ET Euroopa Liidu Teataja L 330/214

Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Euroopa Majanduskomisjoni (UN/ECE) eeskiri nr 113 — Ühtsed sätted mootorsõidukite esilaternate tunnustamise kohta, mis kiirgavad sümmeetrilist lähituld või kaugtuld või mõlemat ja on varustatud hõõglampidega (1)

A. RAKENDUSSÄTTED

0. REGULEERIMISALA

Käesolevat määrust kohaldatakse mootorsõidukite esilaternate suhtes, mis kiirgavad sümmeetrilist lähituld ja/või kaugtuld ja millel võivad olla klaasist või plastmaterjalist hajutiklaasid ning mis on varustatud asendatavate hõõglampidega. (2) (3)

1. MÄÄRATLUSED

Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi määratlusi.

1.1. Hajutiklaas – esilaterna või laterna üksuse välimine osa, mis laseb valguse läbi valgustava pinna.

1.2. Kate – toode või tooted, mis paigaldatakse ühes või mitmes kihis hajutiklaasi välispinnale.

Erinevat “tüüpi” esilaternad – esilaternad, mis erinevad üksteisest järgmiste oluliste näitajate poolest:

1.3.1. kaubanimi või mark;

1.3.2. optilise süsteemi omadused;

1.3.3. selliste osade lisamine või kõrvaldamine, mis võivad seadmete töötamise ajal esineva peegeldumise, murdumise, neeldumise ja/või moonutuste teel muuta optilist toimet;

1.3.4. tekitatava valgusvihu laad (lähituli, kaugtuli või mõlemad);

1.3.5. olemasolul hajutiklaaside ja võimaliku katte materjalid;

1.3.6. kasutatavate hõõglampide kategooria;

1.4. Erineva “klassi” (A-, B-, C- või D-) esilaternad – konkreetsete fotomeetriliste omaduste järgi eristuvad esilaternad.

2. ESILATERNA TÜÜBIKINNITUSE TAOTLEMINE

Tüübikinnituse taotluse peab esitama kaubanime või margi omanik või tema nõuetekohaselt volitatud esindaja. Selles tuleb märkida:

2.1.1. andmed selle kohta, kas laternat kavatsetakse kasutada nii lähi- kui kaugtulede või neist ainult ühe jaoks;

2.1.2. kas taotlus hõlmab A-, B-, C- või D-klassi esilaternat;

2.1.3. kasutatava(te) hõõglambi(-lampide) kategooria määruse nr 37 loetelu järgi.

Igale kinnitamistaotlusele tuleb lisada:

2.2.1. kolmes eksemplaris piisavalt üksikasjalikud joonised, mis võimaldavad kindlaks teha laterna tüübi ja millel on kujutatud esilaterna eestvaade, olemasolul klaaside rihvelmustriga, ning ristlõige; joonistel peab olema märgitud kinnitusmärgi asukoht;

2.2.2. tehniline lühikirjeldus;

2.2.3. esilaterna tüübi kaks näidist;

ainult B-, C- või D-klassi esilaternate puhul, hajutiklaaside valmistamiseks kasutatud plastmaterjali katsetamiseks:

kolmteist hajutiklaasi;

2.2.4.1.1. kuus klaasi kõnealustest hajutiklaasidest võib asendada kuue, vähemalt 60 mm × 80 mm suuruse materjalinäidisega, mille välispind on lame või kumer ning mille keskel on vähemalt 15 mm × 15 mm suurune peamiselt lame ala (kõveruse raadiusega vähemalt 300 mm);

2.2.4.1.2. iga selline hajutiklaas või materjalinäidis peab olema toodetud seeriatoodangu valmistamisel kasutatava meetodiga;

2.2.4.2. peegeldi, millele saab hajutiklaasid tootja juhendi kohaselt kinnitada.

2.3. Hajutiklaaside ja katete (olemasolul) juba katsetatud materjalidega peab kaasas olema katseprotokoll, milles kirjeldatakse nende materjalide ja katete omadusi.

3. MÄRGISTUSED

3.1. Kinnituse saamiseks esitatud esilaternatel peab olema taotleja kaubanimi või mark.

3.2. Hajutiklaasil ja korpusel (4) (5) peavad olema piisava suurusega alad punktis 4 nimetatud tüübikinnitusmärgi jaoks; kõnealused alad märgitakse punktis 2.2.1 nimetatud joonistele.

3.3. Esilaterna tagaküljel peab olema märgitud kasutatava hõõglambi kategooria.

4. KINNITUS

4.1. Üldosa

4.1.1. Kui kõik vastavalt lõikele 2 esitatud esilaterna tüübi näidised vastavad käesoleva määruse sätetele, antakse sellele tüübile kinnitus.

4.1.2. Kui grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternad vastavad enam kui ühe määruse nõuetele, võib laternale kinnitada ühe rahvusvahelise tüübikinnitusmärgi, tingimusel, et igaüks nendest grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternatest vastab selle suhtes kohaldatavatele nõuetele.

4.1.3. Igale kinnituse saanud tüübile antakse kinnitusnumber. Selle kaks esimest numbrit (praegu 00) näitavad kinnituse andmise ajaks käesolevasse määrusesse viimati tehtud peamisi tehnilisi muudatusi hõlmavat muudatuste seeriat. Sama lepinguosaline ei või anda sama numbrit teisele käesoleva määrusega hõlmatud esilaternatüübile.

4.1.4. Teade esilaternatüübi käesoleva määruse kohase tüübikinnituse andmise, laiendamise, kinnituse andmisest keeldumise, kinnituse tühistamise või tootmise lõpliku lõpetamise kohta edastatakse käesoleva määruse lisa 1 vormi kasutades käesolevat määrust kohaldavatele 1958. a lepingu osalistele.

4.1.5. Peale punktiga 3.1 ettenähtud märgi peab igale käesoleva määruse kohaselt kinnitatud esilaternale kinnitama punktis 3.2 nimetatud aladele punktides 4.2 ja 4.3 kirjeldatud tüübikinnitusmärgi.

4.2. Tüübikinnitusmärgi sisu

Tüübikinnitusmärgil on:

rahvusvaheline tüübikinnitusmärgistus, millel on:

4.2.1.1. E-tähte ümbritsev ringjoon, millele järgneb tüübikinnituse andnud riigi eraldusnumber (6);

4.2.1.2. punktiga 4.1.3. ette nähtud kinnitusnumber;

järgmine lisatähis:

4.2.2.1. horisontaalne nool teravikuga mõlemas otsas, mis osutavad paremale ja vasakule;

4.2.2.2. esilaternatel, mis vastavad ainult käesoleva määruse lähitulega seotud nõuetele, tähed “C-AS” A-klassi esilaternate puhul, “C-BS” B-klassi esilaternate puhul, “C-CS” C-klassi esilaterna puhul või “WC-DS” D-klassi esilaterna puhul;

4.2.2.3. esilaternatel, mis vastavad ainult käesoleva määruse kaugtulega seotud nõuetele, tähed “R-BS” B-klassi esilaternate puhul, “WR-CS” C-klassi esilaterna puhul või “WR-DS” D-klassi esilaterna puhul;

4.2.2.4. esilaternatel, mis vastavad käesoleva direktiivi lähi- ja kaugtulega seotud nõuetele, tähed “CR-BS” B-klassi esilaternate puhul, “WCR-CS” C-klassi esilaterna puhul või “WCR-DS” D-klassi esilaterna puhul;

4.2.2.5. plastist laternaklaasiga varustatud esilaternate puhul kinnitatakse lõigetega 4.2.1. ja 4.2.2. ettenähtud tähiste lähedale tähed “PL”;

4.2.2.6. D-klassi esilaternate puhul, mis vastavad käesoleva määruse kaugtulega seotud nõuetele, maksimaalse valgustugevuse tähis punktis 6.3.2.1.2. nimetatud viitemärgi kujul, mis asetatakse E-tähte ümbritseva ringjoone lähedale.

Igal juhul peavad katsemenetluse ajal vastavalt lisa 4 punktile 1.1.1.1 kasutatud asjakohane töötamismoodus ning vastavalt lisa 4 punktile 1.1.1.2 lubatud pinge/pinged olema sätestatud kinnitusvormidel ja teatistel, mis saadetakse kokkuleppeosalisteks olevatele ja käesolevat määrust kohaldavatele riikidele.

Vastavatel juhtudel märgistatakse seade järgmiselt.

4.2.3.1. Käesoleva määrusega ettenähtud nõuetele vastavate esilaternate puhul, mis on konstrueeritud nii, et lähitulelaterna hõõgniit ei sütti samaaegselt mis tahes muu valgustusseadme hõõgniidiga, millega see võib olla vastastikku ühendatud, märgitakse kaldjoon (/) tüübikinnitusmärgil oleva lähitulelaterna tähise taha.

4.2.4. Eespool kirjeldatud lisatähiste lähedale võib märkida kinnitusnumbri need kaks numbrit (praegu 00), mis näitavad kinnituse andmise ajaks käesolevasse määrusesse tehtud viimast peamisi tehnilisi muudatusi hõlmavat muudatuste seeriat, ja punktis 4.2.2.1. kirjeldatud noole.

4.2.5. Punktides 4.2.1. kuni 4.2.3. nimetatud märgid ja tähised peavad olema selgelt loetavad ja kustutamatud. Neid võib kinnitada esilaterna sisemisele või välimisele osale (ei ole tähtis, kas see on läbipaistev või mitte), mida ei saa esilaterna läbipaistvast valgust kiirgavast osast eraldada. Igal juhul peavad need olema nähtavad, kui esilatern on sõidukile paigaldatud või kui liikuv osa, nt kapott, on avatud.

4.3. Tüübikinnitusmärgi kujundus

4.3.1. Käesoleva määruse lisa 2 joonistes 1–10 on esitatud tüübikinnitusmärgi kujunduse näidised koos eespool nimetatud lisatähistega.

Grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternad.

Kui grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternad vastavad mitme määruse nõuetele, võib neile kinnitada ühe rahvusvahelise tüübikinnitusmärgi, millel on E-tähte ümbritsev ringjoon, millele järgneb kinnituse andnud riigi eraldusnumber ja kinnitusnumber. Selle kinnitusmärgi võib kinnitada mis tahes kohale grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternatel, tingimusel et:

4.3.2.1.1. märk on nähtav pärast laternate sõidukile paigaldamist;

4.3.2.1.2. ühtegi grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternate valgust ülekandvat osa ei saa eemaldada, eemaldamata samaaegselt tüübikinnitusmärki.

Iga laterna tunnusmärk, mis vastab kinnituse andmise aluseks olnud määrusele, nagu ka vastava kinnituse andmise ajaks määrusesse viimasena tehtud peamisi tehnilisi muudatusi hõlmav muudatuste seeria ning vajadusel nõuetekohane nool märgitakse kas:

4.3.2.2.1. asjakohasele valgustavale pinnale või

4.3.2.2.2. laternate grupile selliselt, et grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternatest oleks iga latern selgesti kindlaksmääratav.

4.3.2.3. Ühe kinnitusmärgi osade mõõtmed ei tohi olla väiksemad kui tüübikinnituse aluseks olnud määruses üksikmärkidest väikseima jaoks ette nähtud miinimummõõtmed.

