.3. „Kate” – toode või tooted, mis kantakse ühe või mitme kihina hajuti välispinnale.

„Eri tüüpi eesmised udutulelaternad” – eesmised udutulelaternad, mis erinevad järgmiste oluliste tunnuste poolest:

1.4.1. kaubanimi või -märk;

1.4.2. eri „klass” (B või F3), mis määratakse kindlaks teatavate fotomeetriliste omaduste järgi:

1.4.3. optilise süsteemi näitajad (optiline põhiehitus, valgusallika tüüp/kategooria, LED-moodul, DLS jne);

1.4.4. selliste osade lisamine, mis võivad seadise töötamise ajal esineva peegeldumise, murdumise, neeldumise ja/või moonutuste teel muuta optilist toimet ja valgustugevust reguleeriva juhtseadise olemasolu;

1.4.5. kasutatava(te) hõõglambi (hõõglampide) kategooria vastavalt eeskirjadele nr 37 ja 99, ja/või LED-mooduli või valgusgeneraatori tunnuskood(id) (vajaduse korral);

1.4.6. hajutite materjal, ja olemasolu korral ka katte materjal.

1.4.7. Sõiduki vasakule küljele paigaldamiseks ettenähtud seadist ja vastavat sõiduki paremale küljele paigaldamiseks ettenähtud seadet käsitatakse siiski üht ja sama tüüpi seadistena.

1.5. „Seadise kiiratava valguse värvus”. Käesolevas eeskirjas kohaldatakse kiiratava valguse värvuse määratlusi, mis on sätestatud tüübikinnitustaotluse esitamise ajal kehtivas eeskirjas nr 48 ja selle muudatustes.

1.6. Käesolevas eeskirjas sisalduvaid viiteid standardsetele (etalon-) valgusallikatele ning eeskirjadele nr 37 ja 99 käsitatakse viidetena tüübikinnitustaotluse esitamise ajal kehtivatele eeskirjadele nr 37 ja 99 ja nende muudatustele.

2. TÜÜBIKINNITUSE TAOTLEMINE

2.1. Tüübikinnituse taotluse esitab kaubanime või -märgi omanik või tema nõuetekohaselt volitatud esindaja.

Kummagi eesmise udutulelaterna tüübiga seotud taotlusele tuleb lisada:

piisavalt üksikasjalikud joonised (kolmes eksemplaris), mis võimaldavad kindlaks määrata laterna tüübi ja millel on kujutatud eesmise udutulelaterna eestvaade koos optiliste detailide asjakohaste üksikasjadega, kui need on olemas, ning ristlõige; joonistel peab olema näidatud tüübikinnitusmärgi asukoht;

2.2.1.1. kui eesmine udutulelatern on varustatud reguleeritava peegeldiga, siis eesmise udutulelaterna paigaldamise asend(id) maapinna ja sõiduki keskpikitasapinna suhtes, kui eesmist udutulelaternat kasutatakse ainult selles asendis (nendes asendites);

et katsetada plastmaterjali, millest on valmistatud hajutid:

kolmteist hajutit;

2.2.2.1.1. kuus neist hajutitest võib asendada kuue vähemalt 60 × 80 mm suuruse materjalinäidisega, mille välispind on lame või kumer ning mille keskel on vähemalt 15 × 15 mm suurune praktiliselt lame ala (kõverusraadiusega mitte alla 300 mm);

2.2.2.1.2. iga selline hajuti või materjalinäidis peab olema valmistatud seeriatootmisel kasutatava meetodi abil;

2.2.2.1.3. peegeldi, millele saab hajutid tootja juhendi kohaselt kinnitada;

2.2.3. hajutite ja katete (olemasolu korral) juba katsetatud materjalidele peab olema lisatud katsearuanne, milles kirjeldatakse nende materjalide ja katete näitajaid.

B-klassi eesmiste udutulelaternate puhul:

2.3.1. tehniline lühikirjeldus, milles on märgitud kasutatava hõõglambi kategooria vastavalt tüübikinnitustaotluse esitamise ajal kehtivale eeskirjale nr 37 ja selle muudatustele, isegi kui hõõglamp ei ole asendatav;

2.3.2. kaks kummagi eesmise udutulelaterna tüübi näidist, millest üks on ette nähtud paigaldamiseks sõiduki vasakule küljele ja teine paigaldamiseks sõiduki paremale küljele.

F3-klassi eesmiste udutulelaternate puhul:

2.4.1. tehniline lühikirjeldus, milles on märgitud kasutatavate valgusallikate kategooriad; nende valgusallikate kategooriad peavad vastama tüübikinnitustaotluse esitamise ajal kehtivale eeskirjale nr 37 või nr 99 ja nende muudatuste seeriatele, isegi kui valgusallikas ei ole asendatav;

2.4.2. LED-mooduli(te) või valgusgeneraatori puhul tuleb märkida mooduli tunnuskood. Joonis peab olema piisavalt üksikasjalik, et oleks võimalik kindlaks teha tunnuskood ning tunnuskoodi ja taotleja kaubamärgi kavandatud asukoht;

vajaduse korral tuleb märkida liiteseadiste ja/või valgusallika juhtseadise mark ja tüüp:

2.4.3.1. kohanduva eesmise udutulelaterna puhul valgustugevust reguleeriva juhtseadise lühikirjeldus;

2.4.3.2. kui kasutatakse valgusallika juhtseadist, mis ei ole seadise osa – pinge koos lubatud hälbega või pingevahemik kõnealuse valgusallika juhtseadise klemmidel;

2.4.4. kui eesmine udutulelatern on varustatud LED-mooduli(te)ga või hajusvalgustussüsteemiga, tuleb esitada tehniline lühikirjeldus. See peab sisaldama osa numbrit, mille on määranud valgusallika tootja, joonist mõõtude ning elektriliste ja fotomeetriliste põhiväärtuste kohta, märget selle kohta, kas valgusallikas vastab käesoleva eeskirja 12. lisa punktis 4.6 sätestatud ultraviolettkiirgust käsitlevatele nõuetele, käesoleva eeskirja punktiga 5.9 seotud ametlikku katsearuannet ja objektiivse valgusvoo väärtust;

2.4.5. kui kasutatakse hajusvalgustussüsteemi, tuleb märkida, millised selle süsteemi osad on kavandatud eesmise udutule valgusvihu tekitamiseks. Lisaks tehniline lühikirjeldus, sealhulgas valgusjuhtmete ja nendega seotud optiliste komponentide loetelu ja valgusgeneraatori(te) kirjeldus, mis võimaldavad kindlaksmääramist. Nimetatud teave peab sisaldama osa numbrit, mille on määranud valgusgeneraatori tootja, mõõtmete ning elektriliste ja fotomeetriliste põhiväärtustega joonist ja käesoleva eeskirja punktiga 5.9 seotud ametlikku katsearuannet;

kui kasutatakse gaaslahendusvalgusallikat:

2.4.6.1. üks liiteseadis, mis võib olla eesmisse udutulelaternasse täielikult või osaliselt integreeritud;

2.4.6.2. sellise hajusvalgustussüsteemi tüübikinnituse saamiseks, mis kasutab mitteasendatavat gaaslahendusvalgusallikat, mis ei ole saanud eeskirja nr 99 kohast tüübikinnitust, tuleb esitada kaks süsteemi näidist, sealhulgas valgusgeneraator ja üks liiteseadis igast kasutatavast tüübist, kui see on asjakohane;

2.4.7. LED-mooduli(te) või hajusvalgustussüsteemi puhul ja kui ei võeta meetmeid asjakohase eesmise udutulelaterna või hajusvalgustussüsteemi plastosade kaitsmiseks (gaaslahendusega) valgusallikate ultraviolettkiirguse eest (nt ultraviolettkiirgust tõkestavate klaasfiltrite abil):

üks iga asjaomase materjali näidis. Materjal peab olema katsetatava eesmise udutulelaterna või hajusvalgustussüsteemiga geomeetriliselt sarnane. Iga materjalinäidis peab välimuse ja pinnatöötluse (kui pinda töödeldakse) poolest olema selline, nagu kavatsetakse kasutada eesmise udutulelaterna puhul, millele tüübikinnitust taotletakse;

2.4.8. kui eesmisele udutulelaternale, millel on plastist hajuti ja/või plastist sisemised optilised osad, mida on juba katsetatud, antakse tüübikinnitus punkti 2.4.8 ja/või 5.9 kohaselt:

hajutite, katete või sisemiste optiliste osade (olemasolu korral) materjalidele tuleb lisada katsearuanded materjalide ultraviolettkiirgusele vastupidavuse katsete kohta;

2.4.9. kaks kummagi eesmise udutulelaterna tüübi näidist, millest üks on ette nähtud paigaldamiseks sõiduki vasakule küljele ja teine paigaldamiseks sõiduki paremale küljele, või eesmiste udutulelaternate ühilduv paar;

2.4.10. vajaduse korral üks juhtseadis;

2.4.11. vajaduse korral üks valgustugevust reguleeriv juhtseadis või samu signaale edastav generaator.

2.5. Pädev asutus kontrollib enne tüübikinnituse andmist, kas on olemas piisavad meetmed tõhusa kontrollimise tagamiseks toodangu nõuetele vastavuse üle.

3. MÄRGISTUS

3.1. Tüübikinnituse saamiseks esitatud eesmise udutulelaterna tüübi või hajusvalgustussüsteemi näidised peavad olema selgelt, loetavalt ja kustumatult märgistatud:

a) tüübikinnituse taotleja kaubanime või -märgiga;

b) eesmise udutulelaterna klassi tähisega;

ja F3-klassi eesmiste udutulelaternate puhul:

a) olemasolu korral LED-mooduli või valgusgeneraatori tunnuskoodiga.

3.2. Näidiste hajutil ja korpusel (3) peab olema piisava suurusega ala tüübikinnitusmärgi ja punktis 3 nimetatud lisatähiste jaoks; kõnealused alad peavad olema märgitud punktis 2.2.1 nimetatud joonisele.

3.3. Tüübikinnitusmärk kinnitatakse seadise läbipaistvale või läbipaistmatule sise- või välisosale, mida ei saa eraldada seadise valgust kiirgavast läbipaistvast osast; kui tegemist on hajusvalgustussüsteemiga, mille väline hajuti on valgusjuhtmega kokku ehitatud, loetakse see tingimus täidetuks, kui tüübikinnitusmärk kinnitatakse vähemalt valgusgeneraatorile ja valgusjuhtmele või selle kaitsekilbile. Märgistus peab igal juhul olema nähtav ka siis, kui seadis on paigaldatud sõidukile, vähemalt juhul, kui mõni liikuv osa, näiteks mootorikate, pagasiruumi kaas või sõiduki uks, on avatud.

F3-klassi eesmiste udutulelaternate puhul:

3.4.1. hajusvalgustussüsteemi puhul märgitakse valgusgeneraatoritele nimipinge ja -võimsus ning kui elektrooniline juhtseadis ei ole seadise osa, peab valgusgeneraatoritele olema märgitud tootja kaubanimi või -märk ja osa number;

3.4.2. LED-mooduli(te)ga laternate puhul märgitakse laternale nimipinge, -võimsus ja valgusallika mooduli tunnuskood.

Laterna tüübikinnituse taotlusega koos esitatavad LED-moodulid:

3.5.1. peavad olema tähistatud tüübikinnituse taotleja kaubanime või -märgiga; see märgistus peab olema selgesti loetav ja kustumatu;

3.5.2. peavad olema tähistatud mooduli tunnuskoodiga; see märgistus peab olema selgesti loetav ja kustumatu.

Tunnuskood algab tähtedega „MD”, mis tähistab sõna „moodul”, millele järgneb punktiga 4.2.1 ettenähtud tüübikinnitusmärk ilma ringjooneta; see tunnuskood tuleb märkida punktis 2.2.1 nimetatud joonistele ja kui kasutatakse mitut mitteidentset LED-moodulit, järgnevad nimetatud tähtedele lisatähised või -märgid. Tüübikinnitusmärk ei pea olema sama mis laternal, milles moodulit kasutatakse, kuid mõlemad märgid peavad olema sama tüübikinnituse taotleja esitatud.

3.6. Kui kasutatakse valgusallika juhtseadist, mis ei ole LED-mooduli osa, peab sellele olema märgitud selle tunnuskood(id), sisendnimipinge ja -võimsus.

4. TÜÜBIKINNITUS

4.1. Üldosa

4.1.1. Tüübikinnitus antakse, kui kõik punkti 2 kohaselt esitatud eesmise udutulelaterna näidised vastavad käesoleva eeskirja sätetele.

4.1.2. Kui grupeeritud, kombineeritud või kokkuühendatud laternad vastavad mitme eeskirja nõuetele, võib kasutada ainult ühte rahvusvahelist tüübikinnitusmärki, juhul kui kõik grupeeritud, kombineeritud või kokkuühendatud laternad vastavad nende puhul kohaldatavatele nõuetele.

4.1.3. Igale kinnitatud tüübile antakse tüübikinnitusnumber. Selle kaks esimest numbrit (praegu 03) näitavad tüübikinnituse andmise kuupäevaks käesolevasse eeskirja viimati tehtud oluliste tehniliste muudatuste seeriat. Üks ja sama kokkuleppeosaline ei või anda sama tüübikinnitusnumbrit teisele käesoleva eeskirja reguleerimisalasse kuuluvale eesmise udutulelaterna tüübile, välja arvatud juhul, kui tüübikinnitust laiendatakse kiiratava valguse värvuse poolest erinevale seadisele.

4.1.4. Teatis eesmise udutulelaterna tüübile käesoleva eeskirja kohase tüübikinnituse andmise, selle laiendamise, selle andmisest keeldumise, selle tühistamise või tootmise lõpetamise kohta edastatakse käesolevat eeskirja kohaldavatele 1958. aasta kokkuleppe osalistele vormis, mis vastab käesoleva eeskirja 1. lisas esitatud näidisele, millel on käesoleva eeskirja punktiga 2.2 ettenähtud teave.

4.1.5. Lisaks punktis 3.1 kirjeldatud märgistusele tuleb iga käesoleva eeskirja kohaselt kinnitatud tüübile vastava udutulelaterna punktiga 3.2 ettenähtud alale kinnitada punktides 4.2 ja 4.3 kirjeldatud tüübikinnitusmärk.

4.2. Tüübikinnitusmärgi sisu

Tüübikinnitusmärgil on:

rahvusvaheline tüübikinnitusmärk, mis koosneb

4.2.1.1. ringjoonega ümbritsetud E-tähest, millele järgneb tüübikinnituse andnud riigi eraldusnumber (4);

4.2.1.2. punktiga 4.1.3 ettenähtud tüübikinnitusnumbrit;

järgmist lisatähist (või järgmisi lisatähiseid):

4.2.2.1. käesoleva eeskirja nõuetele vastavatel eesmistel udutulelaternatel:

a) B-klassi puhul B-täht;

b) F3-klassi puhul tähis „F3”;

4.2.2.2. plastist hajutiga eesmiste udutulelaternate puhul kinnitatakse punktiga 4.2.2.1 ettenähtud tähiste lähedale tähed „PL”;

kõigil juhtudel tuleb tüübikinnitustunnistustel ning käesolevat eeskirja kohaldavatele kokkuleppe osalisriikidele edastavates teatistes märkida katsemenetluse ajal 5. lisa punkti 1.1.1 kohaselt kasutatud asjakohane töörežiim ning 5. lisa punkti 1.1.2 kohaselt lubatud pinged.

