ET Euroopa Liidu Teataja L 326/1

Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Euroopa Majanduskomisjoni eeskiri nr 24 — Ühtsed sätted, milles käsitletakse:

I. Survesüütemootorite tüübikinnitust seoses nähtavate saasteainete heitega

II. Mootorsõidukite tüübikinnitust seoses tüübikinnituse saanud survesüütemootorite paigaldamisega

III. Survesüütemootoriga mootorsõidukite tüübikinnitust seoses nähtavate saasteainete heitega mootorist

IV. Survesüütemootorite võimsuse mõõtmist

1. REGULEERIMISALA

1.1 Käesolevat eeskirja kohaldatakse

1.1.1 I OSA : maanteesõidukitele paigaldamiseks ettenähtud survesüütemootorite heitgaasides sisalduvate nähtavate saasteainete heite suhtes.

1.1.2 II OSA : käesoleva eeskirja I osa kohase tüübikinnituse saanud survesüütemootorite paigaldamise suhtes maanteesõidukitele.

1.1.3 III OSA : mootorsõidukite, millele on paigaldatud mootor, millel ei ole käesoleva eeskirja I osa kohast tüübikinnitust, heitgaasides sisalduvate nähtavate saasteainete heite suhtes.

1.2 Käesoleva eeskirja teine reguleerimisala hõlmab Euroopa Majanduskomisjoni protseduuri, mida kohaldatakse siis, kui ette on nähtud vaid survesüütemootorite efektiivvõimsuse mõõtmine.

2. I, II ja III OSA ÜHISED MÕISTED

2.1 Käesoleva eeskirja I, II ja III osas kasutatakse järgmisi ühiseid mõisteid:

2.2 “kasulik võimsus” – survesüütemootori võimsus, nagu on määratletud käesoleva eeskirja 10. lisas,

2.3 “survesüütemootor” – mootor, mis töötab survesüüte põhimõttel (nt diiselmootor),

2.4 “külmkäivitusseade” – seade, mille tegevuse tulemusel suureneb ajutiselt mootorit varustav kütuse kogus, mis hõlbustab mootori käivitamist,

2.5 “suitsususe mõõtur” – seade sõidukite heitgaaside valguse neeldumisteguri pidevaks mõõtmiseks, nagu on määratletud käesoleva eeskirja 8. lisas,

2.6 “maksimaalne nimipöörlemissagedus” – regulaatoriga maksimaalselt lubatud pöörlemissagedus täiskoormusel,

2.7 “minimaalne nimipöörlemissagedus” –

2.7.1 kas järgmisest kolmest mootori pöörlemissagedusest suurim: 45 % maksimaalsest pöörlemissagedusest 1 000 pööret minutis tühikäigul lubatud minimaalne pöörlemissagedus

2.7.2 või tootja poolt ette nähtud madalam pöörlemissagedus.

2.8. Hübriidsõidukid

2.8.1. “Hübriidsõiduk” – sõiduk, millel on sõiduki käitamiseks vähemalt kaks erinevat energiamuundurit ja kaks erinevat energiasalvestussüsteemi (asuvad sõidukil),

2.8.2. “elektriline hübriidsõiduk” – sõiduk, mis kasutab mehaaniliseks käitamiseks energiat mõlemast järgmisest sõidukil asuvast salvestatud energia/võimsuse allikast: — tarbitav kütus, — elektrienergia/võimsuse salvestusseade (nt aku, kondensaator, hooratas/generaator …).

I OSA — SURVESÜÜTEMOOTORITE HEITGAASIDES SISALDUVATE NÄHTAVATE SAASTEAINETE HEIDE

3. MÕISTED

Käesoleva eeskirja I osas kasutatakse järgmisi mõisteid:

3.1 “survesüütemootori tüübikinnitus” – tüübikinnitus seoses mootori heitgaasides sisalduvate nähtavate saasteainete heite piiramisega,

3.2 “mootoritüüp” – survesüütemootori kategooria, mida võib paigaldada mootorsõidukile, mis ei erine selliste põhikarakteristikute poolest, nagu on määratletud käesoleva eeskirja 1. lisas, välja arvatud käesoleva eeskirja punktides 7.2 ja 7.3 lubatud muudatused,

3.3 “mootor, mis esindab tüübikinnitust saavat mootoritüüpi” – seda tüüpi mootoritest suurima kasuliku võimsusega mootor,

3.4 teised I osas kasutatud mõisted on esitatud käesoleva eeskirja punktis 2.

4. TÜÜBIKINNITUSE TAOTLUS

4.1 Nähtavate saasteainete heide

4.1.1 Taotluse mootoritüübi tüübikinnituse saamiseks seoses mootori nähtavate saasteainete heite piiramisega esitab mootori tootja või tootja ametlik esindaja või sõiduki tootja.

4.1.2 Taotlusele tuleb lisada järgmised dokumendid kolmes eksemplaris: mootori kirjeldus, mis sisaldab kõiki käesoleva eeskirja 1. lisas nimetatud asjakohaseid üksikasju.

4.1.3 Mootor, mis esindab tüübikinnitust saavat mootoritüüpi, tuleb koos käesoleva eeskirja 1. lisas nimetatud seadmetega esitada käesoleva eeskirja punktis 6 määratletud tüübikatsetusi läbiviivale tehnilisele teenistusele.

4.1.4 Nähtavate saasteainete heidet mõõdetakse kahe meetodiga, mida on kirjeldatud käesoleva eeskirja 4. ja 5. lisas ja mis on seotud vastavalt katsetega püsikiirustel ja vabal kiirendusel.

4.1.5 Nähtavate saasteainete heite määramisel mõõdetakse tüübikinnituse saamiseks esitatud konkreetse mootori võimsust ja kütusetarbimist käesoleva eeskirja 10. lisa kohaselt.

4.2 Mootori võimsus

4.2.1 Tootja või tema ametlik esindaja võib nõuda, et mõõdetaks ainult mootori võimsust. Sel juhul:

4.2.1.1 täidab tootja käesoleva eeskirja 1. lisa teabega, mis on seotud ainult võimsuse mõõtmisega, s.t täidab kõik punktid, mille ees puudub täht E,

4.2.1.2 mootor, mis vastab igakülgselt 1. lisas esitatud kirjeldusele, esitatakse käesoleva eeskirja 10. lisa kohaste katsete läbiviimiseks tehnilisele teenistusele. Need katsed tehakse vaid katsestendil,

4.2.2 kui tootja või tema ametliku esindaja nõudmisel katsetatakse 10. lisa kohaselt vaid mootori võimsust, ei peeta neid tüübikatsetusteks, kuid katsetulemuste kohta väljastatakse käesoleva eekirja 10. lisa liite kohane ametlik teatis.

5. TÜÜBIKINNITUS

5.1 Kui käesoleva eeskirja kohaselt tüübikinnituse saamiseks esitatud mootor vastab allpool esitatud punkti 6 nõuetele, antakse mootorile tüübikinnitus.

5.2 Igale tüübikinnituse saanud mootoritüübile antakse tüübikinnitusnumber. Selle esimesed kaks kohta (praegu 03, mis vastab 20. aprillil 1986. aastal jõustunud muudatuste seeriale 03) näitavad muudatuste seeriat, mis hõlmab uusimaid olulisi tehnilisi muudatusi, mis on eeskirjas tüübikinnituse väljastamise ajaks tehtud. Üks ja sama kokkuleppeosaline ei tohi teisele mootoritüübile sama numbrit anda.

5.3 Teade mootoritüübile tüübikinnituse andmise, tüübikinnituse laiendamise või tüübikinnituse andmisest keeldumise kohta edastatakse käesoleva eeskirja kohaselt seda eeskirja kohaldavatele kokkuleppeosalistele vormis, mis vastab käesoleva eeskirja 2. lisas esitatud näidisele.

5.4 Igale käesoleva eeskirja alusel tüübikinnituse saanud mootoritüübile vastavale mootorile tuleb tüübikinnituse vormil täpsustatud ja selgesti nähtavale ning hõlpsasti juurdepääsetavale kohale kinnitada rahvusvaheline tüübikinnitusmärk, mis koosneb järgmistest osadest:

5.4.1 ringiga ümbritsetud täht “E”, millele järgneb tüübikinnituse andnud riigi eraldusnumber (1),

5.4.2 käesoleva eeskirja number, millele järgneb täht “R”, mõttekriips ja punktis 5.4.1 nimetatud ringist paremale jääv tüübikinnitusnumber,

5.4.3 järgmine lisasümbol, milleks on vaba kiirenduse katsetel saadud ja käesoleva eeskirja 5. lisas kirjeldatud protseduuril määratud neeldumisteguri arvuline väärtus m-1, mida ümbritseb ristkülik.

5.4.4 Nende tüübikinnitusmärkide ja sümbolite mootorile kinnitamise asemel võib tootja otsustada, et iga käesoleva eeskirja kohaselt tüübikinnituse saanud mootoritüübile lisatakse asjaomast teavet sisaldav dokument ning tüübikinnitusmärgid ja sümbolid võib vastavalt käesoleva eeskirja punktile 14.4 kinnitada sõidukile.

5.5 Kui mootor vastab ühe või mitme kokkuleppele lisatud eeskirja kohaselt tüübikinnituse saanud mootoritüübile, ei pea selle eeskirja kohaselt tüübikinnituse andnud riik punktis 5.4.1 kirjeldatud sümbolit kordama; sellisel juhul paigutatakse kõigi teiste eeskirjade numbrid ja nende alusel tüübikinnitust andvas riigis varem antud tüübikinnituste numbrid punktis 5.4.1 ettenähtud sümbolist paremale üksteise alla tulpa.

5.6 Tüübikinnitusmärk peab olema selgesti loetav ja kustumatu.

5.7 Tüübikinnitusmärk peab asuma tootja esitatud mootori identifitseerimisnumbrite lähedal.

5.8 Käesoleva eeskirja 3. lisas on esitatud näidis tüübikinnitusmärgi paigutuse kohta.

6. SPETSIFIKATSIOONID JA KATSED

6.1 Üldist

Osad, mis mõjutavad nähtavate saasteainete heidet, peavad olema projekteeritud, ehitatud ja monteeritud nii, et tavakasutuses mootor vastaks sellele mõjuvast vibratsioonist hoolimata käesoleva eeskirja sätetele.

6.2 Külmkäivitusseadmetega seotud spetsifikatsioonid

6.2.1 Külmkäivitusseade peab olema projekteeritud ja ehitatud nii, et seda ei saa mootori tavalise töötamise ajal käivitada ega käivitatuna hoida.

6.2.2 Punkti 6.2.1 sätteid ei kohaldata, kui vähemalt üks järgmistest tingimustest on täidetud:

6.2.2.1 käesoleva eeskirja 4. lisas esitatud protseduuri kohaselt külmkäivitusseadme töötamise ajal mõõdetud püsikiirusel mootorist eralduva gaasi valguse neeldumistegur jääb käesoleva eeskirja 7. lisas sätestatud piiridesse,

6.2.2.2 külmkäivitusseadme tööshoidmine peatab mootori mõistliku aja jooksul.

6.2.3 Vajaduse korral võib tüübikatsetustel simuleerida süsteemi mis tahes osa, mis on seotud sõidukiga.

6.3 Nähtavate saasteainete heitega seotud spetsifikatsioonid

6.3.1 Tüübikinnituse saamiseks esitatud mootori nähtavate saasteainete heidet mõõdetakse käesoleva eeskirja 4. ja 5. lisas kirjeldatud meetoditel.

6.3.2 Tüübikinnituse saamiseks esitatud mootori võimsus peab jääma käesoleva eeskirja 4. lisa punktis 3.1.5 määratletud piiridesse.

6.3.3 Käesoleva eeskirja 4. lisas kirjeldatud meetodil mõõdetud nähtavate saasteainete heide ei tohi ületada käesoleva eeskirja 7. lisas sätestatud piirnorme.

6.3.4 Tootja nõudmisel viiakse tüübikinnituse saanud mootori käesoleva eeskirja punktides 7.2 ja 7.3 lubatud teisendtoote puhul vabal kiirendusel ilmnevate väärtuste saamiseks läbi 4. ja 5. lisas kirjeldatud lisakatsed.