4.3.2.4. Igale kinnitatud tüübile antakse kinnitusnumber. Sama lepinguosaline ei tohi anda sama numbrit teist tüüpi käesoleva määrusega hõlmatud grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternatele.

4.3.2.5. Käesoleva määruse lisa 2 joonisel 11 on esitatud grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternate kinnitusmärkide kujunduse näidised koos kõigi eespool nimetatud lisatähistega.

Laternate suhtes, mille klaase saab kasutada ka muude esilaterna tüüpide juures ja mis võivad olla muude laternatega vastastikku ühendatud või kombineeritud,

kohaldatakse punkti 4.3.2. sätteid.

4.3.3.1. Peale selle võivad samade hajutiklaaside kasutamisel olla nendel klaasidel erinevad tüübikinnitusmärgid, mis vastavad esilaternate või laternate üksuste eri tüüpidele, tingimusel, et ka esilaterna klaasidega lahutamatult ühendatud korpusel on punktis 3.2. kirjeldatud ala ning tegelikule talitlusele vastavad tüübikinnitusmärgid. Kui eri tüüpi esilaternatel on ühine korpus, siis võivad korpusel olla erinevad tüübikinnitusmärgid.

4.3.3.2. Lisa 2 joonisel 12 on esitatud eespool nimetatud juhuga seotud kinnitusmärkide näidised.

B. ESILATERNATELE ESITATAVAD TEHNILISED NÕUDED (7)

5. ÜLDNÕUDED

5.1. Iga näidis peab vastama punktides 6–8 esitatud nõuetele.

Esilaternad tuleb valmistada nii, et tavapärastes kasutustingimustes, vaatamata neile mõjuda võivale vibratsioonile, säiliksid nende ettenähtud fotomeetrilised omadused ja need oleksid heas töökorras.

5.2.1. Esilaternate paigaldamisel tuleb kasutada seadet, mis võimaldab sõiduki esilaternate reguleerimist vastavalt kohaldatavatele eeskirjadele. Selline seade võib, aga ei pruugi võimaldada horisontaalset reguleerimist, tingimusel, et esilaternad on projekteeritud selliselt, et need säilitavad hea horisontaalse paigutuse ka vertikaalse paigutuse reguleerimise järel. Sellist seadet ei ole vaja üksuste puhul, mille puhul peegeldit ja hajutiklaasi ei saa teineteisest eraldada, tingimusel, et selliste üksuste kasutamine piirdub sõidukitega, mille puhul saab esilaterna seadistust reguleerida muul viisil.

Kui lähituld kiirgav esilatern ja kaugtuld kiirgav esilatern, kumbki varustatud eraldi hõõglambiga, on ühtseks seadmeks kokku ühendatud, peab reguleerimisseade võimaldama iga optilist süsteemi eraldi nõuetekohaselt reguleerida.

5.2.2. Kõnealused nõudeid ei kohaldata siiski püsivalt kokkuehitatud peegelditega esilaternakoostude suhtes. Seda tüüpi esilaternakoostude suhtes kohaldatakse käesoleva määruse punktis 6.3 esitatud nõudeid.

5.3. Esilatern peab olema varustatud vastavalt määrusele nr 37 kinnitatud hõõglambiga(-lampidega). Kasutada võib mis tahes määruse nr 37 hõõglampi, tingimusel, et:

a) nimetatud määruse sisukorras ei ole selle kasutamise suhtes tehtud piiranguid;

b) selle lähitule etalon-valgusvoog ei ületa A- ja B-klassi puhul 600 lm;

c) selle lähitule objektiivne valgusvoog ei ületa C- ja D-klassi puhul 2 000 lm.

5.4. Osad, mille abil hõõglamp on kinnitatud peegeldi külge, peavad olema valmistatud nii, et hõõglambi saab ka pimedas asetada ainult õigesse asendisse. (8)

5.5. Hõõglambi pesa peab vastama IEC trükises 61-2 (kolmas trükk, 1969) nimetatud omadustele. Kohaldatakse asjakohase hõõglambi kategooria pesa andmelehte.

5.6. Lisaks sellele katsetatakse B-, C- või D-klassi esilaternaid täiendavalt, et tagada, et kasutamisel ei esine fotomeetriliste tööparameetrite ülemäärast muutust.

5.7. Kui B-, C- või D-klassi esilaterna klaas on plastmaterjalist, tuleb teostada katsed vastavalt lisa 6 nõuetele.

Vaheldumisi kaug- ja lähituld kiirgavatel esilaternatel peab esilaternaga kokkuehitatud mehaaniliste, elektromehaaniliste või muude, tulede vahetamiseks ettenähtud seadmete konstruktsioon olema selline, et:

5.8.1. seade oleks piisavalt tugev normaalsetes tingimustes 50 000 lülituseks, ilma et seadmel tekiks võimalikule vibratsioonile vaatamata kahjustusi;

5.8.2. tööhäire korral lülituks seade automaatselt lähitulele;

5.8.3. nii lähi- kui kaugtuld saaks alati sisse lülitada, välistades mehhanismi seiskumise kahe asendi vahel;

5.8.4. kasutaja ei saaks tavaliste tööriistadega liikuvate detailide kuju või asendit muuta.

6. VALGUSTUS

6.1. Üldsätted

6.1.1. Esilaternad tuleb valmistada nii, et need valgustavad piisavalt ja pimestamata lähitule režiimis ning hästi kaugtulena.

6.1.2. Esilaterna tekitatav valgustus tuleb kindlaks määrata vertikaalsel ekraanil, mis paigaldatakse esilaterna ette 25 m kaugusele ja selle telje suhtes täisnurkselt, nagu on näha käesoleva määruse lisas 3.

6.1.3. Esilaternaid tuleb kontrollida värvitu standardse (võrdlus-)hõõglambi abil, mis on projekteeritud määruse nr 37 asjakohasel andmelehel osutatud nimipinge jaoks. Esilaterna kontrollimisel tuleb hõõglambi klemmidele rakendatav pinge reguleerida selliseks, et saavutatakse määruse nr 37 asjakohasel andmelehel osutatud etalon-valgusvoog.

6.1.4. Esilaternat käsitatakse nõuetekohasena, kui see vastab lõike 6 nõuetele vähemalt ühe standardse (võrdlus-)hõõglambi kasutamisel, mille võib esitada koos esilaternaga.

6.2. Lähitulele esitatavad nõuded

6.2.1. Lähitule valgusvihk peab moodustama piisavalt terava valgustatud ja valgustamata ala piiri, et selle abil oleks võimalik esilaternat seadistada. See piir peab olema üldiselt horisontaalne ja kulgema võimalikult sirgelt horisontaalis vähemalt ± 3° A-, C- ja D-klassi esilaternate puhul ning vähemalt ± 5° B-klassi esilaternate puhul.

Esilatern tuleb joondada järgmiselt:

6.2.2.1. külgsuunas peab valgusvihk olema võimalikult sümmeetriline joonega V-V, v.a A- ja B-klassi esilaternate puhul, millel ei ole mehhanismi horisontaalse joonduse reguleerimiseks. Need esilaternad paigutatakse nii, et need on sama nurga all kui sõidukil;

6.2.2.1. vertikaalsuunas peab valgusvihu valgustatud ja valgustamata ala piir olema 250 mm allpool joont H-H. See peab olema võimalikult horisontaalne.

6.2.3. Selliselt reguleeritud esilatern peab juhul, kui kinnitust soovitakse ainult lähitulele, (9) vastama ainult punktides 6.2.5. – 6.2.6. esitatud nõuetele; kui latern aga peab kiirgama nii lähi- kui kaugtuld, peab see vastama punktides 6.2.5., 6.2.6. ja 6.3. esitatud nõuetele.

6.2.4. Kui eespool kirjeldatud viisil joondatud esilatern ei vasta punktides 6.2.5., 6.2.6. ja 6.3. esitatud nõuetele, võib seadistust muuta, v.a esilaternate puhul, millel ei ole horisontaalse reguleerimise mehhanismi, tingimusel, et valgusvihu telg ei nihku külgsuunas rohkem kui 1° võrra (= 44 cm) paremale või vasakule. (10) Valgustatud ja valgustamata ala piiri abil teostatava reguleerimise lihtsustamiseks on lubatud selle piiri teravamaks muutmiseks esilatern osaliselt kinni katta. Valgustatud ja valgustamata ala piir ei tohiks aga minna üle joone H-H.

Lähitule valgusvihuga lisas 3 nimetatud ekraanidel saavutatav valgustus peab vastama järgmistele valgustuse nõuetele.

6.2.5.1. A-klassi esilaternad:

mis tahes punkt joonel H-H või sellest kõrgemal: ≤ 0,32 lx mis tahes punkt joonel 25L-25R ≥ 1,28 lx mis tahes punkt joonel 12,5L-12,5R ≥ 0,64 lx

6.2.5.2. B-klassi esilaternad:

mis tahes punkt joonel H-H ja sellest kõrgemal: ≤ 0,7 lx mis tahes punkt joonel 50L-50R v.a 50V (11) ≥ 1,5 lx punkt 50V ≥ 3 lx mis tahes punkt joonel 25L-25R ≥ 3 lx mis tahes punkt IV piirkonnas ≥ 1,5 lx

6.2.5.3. C- või D-klassi esilaternad:

Mõõtepunkt/Joon/Piir-kond B-β ruutvõrgustiku asend nurgakraadides vertikaalne β** horisontaalne B** Nõutav valgustus luksides 25 m kaugusel minimaalne maksimaalne D-klass C-klass D-klass C-klass > 125cm3 ≤ 125cm3 > 125cm3 ≤ 125cm3 1 0,86 D 3,5 R 2,3 15,4 2 0,86 D 0 5,8 2,9 - 3 0,86 D 3,5 L 2,3 15,4 4 0,50 U 1,50 L & 1,50 R - 1,08 6 2,00 D 15 L & 15 R 1,28 0,64 - 7 4,00 D 20 L & 20 R 0,38 0,19 - 8 0 0 - 1,92 Joon 11 2,00 D 9 L kuni 9 R 1,6 - Joon 12 7,00 U 10 L kuni 10 R - 0,3; aga 0,96 juhul kui 2° koonuse piires Joon 13 10,00 U 10 L kuni 10 R - 0,15; aga 0,64 juhul kui 2° koonuse piires Joon 14 10 U kuni 90 U 0 - 0,15; aga 0,64 juhul kui 2° koonuse piires 15* 4,00 U 8,0 L 0,1* 1,08 16* 4,00 U 0 0,1* 1,08 17* 4,00 U 8,0 R 0,1* 1,08 18* 2,00 U 4,0 L 0,2* 1,08 19* 2,00 U 0 0,2* 1,08 20* 2,00 U 4,0 R 0,2* 1,08 21* 0 8,0 L & 8,0 R 0,1* - 22* 0 4,0 L & 4,0 R 0,2* 1,08 Piirkond 1 1U/8L-4U/8L-4U/8R-1U/8R-0/4R-0/1R-0,6U/0-0/1L-0/4L-1U/8L - 1,08 Piirkond 2 >4U kuni <10 U 10 L kuni 10 R - 0,3; aga 0,96 juhul kui 2° koonuse piires Piirkond 3 10 U kuni 90 U 10 L kuni 10 R - 0,15; aga 0,64 juhul kui 2° koonuse piires

Märkused:

“D” tähendab joonest H-H allpool. “U” tähendab joonest H-H kõrgemal. “R” tähendab joonest V-V paremal. “L” tähendab joonest V-V vasakul.