Vastavatel juhtudel märgistatakse seadis järgmiselt:

4.2.2.3.1. käesoleva eeskirja nõuetele vastavate üksuste puhul, mille korral on välistatud ühe funktsiooni hõõgniidi (hõõgniitide) süttimine samaaegselt selle funktsiooniga vastastikku ühendatud mis tahes muu funktsiooni hõõgniidi (hõõgniitidega), tuleb pärast kõnealuse funktsiooni tähist tüübikinnitusmärgil lisada kaldkriips (/).

4.2.2.3.2. Kui aga samaaegselt ei sütti üksnes eesmine udutulelatern ja lähitulelatern, siis lisatakse kaldkriips pärast udutulelaterna tähist, kusjuures see tähis paikneb eraldi või tähiste kombinatsiooni lõpus.

4.2.2.3.3. Üksuste puhul, mis vastavad käesoleva eeskirja 5. lisa nõuetele üksnes sel juhul, kui neile rakendatakse 6- või 12-voldist toitepinget, tuleb hõõglambi pesa lähedusse lisada tähis, mis koosneb numbrist 24, mis on diagonaalristiga (×) läbi kriipsutatud.

4.2.2.4. Lähitulelaterna ja eesmise udutulelaterna vastastikune ühendamine on võimalik ainult juhul, kui see on kooskõlas eeskirjaga nr 48.

4.2.2.5. Asümmeetrilise valgusjaotusega F3-klassi eesmistele udutulelaternatele, mida ei tohi valimatult ükskõik kummale sõiduki küljele paigaldada, märgitakse sõiduki välisküljele osutav nool.

4.2.2.6. Tüübikinnitusnumbri kaks esimest numbrit (praegu 03), mis näitavad tüübikinnituse andmise ajaks käesolevasse eeskirja viimati tehtud oluliste tehniliste muudatuste seeriat, võib märkida eespool nimetatud lisatähiste lähedusse.

4.2.2.7. Punktides 4.2.1 ja 4.2.2 osutatud märgid ja tähised peavad olema selgelt loetavad ja kustumatud ka siis, kui eesmine udutulelatern paigaldatakse sõidukile.

4.3. Tüübikinnitusmärgi kujundus

4.3.1. Sõltumatud laternad

Käesoleva eeskirja 3. lisas on esitatud tüübikinnitusmärgi kujunduse näidised koos eespool osutatud lisatähistega.

4.3.2. Grupeeritud, kombineeritud või kokkuühendatud laternad

Kui grupeeritud, kombineeritud või kokkuühendatud laternad vastavad mitme eeskirja nõuetele, võib kasutada ainult ühte rahvusvahelist tüübikinnitusmärki, mis koosneb ringjoonega ümbritsetud E-tähest, millele järgnevad tüübikinnituse andnud riigi eraldusnumber ja tüübikinnitusnumber. Selle tüübikinnitusmärgi võib paigutada ükskõik kuhu grupeeritud, kombineeritud või kokkuühendatud laternate peale, tingimusel et:

4.3.2.1.1. märk on pärast laternate paigaldamist nähtav;

4.3.2.1.2. ühtegi valgust edastavat grupeeritud, kombineeritud või kokkuühendatud laternate osa ei saa eemaldada, eemaldamata samal ajal ka tüübikinnitusmärki.

Iga laterna tunnusmärk, mis vastab igale tüübikinnituse andmise aluseks olnud eeskirjale ning tüübikinnituse andmise ajaks käesolevasse eeskirja viimati tehtud oluliste tehniliste muudatuste seeriale, ja vajaduse korral märgitakse nõutav nool:

4.3.2.2.1. asjakohasele valgust kiirgavale pinnale

4.3.2.2.2. või laternate grupile sellisel viisil, et kõik grupeeritud, kombineeritud või kokkuühendatud laternad oleks selgesti tuvastatavad.

4.3.2.3. Tüübikinnitusmärgi osade mõõtmed ei tohi olla väiksemad miinimummõõtmetest, mis on tüübikinnituse aluseks oleva eeskirja kohaselt nõutavad kõige väiksemate üksiktähiste puhul.

4.3.2.4. Igale kinnitatud tüübile antakse tüübikinnitusnumber. Üks ja sama kokkuleppeosaline ei tohi anda sama numbrit teisele käesoleva eeskirja reguleerimisalasse kuuluvale grupeeritud, kombineeritud või kokkuühendatud laternate tüübile.

4.3.2.5. Käesoleva eeskirja 3. lisa joonisel 3 on esitatud grupeeritud, kombineeritud või kokkuühendatud laternate tüübikinnitusmärkide kujunduse näidised koos kõikide eespool nimetatud lisatähistega.

Laternate suhtes, mille hajuteid kasutatakse eri tüüpi eesmistel udutulelaternatel ja mis võivad olla teiste laternatega vastastikku ühendatud või grupeeritud, kohaldatakse punkti 4.3.2 sätteid.

4.3.3.1. Peale selle võib üks ja sama hajuti, kui seda kasutatakse eri tüüpi laternatel, kanda erinevaid tüübikinnitusmärke, mis vastavad eesmiste udutulelaternate või laternate üksuste eri tüüpidele, tingimusel et eesmise udutulelaterna korpusel on punktis 3.2 kirjeldatud ala ja tegelikule funktsioonile vastavad tüübikinnitusmärgid isegi siis, kui seda ei saa hajutist eraldada.

Kui eri tüüpi eesmistel udutulelaternatel on ühine korpus, võivad korpusel olla erinevad tüübikinnitusmärgid.

4.3.3.2. Nimetatud juhul kasutatava tüübikinnitusmärgi kujunduse näidised on esitatud käesoleva eeskirja 3. lisa joonisel 4.

5. ÜLDNÕUDED

5.1. Iga punkti 2.2 kohaselt esitatud eesmise udutulelaterna näidis peab vastama käesoleva eeskirja punktides 6 ja 7 sätestatud tingimustele.

Eesmised udutulelaternad peavad olema projekteeritud ja ehitatud nii, et tavapärastes kasutustingimustes oleks vaatamata võimalikule vibratsioonile tagatud nende nõuetekohane toimimine ja käesoleva eeskirjaga ettenähtud näitajate säilimine. Hajuti õige asend peab olema selgesti märgitud ning hajutid ja peegeldi kinnitatud viisil, mis välistab igasuguse pöörlemise kasutamise ajal. Käesoleva punkti nõuetele vastavust kontrollitakse visuaalselt ja vajaduse korral katseseadiste abil.

5.2.1. Eesmised udutulelaternad peavad olema varustatud seadisega, mis võimaldab neid pärast sõidukile paigaldamist reguleerida vastavalt nende suhtes kohaldatavatele eeskirjadele. Sellist seadist ei ole vaja üksuste puhul, mille peegeldit ja hajutit ei saa teineteisest eraldada, tingimusel et sellist üksust võib kasutada üksnes selliste sõidukite puhul, mille eesmise udutulelaterna seadistust saab reguleerida muul viisil. Kui eesmine udutulelatern ja mõni muu eesmine latern, mis kumbki on varustatud oma valgusallikaga, on ühtseks seadmeks kokku ühendatud, peab reguleerimisseadis võimaldama iga optilist süsteemi eraldi reguleerida.

5.2.2. Neid sätteid ei kohaldata püsivalt kokku ehitatud peegelditega eesmiste laternate üksuste suhtes. Seda tüüpi üksuste suhtes kohaldatakse punkti 6.3.4 või 6.4.3 (vastavalt vajadusele) nõudeid.

5.3. Selleks et veenduda, et fotomeetrilised tööparameetrid oluliselt ei muutu, tuleb teha 5. lisa nõuete kohased täiendavad katsed.

5.4. Kui eesmise udutulelaterna hajuti on plastist, tuleb teha 6. lisa nõuete kohased katsed.

5.5. Asendatavate valgusallikate kasutamise korral:

a) peab valgusallika pesa vastama Rahvusvahelise Elektrotehnikakomisjoni (IEC) väljaandes nr 60061 nimetatud näitajatele. Sellega seoses kohaldatakse kasutatava valgusallika kategooria puhul asjakohast pesa andmelehte;

b) valgusallikas peab eesmisesse udutulelaternasse hõlpsasti sobituma;

c) seadise ehitus peab võimaldama valgusallikat (valgusallikaid) paigaldada üksnes õiges asendis.

B-klassi puhul peab eesmine udutulelatern olema varustatud ühe hõõglambiga, mis on saanud tüübikinnituse eeskirja nr 37 kohaselt, isegi kui hõõglampi ei saa asendada. Kasutada võib kõiki eeskirja nr 37 kohaseid hõõglampe, kui tüübikinnitustaotluse esitamise ajal kehtivas eeskirjas nr 37 ja selle muudatuste seerias ei ole seatud mingeid kasutuspiiranguid.

5.6.1. Hõõglamp peab vastama punkti 5.6 nõuetele, isegi kui seda ei saa asendada.

F3-klassi puhul peavad valgusallikad olema järgmised:

5.7.1. üks või mitu asendatavat valgusallikat, mis on saanud tüübikinnituse vastavalt tüübikinnitustaotluse esitamise ajal kehtivale eeskirjale nr 37 või eeskirjale nr 99 ja nende muudatustele,

5.7.2. ja/või üks või mitu LED-moodulit, mille suhtes kohaldatakse käesoleva eeskirja 12. lisa nõudeid. Nõuetele vastavust tuleb kontrollida katsetamise teel;

5.7.3. ja/või valgusgeneraatorid, mille suhtes kohaldatakse käesoleva eeskirja 12. lisa nõudeid. Nõuetele vastavust tuleb kontrollida katsetamise teel.

5.8. Nimetatud valgusallikad peavad vastama punkti 5.7 nõuetele, isegi kui neid valgusallikaid ei saa asendada.

LED-mooduli või valgusgeneraatori puhul kontrollitakse, kas:

5.9.1. LED-mooduli(te) või valgusgeneraatori(te) ehitus võimaldab neid paigaldada üksnes õiges asendis;

5.9.2. mitteidentsed valgusallika moodulid, kui need on olemas, ei ole sama laternakorpuse sees vahetatavad.

5.9.3. LED-moodul(id) või valgusgeneraator(id) on võltsimiskindel (võltsimiskindlad).

5.10. Eesmiste udutulelaternate puhul, mille valgusallika(te) kogu objektiivne valgusvoog ületab 2 000 luumenit, tuleb teha sellekohane märge 1. lisas esitatud teatise vormi punkti 10.

Kui eesmise udutulelaterna hajuti on plastist, tuleb teha 6. lisa nõuete kohased katsed.

5.11.1. Eesmise udutulelaterna sisemiste valgust edastavate plastosade ultraviolettkiirgusele vastupidavust katsetatakse 6. lisa punkti 2.7 kohaselt.

5.11.2. Punktis 5.11.1 nimetatud katse ei ole vajalik, kui kasutatakse eeskirjas nr 99 või käesoleva eeskirja 12. lisas nimetatud madala ultraviolettkiirguse tasemega valgusallikaid või kui võetakse meetmeid asjakohaste laternaosade kaitsmiseks ultraviolettkiirguse eest, näiteks klaasfiltrite abil.

5.12. Eesmine udutulelatern ja selle liiteseadise süsteem või valgusallika juhtseadis ei tohi põhjustada kiirguslikke ega toiteahela häireid, mis tekitavad sõiduki muude elektri- või elektrooniliste süsteemide tõrkeid (5).

5.13. Eesmised udutulelaternad, mis on projekteeritud töötama alaliselt koos kiiratava valguse tugevust reguleeriva lisasüsteemiga või mis on ühendatud kokku mõne teise süsteemiga, millega neil on ühine valgusallikas, ja mis on projekteeritud töötama alaliselt koos kiiratava valguse tugevust reguleeriva lisasüsteemiga, on lubatud.

5.14. F3-klassi puhul katsetatakse valguse ja varju piirjoone teravust ja lineaarsust 9. lisa nõuete kohaselt.

6. VALGUSTUS

6.1. Eesmised udutulelaternad peavad olema projekteeritud nii, et tekiks piiratud eredusega valgus.

6.2. Eesmise udutulelaterna valgustugevust mõõdetakse 25 m kauguselt sellise fotoelemendi abil, mille kasulik pind koosneb 65 mm küljepikkusega ruudust.

Punkt HV on vertikaalse polaarteljega koordinaadistiku keskpunkt. Sirge h on punkti HV läbiv horisontaaljoon (vt käesoleva eeskirja 4. lisa).

B-klassi eesmiste udutulelaternate puhul:

kasutatakse tootja määratud kategooriasse kuuluvat ja tootja või tüübikinnituse taotleja tarnitud värvitut standardset (etalon-) hõõglampi, nagu on sätestatud eeskirjas nr 37.

6.3.1.1. Eesmise udutulelaterna katsetamisel reguleeritakse selle hõõglambi toidet nii, et saavutatakse eeskirja nr 37 asjakohasel andmelehel osutatud etalonvalgusvoog.

6.3.1.2. Mitteasendatava hõõglambiga eesmiste udutulelaternate katsetamisel peab pinge eesmise udutulelaternate klemmidel olema 12,0 V.

6.3.2. Eesmist udutulelaternat peetakse nõuetele vastavaks, kui fotomeetrilised nõuded on täidetud vähemalt ühe standardse hõõglambi puhul.

Visuaalseks reguleerimiseks kasutatav mõõteekraan (vt käesoleva eeskirja 4. lisa) asetatakse 10 m või 25 m kaugusele eesmise udutulelaterna ette.

6.3.3.1. Valgusvihk peab tekitama mõõteekraanil sümmeetrilise ja praktiliselt horisontaalse valguse ja varju piirjoone, mille laius on kummalgi pool sirget v vähemalt 5,0 kraadi, et oleks võimalik visuaalne vertikaalne reguleerimine.

6.3.3.2. Eesmist udutulelaternat reguleeritakse nii, et valguse ja varju piirjoon oleks mõõteekraanil 1,15 kraadi allpool sirget h.

6.3.4. Sel viisil reguleeritud eesmine udutulelatern peab vastama punkti 6.3.5 nõuetele.

6.3.5. Valgustus (vt 4. lisa punkt 2.1) peab vastama järgmistele nõuetele:

Määratud sirged või vööndid Vertikaalne asend (6) Horisontaalne asend (6) Valgustugevus Nõuded Sirge 1 15° U kuni 60° U 0° kuni 100 cd Kogu sirge Vöönd A 0° kuni 1,75° U 5° L kuni 5° R vähemalt 62 cd Kogu vöönd Vöönd B 0° kuni 3,5° U 26° L kuni 26° R kuni 400 cd Kogu vöönd Vöönd C 3,5° U kuni 15° U 26° L kuni 26° R kuni 250 cd Kogu vöönd Vöönd D 1,75° D kuni 3,5° D 12° L kuni 12° R vähemalt 1 250 cd kuni 8 000 cd Vähemalt üks punkt kummalgi vertikaaljoonel Vöönd E 1,75° D kuni 3,5° D 12° L kuni 22° L ja 12° R kuni 22° R vähemalt 600 cd kuni 8 000 cd Vähemalt üks punkt kummalgi vertikaaljoonel

Valgustust mõõdetakse kas valge või valikkollase valgusega vastavalt sellele, kumma on tootja eesmise udutulelaterna tavakasutuse puhul ette näinud.

Vööndites B ja C ei tohi esineda nõuetekohast nähtavust halvendavaid kõrvalekaldeid.

6.3.6. Punktis 6.3.5 esitatud tabeli kohase valgusjaotuse korral on 15 kraadist väljapoole jääval alal lubatud üksikud väiksed täpid või kitsad triibud valgustugevusega kuni 160 cd, kui need ei ulatu kaugemale koonusnurgast, mille ava on 2° või laius 1°. Kui täppe või triipe on mitu, peab nende vahel olema vähemalt 10kraadine nurk.