6.3.4.1 Kui mootori tootja soovib, et nähtavaid saasteaineid mõõdetaks väiksemas pöördemomentide ja/või pöörlemissageduste vahemikus kui käesoleva eeskirja punktis 7.3 lubatud, antakse mootoritüübile tüübikinnitus piiratud pöördemomentide ja pöörlemissageduste vahemikus.

6.3.4.2 Kui hiljem soovitakse käesoleva eeskirja punktis 7.3 lubatud pöördemomentide/pöörlemissageduste kogu vahemiku katmiseks mootori tüübikinnitust laiendada, tuleb katsete teostamiseks esitada veel üks mootor, et määrata nähtavate saasteainete heide selles koormuse/kiiruse vahemikus, mis oli eelnevalt jäänud katmata.

6.3.5 Kui pöördemomentide ja pöörlemissageduste vahemike mõne osa jaoks on vaja täiendavaid spetsifikatsioone, tuleb need esitada 1. lisas täpsustatud vormis ja lisada teistele esitatud dokumentidele.

6.3.6 Mootori vaba kiirenduse neeldumisteguri väärtus valitakse vastavalt mootori nimipöörlemissagedusele ja pöördemomentidele väärtuste maatriksist, mis on koostatud käesoleva eeskirja 5. lisas kirjeldatud meetodil.

6.3.7 Heitgaasidel töötava ülelaadekompressoriga mootorite korral ei tohi vabal kiirendusel mõõdetud neeldumistegur ületada 7. lisas ettenähtud püsikiiruskatsetes mõõdetud suurimale neeldumistegurile vastavat nimivoo piirnormi, millele liidetakse 0,5 m-l.

6.4 Samaväärsete mõõteriistade kasutamine on lubatud. Kui kasutatakse muud kui käesoleva eeskirja 8. lisas kirjeldatud mõõteriista, tuleb tõestada selle võrdväärsust kõnealuse mootori korral.

7. MOOTORITÜÜBI MUUDATUSED JA TÜÜBIKINNITUSE LAIENDAMINE

7.1 Igast 1. lisas nimetatud karakteristikutega seotud muudatusest mootoritüübis tuleb teavitada mootoritüübile tüübikinnituse andnud ametiasutust. Nende muudatuste üksikasjad tuleb esitada 1. lisas sätestatud vormis. Punktide 7.2 ja 7.3 piiranguid arvestades võib asutus kas:

7.1.1 võtta seisukoha, et tehtud muudatused ei mõju tõenäoliselt kahjustavalt ja et mootor vastab igal juhul endiselt nõuetele, või

7.1.2 nõuda katsete läbiviimise eest vastutavalt tehniliselt teenistuselt uut katsearuannet.

7.2 Käesolevas eeskirjas, mis on seotud nähtavate saasteainete heitega, võib muudatused jaotada järgmiselt: (1) muudatused, mis vajavad uut tüübikinnitust koos katsetega, (2) muudatused, mis vajavad uut tüübikinnitust ilma katseteta, (3) muudatused, mis võivad vajada uusi katseid, kuid ei vaja uut tüübikinnitust, (4) muudatused, mis ei vaja täiendavaid katseid ega uut tüübikinnitust. Eespool nimetatud jaotused 1, 2, 3 ja 4 on märgitud igale 1. lisa asjaomaste karakteristikute reale.

7.3 Kui mootor ei vasta järgmistele tingimustele, tuleb see punkti 7.2 jaotustest hoolimata esitada uue tüübikinnituse saamiseks, mille puhul nõutakse ka katsete läbiviimist, s.t jaotus 1: maksimaalne nimipöörlemissagedus ei ole suurem kui 100 % ega väiksem kui 75 % tüübikatsetusel katsetatava mootori maksimaalsest nimipöörlemissagedusest, minimaalne nimipöörlemissagedus ei ole väiksem tüübikatsetusel katsetatava mootori minimaalsest nimipöörlemissagedusest, pöördemomendi nimiväärtus ei ole suurem kui 100 % ega väiksem kui 70 % sellel pöörlemissagedusel töötava tüübikatsetusel katsetatava mootori pöördemomendist, neeldumisteguri väärtused püsiseisundis ei ületa tüübikatsetusel saadud väärtusi enam kui 1,1× ega ületa 7. lisas ettenähtud piirnorme, Väljalaske vasturõhk ei ületa tüübikatsetustel katsetatava mootori väljalaske vasturõhku, Väljalaskesüsteemi maht ei erine rohkem kui 40 %, Sisselaske hõrendus ei ole suurem kui tüübikatsetusel katsetataval mootoril, Uue kombineeritud hooratta inertsimoment ja jõuülekanne ei erine tüübikinnituse saanud mootori hooratta ja ülekandesüsteemist rohkem kui 15 %. Märkus: Kõigi tingimuste puhul tähendab tüübikatsetusel katsetatav mootor “mootorit, mis esindab tüübikinnituse saamiseks esitatud mootoritüüpi” punkti 3.3 tähenduses.

7.4 Kui tootja soovib katta käesoleva eeskirja I osa punkti 7.3 kohaselt lubatud vähendatud pöörlemissageduse ja kiirusega mootorite vahemikku, tuleb mootorit katsetada ka 5. lisa punktis 2.2 määratletud kiiruste vahemikus 90 %, 80 % ja 70 % võimsusel mootori koguvõimsusest. Kui mootori pöörlemissagedust on vähendatud, arvutatakse käesoleva eeskirja 5. lisa punktis 2.2 määratletud minimaalne pöörlemissagedus madalaima maksimaalse pöörlemissagedusega teisendtoote põhjal. Kui mootori tootja soovib, et nähtavaid saasteaineid mõõdetaks väiksemas pöördemomentide ja/või pöörlemissageduste vahemikus kui käesoleva eeskirja I osa punktis 7.3 lubatud, antakse mootoritüübile tüübikinnitus piiratud pöördemomentide ja pöörlemissageduste vahemikus.

7.5 Kui suitsususe väärtusi ei ole vabal kiirendusel juba katsete teel määratud, nagu on lubatud punktis 6.3.4, siis tuleb selliste muudatuste puhul vastavalt käesoleva eeskirja punktile 6.3.1 suitsususe väärtuste määramiseks vabal kiirendusel teostada lisakatsed.

7.6 Muudatusi täpsustav kinnitus tüübikinnituse andmise kohta või teade tüübikinnitusest keeldumise kohta edastatakse käesolevat eeskirja kohaldavatele kokkuleppeosalistele punktis 5.3 ettenähtud korras.

7.7 Tüübikinnituse laienduse väljastanud pädev asutus lisab igale sellise laienduse kohta koostatud teatisevormile seerianumbri.

8. TOODANGU VASTAVUS

8.1 Kõik käesoleva eeskirja punkti 5.4 nõuete kohase tüübikinnitusmärgiga ja/või -dokumendiga varustatud mootorid peavad osade poolest, mis võivad mõjutada nähtavate saasteainete heidet, vastama tüübikinnitusega mootorile esitatavatele nõuetele.

8.2 Punktis 8.1 kirjeldatud vastavuse kontrollimiseks võetakse mootor seeriast.

8.3 Mootori vastavust tüübikinnitusega mootorile esitatavatele nõuetele kontrollitakse käesoleva eeskirja 2. lisa kohastel tüübikinnitusvormidel esitatud kirjelduste põhjal. Lisaks viiakse läbi kontrollkatsed järgmistel tingimustel:

8.3.1 Käesoleva eeskirja 5. lisas ettenähtud vaba kiirenduse katsel tuleb kasutada mootorit, mida ei ole varem käitatud. Mootor loetakse tüübikinnitusega mootorile vastavaks, kui saadud neeldumistegur ei ületa selle mootori tüübikinnitusmärgil või -dokumendil esitatud arvulist väärtust enam kui 0,5 m-1 võrra (vaata punkti 8.1 eespool). Tootja nõudmisel võib etalonkütuse asemel kasutada müügilolevat kütust.

8.3.2 Kui punktis 8.3.1 viidatud katsel saadud väärtus ületab selle mootori tüübikinnitusdokumendil esitatud väärtust enam kui 0,5 m-l, tuleb mootorit katsetada püsikiirusel täiskoormuskõvera alusel, nagu on ette nähtud käesoleva eeskirja 4. lisas.

9. KARISTUSED TOODANGU MITTEVASTAVUSE KORRAL

9.1 Mootoritüübile käesoleva eeskirja kohaselt antud tüübikinnituse võib tühistada, kui punktis 8.1 sätestatud nõuded ei ole täidetud või kui mootor ei ole punktis 8.3 ettenähtud katset edukalt läbinud.

9.2 Kui käesolevat eeskirja kohaldav kokkuleppeosaline tühistab tüübikinnituse, mille ta on varem andnud, teatab ta sellest kohe teistele käesolevat eeskirja kohaldavatele kokkuleppeosalistele, saates neile tüübikinnitusteate koopia, mille lõppu on lisatud suurte tähtedega kirjutatud märkus “TÜÜBIKINNITUS TÜHISTATUD”, mis on kuupäevastatud ning allkirjastatud.

10. TOOTMISE LÕPETAMINE

Kui tüübikinnituse omanik lõpetab käesoleva eeskirja kohase tüübikinnituse saanud mootoritüübi tootmise, peab ta tüübikinnituse andnud asutust sellest teavitama. Asjakohase teatise saamise järel teavitab asutus sellest teisi käesolevat eeskirja kohaldavaid kokkuleppeosalisi, saates neile tüübikinnitusteate koopia, mille lõppu on lisatud suurte tähtedega kirjutatud märkus “TOOTMINE LÕPETATUD”, mis on kuupäevastatud ning allkirjastatud.

11. TÜÜBIKATSETUSTE EEST VASTUTAVATE TEHNILISTE TEENISTUSTE JA HALDUSASUTUSTE NIMED JA AADRESSID

Käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised peavad edastama ÜRO sekretariaadile tüübikatsetuste läbiviimise eest vastutavate tehniliste teenistuste ja/või selliste ametiasutuste nimed ja aadressid, kes tüübikinnitusi väljastavad ja kellele tuleb saata vormikohased teated teistes riikides välja antud tüübikinnituste, tüübikinnituste laiendamise, tüübikinnituste andmisest keeldumise või tüübikinnituste tühistamise kohta.

II OSA — TÜÜBIKINNITUSE SAANUD SURVESÜÜTEMOOTORITE PAIGALDAMINE MAANTEESÕIDUKITELE

12. MÕISTED

Käesoleva eeskirja II osas kasutatakse järgmisi mõisteid:

12.1 “sõiduki tüübikinnitus” – sõidukitüübi kinnitus seoses tüübikinnituse saanud mootori paigaldamisega mootori nähtavate saasteainete heite piiramiseks,

12.2 “sõidukitüüp” – mootorsõidukite kategooria, mille sõidukid ei erine sõiduki ja mootori selliste põhikarakteristikute poolest, nagu on määratletud käesoleva eeskirja 1. lisas,

12.3 teised II osas kasutatud mõisted on esitatud käesoleva eeskirja punktis 2.

13. TÜÜBIKINNITUSE TAOTLUS

13.1 Nähtavate saasteainete heide

13.1.1 Taotluse tüübikinnituse saamiseks sõidukitüübile seoses survesüütemootori paigaldamisega mootorist eralduvate nähtavate saasteainete piiramiseks esitab sõiduki tootja või tootja ametlik esindaja.

13.1.2 Taotlusele tuleb lisada järgmised dokumendid kolmes eksemplaris: sõiduki kirjeldus koos kõikide käesoleva eeskirja 1. lisas nimetatud asjakohaste üksikasjadega ja 2. lisas kirjeldatud teatis mootori tüübikinnituse kohta koos 2. lisa punktis 19 loetletud dokumentidega. 1. lisas tuleb täita vaid need punktid, mis erinevad mootori tüübikinnituse puhul täidetavatest.