* Kõnealuste punktide mõõtmise ajal peab kombineeritud, grupeeritud või vastastikku ühendatud süsteemi puhul olema sisse lülitatud Euroopa Majanduskomisjoni määruse nr 50 kohase kinnituse saanud eesmine ääretulelatern.

** Kui ei ole teisiti märgitud, siis iga fotomeetrilise mõõtmise katsepunkti puhul on iseseisvalt lubatud hälve 0.25°.

Muu üldine tekst:

Euroopa Majanduskomisjoni tüübikinnitus etalonvalgusvoo juures vastavalt määrusele nr 37 või gaaslahendusvalgustite puhul objektiivse valgusvoo juures vastavalt määrusele nr 99.

Fotomeetria nominaalne suunanurk:

vertikaalsuunas: 1 % D (0,57°D) horisontaalsuunas: 0°

Fotomeetriliste omaduste lubatud hälbed:

vertikaalsuunas: 0,3°D kuni 0,8°D horisontaalsuunas: ± 0,5°D L-R

6.2.6. C- ja D-klassi esilaternate puhul peab piirkondades 1, 2 ja 3 valgus jaotuma võimalikult ühtlaselt.

6.3. Kaugtulesid käsitlevad sätted

6.3.1. Kui esilatern on projekteeritud kiirgama nii kaug- kui lähituld, tehakse kaugtule poolt ekraanil tekitatava valgustuse mõõtmised sama esilaterna joondusega kui punkti 6.2. tingimuste puhul; kui esilatern kiirgab ainult kaugtuld, reguleeritakse see nii, et maksimaalse valgustuse ala keskendub joonte H-H ja V-V ristumiskohta; selline esilatern peab vastama ainult punkti 6.3. nõuetele.

Välja arvatud A-klassi esilaterna puhul, peab kaugtule poolt ekraanile tekitatav valgustus vastama järgmistele tingimustele.

Joonte H-H ja V-V lõikumispunkt HV peab asuma alal, kus isoluks vastab 80 %-le maksimaalsest valgustusest. See maksimumväärtus (EM) ei tohi olla 32 luksi B- ja C-klassi esilaternate puhul ja alla 51,2 luksi D-klassi esilaternate puhul. Maksimumväärtus ei tohi mingil juhul ületada B-klassi esilaternate puhul 240 luksi ning C- ja D-klassi esilaternate puhul 180 luksi.

6.3.2.1.1. See kaugtule maksimaalne valgustugevus (IM) väljendatuna tuhandetes cd-s arvutatakse järgmise valemi abil:

6.3.2.1.2. Selle maksimaalse tugevuse viitemärk (I'M), millele osutatakse punktis 4.2.2.6., saadakse järgmise suhte abil:

See väärtus ümardatakse üheni järgmistest väärtustest: 7,5 – 10 – 12,5 – 17,5 – 20 – 25 – 27,5 – 30 – 37,5 – 40 – 45 – 50.

6.3.2.2. Alates punktist HV ei tohi valgustus piki horisontaaljoont paremal ega vasakul olla B- ja C-klassi esilaterna puhul alla 12 luksi ja D-klassi esilaterna puhul alla 24 luksi kuni kauguseni 1 125 mm ning B- ja C-klassi esilaterna puhul alla 3 luksi ja D-klassi esilaterna puhul alla 6 luksi kuni kauguseni 2 250 mm.

C- ja D-klassi esilaterna puhul peavad valgustugevused vastama lisa 3 tabelite A ja B nõuetele. Tabelit A kohaldatakse, kui esmast kaugtuld kiirgab üks valgusallikas. Tabelit B kohaldatakse juhul, kui kaugtuld kiirgab teisene kaugtule esilatern, mida kasutatakse koos harmoniseeritud lähitule esilaternaga, või esmane kaugtule esilatern.

6.4. Reguleeritava peegeldiga esilaternate puhul tuleb läbi viia lisakatsed pärast peegeldi asendi muutmist esilaterna reguleerimisseade abil ± 2 kraadi võrra vertikaalsuunas selle algasendist või siis vähemalt maksimaalsesse asendisse juhul, kui see on vähem kui 2 kraadi. Seejärel liigutatakse (nt goniomeetrit kasutades) kogu esilaternat sama arvu kraadide võrra peegeldi liigutamisega vastupidises suunas. Tuleb teha järgmised mõõtmised ja punktid peavad jääma nõutud piiridesse:

lähituli : punktid HV ja 0,86D-V kaugtuli : IM ja punkt HV (% IM-ist).

6.5. Punktides 6.2. ja 6.3. nimetatud valgustuse väärtusi ekraanil mõõdetakse fotoretseptori abil, mille tegelik tajupind asub 65 mm küljepikkusega ruudu sees.

7. VÄRVUS

7.1. Kiiratava valguse värvus peab olema valge. Rahvusvahelise Valgustuskomisjoni (CIE) trikromaatilistes koordinaatides väljendatult peab tulede valgus jääma järgmistesse piiridesse:

piirväärtus sinise suunas x ≥ 0,310 piirväärtus kollase suunas x ≤ 0,500 piirväärtus rohelise suunas y ≤ 0,150 + 0,640 x piirväärtus rohelise suunas y ≤ 0,440 piirväärtus punakaslilla suunas y ≥ 0,050 + 0,750 x piirväärtus punase suunas y ≥ 0,382

C. TÄIENDAVAD HALDUSSÄTTED

8. ESILATERNA TÜÜBI MUUTMINE JA KINNITUSE LAIENDAMINE

Igast esilaternatüübi muutmisest tuleb teatada esilaternatüübi kinnitanud haldusasutusele. Kõnealune asutus võib:

8.1.1. leida, et tehtud muudatused tõenäoliselt ei avalda märgatavat kõrvaltoimet ja et esilatern vastab igal juhul nõuetele, või

8.1.2. nõuda tüübikinnituskatseid tegevalt tehniliselt teenistuselt täiendavat katsearuannet.

8.2. Tüübimuutmist lubav või keelav teade edastatakse käesolevat määrust kohaldavatele kokkuleppeosalistele punktis 4.1.4. ettenähtud korras.

8.3. Tüübikinnituse laienduse andnud asutus määrab igale sellise laienduse puhul koostatud teatisevormile seerianumbri ja teatab sellest teistele käesolevat määrust kohaldavatele 1958. a kokkuleppe osalistele käesoleva määruse lisa 1 nõuetele vastava teatisevormiga.

9. TOODANGU VASTAVUS

Toodangu vastavuse menetlused peavad olema kooskõlas kokkuleppe liites 2 (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2) kehtestatutega järgmistel tingimustel.

9.1. Käesoleva määruse raames kinnituse saanud esilaternad tuleb toota nii, et need vastaksid kinnitatud tüübile, vastates punktides 6 ja 7 sätestatud nõuetele.

9.2. Täita tuleb käesoleva määruse lisas 5 sätestatud tootmise vastavuskontrolli miinimumnõudeid.

9.3. Täita tuleb käesoleva määruse lisas 7 sätestatud kontrollijapoolse proovivõtu miinimumnõudeid.

9.4. Tüübikinnituse andnud asutus võib igas tooteüksuses kasutatavaid vastavuskontrolli meetodeid igal ajal kontrollida. Kõnealuste kontrollide tavaline sagedus on kord kahe aasta jooksul.

9.5. Ilmsete defektidega esilaternaid ei võeta arvesse.

10. SANKTSIOONID TOODANGU MITTEVASTAVUSE KORRAL

10.1. Esilaternatüübile käesoleva määruse kohaselt antud kinnituse võib tühistada, kui nõudeid ei täideta või kui kinnitusmärki kandev esilatern ei vasta kinnitatud tüübi nõuetele.

10.2. Kui käesolevat määrust kohaldav kokkuleppeosaline tühistab tema poolt eelnevalt antud tüübikinnituse, teatab ta sellest kohe teistele käesolevat määrust kohaldavatele kokkuleppeosalistele, kasutades selleks käesoleva määruse lisa 1 vastavat teatisvormi.

11. TOOTMISE LÕPLIK LÕPETAMINE

Kui tüübikinnituse omanik lõpetab täielikult käesoleva määruse kohaselt kinnituse saanud esilaternatüübi tootmise, peab ta kinnituse andnud asutusele sellest teatama. Asjakohase teatise saamisel teatab asutus sellest teistele käesolevat määrust kohaldavatele 1958. a kokkuleppe osalistele, kasutades selleks käesoleva määruse lisa 1 vastavat teatisvormi.

12. TÜÜBIKINNITUSKATSETE EEST VASTUTAVATE TEHNILISTE TALITUSTE NING HALDUSTALITUSTE NIMED JA AADRESSID

Käesolevat määrust kohaldavad 1958. a kokkuleppe osalised peavad edastama ÜRO sekretariaadile tüübikinnituskatsete eest vastutavate tehniliste talituste ning nende haldustalituste, kes annavad kinnitusi ja kellele tuleb saata teistes riikides välja antud kinnituse andmise, kinnituse laiendamise, kinnituse andmisest keeldumise, kinnituse tühistamise või tootmise lõpliku lõpetamise teatised, nimed ja aadressid.

(1) Millega inkorporeeritakse:

Määruse algversiooni täiendus 1 – jõustumise kuupäev: 11. august 2002.

Määruse algversiooni parandus 1 – jõustumise kuupäev: 13. november 2002.

Määruse algversiooni täiendus 2 – jõustumise kuupäev: 27. veebruar 2004.

Määruse algversiooni täienduse 2 parandus 1 – jõustumise kuupäev: 10. märts 2004.

(2) Esilaternate määratlus on esitatud asjakohastes määrustes valgustus- ja valgussignaalseadmete paigaldamise kohta.

(3) Käesolev määrus ei takista määrust kohaldaval kokkuleppeosalisel keelata käesolevas määruses kinnitatud esilaterna kombinatsiooni, mis on varustatud plastist hajutiklaasiga ning mehaanilise esilaterna puhastusseadmega (klaasipuhastitega).

(4) Peegeldit käsitatakse korpusena.

(5) Kui hajutiklaasi ei saa korpusest eraldada, piisab lõike 4.2.5. kohasest ühisest märgistusest.