6.4. F3-klassi eesmiste udutulelaternate puhul:

olenevalt valgusallikast kohaldatakse järgmisi tingimusi.

Asendatavate hõõgniidiga valgusallikate puhul:

6.4.1.1.1. eesmine udutulelatern peab vastama käesoleva eeskirja punkti 6.4.3 nõuetele vähemalt ühe tootja või taotleja tarnitava asjakohase standardse (etalon-) lambi puhul.

Otseselt sõiduki elektrisüsteemi nimipingel töötavate hõõglampide puhul:

eesmist udutulelaternat kontrollitakse eeskirja nr 37 kohase värvitu standardse (etalon-) hõõglambi abil.

Eesmise udutulelaterna katsetamisel reguleeritakse hõõglambi (hõõglampide) toidet nii, et saavutatakse eeskirja nr 37 asjakohasel andmelehel märgitud etalonvalgusvoog.

6.4.1.1.2. Laterna osaks olevat valgusallika juhtseadist kasutava süsteemi puhul tuleb taotleja nimetatud pinget rakendada laterna sisendklemmidele. Mõõdetud fotomeetriline väärtus korrutatakse enne nõuetele vastavuse kontrolli koefitsiendiga 0,7.

6.4.1.1.3. Süsteemi puhul, mis kasutab valgusallika juhtseadist, mis ei ole laterna osa, tuleb taotleja nimetatud pinget rakendada valgusallika juhtseadise sisendklemmidele. Katselabor palub tüübikinnituse taotlejal edastada talle valgusallika ja asjakohaste funktsioonide töölerakendamiseks vajalik spetsiaalse valgusallika juhtseadis. Kõnealuse valgusallika juhtseadise tunnusandmed ja/või rakendatud pinge (sh lubatud hälve) märgitakse käesoleva eeskirja 1. lisas sätestatud teatise vormile. Mõõdetud fotomeetriline väärtus korrutatakse enne nõuetele vastavuse kontrolli koefitsiendiga 0,7.

6.4.1.2. Gaaslahendusvalgusallika puhul:

Kasutatakse eeskirja nr 99 kohast standardset valgusallikat, mida on eeskirja nr 99 4. lisa punkti 4 kohaselt vanandatud vähemalt 15 tsükli jooksul.

Eesmise udutulelaterna katsetamisel rakendatakse liiteseadise klemmidele 13,5 V suurust pinget, kui süsteemi nimipinge on 12 V, või sõiduki elektrisüsteemi pinget, mille on määranud tüübikinnituse taotleja, ning lubatud hälve on ±0,1 V.

Mõõdetud valgustugevuse väärtused korrutatakse enne nõuetele vastavuse kontrollimist koefitsiendiga 0,7.

Gaaslahendusvalgusallika objektiivne valgusvoog võib erineda eeskirjas nr 99 esitatud valgusvoost. Sel juhul tuleb valgustugevuse väärtusi vastavalt korrigeerida.

6.4.1.3. Mitteasendatavate valgusallikate puhul:

Kõik mitteasendatavate valgusallikatega eesmiste udutulelaternate mõõtmised tehakse pingel 6,3 V, 13,2 V või 28,0 V või muul sõiduki elektrisüsteemi pingel, mille on määranud tüübikinnituse taotleja. Katselaboratoorium võib nõuda tüübikinnituse taotlejalt valgusallikate toitega varustamiseks vajaliku spetsiaalse toiteseadme esitamist. Katsepinget rakendatakse laterna sisendklemmidele. Mõõdetud valgustugevuse väärtused korrutatakse enne nõuetele vastavuse kontrollimist koefitsiendiga 0,7.

6.4.1.4. LED-moodulite puhul:

Kõik LED-mooduli(te)ga eesmiste udutulelaternate mõõtmised tehakse pingel 6,3 V, 13,2 V või 28,0 V, kui käesoleva eeskirjaga ei ole ette nähtud teisiti. LED-mooduleid, mida käitatakse valgusallika elektroonilise juhtseadisega, mõõdetakse vastavalt tüübikinnituse taotleja esitatud teabele.

Mõõdetud valgustugevuse väärtused korrutatakse enne nõuetele vastavuse kontrollimist koefitsiendiga 0,7.

6.4.1.5. Punktis 5.9.1 nimetatud nõudele vastavust kontrollitakse vähemalt punktis 6.4.3 toodud tabelis esitatud sirgete 3 ja 4 väärtuste suhtes.

Fotomeetriline reguleerimine ja mõõtmistingimused

6.4.2.1. Visuaalseks reguleerimiseks kasutatav mõõteekraan (vt käesoleva eeskirja 4. lisa punkt 2.2) asetatakse 10 m või 25 m kaugusele eesmise udutulelaterna ette.

6.4.2.2. Valgusvihk peab tekitama nimetatud mõõteekraanil sümmeetrilise ja praktiliselt horisontaalse valguse ja varju piirjoone, mille laius on kummalgi pool sirget v vähemalt 5,0°, et võimaldada visuaalset vertikaalset reguleerimist. Kui visuaalne seadmine põhjustab probleeme või asendite ebaselgust, kohaldatakse pärast punkti 6.4.2.3 kohast valguse ja varju piirjoone kvaliteedi kontrollimist 9. lisa punktis 5 kirjeldatud instrumentaalmeetodit.

6.4.2.3. Valguse ja varju piirjoone teravust katsetatakse 9. lisa punkti 4.1.2 nõuete kohaselt. G väärtus ei tohi olla alla 0,08.

Valguse ja varju piirjoone lineaarsust katsetatakse 9. lisa punkti 4.1.3 nõuete kohaselt ning vertikaalse reguleerimise jaoks kasutatav valguse ja varju piirjoone osa peab olema horisontaalne ja ulatuma sirgest v-v 3° vasakule ja 3° paremale. Lineaarsust peetakse rahuldavaks, kui 9. lisa punktis 3.2 kirjeldatud meetodil kindlaksmääratud murdepunktide vertikaalsete asendite kõrvalekalle sirgest v-v 3° vasakul ja paremal ei ületa ± 0,20°.

6.4.2.4. Eesmist udutulelaternat reguleeritakse nii, et valguse ja varju piirjoon oleks mõõteekraanil 9. lisa punkti 2 nõuete kohaselt 1 kraadi võrra sirgest h allpool.

6.4.3. Fotomeetrilised nõuded

Sel viisil reguleeritud eesmine udutulelatern peab vastama järgmises tabelis esitatud fotomeetrilistele nõuetele (vt ka käesoleva eeskirja 4. lisa punkt 2.2).

Määratud sirged või vööndid Vertikaalne asend (7) sirgest h ülalpool: + sirgest h allpool: – Horisontaalne asend (7) sirgest v vasakul: – sirgest v paremal: + Valgustugevus (cd) Nõuded Punkt 1, 2 (8) +60° ±45° kuni 60 Kõik punktid Punkt 3, 4 (8) +40° ±30° Punkt 5, 6 (8) +30° ±60° Punkt 7, 10 (8) +20° ±40° Punkt 8, 9 (8) +20° ±15° Sirge 1 (8) +8° –26° kuni +26° kuni 90 Kogu sirge Sirge 2 (8) +4° –26° kuni +26° kuni 105 Kogu sirge Sirge 3 +2° –26° kuni +26° kuni 170 Kogu sirge Sirge 4 +1° –26° kuni +26° kuni 250 Kogu sirge Sirge 5 0° –10° kuni +10° kuni 340 Kogu sirge Sirge 6 (9) –2,5° 5° sissepoole kuni 10° väljapoole vähemalt 2 000 Kogu sirge Sirge 7 (9) –6,0° 5° sissepoole kuni 10° väljapoole < 50 % sirge 6 maksimumist Kogu sirge Sirged 8L ja R (9) –1,5° kuni –3,5° –22° ja +22° vähemalt 800 Üks või mitu punkti Sirged 9L ja R (9) –1,5° kuni –4,5° –35° ja +35° vähemalt 320 Üks või mitu punkti Vöönd D –1,5° kuni –3,5 ° –10° kuni +10° kuni 8 400 Kogu vöönd

6.4.3.1. Valgustust mõõdetakse kas valge või värvilise valgusega vastavalt udutulelaterna tootja poolt ettenähtud tavapärasele kasutusele. Homogeensuse kõikumine, mis halvendab nõuetekohast nähtavust vööndis, mis ulatub sirge 5 kohal 10 kraadi vasakule kuni 10 kraadi paremale, ei ole lubatud.

6.4.3.2. Tüübikinnituse taotleja taotluse korral võib kahte eesmist udutulelaternat, mis moodustavad punkti 4.2.2.5 kohase ühilduva paari, katsetada eraldi. Sellisel juhul tuleb punktis 6.4.3 toodud tabelis sirgete 6, 7, 8, 9 ja vööndi D suhtes esitatud nõudeid kohaldada poolele parempoolse ja vasakpoolse eesmise udutulelaterna näitude summast. Siiski peavad mõlemad eesmised udutulelaternad vastama vähemalt 50 protsendile sirge 6 puhul nõutud miinimumväärtusest.

6.4.3.3. Valguslaik peab olema 4. lisa joonisel 3 kujutatud sirgete 1–5 vahelisel väljal praktiliselt ühtlane. Valgustugevuse kõikumine, mis halvendab nõuetekohast nähtavust sirgete 6, 7, 8 ja 9 vahel, ei ole lubatud.

6.4.3.4. Punktis 6.4.3 esitatud tabeli kohase valgusjaotuse korral on alal, kuhu jäävad mõõtepunktid 1–10 ja sirge 1 või sirged 1 ja 2, lubatud üksikud väiksed täpid või kitsad triibud valgustugevusega kuni 120 cd, kui need ei ulatu kaugemale koonusnurgast, mille ava on 2° või laius 1°. Kui täppe või triipe on mitu, peab nende vahel olema vähemalt 10kraadine nurk.

6.4.3.5. Kui valgustugevuse nõuded ei ole täidetud, on lubatud valguse ja varju piirjoont vertikaalsuunas ± 0,5 kraadi võrra ja/või horisontaalsuunas ± 2 kraadi võrra nihutada. Uues asendis peavad kõik fotomeetrilised nõuded olema täidetud.

Muud fotomeetrilised nõuded

6.4.4.1. Gaaslahendusvalgusallikatega eesmiste udutulelaternate puhul peab vähemalt 30 minutit väljalülitatud olekus olnud eesmise udutulelaterna valgustugevus mõõtepunktis koordinaatidega 0° horisontaalteljel ja 2° D vertikaalteljel olema neli sekundit pärast sisselülitamist üle 800 cd.

Tiheda udu või muude selliste piiratud nähtavusega oludega kohanemiseks on lubatud valgustugevuse automaatsed muutused, tingimusel et:

a) eesmise udutulelaterna funktsioonisüsteemi on paigaldatud aktiivne valgusallika elektrooniline juhtseadis;

b) kõik valgustugevused muutuvad proportsionaalselt.

Süsteemi, mille nõuetele vastavust kontrollitakse punkti 6.4.1.1.2 kohaselt, peetakse nõuetele vastavaks, kui valgustugevus on 60–100 % punkti 6.4.3 tabelis esitatud väärtustest.

6.4.4.2.1. Teatise vormile lisatakse vastav märge (1. lisa punkt 10).

6.4.4.2.2. Tüübikinnituste eest vastutav tehniline teenistus kontrollib, kas süsteem võimaldab valgusvihu automaatseid muutusi, nii et saavutatakse tee hea valgustatus, häirimata autojuhti või teisi liiklejaid.

6.4.4.2.3. Fotomeetrilised mõõtmised tehakse tüübikinnituste taotleja kirjelduse kohaselt.

7. VÄRVUS

Eesmise udutulelaterna kiiratav valgus on taotleja valikul kas valge või valikkollase värvusega. Valgusvihu valikkollase värvuse võib saavutada valgusallika värvuse, eesmise udutulelaterna hajuti abil või mis tahes muul sobival viisil.

7.1. Eesmise udutulelaterna kolorimeetrilisi näitajaid mõõdetakse punktides 6.3 ja 6.4 nimetatud pinge juures.

8. DISKOMFORDI (PIMESTUSE) KINDLAKSMÄÄRAMINE

Tuleb kindlaks määrata eesmise udutulelaterna tekitatud diskomfort (pimestus) (10).

9. EESMISE UDUTULELATERNA TÜÜBI MUUTMINE JA TÜÜBIKINNITUSE LAIENDAMINE

Igast eesmise udutulelaterna muudatusest tuleb teatada eesmise udutulelaterna tüübi kinnitanud haldusasutusele. Haldusasutus võib seejärel:

9.1.1. võtta seisukoha, et tõenäoliselt ei avalda tehtud muudatused märkimisväärset negatiivset mõju ja et eesmine udutulelatern vastab igal juhul endiselt nõuetele,

või

9.1.2. nõuda katsete tegemise eest vastutavalt tehniliselt teenistuselt täiendava katsearuande esitamist.

9.2. Tüübikinnituse andmisest või sellest keeldumisest teavitatakse käesolevat eeskirja kohaldavaid kokkuleppeosalisi punktis 4.1.4 kindlaks määratud korra kohaselt, täpsustades tehtud muudatused.

9.3. Tüübikinnitust laiendav pädev asutus määrab laiendusele seerianumbri ja teatab sellest teistele käesolevat eeskirja kohaldavatele 1958. aasta kokkuleppe osalistele, kasutades käesoleva eeskirja 1. lisas esitatud näidisele vastavat teatise vormi.

10. TOODANGU VASTAVUS NÕUETELE

10.1. Käesoleva eeskirja kohaselt tüübikinnituse saanud eesmised udutulelaternad peavad olema valmistatud nii, et need vastavad kinnitatud tüübile, täites käesoleva eeskirja punktides 6 ja 7 ning 7. lisas esitatud nõuded.

10.2. Selleks et veenduda, et punkti 10.1 nõuded on täidetud, tuleb toodangut sobival viisil kontrollida.

Tüübikinnituse omanik peab eelkõige:

10.3.1. tagama toodangu kvaliteedi tõhusa kontrollimise korra olemasolu;

10.3.2. pääsema ligi kontrollseadmetele, mis on vajalikud igale kinnitatud tüübile vastavuse kontrollimiseks;

10.3.3. tagama katsetulemuste registreerimise ning nendega seotud dokumentide kättesaadavuse ajavahemikus, mis määratakse kindlaks kooskõlas haldusteenistusega;

10.3.4. analüüsima igat liiki katsete tulemusi, et kontrollida toote näitajaid ning tagada nende püsivus, võttes arvesse tööstustoodangu puhul lubatud kõikumisi;

10.3.5. tagama, et iga tootetüübi puhul tehakse vähemalt käesoleva eeskirja 6. lisas nimetatud katsed, mille puhul arvestatakse käesoleva eeskirja 2. lisas esitatud lubatud hälbeid;

10.3.6. tagama, et kui teatavat liiki katse puhul ilmneb, et näidis ei vasta nõuetele, valitakse uued näidised ja tehakse uus katse. Asjaomase toodangu vastavuse taastamiseks tuleb võtta kõik vajalikud meetmed.

Tüübikinnituse andnud pädev asutus võib igal ajal kontrollida igas tootmisüksuses kohaldatavaid nõuetele vastavuse kontrollimise meetodeid.