13.1.3 Käesoleva eeskirja punktis 15 määratletud tüübikatsetusi tegevale tehnilisele teenistusele esitatakse sõiduk, mis esindab tüübikinnituse saamiseks esitatud sõidukitüüpi.

14. TÜÜBIKINNITUS

14.1 Kui käesoleva eeskirja kohaselt tüübikinnituse saamiseks esitatud sõiduk vastab allpool esitatud punkti 15 nõuetele, antakse sõidukitüübile tüübikinnitus.

14.2 Igale tüübikinnituse saanud sõidukitüübile antakse tüübikinnitusnumber. Selle esimesed kaks kohta (praegu 03, mis vastab 20. aprillil 1986. aastal jõustunud muudatuste seeriale 03) näitavad muudatuste seeriat, mis hõlmab uusimaid olulisi tehnilisi muudatusi, mis on eeskirjas tüübikinnituse väljastamise ajaks tehtud. Üks ja sama kokkuleppeosaline ei tohi teisele sõidukitüübile sama numbrit anda.

14.3 Teade sõidukitüübile tüübikinnituse andmise, tüübikinnituse laiendamise või tüübikinnituse andmisest keeldumise kohta edastatakse käesoleva eeskirja kohaselt seda eeskirja kohaldatavatele kokkuleppepooltele vormis, mis vastab käesoleva eeskirja 2. lisas esitatud mudelile.

14.4 Igale käesoleva eeskirja alusel tüübikinnituse saanud sõidukitüübile vastavale sõidukile tuleb tüübikinnituse vormil täpsustatud ja selgesti nähtavale ning hõlpsasti juurdepääsetavale kohale kinnitada rahvusvaheline tüübikinnitusmärk, mis koosneb järgmistest osadest:

14.4.1 ringiga ümbritsetud täht “E”, millele järgneb tüübikinnituse andnud riigi eraldusnumber, (2)

14.4.2 käesoleva eeskirja number, millele järgneb täht “R”, mõttekriips ja punktis 14.4.1 nimetatud ringist paremale jääv tüübikinnitusnumber.

14.4.3 järgmine lisasümbol, milleks on vaba kiirenduse katsetel saadud ja käesoleva eeskirja 5. lisas kirjeldatud protseduuril määratud neeldumisteguri arvuline väärtus m-l, mida ümbritseb ristkülik.

14.5 Kui sõiduk vastab ühe või mitme kokkuleppele lisatud eeskirja kohaselt tüübikinnituse saanud sõidukitüübile riigis, mis on tüübikinnituse andnud käesoleva eeskirja kohaselt, ei pea selle eeskirja kohaselt tüübikinnituse andnud riik punktis 14.4.1 kirjeldatud sümbolit kordama; sellisel juhul paigutatakse kõigi teiste eeskirjade numbrid ja nende alusel selles riigis, mis tüübikinnituse annab, varem antud tüübikinnituste numbrid punktis 14.4.1 ettenähtud sümbolist paremale üksteise alla tulpa.

14.6 Tüübikinnitusmärk peab olema selgesti loetav ja kustumatu.

14.7 Tüübikinnitusmärk peab asuma tootja kinnitatud sõiduki andmeplaadil või selle lähedal.

14.8 Käesoleva eeskirja 3. lisas on esitatud näidised tüübikinnitusmärgi ja lisasümboli paigutuse kohta.

15. SPETSIFIKATSIOONID JA KATSED

15.1 Üldist

Sõidukile paigaldatud diiselmootor peab olema käesoleva eeskirja I osa kohaselt tüübikinnituse saanud tüüpi. Osad, mis mõjutavad nähtavate saasteainete heidet, peavad olema projekteeritud, ehitatud ja monteeritud nii, et tavakasutuses sõiduk vastaks sellele mõjuvast vibratsioonist hoolimata käesoleva eeskirja sätetele.

Sõiduki tehnoseisundit peab olema võimalik kontrollida tüübikinnituseks kogutud käesoleva eeskirja 2. lisa punktis 11.1.2.2 nimetatud tehniliste andmete abil. Kui kontrollimiseks on vaja eriprotseduuri, peab see olema üksikasjalikult kirjeldatud käsiraamatus (või mõnel muul kandjal). Sellise eriprotseduuri läbiviimiseks ei ole vaja erivarustust, vaid piisab sellest, millega sõiduk on juba varustatud.

15.2 Külmkäivitusseadmetega seotud spetsifikatsioonid

15.2.1 Külmkäivitusseade peab olema projekteeritud ja ehitatud nii, et seda ei saa mootori tavapärase töötamise ajal käivitada ega käivitatuna hoida.

15.2.2 Punkti 15.2.1 sätteid ei kohaldata, kui vähemalt üks järgmistest tingimustest on täidetud:

15.2.2.1 käesoleva eeskirja 4. lisas esitatud protseduuri kohaselt külmkäivitusseadme töötamise ajal mõõdetud püsikiirusel töötavast mootorist eralduvate gaaside valguse neeldumistegur jääb käesoleva eeskirja 7. lisas sätestatud piiridesse;

15.2.2.2 külmkäivitusseadme tööshoidmine peatab mootori mõistliku aja jooksul.

15.3 Paigaldamine

15.3.1 Mootori paigaldamisel tuleb silmas pidada eeskätt järgmisi mootori tüübikinnitusega seotud piiranguid: — sisselaske hõrendus ei tohi ületada tüübikinnitusega mootori sisselaske hõrendust, — väljalaske vasturõhk ei tohi ületada tüübikinnitusega mootori väljalaske vasturõhku, — väljalaskesüsteemi maht on ± 40 % tüübikinnitusega mootori väljalaskesüsteemi mahust, — kombineeritud hooratta inertsimoment ja jõuülekanne ei erine tüübikinnitusega mootori inertsimomendist ja jõuülekandest rohkem kui ± 15 %.

16. SÕIDUKITÜÜBI MUUDATUSED JA TÜÜBIKINNITUSE LAIENDAMINE

16.1 Igast 1. lisas nimetatud karakteristikutega seotud muudatusest sõidukitüübis tuleb teavitada sõidukitüübile tüübikinnituse andnud ametiasutust. Seejärel võib asutus:

16.1.1 võtta seisukoha, et tehtud muudatused ei mõju tõenäoliselt kahjustavalt ja et sõiduk vastab igal juhul endiselt nõuetele, või

16.1.2 nõuda katsete läbiviimise eest vastutavalt tehniliselt teenistuselt uut katsearuannet.

16.2 Muudatusi täpsustav kinnitus tüübikinnituse andmise kohta või teade tüübikinnitusest keeldumise kohta edastatakse käesolevat eeskirja kohaldavatele kokkuleppeosalistele punktis 14.3 ettenähtud korras.

16.3 Tüübikinnituse laienduse väljastanud pädev asutus lisab igale sellise laienduse kohta koostatud teatisevormile seerianumbri.

17. TOODANGU VASTAVUS

17.1 Kõik käesoleva eeskirja punktide 5.4 ja 14.4 nõuete kohase tüübikinnitusmärgi ja/või -dokumendiga mootoritüübile vastava mootoriga varustatud sõidukid peavad nähtavate saasteainete heidet mõjutavate osade poolest vastama tüübikinnitusega sõidukile.

17.2 Punktis 17.1 kirjeldatud vastavuse kontrollimiseks võetakse sõiduk seeriast.

17.3 Sõiduki vastavust tüübikinnituse saanud tüübile kontrollitakse käesoleva eeskirja 2. lisa kohastel tüübikinnitusvormidel esitatud kirjelduste põhjal. Lisaks viiakse läbi kontrollkatsed järgmistel tingimustel:

17.3.1 Käesoleva eeskirja 5. lisas ettenähtud vaba kiirenduse katsel tuleb kasutada sõidukit, mida ei ole varem käitatud. Sõiduk loetakse tüübikinnitusega tüübile vastavaks, kui saadud neeldumistegur ei ületa tüübikinnitusmärgil või -dokumendil esitatud arvulist väärtust enam kui 0,5 m-l võrra (vaata punkti 17.1 eespool). Tootja nõudmisel võib etalonkütuse asemel kasutada müügilolevat kütust. Vaidluste tekkimisel tuleb kasutada etalonkütust.

17.3.2 Kui punktis 17.3.1 viidatud katsel saadud väärtus ületab tüübikinnitusmärgil või -dokumendil esitatud väärtust enam kui 0,5 m-l (vaata punkti 17.1 eespool), tuleb mootorit katsetada püsikiirusel täiskoormuskõvera alusel, nagu on ette nähtud käesoleva eeskirja 4. lisas. Nähtavate saasteainete tase ei tohi ületada käesoleva eeskirja 7. lisas ettenähtud piirnorme.

18. KARISTUSED TOODANGU MITTEVASTAVUSE KORRAL

18.1 Sõidukitüübile käesoleva eeskirja kohaselt antud tüübikinnituse võib tühistada, kui punktis 17.1 sätestatud nõuded ei ole täidetud või kui sõiduk ei ole punktis 17.3 ettenähtud katset edukalt läbinud.

18.2 Kui käesolevat eeskirja kohaldav kokkuleppeosaline tühistab tüübikinnituse, mille ta on varem andnud, teatab ta sellest kohe teistele käesolevat eeskirja kohaldavatele kokkuleppeosalistele, saates neile tüübikinnitusteate koopia, mille lõppu on lisatud suurte tähtedega kirjutatud märkus “TÜÜBIKINNITUS TÜHISTATUD”, mis on kuupäevastatud ning allkirjastatud.

19. TOOTMISE LÕPETAMINE

Kui tüübikinnituse omanik lõpetab käesoleva eeskirja kohase tüübikinnituse saanud sõidukitüübi tootmise, peab ta tüübikinnituse andnud asutust sellest teavitama. Asjakohase teatise saamise järel teavitab asutus sellest teisi käesolevat eeskirja kohaldavaid kokkuleppeosalisi, saates neile tüübikinnitusteate koopia, mille lõppu on lisatud suurte tähtedega kirjutatud märkus “TOOTMINE LÕPETATUD”, mis on kuupäevastatud ning allkirjastatud.

20. TÜÜBIKATSETUSTE EEST VASTUTAVATE TEHNILISTE TEENISTUSTE JA HALDUSASUTUSTE NIMED JA AADRESSID

Käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised peavad edastama ÜRO sekretariaadile tüübikatsetuste läbiviimise eest vastutavate tehniliste teenistuste ja/või selliste ametiasutuste nimed ja aadressid, kes tüübikinnitusi väljastavad ja kellele tuleb saata vormikohased teated teistes riikides välja antud tüübikinnituste, tüübikinnituste laiendamise, tüübikinnituste andmisest keeldumise või tüübikinnituste tühistamise kohta.

III OSA — HEITGAASIDES SISALDUVATE NÄHTAVATE SAASTEAINETE HEIDE SÕIDUKITEST, MILLE MOOTORIL EI OLE ERALDI TÜÜBIKINNITUST

21. MÕISTED

Käesoleva eeskirja III osas kasutatakse järgmisi mõisteid:

21.1 “sõiduki tüübikinnitus” – sõidukitüübi tüübikinnitus seoses mootori nähtavate saasteainete heite piiramisega,

21.2 “sõidukitüüp” – mootorsõidukite kategooria, mille sõidukid ei erine sõiduki ja mootori selliste põhikarakteristikute poolest, nagu on määratletud käesoleva eeskirja 1. lisas,

21.3 teised III osas kasutatud mõisted on esitatud käesoleva eekirja punktis 2.

22. TÜÜBIKINNITUSE TAOTLUS

22.1 Taotluse tüübikinnituse saamiseks sõidukitüübile seoses mootori saasteainete heite piiramisega esitab sõiduki tootja või tootja ametlik esindaja.

22.2 Taotlusele tuleb lisada allpool nimetatud dokumendid kolmes eksemplaris ning järgmised üksikasjad:

22.2.1 sõiduki- ja mootoritüübi kirjeldus koos kõikide 1. lisas nimetatud üksikasjadega.