(6) 1 – Saksamaa, 2 – Prantsusmaa, 3 – Itaalia, 4 – Madalmaad, 5 – Rootsi, 6 – Belgia, 7 – Ungari, 8 – Tšehhi Vabariik, 9 – Hispaania, 10 – Jugoslaavia, 11 – Ühendkuningriik, 12 – Austria, 13 – Luksemburg, 14 – Šveits, 15 (vaba), 16 – Norra, 17 – Soome, 18 – Taani, 19 – Rumeenia, 20 – Poola, 21 – Portugal, 22 – Vene Föderatsioon, 23 – Kreeka, 24 – Iirimaa, 25 – Horvaatia, 26 – Slovenia, 27 – Slovakkia, 28 – Valgevene, 29 – Eesti, 30 (vaba), 31 – Bosnia ja Hertsegoviina, 32 – Läti, 33 (vaba), 34 – Bulgaaria, 35 (vaba), 36 – Leedu, 37 – Türgi, 38 (vaba), 39 – Aserbaidžaan, 40 – endine Jugoslaavia Makedoonia Vabariik, 41 (vaba), 42 – Euroopa Ühendus (kinnitusi annavad liikmesriigid, kasutades oma ECE sümboleid), 43 – Jaapan, 44 (vaba), 45 – Austraalia, 46 – Ukraina, 47 – Lõuna-Aafrika Vabariik ja 48 – Uus-Meremaa. Teistele riikidele antakse järgmised numbrid selle kronoloogilise järjekorra alusel, milles nad ratifitseerivad kokkuleppe, milles käsitletakse ratassõidukile ning sellele paigaldatavatele ja/või sellel kasutatavatele seadmetele ja osadele ühtsete tehnonõuete kehtestamist ja nende nõuete alusel väljastatud tunnistuste vastastikust tunnustamist, või ühinevad sellega, ning Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni peasekretär edastab nii antud numbrid kokkuleppeosalistele.

(7) Hõõglampidele esitatavad tehnilised nõuded: vt määrus nr 37.

(8) Esilaternat käsitatakse käesoleva punkti nõuetele vastavana, kui ka pimedas saab hõõglampi esilaternale ja paigaldusotsikud õigetesse avadesse paigaldada.

(9) Sellise konkreetse “lähitule” esilaterna juurde võib kuuluda kaugtuli, mille suhtes nõudeid ei kohaldata.

(10) Reguleerimise piir 1° paremale või vasakule ei ole vastuolus vertikaalse üles ja alla suunas reguleerimisega. Viimane on piiratud ainult punkti 6.3. nõuetega (punkti 6.3. sätteid ei kohaldata lähitule esilaternate suhtes).

(11) valgustugevuste suhe

LISA 1 TEATIS (Maksimumformaat: A4 (210 × 297 mm))

LISA 2 KINNITUSMÄRKIDE KUJUNDUSE NÄIDISED Üht eespool kujutatud kinnitusmärke kandev esilatern on saanud Madalmaades (E4) määruse nr. … kohase kinnituse kinnitusnumbriga 243, ja see vastab kõnealuse määruse algversiooni (00) nõuetele. Tähtedest C-AS (joonis 1) nähtub, et tegemist on A-klassi lähitule esilaternaga, ja tähtedest CR-BS (joonis 2) nähtub, et tegemist on B-klassi kaugtule esilaternaga. Märkus: Kinnitusnumber ja lisatähised paigutatakse ringjoone lähedale ja E-tähe kohale või alla või E-tähest paremale või vasakule. Kinnitusnumbri numbrid peavad olema E-tähe suhtes samal pool ja tähega samas suunas. Rooma numbrite kasutamist kinnitusnumbrites tuleks vältida, et hoida ära segiajamist teiste tähistega. Eespool kujutatud kinnitusmärgiga esilatern on varustatud plastist hajutiklaasiga, vastab käesoleva määruse nõuetele ja on projekteeritud järgmiseks seadmeks: joonis 3: B-klass, ainult lähitule osas. joonis 4: B-klass, lähi- ja kaugtule osas. Eespool kujutatud kinnitusmärgiga esilatern vastab käesoleva määruse nõuetele: joonis 5: B-klass, lähi- ja kaugtule osas. joonis 6: B-klass, ainult lähitule osas. Lähituld ei tohi kasutada samaaegselt kaugtulega ega muu vastastikku ühendatud esilaternaga. Eespool kujutatud kinnitusmärgiga esilatern on varustatud plastist hajutiklaasiga, vastab käesoleva määruse nõuetele ja on projekteeritud järgmiseks seadmeks: joonis 7: C-klass ainult lähitule osas. joonis 8: C-klass lähi- ja kaugtule osas. Eespool kujutatud kinnitusmärgiga esilatern vastab käesoleva määruse nõuetele: joonis 9: D-klass lähi- ja kaugtule osas. joonis 10: D-klass ainult lähitule osas. Lähituld ei tohi kasutada samaaegselt kaugtulega ega muu vastastikku ühendatud esilaternaga. Lihtsustatud märgistus grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternad joonis 11 (Vertikaal- ja horisontaaljooned näitavad valgussignaalseadme kuju. Need ei ole kinnitusmärgi osad). Näidis A Näidis B Näidis C Näidis D Märkus: Neli eespool esitatud näidist vastavad järgmistele kinnitusmärgiga valgustusseadmetele: Määruse nr 50 algversiooni (00) kohaselt kinnitatud eesmine ääretulelatern, Käesoleva määruse algversiooni (00) kohaselt kinnitatud plastist hajutiklaasiga D-klassi esilatern lähi- ja kaugtulede jaoks maksimaalse valgustugevusega 86 250 ja 101 250 cd vahel (nagu osutab nr 30), Määruse nr 19 kohaselt seeriaga 02 muudetud kujul kinnitatud eesmine udutulelatern, mis on varustatud plastist hajutiklaasiga, Määruse nr 50 kohaselt seeriaga 01 muudetud kujul kinnitatud kategooria 11 esisuunatulelatern. Esilaternaga vastastikku ühendatud latern Eespool esitatud näidis vastab eri esilaternatüüpidel kasutamiseks ettenähtud plastist hajutiklaaside märgistustele, nimelt: kas D-klassi esilatern lähi- ja kaugtulega, mille maksimaalne valgustugevus on vahemikus 86 250 kuni 101 250 cd (nagu osutab nr 30), mis on saanud käesoleva määruse algversiooni (00) kohase kinnituse Saksamaalt (E1) ja mis on vastastikku ühendatud eesmise ääretulelaternaga, millele on antud määruse nr 50 algversiooni (00) kohane kinnitus; või D-klassi esilatern lähi- ja kaugtulega, mille maksimaalne valgustugevus on vahemikus 33 750 kuni 45 000 cd (nagu näitab nr 12,5), mis on saanud käesoleva määruse kohase kinnituse Saksamaalt (E1) ja mis on vastastikku ühendatud samasuguse eesmise ääretulelaternaga, nagu eespool kirjeldatud.

LISA 3 MÕÕTEEKRAAN A-klassi esilaternate jaoks (mõõdud mm-s ja ekraan 25 m kaugusel) MÕÕTEEKRAAN B-klassi esilaternate jaoks (mõõdud mm-s ja ekraan 25 m kaugusel) MÕÕTEEKRAAN C- ja D-klassi esilaterna jaoks (mõõdud mm-s ja ekraan 25 m kaugusel) Tabel A Esmane kaugtule esilatern Vt katsepunktide asetust üksikasjalikult jooniselt D Katsepunkti number Katsepunkti asukoht Nõutud valgusvoog luksides D-klass C-klass C > 125 cm3 ≤ 125cm3 min. maks. min. maks. 1 H-V (1) (1) - (1) - 2 H-3R & 3L 19,2 - 12,8 - 3 H-6R & 6L 6,4 - 4,16 - 4 H-9R & 9L 3,84 - 2,56 - 5 H-12R & 12L 1,28 - 0,8 - 6 2U-V 1,92 - 1,28 - 7 4D-V - (2) - (2) Maksimumi minimaalne valgustugevus 51,2 - 32 - Maksimaalne valgustugevus - 180,0 - 180,0

Tabel B Teisene kaugtule esilatern, mida kasutatakse koos harmoniseeritud lähitule esilaternaga või esmase kaugtule esilaternaga Vt katsepunktide asetust üksikasjalikult jooniselt E Katse-punkti number Katsepunkti asukoht Nõutud valgusvoog luksides D-klass C-klass > 125cm3 ≤ 125cm3 min. maks. min. maks. 1 H-V (3) (3) - (3) - 2 H-3R & 3L 19,2 - 12,8 - 3 H-6R & 6L 6,4 - 4,16 - 6 2U-V 1,92 - 1,28 - 7 4D-V - (4) - (4) Maksimumi minimaalne valgustugevus 51,2 - 32 - Maksimaalne valgustugevus - 180,0 - 180,0 (1) Valgustugevus punktis H-V peab olema vähemalt 80 % maksimaalsest valgustugevusest kiiremustril. (2) Valgustugevus punktis 4D-V peab olema kõige rohkem 30 % maksimaalsest valgustugevusest kiiremustril. (3) Valgustugevus punktis H-V peab olema vähemalt 80 % maksimaalsest valgustugevusest kiiremustril. (4) Valgustugevus punktis 4D-V peab olema kõige rohkem 30 % maksimaalsest valgustugevusest kiiremustril.