10.4.1. Iga kontrollimise puhul tuleb väliskontrollijale esitada katsetulemused ja tootmise ülevaatuse tulemused.

10.4.2. Kontrollija võib pisteliselt valida näidised tootja laboris katsetamiseks. Näidiste väikseima arvu kindlaksmääramisel võib arvesse võtta tootja tehtud kontrollimiste tulemusi.

10.4.3. Kui kvaliteeditase osutub mitterahuldavaks või kui peetakse vajalikuks kontrollida punkti 10.4.2 kohaldamisel tehtud katsete kehtivust, peab kontrollija valima välja näidised, mis saadetakse tehnilisele teenistusele, kes tegi tüübikinnituskatseid käesoleva eeskirja 7. lisa kriteeriumide kohaselt käesoleva eeskirja 2. lisas esitatud lubatud hälvete piires.

10.4.4. Pädev asutus võib teha kõiki käesoleva eeskirjaga ettenähtud katseid. Nimetatud katseid tehakse pisteliselt valitud näidistega, kahjustamata sellega tootja tarnekohustusi, järgides käesoleva eeskirja 7. lisa kriteeriume ja arvestades käesoleva eeskirja 2. lisas esitatud lubatud hälbeid.

10.4.5. Pädev asutus püüab tagada, et kontrollimine toimuks kord kahe aasta jooksul. Kontrollimise sagedus sõltub siiski pädeva asutuse äranägemisest ja sellest, kuivõrd ta usaldab korda, mida kohaldatakse toodangu nõuetele vastavuse tõhusa kontrollimise tagamiseks. Kui kontrollimise käigus saadakse negatiivseid tulemusi, peab pädev asutus tagama, et võetaks kõik vajalikud meetmed toodangu nõuetele vastavuse võimalikult kiireks taastamiseks.

10.5. Ilmsete defektidega eesmisi udutulelaternaid ei võeta arvesse.

11. KARISTUSED TOODANGU NÕUETELE MITTEVASTAVUSE KORRAL

11.1. Eesmise udutulelaterna tüübile käesoleva eeskirja kohaselt antud tüübikinnituse võib tühistada, kui eespool nimetatud nõuded ei ole täidetud või kui tüübikinnitusmärki kandev eesmine udutulelatern ei vasta kinnitatud tüübi nõuetele.

11.2. Kui käesolevat eeskirja kohaldav kokkuleppeosaline tühistab tüübikinnituse, mille ta on enne andnud, teatab ta sellest kohe teistele käesolevat eeskirja kohaldavatele kokkuleppeosalistele, kasutades käesoleva eeskirja 1. lisas esitatud näidisele vastavat teatise vormi.

12. TOOTMISE LÕPLIK PEATAMINE

Kui tüübikinnituse omanik lõpetab käesoleva eeskirja kohaselt tüübikinnituse saanud eesmise udutulelaterna tüübi tootmise, teatab ta sellest tüübikinnituse andnud asutusele. Asjakohase teatise saanud asutus teavitab sellest teisi käesolevat eeskirja kohaldavaid 1958. aasta kokkuleppe osalisi, kasutades käesoleva eeskirja 1. lisas esitatud näidisele vastavat teatise vormi.

13. TÜÜBIKINNITUSKATSETE TEGEMISE EEST VASTUTAVATE TEHNILISTE TEENISTUSTE JA HALDUSASUTUSTE NIMED JA AADRESSID

Käesolevat eeskirja kohaldavad 1958. aasta kokkuleppe osalised peavad edastama ÜRO sekretariaadile tüübikinnituskatsete tegemise eest vastutavate tehniliste teenistuste ning nende tüübikinnitusi andvate haldusasutuste nimed ja aadressid, kellele tuleb saata teistes riikides välja antud tunnistused tüübikinnituse andmise, tüübikinnituse laiendamise, tüübikinnituse andmisest keeldumise, tüübikinnituse tühistamise või tootmise lõpliku peatamise kohta.

14. ÜLEMINEKUSÄTTED

B-klassi eesmiste udutulelaternate puhul:

14.1.1. Pärast käesoleva eeskirja 03-seeria muudatuste jõustumise kuupäeva ei tohi ükski käesolevat eeskirja kohaldav kokkuleppeosaline keelduda tüübikinnituse andmisest vastavalt käesolevale eeskirjale, mida on muudetud 03-seeria muudatustega.

14.1.2. 24 kuud pärast 03-seeria muudatuste jõustumise kuupäeva annavad käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised tüübikinnituse üksnes siis, kui B-klassi eesmised udutulelaternad vastavad 03-seeria muudatustega muudetud käesoleva eeskirja nõuetele.

14.1.3. 36 kuud pärast 03-seeria muudatuste jõustumise kuupäeva annavad käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised uut tüüpi eesmistele udutulelaternatele tüübikinnituse üksnes siis, kui eesmised udutulelaternad vastavad 03-seeria muudatusega muudetud käesolevas eeskirjas sätestatud F3-klassi laternate nõuetele.

14.1.4. Käesoleva eeskirja kohased eesmiste udutulelaternate tüübikinnitused, mis on antud juba enne 03-seeria muudatuste jõustumise kuupäeva, jäävad jõusse. Pärast 03-seeria muudatuste jõustumise kuupäeva võivad käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised siiski keelata hõõglambiga eesmiste udutulelaternate paigaldamise, kui need ei vasta eeskirja nr 37 nõuetele.

Käesolevat eeskirja kohaldav kokkuleppeosaline võib keelata käesoleva eeskirja nõuetele mittevastavate seadmete paigaldamise:

14.1.5.1. sõidukitele, millele anti tüübikinnitus või üksiksõiduki kinnitus hiljem kui 24 kuud pärast punktis 14.1.1 nimetatud jõustumiskuupäeva.

14.1.5.2. sõidukitele, mis registreeriti esmakordselt hiljem kui 60 kuud pärast punktis 14.1.1 nimetatud jõustumiskuupäeva.

60 kuud pärast 03-seeria muudatuste jõustumise kuupäeva peavad käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised tüübikinnituse laiendamisest keelduma, kui eesmised udutulelaternad ei vasta 03-seeria muudatustega muudetud käesolevas eeskirjas sätestatud F3-klassi laternate nõuetele.

14.1.6.1. Käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised jätkavad tüübikinnituste andmist eesmistele udutulelaternatele käesoleva eeskirja 03- ja 02-seeria muudatuste kohaselt, tingimusel et eesmised udutulelaternad on ette nähtud asendusseadisena kasutuses olevatele sõidukitele paigaldamiseks.

F3-klassi eesmiste udutulelaternate puhul:

14.2.1. puuduvad.

(1) Käesolev eeskiri ei takista käesolevat eeskirja kohaldaval kokkuleppeosalisel keelata käesoleva eeskirja kohaselt tüübikinnituse saanud plastist hajutiga eesmise udutulelaterna kasutamist koos esilaterna mehaanilise puhastamise seadmega (klaasipuhastitega).

(2) Nagu on määratletud sõidukite ehitust käsitleva konsolideeritud resolutsiooni (R.E.3) 7. lisas (dokument TRANS/WP.29/78/1. versioon/2. muudatus, mida on viimati muudetud 4. muudatusega).

(3) Kui hajutit ei saa eesmise udutulelaterna korpusest eraldada, piisab alast hajutil või korpusel.

(4) 1 – Saksamaa, 2 – Prantsusmaa, 3 – Itaalia, 4 – Madalmaad, 5 – Rootsi, 6 – Belgia, 7 –Ungari, 8 – Tšehhi Vabariik, 9 – Hispaania, 10 – Serbia, 11 – Ühendkuningriik, 12 – Austria, 13 – Luksemburg, 14 – Šveits, 15 – (vaba), 16 – Norra, 17 – Soome, 18 – Taani, 19 – Rumeenia, 20 –Poola, 21 – Portugal, 22 – Venemaa Föderatsioon, 23 – Kreeka, 24 – Iirimaa, 25 – Horvaatia, 26 – Sloveenia, 27 – Slovakkia, 28 – Valgevene, 29 – Eesti, 30 – (vaba), 31 – Bosnia ja Hertsegoviina, 32 – Läti, 33 – (vaba), 34 – Bulgaaria, 35 – (vaba), 36 – Leedu, 37 – Türgi, 38 – (vaba), 39 – Aserbaidžaan, 40 – endine Jugoslaavia Makedoonia Vabariik, 41 – (vaba), 42 – Euroopa Ühendus (tüübikinnitusi annavad liikmesriigid, kes kasutavat vastavat Euroopa Majanduskomisjoni sümbolit), 43 – Jaapan, 44 – (vaba), 45 – Austraalia, 46 – Ukraina, 47 – Lõuna-Aafrika, 48 – Uus-Meremaa, 49 – Küpros, 50 – Malta, 51 – Korea Vabariik, 52 – Malaisia, 53 – Tai, 54 ja 55 – (vabad), 56 – Montenegro, 57 – (vaba) ja 58 – Tuneesia. Järgmised numbrid antakse teistele riikidele sellises kronoloogilises järjekorras, milles nad ratifitseerivad kokkuleppe, milles käsitletakse ratassõidukitele ning neile paigaldatavatele ja/või neil kasutatavatele seadmetele ja osadele ühtsete tehnonõuete kehtestamist ja nende nõuete alusel väljastatud tüübikinnituste vastastikuse tunnustamise tingimusi, või ühinevad selle kokkuleppega, kusjuures Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni peasekretär teatab kokkuleppe osalistele nendele riikidele antud numbrid.

(5) Elektromagnetilise ühilduvuse nõuetele vastavus sõltub sõidukitüübist.

(6) Koordinaadid on esitatud kraadides vertikaalse polaarteljega nurkkoordinaadistikul.

(7) Koordinaadid on esitatud kraadides vertikaalse polaarteljega nurkkoordinaadistikul.

(8) Vt punkt 6.4.3.4.

(9) Vt punkt 6.4.3.2.

(10) Selle kindlaksmääramine on asutustele soovituslik.

1. LISA TEATIS (suurim formaat: A4 (210 × 297 mm)) ( 1 ) välja andnud haldusasutuse nimetus: … … … milles käsitletakse eesmiste udutulelaternate: (2) TÜÜBIKINNITUSE ANDMIST TÜÜBIKINNITUSE LAIENDAMIST TÜÜBIKINNITUSE ANDMISEST KEELDUMIST TÜÜBIKINNITUSE TÜHISTAMIST TOOTMISE LÕPLIKKU PEATAMIST vastavalt eeskirjale nr 19 Tüübikinnituse nr … Laiendamine nr … 1. Seadme kaubanimi või -märk: … 2. Seadme tüüp: … 3. Seadmetüübile tootja poolt määratud nimetus: … 4. Tootja nimi ja aadress: … 5. Vajaduse korral tootja esindaja nimi ja aadress: … 6. Esitatud tüübikinnituse saamiseks: … 7. Tüübikinnituskatsete eest vastutav tehniline teenistus: … 8. Tehnilise teenistuse protokolli kuupäev: … 9. Tehnilise teenistuse protokolli number: … 10. Lühikirjeldus: … … 10.1. Asjakohase märgistusega väljendatud klass: … .… B, B/, BPL, B/PL, F3, F3, F3/, F3PL, F3/PL 10.2. Hõõglampide arv ja kategooria(d): … 10.3. LED-moodul: jah/ei (2) 10.4. Valgusgeneraator: jah/ei (2) 10.5. LED-mooduli või valgusgeneraatori tunnuskood: … 10.6. Valgusallika elektroonilise juhtseadise kasutamine (3): jah/ei (2) Valgusallika toide: … Valgusallika juhtseadise spetsifikatsioon: … Sisendpinge: … Valgusallika elektroonilise juhtseadise puhul, mis ei ole laterna osa: väljundsignaali spetsifikatsioon: … 10.7. Kiiratava valguse värvus: … valge/valikkollane (2) 10.8. Valgusallika valgusvoog (vt punkt 5.10) ületab 2 000 luumenit: … jah/ei (2) 10.9. Valgustugevus on muutuv: … jah/ei (2) 10.10. Valguse ja varju piirjoone gradient (kui seda mõõdeti) määrati kindlaks kaugusel… 10 m / 25 m (2) 11. Tüübikinnitusmärgi asukoht: … 12. Tüübikinnituse laiendamise põhjus(ed) (vajaduse korral): … 13. Tüübikinnitus antud / tüübikinnitust laiendatud / tüübikinnituse andmisest keeldutud / tüübikinnitus tühistatud (2) 14. Koht: … 15. Kuupäev: … 16. Allkiri: … 17. Käesolevale teatisele on lisatud loetelu tüübikinnituse andnud haldusasutuses hoitavatest dokumentidest, mis väljastatakse taotluse korral. (1) Tüübikinnituse andnud, tüübikinnitust laiendanud, tüübikinnituse andmisest keeldunud või tüübikinnituse tühistanud riigi eraldusnumber (vt käesoleva eeskirja sätteid tüübikinnituse andmise kohta). (2) Mittevajalik maha tõmmata. (3) Pinge spetsifikatsioon peab sisaldama tootja määratud ja tüübikinnitusega tõendatud lubatud hälbeid või pingevahemikku.

2. LISA Lubatud hälbed toodangu vastavuskontrolli menetluses B-klassi eesmiste udutulelaternate puhul: 1.1. juhuslikult valitud ja standardse hõõglambiga eesmise udutulelaterna fotomeetriliste tööparameetrite katsetamisel ei tohi ükski mõõdetud väärtus käesolevas eeskirjas sätestatud väärtusest ebasoodsas suunas üle 20 protsendi kõrvale kalduda. 1.2. Perioodiliste andmete jaoks registreeritakse üksnes punkti B50 (1) ning vööndi D vasaku ja parema alanurga (vt 4. lisa joonis 2) väärtused. F3-klassi eesmiste udutulelaternate puhul: 2.1. juhuslikult valitud eesmise udutulelaterna fotomeetriliste tööparameetrite käesoleva eeskirja punkti 6.4 kohasel katsetamisel ei tohi ükski mõõdetud valgustugevuse väärtus ebasoodsas suunas üle 20 protsendi kõrvale kalduda. 2.2. käesoleva eeskirja punktis 6.4.3 esitatud tabeli kohaselt mõõdetud väärtuste maksimaalsed kõrvalekalded võivad olla: Määratud sirged või vööndid Vertikaalne asend (2) sirgest h ülalpool + sirgest h allpool – Horisontaalne asend (2) sirgest v vasakul: – sirgest v paremal: + Valgustugevus (kandelates) Nõuded Vastab 20 protsendile Vastab 30 protsendile Punkt 1, 2 (3) +60° ±45° kuni 80 kuni 90 kõik punktid Punkt 3, 4 (3) +40° ±30° Punkt 5, 6 (3) +30° ±60° Punkt 7, 10 (3) +20° ±40° Punkt 8, 9 (3) +20° ±15° Sirge 1 (3) +8° –26° kuni +26° kuni 110 kuni 120 Kogu sirge Sirge 2 (3) +4° –26° kuni +26° kuni 130 kuni 140 Kogu sirge Sirge 3 +2° –26° kuni +26° kuni 205 kuni 220 Kogu sirge Sirge 4 +1° –26° kuni +26° kuni 300 kuni 325 Kogu sirge Sirge 5 0° –10° kuni +10° kuni 410 kuni 445 Kogu sirge Sirge 6 –2,5° –10° kuni +10° mitte alla 1 600 mitte alla 1 400 Kogu sirge Sirged 8 L ja 8 R (4) –1,5° kuni –3,5° –22° ja +22° mitte alla 640 mitte alla 560 Üks või mitu punkti Sirged 9 L and 9 R (4) –1,5° kuni –4,5° –35° ja +35° mitte alla 250 mitte alla 225 Üks või mitu punkti Vöönd D –1° kuni –3 ° –10° kuni +10° kuni 10 000 kuni 10 900 Kogu vöönd 2.3. Perioodiliste andmete jaoks peavad nõuetele vastavuse kontrollimiseks tehtavad fotomeetrilised mõõtmised andma teavet vähemalt punktide 8 ja 9, sirgete 1 ja 5 maksimumväärtuste ning sirgete 6, 8 ja 9 miinimumväärtuste kohta, nagu on sätestatud käesoleva eeskirja punktis 6.4.3. (1) Punkti B 50 koordinaadid on 0° horisontaalteljel, ja 0,86° U vertikaalteljel. (2) Koordinaadid on esitatud kraadides vertikaalse polaarteljega nurkkoordinaadistikul. (3) Vt käesoleva eeskirja punkt 6.4.3.4. (4) Vt käesoleva eeskirja punkt 6.4.3.2.