22.3 Käesoleva eeskirja punktis 24 määratletud tüübikatsetusi tegevale tehnilisele teenistusele esitatakse sõidukile paigaldatav mootor ja eeskirja 1. lisas ettenähtud seadmed. Tootja nõudmisel ja tüübikatsetusi läbiviiva tehnilise teenistuse nõusolekul võib aga katse teostada sõidukil, mis esindab tüübikinnituse saamiseks esitatud sõidukitüüpi.

23. TÜÜBIKINNITUS

23.1 Kui käesoleva eeskirja kohaselt tüübikinnituse saamiseks esitatud sõiduk vastab allpool esitatud punkti 24 nõuetele, antakse sõidukitüübile tüübikinnitus.

23.2 Igale tüübikinnituse saanud sõidukitüübile antakse tüübikinnitusnumber. Selle esimesed kaks kohta (praegu 03, mis vastab 20. aprillil 1986. aastal jõustunud muudatuste seeriale 03) näitavad muudatuste seeriat, mis hõlmab uusimaid olulisi tehnilisi muudatusi, mis on eeskirjas tüübikinnituse väljastamise ajaks tehtud. Üks ja sama kokkuleppeosaline ei tohi teisele sõidukitüübile sama numbrit anda.

23.3 Teade sõidukitüübile tüübikinnituse andmise, tüübikinnituse laiendamise või tüübikinnituse andmisest keeldumise kohta edastatakse käesoleva eeskirja kohaselt seda eeskirja kohaldavatele kokkuleppepooltele vormis, mis vastab käesoleva eeskirja 2. lisas esitatud mudelile.

23.4 Igale käesoleva eeskirja alusel tüübikinnituse saanud sõidukitüübile vastavale sõidukile tuleb tüübikinnituse vormil täpsustatud ja selgesti nähtavale ning hõlpsasti juurdepääsetavale kohale kinnitada rahvusvaheline tüübikinnitusmärk, mis koosneb järgmistest osadest:

23.4.1 ringiga ümbritsetud täht “E”, millele järgneb tüübikinnituse andnud riigi eraldusnumber, (3)

23.4.2 Käesoleva eeskirja number, millele järgneb täht “R”, mõttekriips ja punktis 5.4.1 nimetatud ringist paremale jääv tüübikinnitusnumber.

23.4.3 Järgmised lisasümbolid, milleks on vaba kiirenduse katsetel saadud ja käesoleva eeskirja 5. lisa punktis 3.2 kirjeldatud protseduuril määratud neeldumisteguri arvuline väärtus m -1, mida ümbritseb ristkülik.

23.5 Kui sõiduk vastab ühe või mitme kokkuleppele lisatud eeskirja kohaselt tüübikinnituse saanud sõidukitüübile riigis, mis on tüübikinnituse andnud käesoleva eeskirja kohaselt, ei pea selle eeskirja kohaselt tüübikinnituse andnud riik punktis 23.4.1 kirjeldatud sümbolit kordama; sellisel juhul paigutatakse kõigi teiste eeskirjade numbrid ja nende alusel selles riigis, mis tüübikinnituse annab, varem antud tüübikinnituste numbrid punktis 23.4.1 ettenähtud sümbolist paremale üksteise alla tulpa.

23.6 Tüübikinnitusmärk peab olema selgesti loetav ja kustumatu.

23.7 Tüübikinnitusmärk peab asuma tootja kinnitatud sõiduki andmeplaadil või selle lähedal.

23.8 Käesoleva eeskirja 3. lisas on esitatud näidised tüübikinnitusmärgi ja lisasümboli paigutuse kohta.

24. SPETSIFIKATSIOONID JA KATSED

24.1 Üldist

Osad, mis mõjutavad saasteainete heidet, peavad olema projekteeritud, ehitatud ja monteeritud nii, et tavakasutuses sõiduk vastaks sellele mõjuvast vibratsioonist hoolimata käesoleva eeskirja sätetele.

Sõiduki tehnoseisundit peab olema võimalik kontrollida tüübikinnituseks kogutud käesoleva eeskirja 2. lisa punktis 11.1.2.2 nimetatud tehniliste andmete abil. Kui kontrollimiseks on vaja eriprotseduuri, peab see olema üksikasjalikult kirjeldatud käsiraamatus (või mõnel muul kandjal). Sellise eriprotseduuri teostamiseks ei ole vaja erivarustust, vaid piisab sellest, millega sõiduk on juba varustatud.

24.2 Külmkäivitusseadmetega seotud spetsifikatsioonid

24.2.1 Külmkäivitusseade peab olema projekteeritud ja ehitatud nii, et seda ei saa mootori tavapärase töötamise ajal käivitada ega käivitatuna hoida.

24.2.2 Punkti 24.2.1 sätteid ei kohaldata, kui vähemalt üks järgmistest tingimustest on täidetud:

24.2.2.1 käesoleva eeskirja 4. lisas esitatud protseduuri kohaselt külmkäivitusseadme töötamise ajal mõõdetud püsikiirusel töötavast mootorist eralduvate gaaside valguse neeldumistegur jääb käesoleva eeskirja 7. lisas sätestatud piiridesse;

24.2.2.2 külmkäivitusseadme tööshoidmine peatab mootori mõistliku aja jooksul.

24.3 Nähtavate saasteainete heitega seotud spetsifikatsioonid

24.3.1 Tüübikinnituse saamiseks esitatud sõidukitüübi nähtavate saasteainete heidet mõõdetakse käesoleva eeskirja 4. ja 5. lisas kirjeldatud kahel meetodil, mis on seotud vastavalt püsikiiruskatse ja vaba kiirenduse katsega. Kui nende katsete teostamiseks hübriidsõidukitel on nõutav eriprotseduur, peab see olema üksikasjalikult kirjeldatud käsiraamatus (või mõnel muul kandjal). Sellise eriprotseduuri läbiviimiseks ei ole vaja erivarustust, vaid piisab sellest, millega sõiduk on juba varustatud.

24.3.2 Käesoleva eeskirja 4. lisas esitatud protseduuri kohaselt mõõdetuna ei tohi nähtavate saasteainete heide ületada käesoleva eeskirja 7. lisas sätestatud piirnorme.

24.3.3 Heitgaasidel töötavate ülelaadekompressoriga mootorite korral ei tohi vabal kiirendusel mõõdetud neeldumistegur ületada 7. lisas ettenähtud püsikiiruskatsetes mõõdetud suurimale neeldumistegurile vastavat nimivoo piirnormi, millele liidetakse 0,5 m-l.

24.3.4 Samaväärsete mõõteriistade kasutamine on lubatud. Kui kasutatakse muud kui käesoleva eeskirja 8. lisas kirjeldatud mõõteriista, tuleb tõestada selle võrdväärsust kõnealuse mootori korral.

25. MOOTORITÜÜBI MUUDATUSED JA TÜÜBIKINNITUSE LAIENDAMINE

25.1 Igast 1. lisas nimetatud karakteristikutega seotud muudatusest sõiduki või selle osa tüübis tuleb teavitada sõidukitüübile tüübikinnituse andnud ametiasutust. Seejärel võib asutus:

25.1.1 võtta seisukoha, et tehtud muudatused ei mõju tõenäoliselt kahjustavalt ja et sõiduk vastab igal juhul endiselt nõuetele, või

25.1.2 nõuda katsete läbiviimise eest vastutavalt tehniliselt teenistuselt uut katsearuannet.

25.2 Muudatusi täpsustav kinnitus tüübikinnituse andmise kohta või teade tüübikinnitusest keeldumise kohta edastatakse käesolevat eeskirja kohaldavatele kokkuleppeosalistele punktis 23.3 ettenähtud korras.

25.3 Tüübikinnituse laienduse väljastanud pädev asutus lisab igale sellise laienduse kohta koostatud teatisevormile seerianumbri.

26. TOODANGU VASTAVUS

26.1 Kõik käesoleva eeskirja nõuete kohase tüübikinnitusmärgiga sõidukid peavad osade poolest, mis mõjutavad nähtavate saasteainete heidet mootorist, vastama tüübikinnituse saanud sõidukile esitatavatele nõuetele.

26.2 Punktis 26.1 kirjeldatud vastavuse kontrollimiseks võetakse sõiduk, mis kannab käesolevas eeskirjas ettenähtud tüübikinnitusmärki, seeriast.

26.3 Sõiduki vastavust tüübikinnitusega sõidukile esitatavatele nõuetele kontrollitakse tüübikinnitusvormidel esitatud kirjelduste põhjal. Lisaks viiakse läbi kontrollkatsed järgmistel tingimustel:

26.3.1 Käesoleva eeskirja 5. lisas ettenähtud vaba kiirenduse katsel tuleb kasutada sõidukit, mida ei ole varem käitatud. Sõiduk loetakse tüübikinnitusega sõidukile vastavaks, kui saadud neeldumistegur ei ületa tüübikinnitusmärgil esitatud arvulist väärtust enam kui 0,5 m-1 võrra (vaata punkti 26.1 eespool). Tootja nõudmisel võib etalonkütuse asemel kasutada müügilolevat kütust. Vaidluste tekkimisel tuleb kasutada etalonkütust.

26.3.2 Kui punktis 26.3.1 viidatud katsel saadud väärtus ületab tüübikinnitusmärgil esitatud väärtust enam kui 0,5 m-l, tuleb sõiduki mootorit katsetada püsikiirusel täiskoormuskõvera alusel, nagu on ette nähtud käesoleva eeskirja 4. lisas. Nähtavate saasteainete tase ei tohi ületada käesoleva eeskirja 7. lisas ettenähtud piirnorme.

27. KARISTUSED TOODANGU MITTEVASTAVUSE KORRAL

27.1 Käesoleva eeskirja kohaselt sõidukitüübile antud tüübikinnituse võib tühistada, kui punktis 26.1 sätestatud nõuded ei ole täidetud või kui asjaomane sõiduk või asjaomased sõidukid ei ole punktis 26.3 ettenähtud katset edukalt läbinud.

27.2 Kui käesolevat eeskirja kohaldav kokkuleppeosaline tühistab tüübikinnituse, mille ta on varem andnud, teatab ta sellest kohe teistele käesolevat eeskirja kohaldavatele kokkuleppeosalistele, saates neile tüübikinnitusteate koopia, mille lõppu on lisatud suurte tähtedega kirjutatud märkus “TÜÜBIKINNITUS TÜHISTATUD”, mis on kuupäevastatud ning allkirjastatud.

28. TOOTMISE LÕPETAMINE

Kui tüübikinnituse omanik lõpetab käesoleva eeskirja kohase tüübikinnituse saanud sõiduki tüübi tootmise, peab ta tüübikinnituse andnud asutust sellest teavitama. Asjakohase teatise saamise järel teavitab asutus sellest teisi käesolevat eeskirja kohaldavaid kokkuleppeosalisi, saates neile tüübikinnitusteate koopia, mille lõppu on lisatud suurte tähtedega kirjutatud märkus “TOOTMINE LÕPETATUD”, mis on kuupäevastatud ning allkirjastatud.

29. TÜÜBIKATSETUSTE EEST VASTUTAVATE TEHNILISTE TEENISTUSTE JA HALDUSASUTUSTE NIMED JA AADRESSID

Käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised peavad edastama ÜRO sekretariaadile tüübikatsetuste läbiviimise eest vastutavate tehniliste teenistuste ja/või selliste ametiasutuste nimed ja aadressid, kes tüübikinnitusi väljastavad ja kellele tuleb saata vormikohased teated teistes riikides välja antud tüübikinnituste, tüübikinnituste laiendamise, tüübikinnituste andmisest keeldumise või tüübikinnituste tühistamise kohta.