LISA 4 TÖÖTAVATE ESILATERNATE FOTOMEETRILISTE NÄITAJATE PÜSIVUSE KATSETAMINE B-, C- JA D-KLASSI ESILATERNAKOOSTUDE KATSETAMINE Pärast fotomeetriliste näitajate mõõtmist käesoleva määruse ettekirjutuste kohaselt – kaugtule puhul väärtusele Emax vastavas punktis ja lähitule puhul punktides HV, 50R, 50L ja B50 – katsetatakse töötava esilaternakoostu fotomeetriliste näitajate püsivust. Esilaternakoostu all peetakse silmas valgustikoostu koos seda ümbritsevate korpuse osade ja laternatega, mis võivad mõjutada selle soojust hajutavaid omadusi. 1. FOTOMEETRILISTE NÄITAJATE PÜSIVUSE KATSETAMINE Katsed viiakse läbi kuivas ja tuuletus keskkonnas temperatuuril 23 °C ± 5 °C ning komplektne esilatern asetatakse statiivile viisil, mis vastab esilaterna õigele paigutusele sõidukil. 1.1. Puhas esilatern Esilaternal lastakse töötada 12 tundi, nagu kirjeldatud punktis 1.1.1, ning seda kontrollitakse vastavalt punktile 1.1.2. 1.1.1. Katse käik (1) Esilaternal lastakse töötada ettenähtud aja järgmisel viisil: a) kui tüübikinnitus tuleb anda ainult ühele valgustusfunktsioonile (lähi- või kaugtulele või eesmisele udutulelaternale), lülitatakse vastav hõõgniit ettenähtud ajaks sisse, (2) b) lähitule ja ühe või mitme kaugtule puhul või lähitulega ja eesmise udutulega esilaterna puhul: i) lastakse esilaternal töötada ettenähtud aja vältel järgmise tsükli järgi: 15 minutit on sisse lülitatud lähitule hõõgniit; 5 minutit on sisse lülitatud kõik hõõgniidid; ii) kui taotleja teatab, et esilaternat on tuleb kasutada nii, et samaaegselt on sisse lülitatud ainult lähituli või ainult kaugtuli(-tuled), (3) viiakse katse läbi sellele tingimusele vastavalt, aktiveerides (2) vaheldumisi lähitule ning kaugtule(d) (samaaegselt) ajavahemiku jooksul, mis moodustab poole punktis 1.1. täpsustatust. c) Kui esilaternakoostu kuulub eesmine udutulelatern ja üks või mitu kaugtuld: i) lastakse esilaternal töötada ettenähtud aja vältel järgmise tsükli järgi: 15 minutit on sisse lülitatud udutuli; 5 minutit on sisse lülitatud kõik hõõgniidid; ii) kui taotleja teatab, et esilaternat tuleb kasutada nii, et samaaegselt on sisse lülitatud ainult eesmine udutulelatern või ainult kaugtuli(-tuled), (3) viiakse katse läbi sellele tingimusele vastavalt, aktiveerides (2) vaheldumisi eesmise udutulelaterna ning kaugtule(d) (samaaegselt) ajavahemiku jooksul, mis moodustab poole punktis 1.1. täpsustatust. d) Kui esilaternakoostu kuulub lähituli, üks või mitu kaugtuld ja eesmine udutuli: i) lastakse esilaternal töötada ettenähtud aja järgmise tsükli järgi: 15 minutit on sisse lülitatud lähitule hõõgniit; 5 minutit on sisse lülitatud kõik hõõgniidid. ii) kui taotleja teatab, et esilaternat tuleb kasutada nii, et samaaegselt on sisse lülitatud ainult lähituli või ainult kaugtuli(-tuled), (3) viiakse katse läbi sellele tingimusele vastavalt, aktiveerides (2) vaheldumisi lähitule ja kaugtule(d) (samaaegselt) ajavahemiku jooksul, mis moodustab poole punktis 1.1. täpsustatust, ning eesmisel udutulel lastakse töötada kogu ajast poole vältel – kaugtule töötamise ajal sellise tsükli järgi, mille puhul see on 15 minutit välja lülitatud ja 5 minutit sisse lülitatud; iii) kui taotleja teatab, et esilaternat tuleb kasutada nii, et samaaegselt on sisse lülitatud ainult lähituli või ainult eesmine udutuli, (3) viiakse katse läbi sellele tingimusele vastavalt, aktiveerides (2) vaheldumisi lähitule ja eesmise udutule ajavahemiku jooksul, mis moodustab poole punktis 1.1. täpsustatust, ning lastakse kaugtule(de)l töötada kogu ajast poole vältel, lähitule töötamise ajal sellise tsükli järgi, mille puhul see on 15 minutit välja lülitatud ja 5 minutit sisse lülitatud; iv) kui taotleja teatab, et esilaternat tuleb kasutada nii, et samaaegselt on sisse lülitatud ainult lähituli või ainult kaugtuli(-tuled) (3) või ainult eesmine udutuli, viiakse katse läbi sellele tingimusele vastavalt, aktiveerides (2) vaheldumisi lähitule, kaugtule(d) (samaaegselt) ja eesmise udutule, igaüht ajavahemikul, mis moodustab kolmandiku punktis 1.1. täpsustatust. 1.1.1.2. Testimispinge Pinge reguleeritakse selliseks, et see annaks 90 % kasutatava(te) hõõglambi(-lampide) jaoks määruses nr 37 täpsustatud maksimaalsest võimsusest. Tarbitav võimsus peab kõikidel juhtudel olema kooskõlas 21 V nimipingega hõõglambi vastava väärtusega, välja arvatud juhul, kui tüübikinnituse taotleja täpsustab, et esilaternat võib kasutada teistsugusel pingel. 1.1.2. Katsetulemused 1.1.2.1. Visuaalne ülevaatus Kui esilaterna temperatuur on ühtlustunud ümbritseva keskkonna temperatuuriga, tuleb esilaterna hajutiklaasi ja välimist hajutiklaasi (kui see on olemas) puhastada puhta niiske puuvillase lapiga. Seejärel tuleb esilatern vaatluse teel kontrollida; esilaterna hajutiklaasil või välimisel hajutiklaasil ei tohi olla märgatavaid moonutusi, deformatsioone, pragunemist ega värvuse muutusi. 1.1.2.2. Fotomeetriline katse Käesoleva määruse nõuete kohaselt tuleb fotomeetrilisi väärtusi kontrollida järgmistes punktides: B-klassi esilaterna puhul: lähituli: 50R - 50L - B50 – HV; kaugtuli: väärtusele Emax vastav punkt. C- ja D-klassi esilaterna puhul: lähituli: 0,86D/3,5R – 0.86D/3,5L – 0,50U/1,5L & 1,5R – HV; kaugtuli: väärtusele Emax vastav punkt. Esilaterna aluse võimaliku kuumusdeformatsiooni arvessevõtmiseks võib joondada teist korda (valgustatud ja valgustamata ala piiri asukoha muutumist käsitletakse käesoleva lisa 2. punktis). Lubatav erinevus fotomeetriliste näitajate ja enne testi mõõdetud väärtuste vahel on 10 %, mis sisaldab ka fotomeetriliste mõõtmiste lubatud viga. 1.2. Määrdunud esilatern Pärast esilaterna katsetamist punkti 1.1. kohaselt tuleb lasta sel pärast punktiga 1.2.1. ettenähtud viisil ettevalmistamist 1 tunni vältel punktis 1.1.1. kirjeldatud viisil töötada, ning seejärel seda punkti 1.1.2. kohaselt kontrollida. 1.2.1. Esilaterna ettevalmistamine 1.2.1.1. Katsesegu 1.2.1.1.1. Esilaterna puhul, mille välimine hajuti on klaasist: Esilaternale kantav vee ja saasteaine segu peab koosnema: 9-st osast (kaalu järgi) kvartsliivast osakese suurusega 0–100 μm, 1-st osast (kaalu järgi) taimsest söetolmust (pöök) osakese suurusega 0–100 μm, 0,2 osast (kaalu järgi) NaCMC-st, (4) ja sobivast kogusest destilleeritud veest maksimaalse elektrijuhtivusega ≤ 1 mS/m. Segu ei tohi olla vanem kui 14 päeva. 1.2.1.1.2. Esilaterna puhul, mille välimine hajutiklaas on plastist Peab esilaternale kantav vee ja saasteaine segu peab koosnema: 9-st osast (kaalu järgi) kvartsliivast osakese suurusega 0–100 μm, 1-st osast (kaalu järgi) taimsest söetolmust (pöök) osakese suurusega 0–100 μm, 0,2 osast (kaalu järgi) NaCMC, (4) 13 osast (kaalu järgi) destilleeritud veest maksimaalse elektrijuhtivusega 1 mS/m, ja 2 ± 1 osast (kaalu järgi) pindaktiivsest ainest. (5) Segu ei tohi olla vanem kui 14 päeva. 1.2.1.2. Katsesegu kandmine esilaternale Katsesegu kantakse ühtlaselt tervele esilaterna valgust kiirgavale pinnale ja lastakse siis kuivada. Protseduuri korratakse seni, kuni valgustugevuse väärtus on langenud 15–20 protsendini käesolevas lisas kirjeldatud tingimustes mõõdetud väärtustest igas järgmises punktis: B-klassi esilaterna puhul: Lähi- ja kaugtule puhul ning ainult kaugtule puhul: väärtusele Emax vastav punkt Ainult lähitule puhul: B 50 ja 50 V C- ja D-klassi esilaterna puhul: Lähi- ja kaugtule puhul ning ainult kaugtule puhul: väärtusele Emax vastav punkt Ainult lähitule puhul: 0,50U/1,5L & 1,5R ja 0,86D/V 1.2.1.3. Mõõteseadmed Mõõteseadmed peavad olema samaväärsed esilaterna tüübikinnituse katsetel kasutatutega. Fotomeetrilise testi läbiviimisel tuleb kasutada standardset (võrdlus-)hõõglampi. 2. SOOJUSE MÕJUL TOIMUVA VALGUSTATUD JA VALGUSTAMATA ALA PIIRI VERTIKAALASENDI MUUTUMISE KATSE Käesoleva katsega kontrollitakse, kas valgusvihu valgustatud ja valgustamata ala piiri kuumuse mõjul toimuv vertikaalasendist kõrvalenihkumine ei ületa töötavale lähitule esilaternale ettenähtud väärtust. Esilaternaga, mida katsetati vastavalt punktile 1, teostatakse katse nii, nagu on kirjeldatud punktis 2.1, eemaldamata esilaternat katseseadmelt ega muutmata selle asendit katseseadme suhtes. 2.1. Katse Katse tuleb teostada kuivas ja tuulevaikses kohas, õhutemperatuuril 23 °C ± 5 °C. Masstoodanguna valmistatud, vähemalt ühe tunni jooksul vanandatud hõõglampi kasutades lülitatakse esilaterna lähituli sisse, esilaternat katseseadmest eemaldamata ega laterna asendit katseseadme suhtes muutmata. (Käesolevaks katseks reguleeritakse pinge selliseks, nagu on täpsustatud punktis 1.1.1.2). Valgustatud ja valgustamata ala piiri horisontaalse osa (B-klassi esilaterna puhul punkte 50 L ja 50 R läbivate vertikaaljoonte vahel ning C- ja D-klassi esilaterna puhul punkte 3,5 L ja 3,5 R läbivate vertikaaljoonte vahel) asendit tuleb kontrollida vastavalt 3 minutit (r3) ja 60 minutit (r60) pärast esilaterna sisselülitamist. Eespool kirjeldatud valguse ja varju piirjoone asukohamuutust mõõdetakse mis tahes meetodil, mis tagab piisava täpsuse ja reprodutseeritavad tulemused. 2.2. Katsetulemused 2.2.1. Milliradiaanides väljendatud tulemusi käsitatakse lähitulelaterna puhul vastuvõetavana, kui esilaterna kohta registreeritud absoluutväärtus ΔrI = | r3 - r60 | ei ületa 1,0 mrad (ΔrI ≤ 1,0 mrad). 2.2.2. Kui eespool nimetatud väärtus ületab 1,0 mrad, kuid ei ületa 1,5 mrad (1,0 mrad < Δ rI ≤ 1,5 mrad), viiakse punktis 2.1 kirjeldatud viisil läbi uus katse teise esilaternaga, mille puhul on eelnevalt kolm korda järjest rakendatud allpool kirjeldatud tsüklit eesmärgiga stabiliseerida laterna mehaanilised osad statiivil asendis, mis kajastab esilaterna korrektset paigutust sõidukil: lähitulel lastakse töötada 1 tunni vältel (pinge tuleb reguleerida jaotises 1.1.1.2 täpsustatud viisil), latern lülitatakse 1 tunniks välja. Esilaterna tüüpi käsitatakse vastuvõetavana, kui esimese proovilaterna puhul mõõdetud absoluutväärtuse Δ rI ja teise proovilaterna puhul mõõdetud absoluutväärtuse Δ rII aritmeetiline keskmine ei ületa 1,0 mrad. (1) Katsetamise ajakava on esitatud käesoleva määruse lisas 8. (2) Kui katsetatavas esilaternakoostus on ka signaallaternaid, tuleb need katse ajaks sisse lülitada. Suunatulelaterna puhul peab see olema vilkuvas režiimis, kus põlemise ja mittepõlemise kestuste suhe on umbes üks ühele. (3) Kui esilaterna vilgutamisel peaks põlema korraga mitu hõõgniiti, ei käsitata seda hõõgniitide normaalse samaaegse kasutamisena. (4) NaCMC on karboksümetüültselluloosi naatriumsool, mida tavaliselt tähistatakse lühendiga CMC. Segus kasutataval NaCMC-l peab temperatuuri 20 °C juures olema asendatud rühmade määr 0,6–0,7 ja viskoossus 200–300 cP 2 % lahuse puhul. (5) Koguse lubatud hälve tuleneb vajadusest saavutada määrdumine, mis valgub õigesti laiali kõigil plastmaterjalist hajutiklaasidel.