3. LISA B-klassi eesmiste udutulelaternate tüübikinnitusmärkide kujundus Joonis 1 Ülalkujutatud tüübikinnitusmärki kandev seadis on B-klassi udutulelatern, mis on saanud tüübikinnituse Saksamaal (E1) vastavalt eeskirjale nr 19 ja kannab tüübikinnitusnumbrit 221. Tähise „B” lähedal märgitud number näitab, et tüübikinnitus anti 03-seeria muudatustega muudetud eeskirja nr 19 nõuete kohaselt. Joonis 1 näitab, et seadis on eesmine udutulelatern, mida saab sisse lülitada samaaegselt mis tahes muu laternaga, millega see võib olla kokku ühendatud. Joonis 2a Joonis 2b Joonised 2a ja 2b näitavad, et seadis on plastist hajutiga eesmine udutulelatern, mis on saanud tüübikinnituse Prantsusmaal (E2) vastavalt eeskirjale nr 19 ja kannab tüübikinnitusnumbrit 222, ja et seda ei saa samaaegselt sisse lülitada mis tahes muu laternaga, millega see võib olla kokku ühendatud. Märkus: tüübikinnitusnumber ja lisatähised tuleb paigutada ringi lähedusse kas E-tähe kohale või alla või sellest paremale või vasakule. Tüübikinnitusnumbri numbrid peavad asuma ühel pool E-tähte ja samas suunas. Rooma numbrite kasutamisest tüübikinnitusnumbrites tuleks hoiduda, et vältida segiajamist muude tähistega. Sõiduki esiotsas asuvate grupeeritud, kombineeritud või kokkuühendatud laternate võimalike märgiste näidised Joonis 3 Vertikaalsed ja horisontaalsed jooned näitavad valgussignaalseadme kuju. Need ei ole tüübikinnitusmärgi osad. Joonisel 3 toodud näidistel A ja B kujutatud tüübikinnitusmärk on antud udutulelaternale, mis on saanud tüübikinnituse Itaalias (E3) vastavalt eeskirjale nr 19 ja kannab tüübikinnitusnumbrit 17120. Joonisel 3 toodud näidistel C ja D kujutatud tüübikinnitusmärk on antud udutulelaternale, mis on saanud tüübikinnituse Madalmaades (E4) vastavalt eeskirjale nr 19 ja kannab tüübikinnitusnumbrit 17122. Märkus: neli joonisel 3 kujutatud näidist tähistavad valgustusseadiseid, mis kannavad tüübikinnitusmärki, mis on antud järgmistele seadistele: Eesmine ääretulelatern, mis on saanud tüübikinnituse eeskirja nr 7 02-seeria muudatuste kohaselt; Esilatern, mille lähituli on ette nähtud kasutamiseks nii parem- kui ka vasakpoolses liikluses ning mille kaugtule maksimaalne valgustugevus on vahemikus 86 250 – 101 250 kandelat (mida näitab number 30), mis on saanud tüübikinnituse eeskirja nr 112 00-seeria muudatuste kohaselt ning millel on plastist hajuti; Eesmine udutulelatern, mis on saanud tüübikinnituse eeskirja nr 19 03-seeria muudatuste kohaselt ja millel on plastist hajuti; 1a kategooria esisuunatulelatern, mis on saanud tüübikinnituse eeskirja nr 6 02-seeria muudatuste kohaselt. Esilaternatega vastastikku ühendatud latern Joonis 4 Joonisel 4 on kujutatud sellise plastist hajuti märgistus, mis on ette nähtud kasutamiseks eri tüüpi esilaternatel, nimelt: kas: esilaternal, mille lähituli on ette nähtud kasutamiseks nii parem- kui ka vasakpoolses liikluses ning mille kaugtule maksimaalne valgustugevus on vahemikus 86 250 – 101 250 kandelat, mis on saanud tüübikinnituse Rootsis (E5) vastavalt 00-seeria muudatustega muudetud eeskirja nr 112 nõuetele ja mis on ühendatud kokku eesmise udutulelaternaga, mis on saanud tüübikinnituse eeskirja nr 19 03-seeria muudatuste kohaselt; või: esilaternal, mille lähituli on ette nähtud kasutamiseks nii parem- kui ka vasakpoolses liikluses ja kaugtuli on saanud tüübikinnituse Rootsis (E5) vastavalt 00-seeria muudatustega muudetud eeskirja nr 98 nõuetele ja mis on ühendatud kokku sama eesmise udutulelaternaga, mida nimetati eespool; või ka: ühel eespool nimetatud esilaternal, mis on saanud tüübikinnituse üksiklaternana. Esilaterna korpusel tohib olla üksnes kehtiv tüübikinnitusnumber. Selliste kehtivate märgiste näidiseid on kujutatud joonisel 5. Joonis 5 Eesmise udutulelaterna või tagurdustulelaternana kasutatav valgustusseadis Joonisel 6 kujutatud tüübikinnitusmärki kandev seadis on latern, mis on saanud tüübikinnituse Belgias (E6) vastavalt eeskirjadele nr 19 ja nr 23 (tagurdustulelaternad) ja kannab tüübikinnitusnumbreid 17120 ja 17122: Joonis 6 Üht eespool nimetatud laternat, mis on saanud tüübikinnituse üksiklaternana, tohib kasutada üksnes eesmise udutulelaterna või tagurdustulelaternana. F3-klassi eesmiste udutulelaternate tüübikinnitusmärkide kujunduse näidised Joonis 7 Joonisel 7 kujutatud tüübikinnitusmärki kandev seadis on F3-klassi udutulelatern, mis on saanud tüübikinnituse Saksamaal (E1) vastavalt eeskirjale nr 19 ja kannab tüübikinnitusnumbrit 221. Tähise „F3” kõrval asuv number näitab, et tüübikinnitus anti 03-seeria muudatustega muudetud eeskirja nr 19 nõuete kohaselt. Joonisel 7 kujutatud märgis näitab, et seadis on eesmine udutulelatern, mida saab sisse lülitada samaaegselt mis tahes muu laternaga, millega see võib olla vastastikku ühendatud. Joonis 8a Joonis 8b Joonistel 8a ja 8b kujutatud tüübikinnitusmärki kandev seadis on plastist hajutiga F3-klassi udutulelatern, mis on saanud tüübikinnituse Prantsusmaal (E2) vastavalt eeskirjale nr 19 ja kannab tüübikinnitusnumbrit 222. Tähise „F3” kõrval asuv number näitab, et tüübikinnitus anti 03-seeria muudatustega muudetud eeskirja nr 19 kohaselt 3. Joonised 8a ja 8b näitavad, et seadis on plastist hajutiga eesmine udutulelatern, mida ei saa sisse lülitada samaaegselt mis tahes muu lambiga, millega see võib olla kokkuühendatud. Märkus: tüübikinnitusnumber ja lisatähised tuleb paigutada ringi lähedusse kas E-tähe kohale või alla või sellest paremale või vasakule. Tüübikinnitusnumbri numbrid peavad asuma ühel pool E-tähte ja samas suunas. Rooma numbrite kasutamisest tüübikinnitusnumbrites tuleks hoiduda, et vältida segiajamist muude tähistega. Sõiduki esiotsas asuvate grupeeritud, kombineeritud või kokkuühendatud laternate võimalikud märgised Joonis 9 Vertikaalsed ja horisontaalsed jooned näitavad valgussignaalseadme kuju. Need ei ole tüübikinnitusmärgi osad. Joonisel 9 esitatud näidistel A ja B kujutatud tüübikinnitusmärki kandev seadis on udutulelatern, mis on saanud tüübikinnituse Itaalias (E3), kannab tüübikinnitusnumbrit 17120 ja koosneb järgmistest seadistest: Eesmine ääretulelatern, mis on saanud tüübikinnituse eeskirja nr 7 02-seeria muudatuste kohaselt; Esilatern, mille lähituli on ette nähtud kasutamiseks nii parem- kui ka vasakpoolses liikluses ning mille kaugtule maksimaalne valgustugevus on vahemikus 86 250 – 101 250 kandelat (mida näitab number 30), mis on saanud tüübikinnituse eeskirja nr 112 00-seeria muudatuste kohaselt ning millel on plastist hajuti; Eesmine udutulelatern, mis on saanud tüübikinnituse eeskirja nr 19 03-seeria muudatuste kohaselt ja millel on plastist hajuti; 1a kategooria esisuunatulelatern, mis on saanud tüübikinnituse eeskirja nr 6 02-seeria muudatuste kohaselt. Joonisel 9 toodud näidistel C ja D kujutatud tüübikinnitusmärki kandev seadis on saanud tüübikinnituse Madalmaades (E4) vastavalt kasutatud eeskirjale, kannab tüübikinnitusnumbrit 17122 ja selle tüübikinnitusmärgi kujundus on näidistel A ja B kujutatud kujundusest veidi erinev. Eesmise udutulelaterna või tagurdustulelaternana kasutatav valgustusseadis Joonisel 10 kujutatud tüübikinnitusmärki kandev seadis on latern, mis on saanud tüübikinnituse Rootsis (E5) vastavalt eeskirjadele nr 19 ja nr 23 (tagurdustulelaternad) ja kannab tüübikinnitusnumbreid 17120 ja 17122: Joonis 10 Üht eespool nimetatud laternat, mis on saanud tüübikinnituse üksiklaternana, tohib kasutada üksnes eesmise udutulelaterna või tagurdustulelaternana. Esilaternaga kokkuühendatud eesmine udutulelatern Joonisel 11 kujutatud tüübikinnitusmärki kandvad seadised on saanud tüübikinnituse Belgias (E6) vastavalt asjakohastele eeskirjadele ja kannavad tüübikinnitusnumbrit 17120 või 17122. Joonis 11 Ülaltoodud näidisel on sellise plastist hajuti märgistus, mis on ette nähtud kasutamiseks eri tüüpi esilaternatel, nimelt: kas: esilaternal, mille lähituli on ette nähtud kasutamiseks nii parem- kui ka vasakpoolses liikluses ning mille kaugtule maksimaalne valgustugevus on vahemikus 86 250 – 101 250 kandelat, mis on saanud tüübikinnituse Belgias (E6) vastavalt 00-seeria muudatustega muudetud eeskirja nr 112 (tabeli B) nõuetele ja mis on ühendatud kokku eesmise udutulelaternaga, mis on saanud tüübikinnituse vastavalt eeskirja nr 19 03-seeria muudatustele; või: esilaternal, mille lähituli on ette nähtud kasutamiseks nii parem- kui ka vasakpoolses liikluses ja kaugtuli on saanud tüübikinnituse Belgias (E6) vastavalt 00-seeria muudatustega muudetud eeskirja nr 98 nõuetele, ja mis on ühendatud kokku sama eesmise udutulelaternaga, mida nimetati eespool; või ka: üks eespool nimetatud esilaternatest, mis on saanud tüübikinnituse üksiklaternana. Esilaterna korpusel tohib olla üksnes kehtiv tüübikinnitusnumber. Selliste kehtivate märgiste näidiseid on kujutatud joonisel 12. Joonis 12 Ülaltoodud joonisel on kujutatud Tšehhi Vabariigis (E8) tüübikinnituse saanud seadise tüübikinnitusmärkide näidised. LED-moodulid Joonis 13 MD E8 17325 Joonisel 13 kujutatud tunnuskoodi kandev LED-moodul on saanud koos laternaga tüübikinnituse Tšehhi Vabariigis (E8) ja kannab tüübikinnitusnumbrit 17325. Eesmiste udutulelaternate ühilduv paar Alltoodud tüübikinnitusmärk näitab, et tegemist on ühilduvasse paari kuuluva eesmise udutulelaternaga, mis vastab käesoleva eeskirja nõuetele. Joonisel 14 kujutatud tüübikinnitusmärki kandev seadis on eesmine udutulelatern, mis on saanud tüübikinnituse Jaapanis (E43) ja kannab tüübikinnitusnumbrit 321. Joonis 14

4. LISA MÕÕTEEKRAANI GEOMEETRIA JA MÕÕTEVÕRGUSTIK 1. MÕÕTEEKRAAN Koordinaadid on esitatud sfääriliste nurkade kraadidena vertikaalse polaarteljega võrgustikul (vt joonist 1). Joonis 1 Rahvusvahelise Valgustuskomisjoni standardite kohaselt: h: polaartelje ümber asetsevad pikitasandid v: polaartelje suhtes risti asetsevad põikitasandid 2. MÕÕTEVÕRGUSTIK (vt joonist 2) Mõõtevõrgustik on sirge v-v suhtes sümmeetriline (vt käesoleva eeskirja punktis 6.4.3 esitatud tabel). Lihtsuse huvides on nurkkoordinaadistikku kujutatud nelinurkse võrgustikuna. B-klassi eesmiste udutulelaternate puhul kasutatavat mõõtevõrgustikku on kujutatud joonisel 2. Joonis 2 B-klassi eesmise udutulelaterna valgusjaotus F3-klassi eesmiste udutulelaternate puhul kasutatavat mõõtevõrgustikku on kujutatud joonisel 3. Joonis 3 F3-klassi eesmise udutulelaterna valgusjaotus