(1) 1 – Saksamaa, 2 – Prantsusmaa, 3 – Itaalia, 4 – Holland, 5 – Rootsi, 6 – Belgia, 7 – Ungari, 8 – Tšehhi Vabariik, 9 – Hispaania, 10 – Jugoslaavia, 11 – Ühendkuningriik, 12 – Austria, 13 – Luksemburg, 14 – Šveits, 15 – (vaba), 16 – Norra, 17 – Soome, 18 – Taani, 19 – Rumeenia, 20 – Poola, 21 – Portugal, 22 – Venemaa Föderatsioon, 23 – Kreeka, 24 – Iirimaa, 25 – Horvaatia, 26 – Sloveenia, 27 – Slovakkia, 28 – Valgevene, 29 – Eesti, 30 – (vaba), 31 – Bosnia ja Hertsegoviina, 32 – Läti, 33 – (vaba), 34 – Bulgaaria, 35-36 – (vaba), 37 – Türgi, 38-39 – (vabad), 40 – endine Jugoslaavia Makedoonia Vabariik, 41 – (vaba), 42 – Euroopa Ühendus (tüübikinnitusi annavad selle liikmesriigid, kasutades oma asjaomast Euroopa Majanduskomisjoni sümbolit), 43 – Jaapan, 44 – (vaba), 45 – Austraalia, 46 – Ukraina ja 47 – Lõuna-Aafrika. Edasised numbrid määratakse riikidele kronoloogilises järjestuses, milles nad ühinevad kokkuleppega, milles käsitletakse ratassõidukile ning sellele paigaldatavale ja/või sellel kasutatavale varustusele ja osadele ühtsete tehnonõuete kehtestamist ning nende nõuete alusel väljastatud tunnistuste vastastikust tunnustamist, või ratifitseerivad selle kokkuleppe. Määratud numbrid edastab kokkuleppeosalistele Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni peasekretär.

(2) Vt joonealust märkust 1.

(3) Vt joonealust märkust 1.

1. LISA SÕIDUKI JA SURVESÜÜTEMOOTORI PÕHIKARAKTERISTIKUD JA TEAVE KATSETE LÄBIVIIMISE KOHTA (1) (2) Märkus: Punktide ees olev täht “E” tähendab, et see teave tuleb esitada saasteaineid käsitleva tüübikinnituse puhul. Kui punktide ees täht “E” puudub, tähendab see, et teave tuleb esitada igal juhul. Joonealuseid märkusi vaata käesoleva lisa lõpust. 0. Sõiduki kirjeldus 0.1 Mark 0.2 Tüüp 0.3 Tootja nimi ja aadress 0.4 Mootori tüüp ja tüübikinnitusnumber 1. MOOTORI KIRJELDUS 1.1. Mark 1.2. Kaubamärk 1.3. Tootja nimi ja aadress 1.4. Tüüp (tüübid) 1.5. Taktid: neljataktiline/kahetaktiline/muu (3) 1.6. Silindri läbimõõt: ………… mm 1.7. Kolvikäigu pikkus: ………… mm 1.8. Silindrimaht: ………… cm3 1.9. Silindrite arv ja paigutus ning süütejärjekord 1.10. Põlemissüsteem: kirjeldus 1.11. Põlemiskambri ja kolvipea joonised 1.12. Surveaste (4): 1.13. Sisse- ja väljalaskeavade minimaalne ristlõikepindala (4): 2. JAHUTUSSÜSTEEM: VEDELIK/ÕHK (3) 2.1 Vedelikjahutussüsteemi karakteristikud 2.1.1 Vedeliku laad 2.1.2 Tsirkulatsioonipump (3): kirjeldus või mark(margid) ja tüüp(tüübid) 2.1.3 Radiaatorite/ventilatsioonisüsteem 2.1.4 Ülekandesuhe (3): 2.1.5 Maksimaalne temperatuur väljundpunktis (3): ………… °C 2.2 Õhkjahutussüsteemi karakteristikud 2.2.1 Ventilaatorisüsteem: karakteristikud või mark (margid) ja tüüp (tüübid): 2.2.2 Ülekandesuhe (ülekandesuhted) (3): 2.2.3 Temperatuuri reguleerimissüsteem jah/ei (3) — lühikirjeldus 2.2.4 Õhutusseadmed: kirjeldus: 2.2.5 Maksimaalne temperatuur iseloomulikus kohas (5): ………… °C 3. ÕHU SISSELASKESÜSTEEM JA KÜTUSETOIDE 3.1 Õhu sisselaskesüsteem 3.1.1 Õhu sisselaskesüsteemi ja selle abivahendite (soojendusseadme, sisselaskesummutite, õhufiltri jne) kirjeldus ja joonised või mark (margid) ja tüüp (tüübid), kui katse on läbi viidud sõidukil või katsestendil sõiduki tootja esitatud komplektse süsteemiga: 3.1.2 Maksimaalne lubatud õhu sisselaske hõrendus iseloomulikus kohas (täpsustada mõõtmise koht) (4) (5): ………… kPa 3.2 Ülelaadekompressor (3): jah/ei 3.2.1 Ülelaadekompressorsüsteemi kirjeldus 3.2.2 Karakteristikud või mark (margid) ja tüüp (tüübid): 3.2.3 Sisselaske vahejahuti laaditud õhu maksimaalne temperatuur (4) (5): ………… °C 3.3 Sissepritsesüsteem 3.3.1 Madalsurvesektsioon 3.3.1.1 Kütusetoide 3.3.1.2 Iseloomulik surve või mark (margid) ja tüüp (tüübid) 3.3.2 Kõrgsurvesektsioon 3.3.2.1 Sissepritsesüsteemi kirjeldus 3.3.2.1.1 Pump: kirjeldus või mark (margid) ja tüüp (tüübid) 3.3.2.1.2 Jõudlus: ………… mm3 ühe kolvi ühe käigu kohta pumba pöörlemissagedusel ………… p/min maksimaalsel sissepritsel või iseloomustav diagramm (3) (4) (5) Märkida kasutatud meetod: mootoril/stendil (3) Ülelaadimisrõhu regulaatori kasutamise korral esitada kütusetoite karakteristik ja ülelaadimisrõhu olenemine mootori pöörlemissagedusest. 3.3.2.1.3 Sissepritse staatiline ajastus (4) (5): 3.3.2.1.4 Automaatse sissepritse suurim kestus (4): 3.3.3 Sissepritsetorustik 3.3.3.1 Pikkus (4) (5): 3.3.3.2 Sisediameeter (4) (5): 3.3.4 Pihusti (pihustid) 3.3.4.1 Mark (margid): 3.3.4.2 Tüüp (tüübid): 3.3.4.3 Avanemisrõhk (4): ………… MPa 3.3.5 Pöörlemissageduse regulaator 3.3.5.1 Pöörlemissageduse reguleerimissüsteemi kirjeldus või mark (margid) ja tüüp (tüübid) 3.3.5.2 Pöörlemissagedus, millest algab toitekatkestus täiskoormuse juures (4) (5): ………… p/min (maksimaalne pöörlemissagedus) 3.3.5.3 Maksimaalne pöörlemissagedus koormuseta (4) (5): ………… p/min 3.3.5.4 Tühikäigu pöörlemissagedus (4) (5): ………… p/min E 3.4 Külmkäivitussüsteem Kirjeldus või mark (margid) ja tüüp (tüübid) E 3.5 Täiendavad suitsutõrjeseadmed (nende olemasolu korral, kui neid ei hõlma mõni muu punkt): Karakteristikute kirjeldus 4. GAASIJAOTUSFAASID Maksimaalne klapitõusukõrgus ning avanemis- ja sulgemisfaasid sisemise surnud punkti suhtes (nominaalväärtused) (4) (5): 5. HEITGAASISÜSTEEM (3) 5.1 Kui katse viiakse läbi mootori või sõiduki tootja esitatud kogu heitgaasisüsteemiga, kirjeldada heitgaasiseadmeid: Täpsustada väljalaske vasturõhk maksimaalvõimsusel ja mõõtmise koht: ………… kPa Täpsustada heitgaaside tegelik maht (4) (5): ………… cm3 5.2 Katsestendi seadmete kasutamise korral täpsustada väljalaske vasturõhk maksimaalvõimsusel ja mõõtmise koht: kPa Täpsustada heitgaaside tegelik maht (4) (5): ………… cm3 6. MÄÄRDESÜSTEEM 6.1 Süsteemi kirjeldus: 6.2 Tsirkulatsioonipumbad (3): /jah/ei Kirjeldus või mark (margid) ja tüüp (tüübid): 6.3 Õliradiaator (3): /jah/ei Kirjeldus või mark (margid) ja tüüp (tüübid) 6.4 Segamine kütusega (3): /jah/ei (Määrdeõli/kütuse suhe) 7. TEISED MOOTORI LISASEADMED 7.1 Mootori katsestendil töötamiseks vajalikud lisaseadmed, välja arvatud ventilaator. Märkida karakteristikud või mark (margid) ja tüüp (tüübid) 7.1.1 Alalis-/vahelduvvoolugeneraator (3): jah/ei (3) 7.1.2 Muu (3): E 7.2 Katse ajaks sõidukile paigaldatavad täiendavad lisaseadmed Täpsustada karakteristikud või mark (margid) ja tüüp (tüübid) E 7.3 Ülekanne Mootori hooratta inertsimoment ja ülekanne, kui käike ei ole sees (5): või kirjeldus, mark (margid) ja tüüp (tüübid) (pöördemomendi muunduri jaoks) 8. MOOTORI JÕUDLUS (Tootja esitatud) 8.1 Tühikäigu pöörlemissagedus (4): p/min 8.2 Maksimaalne pöörlemissagedus (4): p/min 8.3 Minimaalne pöörlemissagedus (4): p/min 8.4 Suurim pöördemoment katsestendil (4): ………… Nm p/min juures 8.5 Mootori suurim võimsus katsestendil (4): ………… kW p/min juures Näidata võimsus, mis kulub ventilaatorile kW 8.5.1 Katse stendil 4. lisa punktis 2.2 nimetatud mõõtmiskohas mõõdetud võimsus tuleb esitada tabelis 1. Tabel 1 Tüübikinnituse saamiseks esitatud mootori/sõiduki pöörlemissagedused ja võimsus (3) (Pöörlemissagedus tuleb kokku leppida katseasutusega) Mõõtmispunktid (7) Mootori pöörlemissagedus (p/min) Võimsus: P (6) KW ………… ………… ………… ………… ………… ………… ………… ………… ………… ………… ………… ………… ………… ………… ………… (1) Kui tegemist on mootoritüüpide ja süsteemidega, mis ei ole levinud, peab tootja esitama siin esitatud üksikasjadega samaväärsed andmed. (2) Mootorite puhul, mis esindavad tüübikinnituse saamiseks esitatud tüüpi, tuleb esitada kogu andmestik. Muudetud mootorite puhul tuleb esitada vaid andmed, mis erinevad kogu andmestikust. (3) Mittevajalik läbi kriipsutada. (4) Täpsustada hälve. (5) Vajadusel täpsustada vahemik. (6) Võimsus vastavalt 10. lisale. (7) Vaata 5. lisa punkti 2.2.