LISA 5 TOODANGU VASTAVUSE JÄRELEVALVEMENETLUSE MIINIMUMNÕUDED 1. ÜLDSÄTTED 1.1. Vastavusnõudeid käsitatakse mehaaniliselt ja geomeetriliselt täidetuna, kui erinevused ei ületa vältimatuid tootmishälbeid käesoleva määruse nõuete piires. Sama tingimus kehtib värvuse suhtes. Fotomeetriliste tööparameetrite osas ei vaidlustata masstoodanguna valmistatavate seadmete nõuetele vastavust juhul, kui mitte ühegi juhuslikult valitud ja standardse hõõglambiga varustatud esilaterna katsetamisel fotomeetrilistest näitajatest: 1.2.1. A-klassi esilaterna puhul ei hälbi ükski mõõdetud väärtus üle 20 % käesoleva määrusega ettenähtud väärtusest ebasoodsas suunas, B-, C- ja D-klassi esilaterna puhul ei hälbi 1.2.2.1. ükski mõõdetud väärtus üle 20 % käesoleva määrusega ettenähtud väärtusest ebasoodsas suunas. Maksimaalne hälve ebasoodsas suunas III piirkonnas B-klassi esilaternate puhul ja piirkonnas 1 C- ja D-klassi esilaternate puhul võib olla: 0,3 luksile vastavalt 20 % 0,45 luksile vastavalt 30 % 1.2.2.2. ja kui HV asub kaugtule puhul samavalgustustihedusjoone 0,75 Emax piires, kehtib kõikides käesoleva määruse punktides 6.2.3.2. ja 6.3.2.2. täpsustatud mõõtepunktides maksimaalsete väärtuste suhtes tolerants +20 % ja minimaalsete väärtuste suhtes tolerants –20 %. 1.2.3. Kui eespool kirjeldatud katsete tulemused nõuetele ei vasta, tuleb katseid korrata teise standardse hõõglambiga. 1.3. Valgustatud ja valgustamata ala piiri kuumusest tingitud vertikaalasendi muutumise kontrollimiseks tuleb läbi viia järgmine protseduur (ainult B-, C- ja D-klassi esilaternate puhul). Ühte esilaternanäidist katsetatakse vastavalt lisa 4 punktis 2.1 kirjeldatud menetlusele pärast seda, kui näidisele on kolm korda järjest rakendatud lisa 4 punktis 2.2.2 kirjeldatud tsüklit. Esilaternat käsitatakse nõuetele vastavana, kui Δr ei ületa1.5 mrad. Kui nimetatud väärtus on suurem kui 1,5 mrad, kuid ei ületa 2,0 mrad, katsetatakse teist esilaternat ning seejärel ei tohi mõlema näidise jaoks registreeritud absoluutsete väärtuste keskmine ületada 1,5 mrad. 1.4. Ilmsete defektidega esilaternaid ei võeta arvesse. 2. VALMISTAJAPOOLSE KONTROLLI NÕUETELE VASTAVUSE MIINIMUMNÕUDED Tüübikinnitusmärgi haldaja peab asjakohase ajavahemiku järel teostama igale esilaternatüübile vähemalt järgmised katsed. Katsed tuleb teostada vastavalt käesoleva määruse sätetele. Kui mõni näidis ei vasta asjaomase katse nõuetele, tuleb võtta täiendavad proovid ja katsetada neid. Valmistaja peab võtma meetmed asjaomase toote nõuetele vastavuse tagamiseks. 2.1. Katsete laad Käesoleva määruse nõuetele vastavuse katsed käsitlevad fotomeetrilisi omadusi ning B-, C- ja D-klassi esilaternate puhul valgustatud ja valgustamata ala piiri kuumusest tingitud vertikaalasendi muutumise kontrolli. 2.2. Katsetel kasutatavad meetodid 2.2.1. Katsed tuleb üldiselt teostada vastavalt käesolevas määruses kirjeldatud meetoditele. 2.2.2. Valmistaja teostatavatel nõuetele vastavuse katsetel võib tüübikinnituskatsete eest vastutava pädeva asutuse nõusolekul kasutada võrdväärseid meetodeid. Valmistajal on kohustus tõestada, et kasutatud meetodid on käesolevas määruses sätestatud meetoditega võrdväärsed. 2.2.3. Punktide 2.2.1. ja 2.2.2. kohaldamise puhul nõutakse katseseadmete regulaarset kalibreerimist ja nende mõõtmistulemustega vastavusse viimist pädeva asutuse poolt. 2.2.4. Kõigil juhtudel, kuid eriti halduslikul kontrollimisel ja proovivõtul, tuleb võrdlusmeetoditena kasutada käesolevas määruses sätestatud meetodeid. 2.3. Näidiste valimine Esilaternate näidised valitakse juhuslikult ühtliku partii hulgast. Ühtlik partii tähendab valmistaja tootmismeetodite kohaselt määratletud sama tüüpi esilaternate rühma. Hindamine hõlmab tavaliselt üksikute tehaste seeriatoodangut. Valmistaja võib siiski koguda andmeid sama seadmetüübi kohta erinevatest tehastest, kui need tehased töötavad sama kvaliteedisüsteemi ja -juhtimise alusel. 2.4. Mõõdetud ja registreeritud fotomeetrilised omadused Näidisteks valitud esilaternatega viiakse läbi fotomeetrilised mõõtmised käesoleva määrusega ettenähtud punktides, tulemid võetakse punktidest: 2.4.1. A-klassi esilaternate puhul: HV, LH, RH, 12,5L ja 12,5R 2.4.2. B-klassi esilaternate puhul: kaugtule puhul Emax, HV, (1) ja lähitule puhul HV, 50R, 50L. 2.4.3. C- ja D-klassi esilaternate puhul: kaugtule puhul Emax, HV, (1) ja lähitule puhul HV, 0,86D/3,5R; 0,86D/3,5L. 2.5. Nõuetele vastavuse kriteeriumid Valmistaja vastutab katsetulemuste statistilise uurimise eest ja koos pädeva asutusega oma toodete nõuetele vastavust reguleerivate kriteeriumide määratlemise eest, et oleksid täidetud käesoleva määruse punktis 9.1. sätestatud toodete nõuetele vastavuse hindamise nõuded. Toodete nõuetele vastavuse määratlemise kriteeriumid peavad olema sellised, et lisa 7 kohase pistelise kontrolli (esimese proovivõtu) läbimise minimaalne tõenäosus on 95 % kindlusega 0,95. (1) Kui kaugtuli on vastastikku ühendatud lähitulega, on HV kaugtule puhul sama mõõtmispunkt kui lähitule puhul.