5. LISA Töötavate eesmiste udutulelaternate fotomeetriliste parameetrite püsivuse katsed (komplektsete eesmiste udutulelaternate katsed) Kui fotomeetrilised väärtused on käesoleva eeskirja kohaselt mõõdetud – vööndi D maksimaalse valgustuse punktis (Emax) ja punktis HV –, tuleb komplektse eesmise udutulelaterna näidisega teha fotomeetriliste tööparameetrite püsivuse katsed töötamise ajal. „Komplektne eesmine udutulelatern” on komplektne latern koos seda ümbritsevate korpuse osade ja laternatega, mis võivad mõjutada selle soojuslikke näitajaid. Katsed korraldatakse järgmiselt: a) kuivas ja tuulevaikses kohas, õhutemperatuuril 23 °C ± 5 °C, katsenäidis asetatakse alusele viisil, mis vastab esilaterna õigele paigutusele sõidukil; b) asendatavate valgusallikate puhul: kasutades masstoodanguna valmistatud ja vähemalt ühe tunni jooksul vanandatud hõõgniidiga valgusallikaid või vähemalt 15 tunni jooksul vanandatud gaaslahendusega valgusallikaid või masstoodanguna valmistatud ja vähemalt 48 tunni jooksul vanandatud LED-mooduleid, mis on enne käesolevas eeskirjas kirjeldatud katsete alustamist jahutatud ümbritseva keskkonna temperatuurini. Kasutatakse taotleja esitatud LED-mooduleid. Mõõteseadmed peavad olema samaväärsed esilaterna tüübikinnituse katsetel kasutatutega. Katsenäidisel lastakse töötada ilma seda katseseadmelt eemaldamata ega selle asendit katseseadme suhtes muutmata. Kasutatakse asjaomase eesmise udutulelaterna jaoks ettenähtud kategooria valgusallikat. 1. FOTOMEETRILISTE TÖÖPARAMEETRITE PÜSIVUSE KATSE Katsed tehakse kuivas ja tuulevaikses kohas, kus temperatuur on 23 °C ± 5 °C; komplektne eesmine udutulelatern kinnitatakse alusele asendis, mis vastab laterna õigele paigaldusele sõidukil. 1.1. Puhas eesmine udutulelatern Eesmisel udutulelaternal lastakse töötada 12 tundi, nagu on ette nähtud punktis 1.1.1 ja seda kontrollitakse punkti 1.1.2 kohaselt. 1.1.1. Katsemenetlus Eesmise udutulelaternaga toimitakse järgmiselt: 1.1.1.1. kui tüübikinnitust taotletakse vaid ühele valgustusfunktsioonile (eesmine udutulelatern), lülitatakse vastav valgusallikas ettenähtud ajavahemikuks sisse (1); 1.1.1.2. kui valgustusfunktsioone on mitu (nt ühe või mitme kaugtulega ja/või eesmise udutulelaternaga esilatern) tuleb esilaternal lasta töötada ettenähtud ajavahemiku vältel järgmise tsükli järgi: a) 15 minutiks lülitatakse sisse eesmine udutulelatern; b) 5 minutiks lülitatakse sisse kõik hõõglambid. Kui tüübikinnituse taotleja kinnitab, et korraga kasutatakse ainult üht valgustusfunktsiooni (nt lülitatakse sisse üksnes lähituli või üksnes kaugtuli (kaugtuled) või üksnes eesmine udutuli (1)), tehakse katse seda tingimust arvesse võttes ja aktiveeritakse vaheldumisi eesmise udutuli ja muu valgusfunktsioon ajavahemikuks, mis moodustab poole punktis 1.1 nimetatud ajavahemikust. 1.1.1.3. Lähitule ja ühe või mitme valgustusfunktsiooniga (millest üks on eesmine udutuli) eesmise udutulelaterna puhul: a) tuleb eesmisel udutulelaternal lasta töötada ettenähtud ajavahemiku jooksul järgmise tsükli järgi: i) 15 minutiks lülitatakse sisse lähitule valgusallikas (valgusallikad); ii) 5 minutiks lülitatakse sisse kõik valgusallikad. b) kui tüübikinnituse taotleja kinnitab, et eesmist udutulelaternat kasutatakse nii, et korraga on sisse lülitatud üksnes lähituli või üksnes eesmine udutuli (2), seda tingimust arvesse võttes ja, aktiveeritakse vaheldumisi (3) lähituli ja eesmine udutuli ajavahemikuks, mis moodustab poole punktis 1.1 nimetatud ajavahemikust. Kaugtule(de)l lastakse poole aja jooksul – lähitule töötamise ajal – töötada sellise tsükli järgi, mille puhul see on 15 minutit välja lülitatud ja 5 minutit sisse lülitatud; c) kui tüübikinnituse taotleja kinnitab, et eesmist udutulelaternat saab kasutada nii, et korraga on sisse lülitatud üksnes lähituli või üksnes kaugtuli (kaugtuled) (2) või üksnes eesmine udutuli, (2) seda tingimust arvesse võttes ja, aktiveeritakse vaheldumisi (2) lähituli, kaugtule(d) ja eesmine udutuli, millest igaüks on sisse lülitatud ajavahemikuks, mis moodustab ühe kolmandiku punktis 1.1 nimetatud ajavahemikust. 1.1.2. Katsetel kasutatava voolupinge suurus Katsenäidise sisendklemmidele rakendatakse järgmist pinget: a) otseselt sõiduki elektrisüsteemi pingel töötavate asendatavate hõõglampide puhul: katse tehakse pingega 6,3 V, 13,2 V või 28,0 V vastavalt vajadusele, välja arvatud juhul, kui tüübikinnituse taotleja märgib, et katsenäidist võib kasutada teistsugusel pingel. Viimati nimetatud juhul tehakse katse hõõglambiga, mida kasutatakse suurimal võimalikul pingel, mida tohib kasutada. b) Asendatavate gaaslahendusega valgusallikate puhul: valgusallika elektroonilise juhtseadise katsepinge on 13,2 ±0,1 V, kui sõiduki elektrisüsteemi nimipinge on 12 V, välja arvatud juhul, kui tüübikinnitustaotluses on näidatud teistmoodi. a) Otseselt sõiduki elektrisüsteemi pingel töötavate mitteasendatava valgusallika puhul: peab kõigi mitteasendatavate valgusallikatega (hõõglampide ja/või muud tüüpi lampide) tehtavate mõõtmiste korral pinge olema 6,3 V, 13,2 V või 28,0 V või vajaduse korral mõni muu pinge, mis vastab taotleja poolt määratletud sõiduki elektrisüsteemi pingele. d) Asendatavate või mitteasendatavate valgusallikate puhul, mis töötavad sõiduki elektrisüsteemi pingest sõltumatult ning mida juhitakse täielikult süsteemi poolt, või toite- ja tööseadme abil käivitatavate valgusallikate puhul rakendatakse eespool nimetatud toitepingeid kõnealuse seadise sisendklemmidele. Katselabor võib paluda tootjal edastada talle valgusallikate käitamiseks vajalikud toite- ja tööseadme või valgusallika või -allikate töölerakendamiseks vajaliku spetsiaalse toiteallika.. e) LED-moodulite puhul tehakse mõõtmine vastavalt pingega 6,75 V, 13,2 V või 28,0 V, kui käesolevas eeskirjas ei ole sätestatud teisiti. Valgusallika elektroonilise juhtimisseadisega juhitavate LED-moodulite korral tehakse mõõtmine taotleja osutatud viisil f) Kui signaallaternad on grupeeritud, kombineeritud või kokkuühendatud katsenäidisega ja töötavad muul kui normitud nimipingel 6 V, 12 V või 24 V, reguleeritakse pinget laterna nõuetekohase fotomeetrilise talitluse saavutamiseks vastavalt tootja juhendile. 1.1.3. Katsetulemused 1.1.3.1. Visuaalne kontroll Kui eesmise udutulelaterna temperatuur on saavutanud ümbritseva keskkonna temperatuuri, puhastatakse eesmise udutulelaterna hajuti ja välimine hajuti (kui see on olemas) puhta niiske puuvillase lapiga. Seejärel kontrollitakse seda visuaalselt; eesmise udutulelaterna hajutil ega välimisel hajutil (kui see on olemas) ei tohi näha olla moonutusi, deformatsioone, pragunemist ega värvuse muutusi. 1.1.3.2. Fotomeetriline katse Käesoleva eeskirja kohaselt tuleb fotomeetrilisi väärtusi kontrollida järgmistes punktides: B-klassi eesmiste udutulelaternate puhul: punktis HV ja vööndi D Imax-punktis. F3-klassi eesmiste udutulelaternate puhul: sirgel 5 punktis h = 0 ja vööndi D Imax-punktis. Eesmise udutulelaterna aluse võimaliku soojusest tingitud deformatsiooni arvessevõtmiseks võib teha uue valgusvihu seadmise (valguse ja varju piirjoone nihkumist käsitletakse punktis 2). Fotomeetriliste näitajate ja enne katset mõõdetud väärtuste vaheline lubatud erinevus on 10 %, sealhulgas fotomeetriliste mõõtmiste lubatud hälve. 1.2. Määrdunud eesmine udutulelatern Pärast eesmise udutulelaterna punkti 1.1 kohast katsetamist lastakse sellel töötada üks tund, nagu on kirjeldatud punktis 1.1.1. Pärast punktis 1.2.1 kirjeldatud ettevalmistusi kontrollitakse seda punkti 1.1.2 kohaselt. 1.2.1. Eesmise udutulelaterna ettevalmistamine 1.2.1.1. Katsesegu 1.2.1.1.1. Klaasist välimise hajutiga eesmiste udutulelaternate puhul: Eesmisele udutulelaternale kantav vee ja saasteaine segu peab olema järgmise koostisega: a) üheksa massiosa kvartsliiva, mille terasuurus on vahemikus 0–100 µm; b) üks massiosa taimset (pöökpuu) söetolmu, mille terasuurus on vahemikus 0–100 µm; c) 0,2 massiosa NaCMC (4) ning d) sobiv kogus destilleeritud vett, mille juhtivus on alla l µS/m. Segu ei tohi olla üle 14 päeva vana. 1.2.1.1.2. Plastist välimise hajutiga eesmise udutulelaterna puhul: Eesmisele udutulelaternale kantav vee ja saasteaine segu peab olema järgmise koostisega: a) üheksa massiosa kvartsliiva, mille terasuurus on vahemikus 0–100 µm, b) üks massiosa taimset (pöökpuu) söetolmu, mille terasuurus on vahemikus 0–100 µm, c) 0,2 massiosa NaCMC (4), d) 13 massiosa destilleeritud vett, mille juhtivus on alla 1 µS/m ning e) ±1 massiosa pindaktiivset ainet (5). Segu ei tohi olla üle 14 päeva vana. 1.2.1.2. Segu pealekandmine eesmisele udutulelaternale Katsesegu kantakse ühtlaselt kogu eesmise udutulelaterna valgust andvale pinnale ja seejärel lastakse sel kuivada. Seda menetlust korratakse kuni valgustatuse väärtused on järgmiste, käesolevas lisas kirjeldatud tingimustes mõõdetud väärtustega võrreldes 15–20 protsenti langenud: punkt Emax vööndis D. 2. SOOJUSE MÕJUL TOIMUVA VALGUSE JA VARJU PIIRJOONE VERTIKAALSE NIHKUMISE MÄÄRAMISE KATSE Selle katse käigus kontrollitakse, kas valguse ja varju piirjoone vertikaalne nihkumine soojuse mõjul ei ületa töötava eesmise udutulelaterna puhul ettenähtud väärtust. Punkti 1 kohaselt katsetatud eesmise udutulelaternaga tehakse punktis 2.1 kirjeldatud katse ilma seda katseseadiselt eemaldamata ja selle asendit katseseadise suhtes muutmata. 2.1. Katse Katse tehakse kuivas ja tuulevaikses kohas, kus temperatuur on 23 °C ± 5 °C. Kasutades seeriaviisiliselt valmistatud valgusallikat, mis on töötanud vähemalt ühe tunni jooksul, lastakse eesmisel udutulelaternal töötada ilma seda vahepeal katseseadiselt eemaldamata ja selle asendit katseseadise suhtes muutmata. (Katse tehakse punkti 1.1.2 kohaselt reguleeritud voolupingel.) Valguse ja varju piirjoone asukohta sirgest V–V 3,0 kraadi vasakul asuva punkti ja 3,0 kraadi paremal asuva punkti vahel (vt käesoleva eeskirja 4. lisa) kontrollitakse pärast seda, kui latern on töötanud vastavalt 3 minutit (r3) ja 60 minutit (r60). Eespool kirjeldatud valguse ja varju piirjoone nihkumist mõõdetakse mis tahes meetodil, mis tagab piisava täpsuse ja korratavad tulemused. 2.2. Katsetulemused 2.2.1. Milliradiaanides (mrad) väljendatud tulemust peetakse vastuvõetavaks, kui eesmise udutulelaterna puhul registreeritud absoluutväärtus Δ rI = | r3 – r60 | ei ole suurem kui 2 mrad (Δ rI ≤ 2 mrad). 2.2.2. Kui see väärtus on siiski suurem kui 2 mrad, kuid ei ületa 3 mrad (2 mrad < ΔrI ≤ 3 mrad), tuleb katsetada teist eesmist udutulelaternat punktis 2.1 kirjeldatud viisil. Enne seda rakendatakse eesmisele udutulelaternale kolm korda järjest allpool kirjeldatud tsüklit, et stabiliseerida eesmise udutulelaterna mehaanilised osad alusel asendis, mis vastab õigele paigaldusele sõidukil: a) eesmisel udutulelaternal lastakse töötada ühe tunni jooksul. (Pinge tuleb reguleerida punkti 1.1.2 kohaseks.); b) latern lülitatakse üheks tunniks välja. 2.2.3. Eesmise udutulelaterna tüüpi peetakse vastuvõetavaks, kui esimese näidise puhul mõõdetud absoluutväärtuse Δ rI ja teise näidise puhul mõõdetud absoluutväärtuse Δ rII keskmine väärtus ei ületa 2 mrad. (Δ rI + Δ rII) / 2 ≤ 2 mrad. (1) Kui katsetatavas eesmise udutulelaterna üksuses on ka signaallaternaid, tuleb need kogu katse ajaks sisse lülitada, välja arvatud päevatulelatern. Kui eesmise udutulelaterna üksuses on suunatulelatern, tuleb see sisse lülitada vilkuvas režiimis, nii et põlemise ja mittepõlemise kestuste suhe on ligikaudu üks ühele. (2) Kui esilaterna vilgutamisel peaks põlema korraga mitu hõõgniiti, ei käsitata seda hõõgniitide normaalse samaaegse kasutusena. (3) Kui katsetatavas esilaternas sisalduvad ka signaaltuled, tuleb need kogu katse ajaks sisse lülitada. Kui eesmises udutulelaternas sisaldud suunatulelatern, peab see töötama vilkuvas režiimis, kus põlemise ja mittepõlemise kestuse suhe on ligikaudu üks ühele. (4) NaCMC on karboksüülmetüültselluloosi naatriumsool, mida tavaliselt tähistatakse sümboliga CMC. Segus kasutatava Na CMC asendatavus peab olema 0,6–0,7 ja viskoossus 200–300 µP 2 % lahusel temperatuuril 20 °C. (5) Koguse lubatud hälve tuleneb vajadusest saavutada määrdumine, mis valgub õigesti laiali kõigil plastist hajutitel.