2. LISA (Suurim formaat: A4 (210 × 297 mm)) (1) ( 2 ) Teatis sõidukile mootorile TÜÜBIKINNITUSE TÜÜBIKINNITUSE ANDMISE, TÜÜBIKINNITUSE ANDMISEST KEELDUMISE, TÜÜBIKINNITUSE LAIENDAMISE, TÜÜBIKINNITUSE TÜHISTAMISE (3), TOOTMISE LÕPETAMISE KOHTA (3) SEOSES SAASTEAINETE HEITE või AINULT MOOTORI VÕIMSUSE MÕÕTMISEGA, vastavalt eeskirjale nr 24 Tüübikinnitus nr Laiendus nr 1. Sõiduki kaubanimi või mark: (4) 9. Mootori kaubanimi või mark: 3. Sõiduki tüüp: (4) 10. Mootori tüüp: ………… Mootori tüübikinnitus nr (4) 11. Tootja nimi ja aadress: 12. Vajadusel tootja esindaja nimi ja aadress: 13. Sõiduk/mootor on esitatud tüübikinnituse saamiseks (kuupäev): (3) 14. Tüübikatsetuste läbiviimise eest vastutav tehniline teenistus: 15. Teenistuse esitatud aruande väljastamise kuupäev: 16. Teenistuse esitatud aruande number: 17. Katsetulemused 17.1 Saasteained (3) 17.1.1 Püsikiiruskatsed: Sõiduk rulliga dünamomeetril/mootor katsestendil (3) Mõõtmispunktid Mootori pöörlemissagedus (p/min) Võimsus P (kW) Kütuse nimikulu G (liitrit/sekundis) Mõõdetud neeldumistegurid (m -1) 1 2 3 4 5 6 Mootori tüübikinnituse puhul ventilaatori poolt katsetel kasutatav võimsus: (4) ………… kW 17.1.2. Vaba kiirenduse katsed 17.1.2.1. Mootori katsetamine vastavalt 5. lisale (4) Maksimaalne protsentides p/min (5) Suurim pöördemoment protsentides nimetatud pöörete arvu juures minutis m -1/ Saadud mõõdetud neeldumistegur m -1 Parandatud neeldumistegur m -1 100 100 90 100 100 90 90 90 100 80 90 80 17.1.2.2. Mootori katsetamine käesoleva eeskirja I osa kohaselt või sõiduki katsetamine III osa kohaselt (4) Parandatud neeldumistegur: ………… m-1 Pöörlemissagedus käivitamisel: ………… p/min 17.2 Maksimaalne võimsus (4) ………… kW ………… pööretel minutis 18. Suitsususe mark ja tüüp: 19. Mootoritüübi peamised karakteristikud Mootori tööpõhimõte: neljataktiline/kahetaktiline (3) Silindrite arv ja paigutus: Silindri maht: ………… cm3 Kütusetoide: otsesissepritse/kaudsissepritse (3) Ülelaadeseadmed JAH/EI (3) 20. Tüübikinnitus antud/selle andmisest keeldutud/laiendatud/tühistatud (3) Tüübikinnituse laiendamise põhjus(ed): Koht: Kuupäev: Allkiri: Sellele teatisele on lisatud tüübikinnituse andnud haldusasutusele esitatud tüübikinnitusdokumentide loetelu. (1) Joonealuseid märkusi vaata käesoleva lisa lõpust. (2) Asutuse nimi. (3) Mittevajalik läbi kriipsutada. (4) Täita või märkida “ei kehti” vastavalt nõutud tüübikinnitusele. (5) Tootja võib seada madalama piirnormi vastavalt käesoleva eeskirja I osa punktile 6.3.4.

3. LISA TÜÜBIKINNITUSMÄRGI PAIGUTUS Mudel A (Vaata käesoleva eeskirja punkte 5.8, 14.8 ja 23.8) Mootorile/sõidukile kinnitatud eespool toodud märk näitab, et asjaomasele mootorile/sõidukile on Hollandis (E4) vastavalt eeskirjale nr 24 seoses nähtavate saasteainete heitega mootorist antud tüübikinnitus numbriga 032439; tüübikinnituse andmise ajal hõlmas eeskiri juba muudatuste seeriat 03. Parandatud neeldumistegur on 1,30 m-1 (kui tegemist on tüübikinnituse andmisega sõidukile). Mudel B (Vaata käesoleva eeskirja punkte 5.5, 14.5 ja 23.5) Mootorile/sõidukile kinnitatud eespool toodud märk näitab, et asjaomasele tüübile on Hollandis (E 4) antud tüübikinnitus vastavalt eeskirjadele nr 24 ja 33 (1) Tüübikinnitusnumbrid näitavad, et tüübikinnituste andmise ajal hõlmas eeskiri nr 24 juba muudatuste seeriat 03, kuid eeskiri nr 33 oli oma algsel kujul. (1) Teine number on toodud üksnes näitena.

4. LISA KATSE PÜSIKIIRUSEL TÄISKOORMUSKÕVERA ALUSEL 1. SISSEJUHATUS 1.1. Käesolevas lisas kirjeldatakse nähtavate saasteainete määramise meetodit erinevatel püsikiirustel täiskoormuskõvera alusel. 1.2 Katse võib teha kas mootoril või sõidukil. 2. MÕÕTMISE PÕHIMÕTE 2.1 Mootori heitgaaside suitsusust mõõdetakse mootori töötamisel püsikiirusel täiskoormuse juures. 2.2 Tehakse piisav arv mõõtmisi mootori pööretel, mis jäävad maksimaalse pöörlemissageduse ja minimaalse pöörlemissageduse vahele. Mõõtmise äärmised punktid peavad jääma eespool määratletud piirnormide vahele ning üks mõõtmispunkt peab langema kokku pöörlemissagedusega, millega mootor saavutab maksimaalse võimsuse, ja pöörlemissagedusega, mille puhul on pöördemoment kõige suurem. 3. KATSETINGIMUSED 3.1 Sõiduk või mootor 3.1.1 Esitatav mootor või sõiduk peab olema tehniliselt korras. Mootor peab olema sissetöötatud. 3.1.2 Mootorit katsetatakse käesoleva eeskirja 1. lisas kirjeldatud seadmete abil. 3.1.3 Mootori parameetrid peavad vastama tootja andmetele ning käesoleva eeskirja 1. lisas kirjeldatud parameetritele. 3.1.4 Kui katsetatakse mootorit, tuleb selle võimsust mõõta käesoleva eeskirja 10. lisa kohaselt, kuid kohaldatakse käesoleva lisa punktis 3.1.5 nimetatud hälbeid. Kui katsetatakse sõidukit, tuleb kindlaks teha, et kütusekulu ei oleks väiksem, kui tootja esitatud andmed seda näitavad. 3.1.5 Katsestendil püsikiiruskatsel täiskoormuskõvera alusel mõõdetud mootori võimsus võib erineda tootja esitatud võimsusest järgmiselt: Suurim võimsus ± 2 % Teistes mõõtmispunktides + 6 % – 2 %. 3.1.6 Väljalaskeseadmel ei tohi olla ava, mille kaudu mootorist paiskuvad heitgaasid võiksid lahjeneda. Kui mootoril on palju väljalaskeavasid, peavad need olema ühendatud ühte avasse, milles suitsusust mõõdetakse. 3.1.7 Mootor peab olema tootja poolt ettenähtud tavapärases töökorras. Eelkõige peab jahutusvedeliku ja õli temperatuur vastama tootja poolt ettenähtud normaaltemperatuurile. 3.2 Kütus Kasutada tuleb etalonkütust, mille andmed on esitatud käesoleva eeskirja 6. lisas. 3.3 Katselabor 3.3.1 Mõõdetakse õhu absoluutne temperatuur T (kelvinites) (1) mootori õhu sisselaskeava juures 0,15 m kaugusel õhupuhastisse sisenemisel või õhupuhasti puudumisel 0,15 m kaugusel õhu sisselaskenukist ning õhurõhk ps (kilopaskalites); atmosfääritegur fa määratakse käesoleva eeskirja 10. lisa punktile 6.4.2.1 kohaselt vastavalt järgmistele sätetele: 3.3.1.1 Ülelaadeta ja mehaanilise ülelaadega mootorid: 3.3.1.2 Turboülelaaduriga mootorid sisselaskeõhu jahutusega või ilma: 3.3.2 Katse on kehtiv, kui teguri fa väärtus on 0,98 ≤ fa ≤ 1,02. 3.4 Proovivõtu- ja mõõteseadmed Heitgaaside valguse neeldumisteguri mõõtmiseks kasutatakse suitsususe mõõturit, mis vastab käesoleva eeskirja 8. lisas ettenähtud tingimustele ning on paigaldatud 9. lisa nõuete kohaselt. 4. NEELDUMISTEGURI HINDAMINE 4.1 Igal mootori pöörlemissagedusel, mille puhul mõõdetakse punkti 2.2 kohaselt neeldumistegur, arvutatakse gaasivoo nimiväärtus järgmise valemi abil: kahetaktiliste mootorite puhul : G = V.n/60 neljataktiliste mootorite puhul : G = V.n/120 kus: G = gaasivoo nimiväärtus liitrites sekundi kohta (l/s) V = mootori silindrimaht liitrites (l) n = mootori pöörlemissagedus, pöörete arv minutis (min -1) 4.2 Kui nimivoo väärtus ei vasta käesoleva eeskirja 7. lisas esitatud väärtustele, siis saadakse kohaldatav piirnorm lineaarse interpolatsiooni teel. (1) Katse võib läbi viia kliimaseadmega ruumides, kus atmosfääritingimused on reguleeritavad.

5. LISA VABA KIIRENDUSE KATSE 1. KATSETINGIMUSED 1.1 Katse tehakse mootoril, mis on paigaldatud katsestendile või sõidukile. 1.1.1. Mootori katsetamisel katsestendil tehakse katse võimalikult kiiresti pärast suitsususe mõõtmist püsikiirusel täiskoormuse juures. Eelkõige peab jahutusvedeliku ja õli temperatuur vastama tootja nimetatud normaaltemperatuurile. 1.1.2 Seisval sõidukil katsetamise korral viiakse mootor katse eel teesõidu abil või dünaamilise katsega tavalisse tööseisundisse. Katse tuleb teha võimalikult kiiresti pärast sellist soojendust. 1.2 Põlemiskamber ei tohi olla pika seisuaja tõttu jahtunud ega määrdunud. 1.3 Kohaldada tuleb 4. lisa punktides 3.1, 3.2 ja 3.3 ettenähtud katsetingimusi. 1.4 Proovivõtu- ja mõõteseadmete suhtes kohaldatakse 4. lisa punktis 3.4 ettenähtud tingimusi. 2. KATSE METOODIKA 2.1 Vaba kiirenduse katsel tuleb nähtavaid saasteaineid mõõta siis, kui mootori pöörlemissagedus ja võimsus on maksimaalsed. 2.2 Tootja soovil võib käesoleva eeskirja I osa punktis 6.3.4 lubatud muudatustega mootoritüübi pöörlemissageduse ja võimsuse vahemiku katmiseks teostada mootori mõõtmised ka viie muu vähendatud pöörlemissageduse/võimsuse kombinatsiooni maatriksiga. Sellisel juhul mõõdetakse püsiseisundis mootori nähtavate saasteainete heidet mootori teistes pöörlemissageduspunktides meetodil, mida kirjeldatakse käesoleva eeskirja 4. lisas, et võimaldada vaba kiirenduse katse neeldumisteguri parandamist vastavalt käesoleva lisa punktile 3. Need väärtused märgitakse käesoleva eeskirja 2. lisas esitatud tabelisse 2. Allpool esitatud diagramm näitab kuut võimalikku maatriksi mõõtmispunkti ning võimsuse ja pöörlemissageduse vahemikku igas punktis. maksimaalse pöörlemissageduse % maksimaalse pöördemomendi % sellel sagedusel 1 100 100 2 90 100 3 100 90 4 90 90 5 100 80 6 90 80 Iga mõõtmispunkti piirkond jääb sellest punktist vasakule ja allapoole ning on iga sellesse piirkonda jääva mootori mõõtmispunkt. Näiteks kehtib mõõtmispunkt “A”, mis asub 90 % täiskoormuse joonel ja 100 % pöörlemissagedusel selliste võimsuste/pöörlemissageduste puhul, mis diagrammil on piiritletud punktidega ABCD. 2.3 Stendikatse puhul lahutatakse mootor pidurist, mis asendatakse vabakäigul pöörlevate osadega või osadega, mis pöörlevad nendele võimalikult täpselt vastava inertsi jõul (vaata käesoleva eeskirja 1. lisa punkti 7.3). 2.4 Sõidukil katsetamise korral tuleb käiguvahetussüsteem seada neutraalsesse asendisse ning mootori käik sisse lülitada. 2.5 Mootori tühikäigul tuleb kiirust kiiresti, kuid ettevaatlikult muuta, et sissepritsepump saavutaks maksimaalse jõudluse. Seda asendit tuleb säilitada mootori suurima kiiruseni ja pöörlemissageduse regulaatori töölerakendumiseni. Niipea kui kõnealune kiirus on saavutatud, tuleb kiirendusseadis vabastada, kuni mootor jõuab taas tühikäigukiiruseni ning suitsususe mõõtur sellele vastavate näitudeni. 2.6 Punktis 2.5 kirjeldatud toimingut tuleb heitgaasisüsteemi puhastamiseks ja seadmete vajalikuks seadistamiseks vähemalt kuus korda korrata. Iga järgneva kiirenduse ajal registreeritakse suitsususe maksimaalsed väärtused kuni püsivate väärtuste saamiseni. Mootori igale kiirendusele järgneva tühikäigu ajal saadud väärtused jäetakse arvesse võtmata. Väärtused loetakse stabiilseks, kui neli järjestikust näitu asub ribal laiusega 0,25 m-1 ega ole kahanevas järjekorras. Registreeritav neeldumistegur XM on kõnealuse nelja väärtuse aritmeetiline keskmine. 2.7 Heitgaasidel töötava ülelaaduriga varustatud mootorite puhul kehtivad vajaduse korral järgmised nõuded: 2.7.1 Mootoriga ühendatud või selle poolt mehaaniliselt käitatava ja soovi korral väljalülitatava ülelaaduriga mootorite puhul tehakse kaks täielikku, eelkiirendustega mõõtmistsüklit, kusjuures ühel juhul peab ülelaadur olema sisse, teisel juhul välja lülitatud. Mõõtmistulemusena registreeritakse neist kahest väärtusest suurem. 2.7.2 Kui mootoril on mitu väljalaskeava, peavad need katse läbiviimisel olema ühendatud seadmesse, kus on tagatud gaaside segunemine ja mis lõpeb ühe avaga. Vaba kiirenduse katsed võib aga teha kõigi selliste avadega. Sel juhul peab neeldumisteguri korrigeerimise arvutamiseks kasutatav väärtus olema kõigi selliste avade juures mõõdetud väärtuste aritmeetiline keskmine ning katset peetakse kehtivaks, kui mõõdetud piirnormid ei erine enam kui 0,15 m-1. 3. KORRIGEERITUD NEELDUMISTEGURI VÄÄRTUSE MÄÄRAMINE Kohaldatav, kui neeldumistegur püsikiirusel määratakse sama mootori teisendtootel. 3.1 Märkus XM = käesoleva lisa punktis 2.4 kirjeldatud viisil määratud neeldumisteguri väärtus vabal kiirendusel XL = korrigeeritud neeldumisteguri väärtus vabal kiirendusel SM = püsikiirusel mõõdetud neeldumisteguri väärtus (4. lisa punkt 2.1), mis on kõige lähem sama nimivoo vastavale piirnormile SL = 4. lisa punktis 4.2 nõutud neeldumisteguri väärtus nimivoo puhul, mis vastab mõõtmispunktile, kus saadi väärtus SM. 3.2 m-1 väärtustena väljendatud neeldumistegurite puhul loetakse parandatud väärtuseks XL järgmisest kahest väärtusest väiksem:

6. LISA TÜÜBIKATSETUSTEKS JA TOODETE VASTAVUSE KONTROLLIMISEKS ETTENÄHTUD ETALONKÜTUSE SPETSIFIKATSIOON Omadus Piirnormid ja ühikud ASTM meetod (1) Tihedus 15 oC juures min 0,835 kg/l D 1298 maks 0,845 kg/1 Tsetaanarv min 51 D 976 maks 57 D 86 50 % mahupunkt min 245 oC 90 % mahupunkt min 320 oC maks 340 Keemise lõpp-punkt maks 370 oC Viskoossus 40 oC juures min 2,5 mm2/s D 445 maks 3,5 mm2/s Väävlisisaldus min 0,20 % massist D 1266, D 2622, või D 2785 maks 0,50 Leekpunkt min 55 oC D 93 Külmfiltri kinnituspunkt maks –5 oC CEN Draft Pr EN116 või IP309 Koksiarv Conradsoni järgi maks 0,20 % massist D 189 10 % DR Tuhasus maks 0,01 % massist D 482 Veesisaldus maks 0,05 % massist D 95 või D 1744 Vaskplaadi korrosioonikatse 100 oC maks 1 D 130 Neutralisatsiooniarv (tugevad happed) maks 0,20 mg KOH/g D 974 Märkus 1: Samaväärsetele ISO meetoditele viidatakse niipea, kui need avaldatakse kõigi eespool loetletud omaduste kohta. Märkus 2: Esitatud arvud tähistavad aurustumise üldkoguseid (% taastatud + % kadu). Märkus 3: See kütus peaks põhinema ainult süsivesinike otsedestillatsiooni ja krakitud destillatsiooni komponentidel; desulfureerimine on lubatud. See ei tohi sisaldada metallilisandeid. Märkus 4: Spetsifikatsioonis antud väärtused on “tegelikud väärtused”. Nende piirnormide kindlaksmääramisel on kasutatud dokumendis ASTM D 3244 “Defining a Basis for Petroleum product Quality Disputes” sisalduvaid tingimusi ning maksimumväärtuse kindlaksmääramisel on arvesse võetud 2R minimaalset erinevust üle nulli; maksimum- ja miinimumväärtuse kindlaksmääramisel on minimaalne erinevus 4R (R = korduvteostatavus). Olenemata kõnealusest meetmest, mis on vajalik statistilistel põhjustel, peaks kütusetootja eesmärgiks olema siiski nullväärtus juhul, kui ettenähtud maksimumväärtus on 2R, ning keskmine väärtus juhul, kui on antud maksimaalsed ja minimaalsed piirnormid. Kui osutub vajalikuks selgitada kütuse vastavust spetsifikatsiooni nõuetele, tuleks rakendada ASTM D 3244 tingimusi. Märkus 5: Mootori või sõiduki soojusliku kasuteguri arvutamiseks saab kütuse kütteväärtuse järgmisest valemist: konkreetne energia (kütteväärtus) (neto) MJ/kg = (46,423 – 8,792 d2 + 3,170 d) (1 – (x + y + s)) + 9,420 s – 2,499 x, kus: d on tihedus temperatuuril 15 °C x on veemassi suhtarv (protsent jagatud 100ga) y on tuhamassi suhtarv (protsent jagatud 100ga) s on väävlimassi suhtarv (protsent jagatud 100ga). (1) Lühend ühingu nimest: American Society for Testing and Materials, 1916 Race St., Philadelphia, Pennsylvania 19103, Ameerika Ühendriigid.

7. LISA PÜSIKIIRUSKATSEL KOHALDATAVAD PIIRNORMID Nimivoog G liitrit/sekundis Neeldumistegur k m-1 m-2 42 2,26 45 2,19 50 2,08 55 1,985 60 1,90 65 1,84 70 1,775 75 1,72 80 1,665 85 1,62 90 1,575 95 1,535 100 1,495 105 1,465 110 1,425 115 1,395 120 1,37 125 1,345 130 1,32 135 1,30 140 1,27 145 1,25 150 1,225 155 1,205 160 1,19 165 1,17 170 1,155 175 1,14 180 1,125 185 1,11 190 1,095 195 1,08 200 1,065 Märkus: Kuigi tabelis esitatud väärtused on ümardatud täpsuseni 0,01 või 0,005, ei tähenda see, et mõõtmised tuleb teha sellise täpsusastmega.