LISA 6 PLASTMATERJALIST HAJUTIKLAASIDEGA LATERNATELE ESITATAVAD NÕUDED: HAJUTIKLAASI- VÕI MATERJALINÄIDISTE JA LATERNAKOOSTUDE KATSETAMINE 1. ÜLDNÕUDED 1.1. Vastavalt käesoleva määruse punktile 2.2.4 katsetamiseks esitatud näidised peavad vastama punktides 2.1–2.5 osutatud nõuetele. 1.2. Käesoleva määruse punkti 2.2.3 kohaselt katsetatavate plastmaterjalist hajutiklaasidega laternakoostude kaks näidist peavad hajutiklaasi materjali osas vastama punktis 2.6 osutatud nõuetele. 1.3. Plastmaterjalist hajutiklaaside näidistega või materjalinäidistega koos peegeldiga, millele tuleb paigaldada hajutiklaas (kui peegeldi on kasutusel), tehakse tüübikinnituse katsed käesoleva lisa 1. liite tabelis A osutatud kronoloogilises järjekorras. 1.4. Kui laterna valmistaja suudab tõestada, et toode on juba läbinud punktides 2.1–2.5 määratletud katsed või mõne muu määruse kohased võrdväärsed katsed, ei ole nimetatud katseid vaja korrata; kohustuslikud on ainult 1. liite tabeliga B ettenähtud katsed. 2. KATSED 2.1. Vastupidavus temperatuurimuutustele 2.1.1. Katsed Kolme uut näidist (hajutiklaasi) katsetatakse temperatuuri ja suhtelise õhuniiskuse muutumise viie tsükli jooksul vastavalt järgmisele programmile: 3 tundi temperatuuril 40 °C ± 2 °C ja suhtelisel õhuniiskusel 85–95 %; 1 tund temperatuuril 23 °C ± 5 °C ja suhtelisel õhuniiskusel 60–75 %; 15 tundi temperatuuril –30 °C ± 2 °C; 1 tund temperatuuril 23 °C ± 5 °C ja suhtelisel õhuniiskusel 60–75 %; 3 tundi temperatuuril 80 °C ± 2 °C; 1 tund temperatuuril 23 °C ± 5 °C ja suhtelisel õhuniiskusel 60–75 %. Enne seda testi tuleb näidiseid vähemalt 4 tunni vältel hoida temperatuuril 23 °C ± 5 °C ja suhtelisel õhuniiskusel 60–75 %. Märkus: näidiste ühetunnised temperatuuril 23 °C ± 5 °C hoidmised peavad termilise löögi ärahoidmiseks sisaldama ühelt temperatuurilt teisele ülemineku staadiumi. 2.1.2. Fotomeetrilised mõõtmised 2.1.2.1. Meetod Enne ja pärast katset tuleb näidistele teha fotomeetrilised mõõtmised. Mõõta tuleb standardse (võrdlus-)laternaga järgmistes punktides. Lähitulelaternaga või lähi- ja kaugtulelaternaga punktides B 50, 50L ja 50R B-klassi esilaterna puhul ning punktides 0,86D/3,5R; 0,86D/3,5L; 0,50U/1,5L ja 1,5R C- ja D-klassi esilaterna puhul. Kaugtulelaterna või kaug- ja lähitulelaterna kaugtulega punktis Emax; 2.1.2.2. Tulemused Igal näidisel enne ja pärast katset mõõdetud fotomeetriliste väärtuste erinevus ei tohi ületada 10 %, mille hulka kuulub fotomeetrilise menetluse lubatud hälve. 2.2. Vastupidavus atmosfäärimõjudele ja keemilistele mõjuritele 2.2.1. Vastupidavus atmosfäärimõjudele Kolmele uuele näidisele (hajutiklaasile või materjalinäidisele) rakendatakse kiirgust allikast, mille energia spektraaljaotus on samasugune kui mustal kehal temperatuuril vahemikus 5 500–6 000 K. Kiirgusallika ja näidiste vahele asetatakse sobivad filtrid, et minimeerida alla 295 nm ja üle 2 500 nm lainepikkusega kiirgust. Näidistele rakendatakse energeetilist valgust võimsusega 1 200 W/m2 ± 200 W/m2 nii pikaks ajaks, et näidiste poolt saadav valgusenergia on 4 500 MJ/m2 ± 200 MJ/m2. Katseseadmes näidiste tasemele paigutatud mustal paneelil mõõdetud temperatuur peab olema 50 °C ± 5 °C. Ühtlase kiirguse tagamiseks peavad näidised pöörlema ümber kiirgusallika kiirusega, mis jääb vahemikku 1–5 p/min. Näidistele pihustatakse vastavalt järgmisele tsüklile destilleeritud vett elektrijuhtivusega alla 1 mS/m temperatuuril 23 °C ± 5 °C: pihustamine: 5 minutit; kuivatamine: 25 minutit. 2.2.2. Vastupidavus keemilistele mõjuritele Pärast punktis 2.2.1 kirjeldatud katset ja punktis 2.2.3.1 kirjeldatud mõõtmist töödeldakse kolme nimetatud näidist punktis 2.2.2.2 kirjeldatud viisil punktis 2.2.2.1 määratletud seguga. 2.2.2.1. Katsesegu Katsesegu koosneb (mahu järgi) 51,5 protsendist n-heptaanist, 12,5 protsendist tolüeenist, 7,5 protsendist etüültetrakloriidist, 12,5 protsendist triklooretüleenist ja 6 protsendist ksüleenist. 2.2.2.2. Katsesegu pealekandmine Niisutada (ISO 105 kohast) puuvillasest riidest lappi, kuni see on punktis 2.2.2.1 kirjeldatud segust märg, ja hõõruda sellega 10 sekundi pärast 10 minutit näidise välispinda survega 50 N/cm2, mis vastab 14 × 14 mm suurusega katsepinnal jõule 100 N. Nimetatud kümneminutilise ajavahemiku jooksul niisutatakse lappi seguga uuesti, nii et pealekantav vedelik oleks koostiselt jätkuvalt identne ettenähtud katseseguga. Pealekandmise ajal on pragude tekkimise ärahoidmiseks lubatud näidisele rakendatavat survet kontrollida. 2.2.2.3. Puhastamine Pärast katsesegu pealekandmist kuivatatakse näidiseid välisõhus ja pestakse seejärel punktis 2.3 (Vastupidavus puhastusainetele) kirjeldatud seguga temperatuuril 23 °C ± 5 °C. Seejärel tuleb näidiseid temperatuuril 23 °C ± 5 °C hoolikalt loputada destilleeritud veega, mis ei sisalda üle 0,2 protsendi lisandeid, ja pühkida seejärel pehme lapiga. 2.2.3. Tulemused 2.2.3.1. Pärast atmosfäärimõjudele vastupidavuse katset ei tohi näidiste välispinnas olla pragusid, kriimustusi, mõrasid ega deformatsioone ja valgusülekande keskmine hälve , mida on mõõdetud kolmel näidisel vastavalt käesoleva lisa 2. liites kirjeldatud menetlusele, ei tohi ületada 0,020 (Δtm ≤ 0,020). 2.2.3.2. Pärast keemilistele ainetele vastupidavuse katset ei tohi näidistel olla keemiliste ainete jälgi, mis võivad muuta valguse hajumist, mille keskmine hälve , mida on mõõdetud kolmel näidisel vastavalt käesoleva lisa 2. liites kirjeldatud menetlusele, ei tohi ületada 0,020 (Δdm ≤ 0,020). 2.3. Vastupidavus puhastusainetele ja süsivesinikele 2.3.1. Vastupidavus puhastusainetele Kolme näidise (hajutiklaasi või materjalinäidise) välispinda kuumutatakse temperatuurini 50 °C ± 5 °C ja kastetakse seejärel viieks minutiks segusse, mille temperatuur on 23 °C ± 5 °C ja mis koosneb 99 osast destilleeritud veest maksimaalse lisandite sisaldusega 0,02 % ja ühest osast alküülarüülsulfonaadist. Katse lõpul kuivatatakse näidiseid temperatuuril 50 °C ± 5 °C. Näidiste pinda puhastatakse niiske lapiga. 2.3.2. Vastupidavus süsivesinikele Seejärel hõõrutakse kolme näidise välispinda ühe minuti jooksul kergelt lapiga, mida on immutatud 70 % (mahu järgi) n-heptaanist ja 30 % tolüeenist koosnevas segus, ja kuivavatakse seejärel välisõhus. 2.3.3. Tulemused Pärast kahe nimetatud katse järjestikust teostamist ei tohi valgusülekande keskmine hälve , mida on mõõdetud kolmel näidisel vastavalt käesoleva lisa 2. liites kirjeldatud menetlusele, ületada 0,010 (Δtm ≤ 0,010). 2.4. Vastupidavus mehaanilisele kulumisele 2.4.1. Mehaanilise kulumise katse meetod Kolme uue näidise (hajutiklaasi) välispinnale rakendatakse ühtset mehaanilise kulutamise katset käesoleva lisa 3. liites kirjeldatud meetodil. 2.4.2. Tulemused Pärast nimetatud katset mõõdetakse muutusi: valgusülekandes : ja valguse hajumises : vastavalt käesoleva lisa 2. liites kirjeldatud menetlusele punktis 2.2.4.1.1. määratletud piirkonnas. Kolme näidise keskmine väärtus peab vastama järgmistele tingimustele: Δtm ≤ 0,100; Δdm ≤ 0,050 2.5. Katete olemasolul: katete nakkekatse 2.5.1. Näidise ettevalmistamine Hajutiklaasi kattesse lõigatakse žiletiteraga või nõelaga 20 mm × 20 mm suurune ruudustik ruutude suurusega umbes 2 mm × 2 mm. Terale või nõelale avaldatav surve peab olema piisav vähemalt katte läbilõikamiseks. 2.5.2. Katse kirjeldus Kasutada kleeplinti nakkejõuga 2 N/laiuse cm ± 20 %, mida mõõdetakse käesoleva lisa 4. liites täpsustatud standardsetes tingimustes. Nimetatud kleeplint, mille laius peab olema vähemalt 25 mm, surutakse vähemalt 5 minutiks vastu punkti 2.5.1 kohaselt ettevalmistatud pinda. Seejärel koormatakse kleeplinti nii, et katsetatava pinna nakkejõu suhtes rakendub vastava pinna suhtes risti mõjuv vastujõud. Selles faasis tõmmatakse kleeplint ühtlase kiirusega 1,5 m/s ± 0,2 m/s pinnalt ära. 2.5.3. Tulemused Ruudustikuga kaetud piirkonnas ei tohi esineda märgatavaid kahjustusi. Ruutude lõikepunktides või lõigete servades on kahjustused lubatud juhul, kui kahjustatud piirkond ei ületa 15 % ruudustikuga kaetud pindalast. 2.6. Plastmaterjalist hajutiklaasiga esilaternakoostu katsetamine 2.6.1. Hajutiklaasi pinna vastupidavus mehaanilisele kulumisele 2.6.1.1. Katsed Laternanäidise nr 1 hajutiklaasiga tehakse punktis 2.4.1. kirjeldatud katse. 2.6.1.2. Tulemused Pärast katset ei tohi esilaternale tehtud käesoleva määruse kohaste fotomeetriliste mõõtmiste tulemused ületada punkti HV jaoks ettenähtud maksimumväärtuseid rohkem kui 30 % võrra ega olla rohkem kui 10 % võrra väiksemad B-klassi puhul punktide 50 L ja 50 R jaoks ettenähtud miinimumväärtustest ning C- ja D-klassi puhul punktide 0,86D/3,5R ja 0,86D/3,5L jaoks ettenähtud miinimumväärtustest. 2.6.2. Katete olemasolul: katete nakkekatse Laternanäidise nr 2 hajutiklaasiga tehakse punktis 2.5. kirjeldatud katse. 3. TOODANGU VASTAVUSE KONTROLLIMINE Hajutiklaaside valmistamiseks kasutatavate materjalide osas käsitatakse seeria laternad käesoleva määruse nõuetele vastavana, kui: 3.1.1. pärast keemilistele ainetele, puhastusainetele ja süsivesinikele vastupidavuse katseid ei esine näidiste välispinnal palja silmaga märgatavaid pragusid, lõhesid ega deformatsioone (vt punktid 2.2.2., 2.3.1. ja 2.3.2.); 3.1.2. pärast punktis 2.6.1.1 kirjeldatud katset jäävad punktis 2.6.1.2 nimetatud mõõtepunktide fotomeetrilised väärtused käesoleva määrusega ettenähtud toodangu vastavuse piiridesse. 3.2. Kui katsetulemused ei vasta nõuetele, tuleb katseid korrata teise, juhuslikult valitud esilaternanäidisega. LIIDE 1 TÜÜBIKINNITUSKATSETE KRONOLOOGILINE JÄRJEKORD A. Plastmaterjalide katsetamine (näidised ja hajutiklaasid, mis on katsetamiseks esitatud vastavalt käesoleva määruse punktile 2.2.4.). Näidised – Katsed Hajutiklaasid või materjalinäidised Hajutiklaasid 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 1.1. Fotomeetria punktides (punkt 2.1.2.) x x x 1.1.1. Temperatuurimuutus (punkt 2.1.1.) x x x 1.1.2. Fotomeetria punktides (punkt 2.1.2.) x x x 1.2.1. Valgusülekande mõõtmine x x x x x x x x x 1.2.2. Valguse hajumise mõõtmine x x x x x x 1.3. Atmosfäärimõjurid (punkt 2.2.1.) x x x 1.3.1. Valgusülekande mõõtmine x x x 1.4. Keemilised mõjurid (punkt 2.2.2.) x x x 1.4.1. Valguse hajumise mõõtmine x x x 1.5. Puhastusained (punkt 2.3.1.) x x x 1.6. Süsivesinikud (punkt 2.3.2.) x x x 1.6.1. Valgusülekande mõõtmine x x x 1.7. Kulumine (punkt 2.4.1.) x x x 1.7.1. Valgusülekande mõõtmine x x x 1.7.2. Valguse hajumise mõõtmine x x x 1.8. Nakkekatse (punkt 2.5.) x B. Esilaternakoostude katsetamine (katsetamiseks esitatud vastavalt käesoleva määruse punktile 2.2.3.). Katsed Esilaternakoost Näidis nr. 1 2 2.1. Kulumine (punkt 2.6.1.1.) x 2.2. Fotomeetria (punkt 2.6.1.2.) x 2.3. Nakkekatse (punkt 2.6.2.) x LIIDE 2 VALGUSÜLEKANDE JA VALGUSE HAJUMISE MÕÕTMISE MEETOD 1. MÕÕTESEADMED (vt joonist) Kollimaatori K valgusvihku poolhajuvusega β/2 = 17.4 × 104 rd piiratakse diafragmaga Dτ, mille ava on 6 mm ja mille vastu asetatakse näidisealus. Konvergentne akromaatiline lääts L2, mida on korrigeeritud sfäärilise moonutuse suhtes, ühendab diafragmat Dτ fotomeetri anduriga R; läätse L2 diameeter peab olema selline, et see ei kataks näidise poolt hajutatavat valgust koonuse ulatuses, mille ülemine poolnurk on β/2 = 14°. Ringdiafragma DD nurkadega αo/2 = 1° ja αmax/2 = 12° asetatakse läätse L2 kujutise fokaaltasandisse. Diafragma läbipaistmatu keskmine osa on vajalik otsesest valgusallikast saabuva valguse kõrvaldamiseks. Diafragma keskmist osa peab olema võimalik valgusvihust niimoodi eemaldada, et see lähtestub täpselt algasendisse. Vahekaugus L2 Dτ with the receiver R; the diameter of the lens L2 shall be such that it does not diaphra ja hajutiklaasi L2 fookuskaugus F2 (1) valitakse nii, et kujutis Dτ katab täielikult anduri R. Kui esialgselt langevat valgust väljendatakse tuhandetes ühikutes, peab iga lugemi absoluutne täpsus olema väiksem kui üks ühik. 2. MÕÕTMISED Tuleb võtta järgmised lugemid: Lugem Näidisega DD keskmise osaga Mõõdetav valgusvoog T1 ei ei Langeva valgusvoo esimene lugem T2 jah (enne katset) ei Uue materjali poolt välja antav valgusvoog 24° moodustatud väljal T3 jah (pärast katset) ei Uue materjali poolt välja antav valgusvoog 24° moodustatud väljal T4 Jah (enne katset) jah Uue materjali poolt hajutatud valgusvoog T5 Jah (pärast katset) jah Katsetatud materjali poolt hajutatud valgusvoog (1) Läätse L2 fookuskauguseks soovitatakse ca 80 mm. LIIDE 3 PIHUSTUSKATSE MEETOD 1. KATSESEADMED 1.1. Pihustuspüstol Kasutatav pihustuspüstol peab olema varustatud 1,3 mm läbimõõduga düüsiga, mis võimaldab vedeliku voolukiirust 0,24 ± 0,02 l/min töörõhul 6,0 bar - 0, +0,5 bar. Nimetatud kasutustingimustes moodustuva lehvikukujulise liivajoa poolt kulutataval pinnal tekkiva mustri läbimõõt peab düüsist 380 mm ± 10 mm kaugusel olema läbimõõduga 170 mm ± 50 mm. 1.2. Katsesegu Katsesegu koostis peab olema järgmine: kvartsliiv, kõvadusega Mohri skaala järgi 7, terasuurusega 0 kuni 0,2 mm, ligikaudu normaaljaotusega ning nurgateguriga 1,8 kuni 2; vesi, karedusega mitte üle 205 g/m3, segus, mis sisaldab 25 g liiva liitri vee kohta. 2. KATSE Valgusti hajutiklaaside välispinnale lastakse üks kord või rohkem kordi toimida eespool kirjeldatud viisil moodustatud liivajoal. Juga tuleb pihustada katsetatava pinna suhtes ligikaudu risti. Kulumist kontrollitakse ühe või enama klaasinäidise abil, mis asetatakse võrdlusnäidisena (-näidistena) katsetatava hajutiklaasi lähedale. Segu pihustatakse pinnale, kuni 2. liites kirjeldatud viisil mõõdetud valguse hajumise muutumine näidisel või näidistel vastab järgmisele väärtusele: Kogu katsetatava pinna ühtlase kulumise kontrollimiseks võib kasutada mitut võrdlusnäidist. LIIDE 4 KLEEPLINDI NAKKEKATSE 1. EESMÄRK Käesolev meetod võimaldab määrata standardtingimustes kleeplindi lineaarset nakkejõudu klaasplaadi suhtes. 2. PÕHIMÕTE Jõu mõõtmine, mis on vajalik kleeplindi klaasplaadilt 90° nurga all eemaldamiseks. 3. ETTENÄHTUD KESKKONDLIKUD TINGIMUSED Ümbritseva keskkonna temperatuur peab olema 23 °C ± 5 °C ja suhteline õhuniiskus 65 % ± 15 %. 4. KATSETÜKID Enne katsetamist konditsioneeritakse näidiseks oleva kleeplindi rulli 24 tunni jooksul ettenähtud keskkondlikel tingimustel (vt eespool punkti 3). Igast rullist katsetatakse viit 400 mm pikkust katsetükki. Need võetakse rullist pärast kolme pealmise kihi kõrvaldamist. 5. PROTSEDUUR Katse tuleb teostada punktis 3 määratletud keskkondlikel tingimustel. Võtta viis katsetükki, keerates linti radiaalset lahti kiirusel umbes 300 mm/s ning seejärel kanda need 15 sekundi jooksul seadmele järgmisel viisil. Kanda lint sõrme pideva pikisuunalise hõõruva liigutusega, liigselt klaasplaadile surumata, nii et lindi ja klaasplaadi vahele ei jääks õhumulle. Jätta koost 10 minutiks ettenähtud keskkondlikesse tingimustesse. Eemaldada umbes 25 mm pikkune katsetükk plaadilt katsetükiga risti olevas tasapinnas. Kinnitada plaat ja painutada lindi vaba ots 90° all tagasi. Rakendada jõudu nii, et lindi ja plaadi eraldusjoon on selle jõu ja plaadi suhtes risti. Tõmmata linti selle eemaldamiseks kiirusega 300 mm/s ± 30 mm/s ja registreerida selleks vajalik jõud. 6. TULEMUSED Saadud viis väärtust tuleb seada suuruse järjekorda ja võtta mõõtmistulemuseks mediaan. Nimetatud väärtust väljendatakse njuutonites lindi laiuse sentimeetri kohta.