6. LISA Plastist hajutitega eesmistele udutulelaternatele esitatavad nõuded – hajuti- või materjalinäidiste ja komplektsete laternate katsetamine 1. ÜLDNÕUDED 1.1. Käesoleva eeskirja punkti 2.2.2 kohaselt katsetamiseks esitatud näidised peavad vastama punktides 2.1–2.5 nimetatud nõuetele. 1.2. Käesoleva eeskirja punkti 2.3 (või asjakohastel juhtudel käesoleva eeskirja punkti 2.4) kohaselt katsetamiseks esitatud plastist hajutitega komplektsete laternate kahe näidise hajuti materjal peab vastama punktis 2.6 nimetatud nõuetele. 1.3. Plastist hajutite näidiste või materjalinäidiste tüübikinnituskatsed tehakse koos peegeldiga, millele need tuleb paigaldada (kui peegeldi on kasutusel), käesoleva lisa 1. liite tabelis A osutatud ajalises järjestuses. Kui laterna tootja saab tõestada, et toode on juba läbinud punktidega 2.1–2.5 ettenähtud katsed või mõne muu eeskirja kohased samaväärsed katsed, ei ole nimetatud katseid vaja korrata; kohustuslikud on üksnes 1. liite tabelis B nimetatud katsed. 2. KATSED 2.1. Vastupidavus temperatuurimuutustele 2.1.1. Katsed Kolme uut näidist (hajutit) katsetatakse temperatuuri ja suhtelise õhuniiskuse muutumise viie tsükli jooksul vastavalt järgmisele programmile: 3 tundi temperatuuril 40 °C ± 2 °C ja suhtelisel õhuniiskusel 85–95 %; 1 tund temperatuuril 23 °C ± 5 °C ja suhtelisel õhuniiskusel 60–75 %; 15 tundi temperatuuril –30 °C ± 2 °C; 1 tund temperatuuril 23 °C ± 5 °C ja suhtelisel õhuniiskusel 60–75 %; 3 tundi temperatuuril 80 °C ± 2 °C; 1 tund temperatuuril 23 °C ± 5 °C ja suhtelisel õhuniiskusel 60–75 %; Enne seda katset tuleb näidiseid hoida vähemalt neli tundi temperatuuril 23 °C ± 5 °C ja suhtelisel õhuniiskusel 60–75 %. Märkus: näidiste ühetunnised temperatuuril 23 °C ± 5 °C hoidmised peavad sisaldama termilise šoki ärahoidmiseks vajalikku ühelt temperatuurilt teisele ülemineku etappi. 2.1.2. Fotomeetrilised mõõtmised 2.1.2.1. Meetod Enne ja pärast katset tuleb näidistele teha fotomeetrilised mõõtmised. Mõõtmised tuleb teha käesoleva eeskirja punktis 6.3 või 6.4 nimetatud tingimuste kohaselt järgmistes punktides: B-klassi eesmiste udutulelaternate puhul: a) punktis HV ning b) vööndi D punktis h = 0, v = 2° D. F3-klassi eesmiste udutulelaternate puhul: a) sirge V-V ja sirge 6 lõikepunktis ning b) sirge V-V ja sirge 4 lõikepunktis. 2.1.2.2. Tulemused Igal näidisel enne ja pärast katset mõõdetud fotomeetriliste väärtuste kõrvalekalle ei tohi ületada 10 %, sealhulgas fotomeetrilise menetluse lubatud hälve. 2.2. Vastupidavus atmosfäärimõjudele ja keemilistele mõjuritele 2.2.1. Vastupidavus atmosfäärimõjudele Kolmele uuele näidisele (hajutile või materjalinäidisele) rakendatakse kiirgust allikast, mille energia spektraaljaotus on samasugune kui mustal kehal temperatuurivahemikus 5 500 – 6 000 K. Kiirgusallika ja näidiste vahele asetatakse sobivad filtrid, et minimeerida alla 295 nm ja üle 2 500 nm lainepikkusega kiirgust. Näidistele rakendatakse energeetilist valgust võimsusega 1 200 W/m2 ± 200 W/m2 nii pika aja jooksul, et näidiste poolt saadav valgusenergia on 4 500 MJ/m2 ± 200 MJ/m2. Katseseadises näidiste tasemele paigutatud mustal paneelil mõõdetud temperatuur peab olema 50 °C ± 5 °C. Ühtlase kiirguse tagamiseks peavad näidised pöörlema ümber kiirgusallika kiirusega, mis jääb vahemikku 1–5 p/min. Näidistele pihustatakse destilleeritud vett elektrijuhtivusega alla 1 µS/m temperatuuril 23 °C ± 5 °C järgmise tsükli kohaselt: pihustamine : 5 minutit; kuivatamine : 25 minutit. 2.2.2. Vastupidavus keemilistele mõjuritele Pärast punktis 2.2.1 kirjeldatud katset ja punktis 2.2.3.1 kirjeldatud mõõtmist töödeldakse kolme nimetatud näidise välispinda punktis 2.2.2.2 kirjeldatud viisil punktis 2.2.2.1 määratletud seguga. 2.2.2.1. Katsesegu Katsesegu peab koosnema 61,5 protsendist n-heptaanist, 12,5 protsendist tolueenist, 7,5 protsendist etüültetrakloriidist, 12,5 protsendist triklooretüleenist ja 6 protsendist ksüleenist (mahuprotsentides). 2.2.2.2. Katsesegu pealekandmine Puuvillasest riidest lappi (ISO 105 alusel) niisutatakse, kuni see on punktis 2.2.2.1 kirjeldatud segust märg, ja hõõrutakse sellega 10 sekundi pärast 10 minutit näidise välispinda survega 50 N/cm2, mis vastab 14 × 14 mm suurusega katsepinnal jõule 100 N. Nimetatud kümneminutilise ajavahemiku jooksul niisutatakse lappi seguga uuesti, nii et pealekantav vedelik oleks koostiselt jätkuvalt identne ettenähtud katseseguga. Pealekandmise ajal on pragude tekkimise ärahoidmiseks lubatud näidisele rakendatavat survet kontrollida. 2.2.2.3. Puhastamine Pärast katsesegu pealekandmist kuivatatakse näidiseid välisõhus ja pestakse seejärel punktis 2.3 (vastupidavus puhastusainetele) kirjeldatud seguga temperatuuril 23 °C ± 5 °C. Seejärel tuleb näidiseid temperatuuril 23 °C ± 5 °C hoolikalt loputada destilleeritud veega, mis ei sisalda üle 0,2 protsendi lisandeid, ja pühkida seejärel pehme lapiga. 2.2.3. Tulemused 2.2.3.1. Pärast atmosfäärimõjudele vastupidavuse katset ei tohi näidiste välispinnas olla pragusid, kriimustusi, mõrasid ega deformatsioone ja valguse kiirguse muutumise keskmine väärtus Δ t = (T2 – T3) / T2, mida on mõõdetud kolmel näidisel käesoleva lisa 2. liites kirjeldatud menetluse kohaselt, ei tohi ületada 0,020 (Δ tm ≤ 0,020). 2.2.3.2. Pärast keemilistele mõjuritele vastupidavuse katset ei tohi näidistel olla keemiliste mõjurite jälgi, mis võivad põhjustada muutusi valguse hajumises, mille keskmine hälve Δ d = (T5 – T4) / T2, mida on mõõdetud kolmel näidisel käesoleva lisa 2. liites kirjeldatud menetluse kohaselt, ei tohi ületada 0,020 (Δ dm ≤ 0,020). 2.3. Vastupidavus puhastusainetele ja süsivesinikele 2.3.1. Vastupidavus puhastusainetele Kolme näidise (hajuti või materjalinäidise) välispinda kuumutatakse temperatuurini 50 °C ± 5 °C ja kastetakse seejärel viieks minutiks segusse, mille temperatuur on 23 °C ± 5 °C ja mis koosneb 99 osast destilleeritud veest, mis ei sisalda üle 0,02 protsendi lisandeid, ja ühest osast alküülarüülsulfonaadist. Katse lõpul kuivatatakse näidiseid temperatuuril 50 °C ± 5 °C. Näidiste pind puhastatakse niiske lapiga. 2.3.2. Vastupidavus süsivesinikele Seejärel hõõrutakse kolme näidise välispinda ühe minuti jooksul kergelt puuvillase lapiga, mida on immutatud 70 % n-heptaanist ja 30 % tolueenist (mahuprotsentides) koosnevas segus, ja kuivavatakse seejärel välisõhus. 2.3.3. Tulemused Pärast kahe nimetatud katse järjestikust tegemist ei tohi valguse kiirguse muutumise keskmine väärtus: Δt = (T2 – T3) / T2, mida on mõõdetud kolmel näidisel käesoleva lisa 2. liites kirjeldatud menetluse kohaselt, ületada 0,010 (Δ tm ≤ 0,010). 2.4. Vastupidavus mehaanilisele kulumisele 2.4.1. Mehaanilise kulutamise meetod Kolme uue näidise (hajuti) välispinnale rakendatakse ühtlase mehaanilise kulutamise katset käesoleva lisa 3. liites kirjeldatud meetodil. 2.4.2. Tulemused Pärast nimetatud katset mõõdetakse muutusi: valgusläbivuses : Δ t = (T2 – T3) / T2 ja valguse hajumises : Δ d = (T5 – T4) / T2 käesoleva lisa 2. liites kirjeldatud menetluse kohaselt punktis 2.2.4.1.1 määratletud alal. Kolmel näidisel mõõdetud keskmine väärtus peab olema järgmine: Δ tm ≤ 0,010; Δ dm ≤ 0,050. 2.5. Võimalike katete nakke katse 2.5.1. Näidise ettevalmistamine Hajuti kattesse lõigatakse žiletiteraga või nõelaga 20 mm x 20 mm suurune ruudustik, mille ruutude suurus on umbes 2 mm x 2 mm. Terale või nõelale avaldatav surve peab olema piisav vähemalt katte läbilõikamiseks. 2.5.2. Katse kirjeldus Kasutatakse kleeplinti, mille nakkejõud on 2 N/(laiuse cm) ± 20 %, mida mõõdetakse käesoleva lisa 4. liites nimetatud standardsetes tingimustes. Nimetatud kleeplint, mille laius peab olema vähemalt 25 mm, surutakse vähemalt 5 minutiks vastu punkti 2.5.1 kohaselt ettevalmistatud pinda. Seejärel koormatakse kleeplindi otsa nii, et katsetatava pinna nakkejõu suhtes rakendub vastava pinna suhtes risti mõjuv vastujõud. Selles faasis tõmmatakse kleeplint ühtlase kiirusega 1,5 m/s ±0,2 pinnalt ära. 2.5.3. Tulemused Ruudustikuga kaetud piirkonnas ei tohi esineda märgatavaid kahjustusi. Ruutude lõikepunktides või lõigete servades on kahjustused lubatud juhul, kui kahjustatud piirkond ei ületa 15 % ruudustikuga kaetud pindalast. 2.6. Plastist hajutiga komplektse laterna katsetamine 2.6.1. Hajuti pinna vastupidavus mehaanilisele kulumisele 2.6.1.1. Katsed Laternanäidise nr 1 hajutiga tehakse punktis 2.4.1 kirjeldatud katse. 2.6.1.2. Tulemused Pärast katset ei tohi B-klassi eesmise udutulelaterna puhul vööndites A ja B ning F3-klassi eesmise udutulelaterna puhul sirgetele 2 ja 5 ettenähtud fotomeetriliste mõõtmiste tulemused ületada ettenähtud maksimumväärtusi üle 30 % võrra. 2.6.2. Võimalike katete nakke katse Laternanäidise nr 2 hajutiga tehakse punktis 2.5 kirjeldatud katse. 2.7. Vastupidavus valgusallika kiirgusele Gaaslahendusvalgusallikate puhul: valgust edastavate plastosade eesmises udutulelaternas eralduvale ultraviolettkiirgusele vastupidavuse katsetamiseks: 2.7.1.1. eesmise udutulelaterna kõikide valgust edastavate plastosade lamedad näidised asetatakse gaaslahendusvalgusallika valgusvihku. Nimetatud näidiste parameetrid, näiteks nurgad ja näidistevahelised kaugused, peavad olema samasugused nagu eesmises udutulelaternas. 2.7.1.2. Pärast 1 500 tundi pidevat valgusvihus viibimist peavad uue standardse gaaslahendusvalgusallika kasutamisel näidist läbiva valguse kolorimeetrilised näitajad olema nõuetekohased ja näidiste välispinnas ei tohi olla pragusid, kriimustusi, mõrasid ega deformatsioone. 3. TOODANGU NÕUETELE VASTAVUSE KONTROLLIMINE Hajutite valmistamiseks kasutatavaid materjale arvestades peetakse seeriasse kuuluvaid laternaid käesoleva eeskirja nõuetele vastavaks, kui: 3.1.1. pärast keemilistele mõjuritele, puhastusainetele ja süsivesinikele vastupidavuse katseid ei ole näidiste välispinnal palja silmaga märgatavaid pragusid, lõhesid ega deformatsioone (vt punktid 2.2.2, 2.3.1 ja 2.3.2); 3.1.2. pärast punktis 2.6.1.1 kirjeldatud katset jäävad punktis 2.6.1.2 nimetatud mõõtepunktide fotomeetrilised väärtused käesoleva eeskirjaga toodangu nõuetele vastavuse suhtes kehtestatud piiridesse. 3.2. Kui katsetulemused ei vasta nõuetele, tuleb katseid korrata teise, juhuslikult valitud eesmise udutulelaterna näidisega. 1. LIIDE TÜÜBIKINNITUSKATSETE AJALINE JÄRJESTUS A. Katsed plastmaterjalidega (hajutid või materjalinäidised, mis on esitatud käesoleva eeskirja punkti 2.2.2 kohaselt). Näidised Hajutid või materjalinäidised Hajutid Katsed 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 1.1 Piiratud fotomeetria (punkt 2.1.2) X X X 1.1.1 Temperatuurimuutus (punkt 2.1.1) X X X 1.1.2 Piiratud fotomeetria (punkt 2.1.2) X X X 1.2 Valgusläbivuse mõõtmine X X X X X X X X X 1.2.2 Valguse hajumise mõõtmine X X X X X X 1.3 Atmosfäärimõjud (punkt 2.2.1) X X X 1.3.1 Valgusläbivuse mõõtmine X X X 1.4 Keemilised mõjurid (punkt 2.2.2) X X X 1.4.1 Valguse hajumise mõõtmine X X X 1.5 Puhastusained (punkt 2.3.1) X X X 1.6 Süsivesinikud (punkt 2.3.2) X X X 1.6.1 Valgusläbivuse mõõtmine X X X 1.7 Kulumine (punkt 2.4.1) X X X 1.7.1 Valgusläbivuse mõõtmine X X X 1.7.2 Valguse hajumise mõõtmine X X X 1.8 Nake (punkt 2.5) X B. Katsed komplektsete eesmiste udutulelaternatega (mis on esitatud käesoleva eeskirja punkti 2.3.2 kohaselt). Katsed Komplektne esilatern Näidis nr 1 2 2.1 Kulumine (punkt 2.6.1.1) X 2.2 Fotomeetria (punkt 2.6.1.2) X 2.3 Nake (punkt 2.6.2) X 2. LIIDE Valguse hajumise ja valgusläbivuse mõõtmise meetod 1. SEADMED (VT JOONIST) Kollimaatori K valgusvihku, millel on pool divergentsi β/2 = 17,4 × 10–4 rd piiratakse diafragmaga DT, mille ava on 6 mm ja mille vastu asetatakse näidise alus. Konvergentne akromaatiline lääts L2, mida on korrigeeritud sfäärilise moonutuse suhtes, ühendab diafragmat DT fotomeetri anduriga R; läätse L2 diameeter peab olema selline, et see ei kataks näidise poolt hajutatavat valguskoonust ulatuses, mille ülemine poolnurk on ß/2 = 14°. Ringdiafragma DD nurkadega a/2 = 1° ja amax/2 = 12° asetatakse läätse L2 kujutise fokaaltasandisse. Diafragma läbipaistmatu keskmine osa on vajalik valgusallikast otseselt saabuva valguse kõrvaldamiseks. Diafragma keskmist osa peab olema võimalik valgusvihust niimoodi eemaldada, et see liigub täpselt algasendisse tagasi. Vahekaugus L2 DT ja läätse L2 fookuskaugus F2 (1) valitakse nii, et kujutis DT katab täielikult fotomeetri anduri R. Kui esialgset langevat valgust väljendatakse tuhandetes ühikutes, peab iga näidu absoluutne täpsus olema väiksem kui üks ühik. 2. MÕÕTMISED Võetakse järgmised näidud: Näit Näidisega DD keskmise osaga Näitaja T1 ei ei Langeva valgusvoo esialgne näit T2 jah (enne katset) ei Uue materjali poolt 24kraadises väljas läbilastav valgusvoog T3 jah (pärast katset) ei Katsetatud materjali poolt 24kraadises väljas läbilastav valgusvoog T4 jah (enne katset) jah Uue materjali poolt hajutatud valgusvoog T5 jah (pärast katset) jah Katsetatud materjali poolt hajutatud valgusvoog (1) Läätse L2 fookuskauguseks soovitatakse valida ligikaudu 80 mm. 3. LIIDE PIHUSTUSKATSE MEETOD 1. KATSESEADMED 1.1. Pihustuspüstol Kasutatav pihustuspüstol peab olema varustatud 1,3 mm läbimõõduga düüsiga, mis võimaldab vedeliku voolukiirust 0,24 ± 0,02 l/min töörõhul 6,0 bar – 0/+ 0,5 bar. Nimetatud kasutustingimustes peab kulutataval pinnal tekkiva lehvikujulise mustri läbimõõt düüsist 380 mm ± 10 mm kaugusel olema 170 mm ± 50 mm. 1.2. Katsesegu Katsesegu koostis peab olema järgmine: kvartsliiv, Mohsi skaala järgi kõvadusega 7, terasuurusega 0–0,2 mm, ligikaudu normaaljaotusega ning nurgateguriga 1,8–2; vesi, karedusega kuni 205 g/m3, segus, mis sisaldab 25 g liiva liitri vee kohta. 2. KATSE Hajutite välispinnale lastakse üks kord või rohkem kordi toimida eespool kirjeldatud viisil moodustatud liivajoal. Juga tuleb pihustada katsetatava pinna suhtes ligikaudu risti. Kulumist kontrollitakse ühe või enama klaasinäidise abil, mis asetatakse võrdlusnäidisena katsetatava hajuti lähedale. Segu pihustatakse pinnale, kuni 2. liites kirjeldatud viisil mõõdetud valguse hajumise muutumine näidisel või näidistel on järgmine: Δ d = (T5 – T4) / T2 ≤ 0,0250 ± 0,0025 Kogu katsetatava pinna ühtlase kulumise kontrollimiseks võib kasutada mitut võrdlusnäidist. 4. LIIDE KLEEPLINDI NAKKE KATSE 1. EESMÄRK See meetod võimaldab määrata standardtingimustes kleeplindi lineaarset nakkejõudu klaasplaadi suhtes. 2. PÕHIMÕTE Jõu mõõtmine, ms on vajalik kleeplindi klaasplaadilt 90° nurga all eemaldamiseks. 3. ETTENÄHTUD KESKKONNATINGIMUSED Ümbritseva keskkonna temperatuur peab olema 23 °C ± 5 °C ja suhteline õhuniiskus 65 % ± 15 %. 4. KATSETÜKID Enne katsetamist hoitakse näidiseks oleva kleeplindi rulli 24 tunni jooksul ettenähtud keskkonnatingimustes (vt punkti 3). Igast rullist katsetatakse viit 400 mm pikkust katsetükki. Need võetakse rullist pärast kolme pealmise kihi eemaldamist. 5. MENETLUS Katse tuleb teha punktis 3 kirjeldatud keskkonnatingimustes. Võetakse viis katsetükki, keerates kleeplinti radiaalsuunas lahti kiirusel umbes 300 mm/s ning seejärel kinnitatakse need 15 sekundi jooksul klaasplaadile järgmisel viisil: kleeplint kinnitatakse klaasplaadile sõrme pideva pikisuunalise hõõruva liigutusega, surumata liiga tugevasti kleeplindile ja klaasplaadile: klaasplaadile kinnitatud kleeplint jäetakse 10 minutiks ettenähtud keskkonnatingimustesse; umbes 25 mm pikkune katsetükk eemaldatakse plaadilt suunas, mis on katsetüki teljega risti; plaat kinnitatakse ja kleeplindi vaba ots painutatakse 90° all tagasi. Jõudu rakendatakse nii, et kleeplindi ja plaadi eraldusjoon on selle jõu ja plaadi suhtes risti; kleeplinti tõmmatakse selle eemaldamiseks kiirusega 300 mm/s ± 30 mm/s ja registreeritakse selleks vajalik jõud. 6. TULEMUSED Viis saadud väärtust seatakse suuruse järjekorda ja mõõtmistulemuseks võetakse nende keskmine väärtus. Nimetatud väärtust väljendatakse njuutonites kleeplindi laiuse sentimeetri kohta.