8. LISA SUITSUSUSE MÕÕTURITE KARAKTERISTIKUD 1. REGULEERIMISALA Käesolevas lisas määratletakse käesoleva eeskirja 4. ja 5. lisas kirjeldatud katsetes kasutatavatele suitsususe mõõturitele esitatavad nõuded. 2. SUITSUSUSE MÕÕTURITE PÕHINÕUDED 2.1 Mõõdetav gaas peab olema suletud mati sisepinnaga kambrisse. 2.2 Heitgaasi läbiva valguse teekonna tegeliku pikkuse määramisel tuleb arvestada valgusallika ja fotoelemendi kaitseseadmete võimalikku mõju. Valguse teekonna tegelik pikkus peab olema seadmele märgitud. 2.3 Suitsususe mõõturi näidikul peab olema kaks skaalat, millest üks on valguse neeldumise absoluutühikutes 0st kuni ∞ni (m-1) ning teine lineaarne 0–100; mõlemal skaalal peavad väärtused ulatuma täisvalgusvoo juures nullist kuni täieliku varjutatuse lõppväärtuseni. 3. KONSTRUKTSIOONINÕUDED 3.1 Üldosa Projektlahendus peab tagama, et heitgaas, mis täidab mootori töötamisel püsikiirusel suitsukambri, oleks ühtlase suitsususega. 3.2 Suitsukamber ja suitsususe mõõturi kest 3.2.1 Sisemistest peegeldustest või hajumisefektist tekkiva juhusliku valguse tagasipeegeldust fotoelemendil tuleb vähendada miinimumini (näiteks sisepindade matistamisega ja nõuetekohase üldskeemi abil). 3.2.2 Optilised karakteristikud peavad tagama, et hajumise ja peegeldumise ühine mõju ei ületaks ühte ühikut lineaarskaalal, kui suitsukamber on täidetud suitsuga, mille neeldumistegur on ligikaudu 1,7 m-1. 3.3 Valgusallikas Valgusallikas peab olema hõõglamp värvustemperatuuril 2 800–3 250 K või roheline valgusdiood (LED) spektritipuga 550–570 nm. Valgusallikat tuleb tahmumise eest kaitsta vahendite abil, mis ei mõjuta tootjate poolt ettenähtud optilise tee pikkust. 3.4 Vastuvõtja 3.4.1 Vastuvõtja koosneb inimsilma valgustundlikkusele sarnaneva spektraalkõveraga fotoelemendist (maksimaalne tundlikkus vahemikus 550/570 nm; vähem kui 4 % kõnealusest maksimaalsest tundlikkusest alla 430 nm ja üle 680 nm). 3.4.2 Vooluahela (sealhulgas näidiku) ehitus peab tagama, et fotoelemendi väljundvool on fotoelemendi kogu töötemperatuuride vahemikus vastuvõetud valgustugevuse lineaarfunktsioon. 3.5 Mõõteskaalad 3.5.1 Valguse neeldumistegur k arvutatakse valemiga Ø = Øo e-kL, kus L on mõõdetavat heitgaasi läbiva valguse teekonna tegelik pikkus, Øo on langev valgusvoog ning Ø on väljuv valgusvoog. Kui suitsususe mõõtur on sellist tüüpi, mille geomeetria põhjal ei ole valguse teekonna tegelikku pikkust võimalik vahetult määrata, siis määratakse tegelik pikkus L: käesoleva lisa punktis 4 kirjeldatud viisil või võrdluse teel muud tüüpi suitsususe mõõturiga, mille valguse teekonna tegelik pikkus on teada. 3.5.2 Lineaarskaala 0–100 ja valguse neeldumisteguri k vaheline seos arvutatakse valemist: kus N on lineaarskaala näit ning k on neeldumisteguri vastav väärtus. 3.5.3 Suitsususe mõõturi näidik peab võimaldama 1,7 m -1 neeldumistegurit mõõta täpsusega 0,025 m-1. 3.6 Mõõteseadmete seadistamine ja kalibreerimine 3.6.1 Fotoelemendi vooluahel ja näidik peavad olema sellisel viisil reguleeritavad, et oleks võimalik seada osuti nullasendisse, kui valgusvoog läbib puhta õhuga täidetud suitsukambri või täpselt samasuguste omadustega kambri. 3.6.2 Väljalülitatud lambi ja elektrilise mõõteahela avatuse või lühistatuse korral peab neeldumisteguri skaala näit olema ∞ juures ning jääma ∞ juurde ka mõõteahela taasühendamisel. 3.6.3 Vahekontrollimiseks tuleb asetada suitsukambrisse ekraan, mis kujutab gaasi, mille punktis 3.5.1 kirjeldatud viisil mõõdetud valguse neeldumistegur k on teada ja jääb vahemikku 1,6 m–1 — 1,8 m-1. k väärtus peab olema teada 0,025 m-1 täpsusega. Kontrollimisel tehakse kindlaks, et valgusallika ja fotoelemendi vahele asetatud ekraani puhul ei ole kõnealuse väärtuse erinevus üle 0,05 m-1, võrreldes näiduga suitsususe mõõturi näidikul. 3.7 Suitsususe mõõturi reageerimine 3.7.1 Elektrilise mõõteahela reageerimisaeg, s.t aeg, mis fotoelementi täielikult varjava ekraani paigaldamisel kulub näiduseadise osuti jõudmiseks 90 %ni täieliku neeldumise lõppväärtusest skaalal, peab olema 0,9 — 1,1 sekundit. 3.7.2 Elektrilise mõõteahela summutamine peab tagama, et esialgne kõrvalekalle lõplikust püsinäidust pärast sisendi iga hetkelist kõikumist (näiteks kalibreerimisekraan) ei ületa 4 % lineaarskaala ühikutes väljendatud näidust. 3.7.3 Suitsususe mõõturi füüsikalistest omadustest tingitud reageerimisaeg on ajavahemik gaasi mõõteseadmesse sisenemise alguse ja suitsukambri täieliku täitumise vahel. See ei tohi ületada 0,4 sekundit. 3.7.4 Kõnealused tingimused kehtivad ainult nende mõõturite suhtes, mida kasutatakse suitsususe mõõtmiseks vabal kiirendusel. 3.8 Mõõdetava heitgaasi ja läbipuhkeõhu rõhk 3.8.1 Suitsukambris oleva heitgaasi rõhk ei tohi erineda atmosfäärirõhust rohkem kui 75 mm (veesammas). 3.8.2 Muutused mõõdetava heitgaasi ja läbipuhkeõhu rõhus ei tohi esile kutsuda neeldumisteguri muutumist rohkem kui 0,05 m-1 võrra, kui heitgaasi neeldumistegur on 1,7 m-1. 3.8.3 Suitsususe mõõtur peab olema varustatud vajalike seadmetega suitsukambris oleva rõhu mõõtmiseks. 3.8.4 Suitsukambris oleva heitgaasi ja läbipuhkeõhu rõhu erinevuste piirnormid esitab mõõteseadmete tootja. 3.9 Mõõdetava heitgaasi temperatuur 3.9.1 Igas suitsukambri punktis peab heitgaasi temperatuur selle mõõtmishetkel jääma temperatuuri 70 °C ning suitsususe mõõturi tootja poolt ettenähtud maksimaalse temperatuuri vahele, nii et näidud ei erine enam kui 0,1 m-1, kui kamber on täidetud heitgaasiga, mille neeldumistegur on 1,7 m-1. 3.9.2 Suitsususe mõõtur peab olema varustatud suitsukambri temperatuuri mõõtmiseks vajalike seadmetega. 4. SUITSUSUSE MÕÕTURI TEGELIK PIKKUS L 4.1 Üldosa 4.1.1 Teatavat tüüpi suitsususe mõõturites ei ole heitgaas valgusallika ja fotoelemendi või valgusallikat ja fotoelementi kaitsvate läbipaistvate osade vahel püsiva suitsususega. Sellisel juhul võrdub tegelik pikkus L ühesuguse suitsususega gaasisamba pikkusega, mis tekitab samasuguse valguse neeldumise nagu heitgaasi tavapärasel sisenemisel suitsususe mõõturisse. 4.1.2 Valguse teekonna tegelik pikkus L saadakse tavapäraselt töötava suitsususe mõõturi näidu N võrdlemisel näiduga No, mis saadakse sellisel viisil muudetud suitsususe mõõturiga, milles katsegaas täidab täpselt määratud pikkuse Lo. 4.1.3 Nullpunkti nihete paranduste kindlaksmääramiseks on vaja võrrelda üksteisele kiiresti järgnevaid näite. 4.2 L määramise meetod 4.2.1 Katses kasutatav gaas peab olema püsiva suitsususega heitgaas või valgust neelav gaas, mille gravimeetriline tihedus vastab ligikaudu heitgaasi gravimeetrilisele tihedusele. 4.2.2 Suitsususe mõõturi puhul, mis on katsegaasidega ühtlaselt täidetav ning mille otsmised tasandid moodustavad valguse teekonnaga täisnurga, peab pikkuse Lo sammas olema täpselt kindlaks määratud. Kõnealune pikkus Lo peab olema ligikaudu võrdne suitsususe mõõturi eeldatava tegeliku pikkusega. 4.2.3 Mõõta tuleb ka katsegaasi keskmine temperatuur suitsukambris. 4.2.4 Vajaduse korral võib võimalikult proovivõtusondi lähedal asuvas punktis ühendada proovivõtuliiniga kompaktse ehituse ja kõikumiste summutamiseks piisava mahuga laiendusmahuti. Paigaldada võib ka jahuti. Laiendusmahuti ning jahuti lisamine ei tohi heitgaasi koostist oluliselt muuta. 4.2.5 Tegeliku pikkuse määramise katses juhitakse katsegaasi proov vaheldumisi läbi tavapäraselt toimiva suitsususe mõõturi ning läbi sama, kuid punkti 4.1.2 kohaselt muudetud seadme. 4.2.5.1 Suitsususe mõõturi näidud registreeritakse katse ajal pidevalt salvestajaga, mille reageerimisaeg võrdub suitsususe mõõturi reageerimisajaga või on sellest lühem. 4.2.5.2 Tavapäraselt toimiva suitsususe mõõturi puhul on suitsususe näidu tähiseks lineaarskaalal N ning heitgaasi kelvinites väljendatud keskmise temperatuuri tähiseks T. 4.2.5.3 Sama katsegaasiga täidetud teadaoleva tegeliku pikkuse Lo puhul märgitakse suitsususe näit lineaarskaalal tähisega N0 ning heitgaasi kelvinites väljendatud keskmine temperatuur tähisega To. 4.2.6 Tegelik pikkus arvutatakse järgmise valemi abil 4.2.7 Katset korratakse vähemalt nelja katsegaasiga, kuni näidud paigutuvad võrdsete vahemaadega lineaarskaala vahemikku 20–80. 4.2.8 Suitsususe mõõturi tegelik pikkus “L” on kõigi heitgaasiproovide punkti 4.2.6 kohaselt saadud tegelike pikkuste aritmeetiline keskmine.

9. LISA SUITSUSUSE MÕÕTURI PAIGALDAMINE JA KASUTAMINE 1. REGULEERIMISALA Käesolevas lisas määratakse kindlaks nõuded suitsususe mõõturite paigaldamiseks ja kasutamiseks käesoleva eeskirja 4. ja 5. lisas kirjeldatud katsetes. 2. SUITSUSUSE PROOVIMÕÕTUR 2.1 Paigaldamine püsikiiruskatseteks 2.1.1 Proovivõtusondi ja väljalasketoru ristlõigete pindalade suhe ei tohi olla väiksem kui 0,05. Väljalasketoru proovivõtusondi sisendi juures mõõdetud vasturõhk ei tohi ületada 75 mm (veesammas). 2.1.2 Proovivõtusond on otsast avatud toru, mille suund langeb ühte väljalasketoru või pikendustoru teljega, kui pikendustoru on vajalik. Sond peab asetsema osas, milles suits jaotub peaaegu ühtlaselt. Selleks tuleb sond asetada väljalasketorus või vajaduse korral pikendustorus võimalikult kaugele allavoolu nii, et juhul, kui D tähistab väljalaskeava läbimõõtu, siis sondi ots proovivõtukohast ülesvoolu oleks vähemalt 6D ning allavoolu 3D kaugusel. Pikendustoru kasutamise korral tuleb takistada õhu juurdepääs ühenduskohast. 2.1.3 Rõhk väljalasketorus ja rõhulangus proovivõtuliinil peavad tagama sondiga kogutud proovi võrdväärsuse isokineetilisel proovivõtul saadud prooviga. 2.1.4 Vajaduse korral võib võimalikult proovivõtusondi lähedal ühendada proovivõtuliiniga kompaktse ehituse ja kõikumiste summutamiseks piisava mahuga laiendusmahuti. Paigaldada võib ka jahuti. Laiendusmahuti ning jahuti lisamine ei tohi heitgaasi koostist oluliselt muuta. 2.1.5 Tiibsulguri või muud gaasiproovi rõhku tõstvad vahendid võib panna väljalasketorusse proovivõtusondist vähemalt 3D kaugusele allavoolu. 2.1.6 Ühendustorud sondi, jahutusseadise, laiendusmahuti (kui see on vajalik) ja suitsususe mõõturi vahel peavad olema võimalikult lühikesed ning vastama 8. lisa punktides 3.8 ja 3.9 kirjeldatud rõhu- ja temperatuurinõuetele. Toru peab proovivõtukohast kuni suitsususe mõõturini asetsema ülespidi, kusjuures vältida tuleb järske kõverusi, kuhu võib koguneda tahma. Kui suitsususe mõõtur ei ole varustatud möödavooluklapiga, tuleb see paigaldada ülesvoolu. 2.1.7 Katse ajal tuleb teostada kontroll veendumaks, et peetakse kinni 8. lisa punkti 3.8 rõhuga seotud nõuetest ning 8. lisa punkti 3.9 mõõtekambri temperatuuriga seotud nõuetest. 2.2 Paigaldamine vaba kiirenduse katseteks 2.2.1 Proovivõtusondi ja väljalasketoru ristlõigete pindalade suhe ei tohi olla väiksem kui 0,05. Väljalasketoru proovivõtusondi sisendi juures mõõdetud vasturõhk ei tohi ületada 75 mm (veesammas). 2.2.2 Proovivõtusond on otsast avatud toru, mille suund langeb ühte väljalasketoru või kui pikendustoru on vajalik, siis pikendustoru teljega. Sond peab asetsema osas, milles suits jaotub peaaegu ühtlaselt. Selleks tuleb sond asetada väljalasketorus või vajaduse korral pikendustorus võimalikult kaugele allavoolu nii, et juhul kui D tähistab väljalaskeava läbimõõtu, siis sondi ots proovivõtukohast ülesvoolu on vähemalt 6D ning allavoolu 3D kaugusel. Pikendustoru kasutamise korral tuleb takistada õhu juurdepääs ühenduskohast 2.2.3 Proovivõtusüsteem peab tagama, et katsetatava heitgaasi rõhk suitsususe mõõturi juures jääb mootori kõigil pöörlemissagedustel 8. lisa punktis 3.8.2 kindlaksmääratud piiridesse. Seda saab kontrollida gaasiproovi rõhu registreerimise teel mootori tühikäigul ja koormamata mootori maksimaalsetel pööretel. Olenevalt suitsususe mõõturi karakteristikutest saab gaasiproovi rõhku reguleerida väljalaske- või pikendustorus asuva jäiga piiraja või tiibsulguri abil. Kasutatud meetodist olenemata ei tohi väljalasketoru proovivõtusondi sisendi juures mõõdetud vasturõhk ületada 75 mm (veesammas). 2.2.4 Ühendustorud suitsususe mõõturiga peavad olema võimalikult lühikesed. Toru peab proovivõtukohast suitsususe mõõturini asetsema ülespidi, kusjuures tuleb vältida järske kõverusi, kuhu võib koguneda tahma. Suitsususe mõõturi ette võib panna möödavooluklapi, mis isoleerib mõõturi heitgaasivoost, kui mõõtmist ei toimu. 3. SUITSUSUSE TÄISVOO MÕÕTUR Ainsad üldised ettevaatusabinõud, mida tuleb püsikiiruskatsetel ja vaba kiirenduse katsetel järgida, on järgmised: 3.1 Ühendused väljalasketoru ja suitsususe mõõturi ühendustorude vahel ei tohi sisse lasta välisõhku. 3.2 Suitsususe mõõturi ühendustorud peavad olema võimalikult lühikesed, nagu see oli ka proovivõtu suitsususe mõõturite puhul. Torusüsteem peab väljalasketorust suitsususe mõõturini asetsema suunaga ülesvoolu, kusjuures tuleb vältida järske kõverusi, kuhu võib koguneda tahma. Suitsususe mõõturist ülesvoolu võib panna möödavooluklapi, mis isoleerib mõõturi heitgaasivoost, kui mõõtmist ei toimu. 3.3 Suitsususe mõõturi ette võib olla vaja paigaldada ka jahutussüsteem.