LISA 7 KONTROLLIJA PROOVIVÕTULE ESITATAVAD MINIMAALSED NÕUDED 1. ÜLDNÕUDED 1.1. Vastavusnõudeid käsitatakse käesoleva määruse nõuete osas, kui neid on, mehaaniliselt ja geomeetriliselt täidetuna, kui erinevused ei ületa vältimatuid tootmishälbeid. See tingimus kehtib ka värvuse suhtes. Fotomeetriliste tööparameetrite osas ei vaidlustata masstoodanguna valmistatavate esilaternate nõuetele vastavust juhul, kui mitte ühegi juhuslikult katsetamiseks valitud ja standardse hõõglambiga varustatud esilaterna fotomeetriliste tööparameetrite mõõtmisel: 1.2.1. A-klassi esilaternate puhul ei hälbi ükski mõõdetud väärtus üle 20 % käesoleva määrusega ettenähtud väärtusest ebasoodsas suunas. B-, C- ja D-klassi esilaternate puhul ei hälbi 1.2.2.1. ükski mõõdetud väärtus üle 20 % käesoleva määrusega ettenähtud väärtusest ebasoodsas suunas. Väärtustel III piirkonnas B-klassi esilaternate puhul ning I piirkonnas C- ja D-klassi esilaternatel võib maksimaalne hälve ebasoodsas suunas olla: 0,3 luksile vastavalt 20 % 0,45 luksile vastavalt 30 % 1.2.2.2. ja kui kaugtule puhul asub HV samavalgustustihedusjoone 0,75 Emax piires, kehtib kõikides käesoleva määruse punktides 6.2.3.2. ja 6.3.2.2. täpsustatud mõõtepunktides maksimaalsete väärtuste suhtes tolerants +20 % ja minimaalsete väärtuste suhtes tolerants –20 %. 1.2.3. Kui eespool kirjeldatud katsete tulemused nõuetele ei vasta, tuleb katseid korrata teise standardse hõõglambiga. 1.2.4. Ilmsete defektidega esilaternaid ei võeta arvesse. 2. ESIMENE PROOVIVÕTT Esimesel proovivõtul valitakse juhuslikult neli esilaternat. Esimese kahest laternast koosnev näidis märgistatakse tähega A ja teine tähega B. 2.1. Nõuetele vastavust ei vaidlustata Vastavalt käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud proovivõtumenetlusele ei vaidlustata masstoodanguna toodetud esilaternate nõuetele vastavust, kui esilaternatel mõõdetud väärtuste hälbed ebasoodsas suunas on: 2.1.1.1. näidis A A1: ühel esilaternal 0 %, ühel esilaternal mitte rohkem kui 20 %, A2: mõlemal esilaternal rohkem kui 0 %, kuid mitte rohkem kui 20 %, edasi näidisele B 2.1.1.2. näidis B B1: mõlemal esilaternal 0 %. 2.2. Nõuetele vastavus vaidlustatakse Vastavalt käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud proovivõtumenetlusele tuleb masstoodanguna toodetud esilaternate nõuetele vastavus vaidlustada ja nõuda valmistajalt toodangu nõuetele vastavaks muutmist (ühtlustamist) juhul, kui esilaternate mõõteväärtuste hälbed on: 2.2.1.1. näidis A A3: ühel esilaternal mitte rohkem kui 20 %, ühel esilaternal rohkem kui 20 %, kuid mitte rohkem kui 30 %.; 2.2.1.2. näidis B B2: A2 puhul ühel esilaternal rohkem kui 0 %, kuid mitte rohkem kui 20 %, ühel esilaternal mitte rohkem kui 20 %; B3: A2 puhul ühel esilaternal 0 %, ühel esilaternal rohkem kui 20 %, kuid mitte rohkem kui 30 %. 2.3. Tüübikinnitus tühistatakse Nõuetele vastavus tuleb vaidlustada ja kohaldada punkti 11 juhul, kui käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud proovivõtumenetlust järgides on seadmete mõõteväärtuste hälbed: 2.3.1. näidis A A4: ühel esilaternal mitte rohkem kui 20 %, ühel esilaternal rohkem kui 30 %, A5: mõlemal esilaternal rohkem kui 20 %. 2.3.2. näidis B B4: A2 puhul ühel esilaternal rohkem kui 0 %, kuid mitte rohkem kui 20 %, ühel esilaternal rohkem kui 20 %, B5: A2 puhul mõlemal esilaternal rohkem kui 20 %, B6: A2 puhul ühel esilaternal 0 %, ühel esilaternal rohkem kui 30 %. 3. KORDUV PROOVIVÕTT A3, B2 ja B3 puhul tuleb mitte hiljem kui 2 kuud pärast teatamist võtta uus proov, mis hõlmab kolmandat kahest esilaternast koosnevat näidist C, mis valitakse pärast toodangu ühtlustamist valmistatud laosoleva kauba hulgast. 3.1. Nõuetele vastavust ei vaidlustata Vastavalt käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud proovivõtumenetlusele ei vaidlustata masstoodanguna toodetud esilaternate nõuetele vastavust juhul, kui esilaternate mõõteväärtuste hälbed on: 3.1.1.1. näidis C C1: ühel esilaternal 0 %, ühel esilaternal mitte rohkem kui 20 %, C2: mõlemal esilaternal rohkem kui 0 %, kuid mitte rohkem kui 20 %, edasi näidisele D 3.1.1.2. näidis D D1: C2 puhul mõlemal esilaternal 0 %. 3.2. Nõuetele vastavus vaidlustatakse Vastavalt käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud proovivõtumenetlusele tuleb masstoodanguna toodetud esilaternate nõuetele vastavus vaidlustada ja valmistajalt toodangu nõuetele vastavaks muutmist (ühtlustamist) nõuda juhul, kui esilaternate mõõteväärtuste hälbed on: 3.2.1.1. näidis D D2: C2 puhul ühel esilaternal rohkem kui 0 %, kuid mitte rohkem kui 20 %, ühel esilaternal mitte rohkem kui 20 %. 3.3. Tüübikinnitus tühistatakse Nõuetele vastavus tuleb vaidlustada ja kohaldada punkti 11 juhul, kui käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud proovivõtumenetlust järgides on esilaternate mõõteväärtuste hälbed: 3.3.1. näidis C C3: ühel esilaternal mitte rohkem kui 20 % ühel esilaternal rohkem kui 20 % C4: mõlemal esilaternal rohkem kui 20 % 3.3.2. näidis D D3: C2 puhul ühel esilaternal 0 % või rohkem kui 0 % ühel esilaternal rohkem kui 20 %