7. LISA Toodete vastavuskontrolli miinimumnõuded 1. ÜLDSÄTTED 1.1. Käesolevas eeskirjas sätestatud vastavusnõudeid peetakse mehaanilisest ja geomeetrilisest seisukohast täidetuks, kui erinevused ei ületa vältimatuid tootmishälbeid. Seeriaviisiliselt valmistatud eesmiste udutulelaternate fotomeetriliste tööparameetrite nõuetele vastavust ei vaidlustata, kui fotomeetrilised tööparameetrid vastavad käesoleva eeskirja 2. lisa nõuetele olenevalt eesmise udutulelaterna klassist. Kui eespool kirjeldatud katsete tulemused ei vasta nõuetele, tuleb eesmise udutulelaterna katseid korrata, kasutades käesoleva eeskirja punktis 6.3 või 6.4 nimetatud valgusallikaid. 1.2.1. Kui eespool kirjeldatud katsete tulemused ei vasta nõuetele, võib eesmise udutulelaterna asendit muuta, tingimusel et valgusvihu telje ümberpaiknemine ei ületa külgsuunas 0,5 kraadi paremale või vasakule ja 0,2 kraadi üles või alla. Uues asendis peavad kõik fotomeetrilised nõuded olema täidetud. Selleks et kontrollida valguse ja varju piirjoone vertikaalsuunalist nihkumist soojuse mõjul, kohaldatakse järgmist menetlust. 1.3.1. Üht eesmise udutulelaterna näidist katsetatakse 5. lisa punktis 2.1 kirjeldatud menetluse kohaselt pärast seda, kui selle suhtes on kolm korda järjest rakendatud 5. lisa punktis 2.2.2 kirjeldatud tsüklit. 1.3.2. Eesmist udutulelaternat peetakse nõuetele vastavaks, kui Δr ei ületa 3,0 mrad. Kui nimetatud väärtus on suurem kui 3,0 mrad, kuid mitte üle 4,0 mrad, tehakse katse teise eesmise udutulelaternaga ja pärast seda ei tohi mõlema näidise puhul registreeritud absoluutväärtuste keskmine ületada 3,0 mrad. 1.4. Trikromaatilised koordinaadid peavad vastama käesoleva eeskirja punktile 7. Värvitu valgusallikaga varustatud suurendatud valikkollast valgust kiirgava eesmise udutulelaterna fotomeetrilised tööparameetrid peavad vastama käesoleva eeskirjaga ettenähtud väärtustele, mida on korrutatud koefitsiendiga 0,84. 2. TOOTJA TEOSTATAVA TOODETE VASTAVUSKONTROLLI MIINIMUMNÕUDED Tüübikinnitusmärgi omanik peab sobiva ajavahemiku järel tegema igale eesmise udutulelaterna tüübile vähemalt järgmised katsed. Katsed tuleb teha käesoleva eeskirja sätete kohaselt. Kui mõni näidis ei vasta asjaomase katsetüübi nõuetele, tuleb võtta täiendavad näidised ja katsetada neid. Tootja peab võtma meetmeid asjaomase toodangu nõuetele vastavuse tagamiseks. 2.1. Katsete laad Käesoleva eeskirja kohased nõuetele vastavuse katsed tehakse fotomeetriliste näitajate ja soojuse mõjul toimuva valguse ja varju piirjoone vertikaalsuunalise nihkumise kontrollimiseks. 2.2. Katsemenetlus 2.2.1. Katsed tehakse üldiselt käesoleva eeskirjaga ettenähtud meetodite kohaselt. 2.2.2. Tootja tehtavatel nõuetele vastavuse katsetel võib tüübikinnituskatsete eest vastutava pädeva asutuse nõusolekul kasutada samaväärseid meetodeid. Tootja on kohustatud tõestama, et kasutatavad meetodid on samaväärsed käesolevas eeskirjas sätestatud meetoditega. 2.2.3. Punktide 2.2.1 ja 2.2.2 kohaldamine nõuab katseseadmete regulaarset kalibreerimist ja nende mõõteandmete vastavusse viimist pädeva asutuse tehtud mõõtmiste tulemusega. 2.2.4. Kõikidel juhtudel, kuid eriti halduskontrolli ja näidiste võtmise puhul, tuleb võrdlusmeetodina kasutada käesoleva eeskirjaga ettenähtud meetodeid. 2.3. Näidiste võtmine Eesmiste udutulelaternate näidised valitakse ühtliku toodangupartii hulgast juhuslikkuse põhimõttel. Ühtlik partii tähendab tootja tootmismeetodite kohaselt määratletud sama tüüpi eesmiste udutulelaternate rühma. Tavaliselt hinnatakse üksikute tehaste seeriatoodangut. Tootja võib siiski koguda sama laternatüübi kohta andmeid mitmest tehasest, kui need tehased töötavad sama kvaliteedisüsteemi ja -juhtimise alusel. 2.4. Mõõdetud ja registreeritud fotomeetrilised näitajad Näidiseks võetud eesmisele udutulelaternale teostatakse fotomeetrilised mõõtmised käesoleva eeskirjaga ettenähtud punktides, võttes näidud käesoleva eeskirja 2. lisas loetletud punktide kohta olenevalt eesmiste udutulelaternate klassist. 2.5. Nõuetele vastavuse kriteeriumid Tootja peab katsetulemusi statistiliselt töötlema ning määratlema koos pädeva asutusega oma toodete nõuetele vastavust reguleerivad kriteeriumid nii, et oleks täidetud käesoleva eeskirja punktis 10.1 sätestatud toodete vastavushindamise nõuded. Toodete nõuetele vastavuse kriteeriumid peavad olema niisugused, et 8. lisas kirjeldatud pistelise kontrolli (esimese näidiste võtmise) puhul on kontrollimise läbimise minimaalne tõenäosus 0,95 (95 % usaldatavusega).

8. LISA NÄIDISTE VÕTMISE MIINIMUMNÕUDED 1. ÜLDSÄTTED 1.1. Käesolevas eeskirjas sätestatud vastavusnõudeid peetakse mehaanilisest ja geomeetrilisest seisukohast täidetuks, kui erinevused ei ületa vältimatuid tootmishälbeid. Seeriaviisiliselt valmistatud eesmiste udutulelaternate fotomeetriliste tööparameetrite nõuetele vastavust ei vaidlustata, kui fotomeetrilised tööparameetrid vastavad käesoleva eeskirja 2. lisa nõuetele olenevalt eesmise udutulelaterna klassist. Kui eespool kirjeldatud katsete tulemused ei vasta nõuetele, tuleb eesmise udutulelaterna katseid korrata, kasutades käesoleva eeskirja punktis 6.3 või 6.4 nimetatud valgusallikaid. 1.2.1. Kui eespool kirjeldatud katsete tulemused ei vasta nõuetele, võib eesmise udutulelaterna asendit muuta, tingimusel et valgusvihu telje ümberpaiknemine ei ületa külgsuunas 0,5 kraadi paremale või vasakule ja 0,2 kraadi üles või alla. Uues asendis peavad olema täidetud kõik fotomeetrilised nõuded. Kui valgustugevuse nõuded ei ole täidetud, on lubatud valguse ja varju piirjoont vertikaalsuunas ±0,5 kraadi ja/või horisontaalsuunas , kraadi võrra ümber suunata. Uues asendis peavad olema täidetud kõik fotomeetrilised nõuded. Kui vertikaalset reguleerimist ei saa teha korduvalt kuni lubatud hälbe piiridesse jääva nõutava asendi saavutamiseni, kohaldatakse käesoleva eeskirja 9. lisas kirjeldatud instrumentaalmeetodit ning ühel näidisel katsetatakse valguse ja varju piirjoone kvaliteeti. 1.2.2. Ilmsete defektidega eesmisi udutulelaternaid ei võeta arvesse. 1.3. Värvsuskoordinaadid peavad vastama käesoleva eeskirja punktile 7. Värvitu valgusallikaga varustatud suurendatud valikkollast valgust kiirgava eesmise udutulelaterna fotomeetrilised tööparameetrid peavad vastama käesoleva eeskirjaga ettenähtud väärtustele, mida on korrutatud koefitsiendiga 0,84. 2. ESIMENE NÄIDISTE VÕTMINE Esimesel näidiste võtmisel valitakse juhuslikkuse põhimõttel välja neli eesmist udutulelaternat. Esimesed kaks märgistatakse A-tähega, teised kaks B-tähega. 2.1. Nõuetele vastavust ei vaidlustata Vastavalt käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud näidiste võtmise menetlusele ei vaidlustata seeriaviisiliselt valmistatud eesmiste udutulelaternate nõuetele vastavust, kui eesmiste udutulelaternate mõõdetud väärtuste kõrvalekalle ebasoodsas suunas on järgmine: 2.1.1.1. näidis A A1: üks eesmine udutulelatern: 0 % üks eesmine udutulelatern: mitte üle 20 % A2: mõlemad eesmised udutulelaternad: üle 0 % kuid mitte üle 20 % edasi näidisele B 2.1.1.2. näidis B B1: mõlemad eesmine udutulelatern 0 % 2.2. Nõuetele vastavus vaidlustatakse Vastavalt käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud näidiste võtmise menetlusele tuleb vaidlustada seeriaviisiliselt valmistatud eesmiste udutulelaternate nõuetele vastavus ja nõuda tootjalt toodangu nõuetele vastavaks muutmist (vastavusse viimist), kui eesmiste udutulelaternate mõõdetud väärtuste kõrvalekalded on järgmised: 2.2.1.1. näidis A A3: üks eesmine udutulelatern: mitte üle 20 % üks eesmine udutulelatern: üle 20 % kuid mitte üle 30 % 2.2.1.2. näidis B B2: A2 üks eesmine udutulelatern: üle 0 % kuid mitte üle 20 % üks eesmine udutulelatern: mitte üle 20 % B3: A2 üks eesmine udutulelatern: 0 % üks eesmine udutulelatern: üle 20 % kuid mitte üle 30 % 2.3. Tüübikinnituse tühistamine Nõuetele vastavus tuleb vaidlustada ja kohaldada punkti 11, kui käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud näidiste võtmise menetlust järgides on eesmiste udutulelaternate mõõdetud väärtuste kõrvalekalded on järgmised: 2.3.1. näidis A A4: üks eesmine udutulelatern: mitte üle 20 % üks eesmine udutulelatern: üle 30 % A5: mõlemad eesmised udutulelaternad: üle 20 % 2.3.2. näidis B B4: A2 üks eesmine udutulelatern: üle 0 % kuid mitte üle 20 % üks eesmine udutulelatern: üle 20 % B5: A2 mõlemad eesmised udutulelaternad: üle 20 % B6: A2 üks eesmine udutulelatern: 0 % üks eesmine udutulelatern: üle 30 % 3. KORDUV NÄIDISTE VÕTMINE Katsete A3, B2 ja B3 puhul tuleb kahe kuu jooksul pärast teatamist võtta uued näidised, võttes kahest eesmisest udutulelaternast koosneva kolmanda näidise C ja kahest eesmisest udutulelaternast koosneva neljanda näidise D, mis valitakse pärast toodangu nõuetele vastavusse viimist valmistatud varude hulgast. 3.1. Nõuetele vastavust ei vaidlustata Vastavalt käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud näidiste võtmise menetlusele ei vaidlustata seeriaviisiliselt valmistatud eesmiste udutulelaternate nõuetele vastavust, kui eesmiste udutulelaternate mõõdetud väärtuste kõrvalekalded on järgmised: 3.1.1.1. näidis C C1: üks eesmine udutulelatern: 0 % üks eesmine udutulelatern: mitte üle 20 % C2: mõlemad eesmised udutulelaternad: üle 0 % kuid mitte üle