ET Euroopa Liidu Teataja L 70/171

Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Euroopa Majanduskomisjoni (UN/ECE) eeskirja nr 83 (Sõidukite tüübikinnituse ühtsed sätted seoses saasteainete heidetega vastavalt mootorikütusele esitatud nõuetele) parandus

( Euroopa Liidu Teataja L 375, 27. detsember 2006 )

Eeskiri nr 83 asendatakse järgmisega:

Eeskiri nr 83 Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Euroopa Majanduskomisjoni (UN/ECE) eeskiri nr 83 — Sõidukite tüübikinnituse ühtsed sätted seoses saasteainete heidetega vastavalt mootorikütusele esitatud nõuetele 3. redaktsioon Sisaldab kogu kehtivat teksti kuni: Sisaldab kogu kehtivat teksti kuni 05-seeria muudatusteni – jõustumiskuupäev: 29. märts 2001 05-seeria muudatuste 1. täiendus – jõustumiskuupäev: 12. september 2001 05-seeria muudatuste 2. täiendus – jõustumiskuupäev: 21. veebruar 2002 1. parandus 05-seeria muudatustele, mille kohta kehtib hoiulevõtja teatis C.N.111.2002.TREATIES-1 8. veebruarist 2002 2. parandus 05-seeria muudatustele, mille kohta kehtib hoiulevõtja teatis C.N.883.2003.TREATIES-1 2. septembrist 2003 05-seeria muudatuste 3. täiendus – jõustumiskuupäev: 27. veebruar 2004 05-seeria muudatuste 4. täiendus – jõustumiskuupäev: 12. august 2004 3. parandus 05-seeria muudatustele, mille kohta kehtib hoiulevõtja teatis C.N. 1038.2004.TREATIES-1 4. oktoobrist 2004 05-seeria muudatuste 5. täiendus – jõustumiskuupäev: 4. aprill 2005 1. KOHALDAMISALA Käesolevat eeskirja kohaldatakse: (1) 1.1.1. Vähemalt neljarattaliste ottomootoriga mootorsõidukite väljalaskesüsteemist ümbritseva õhu normaalsel ja madalal temperatuuril eralduvate heitgaaside, kütuseaurude, karterigaaside, saastetõrjeseadmete ja pardadiagnostika (OBD) seadmete kulumiskindluse suhtes. 1.1.2. Vähemalt neljarattaliste ja täismassiga mitte üle 3 500 kg diiselmootoriga M1- ja N1-kategooria sõidukite heitgaaside, saastetõrjeseadmete ja pardadiagnostika (OBD) seadmete kulumiskindluse suhtes. 1.1.3. Vähemalt neljarattaliste ottomootoriga elektriliste hübriidsõidukite väljalaskesüsteemist ümbritseva õhu normaalsel ja madalal temperatuuril eralduvate heitgaaside, kütuseaurude, karterigaaside, saastetõrjeseadmete ja pardadiagnostika (OBD) seadmete kulumiskindluse suhtes. 1.1.4. Vähemalt neljarattaliste ja täismassiga mitte üle 3500 kg diiselmootoriga (C. I) M1-ja N1-kategooria elektriliste hübriidsõidukite (EHS) heitgaaside ning saastetõrjeseadmete ja pardadiagnostika (OBD) seadmete kulumiskindluse suhtes. 1.1.5. Eeskirja ei kohaldata: — sõidukite suhtes, mille täismass on alla 400 kg, ja sõidukite suhtes, mille maksimaalne valmistajakiirus on alla 50 km/h; — sõidukite suhtes, mille tühimass ei ületa 400 kg, kui need on mõeldud reisijate vedamiseks, või 550 kg, kui need on mõeldud kaupade vedamiseks, kusjuures mootori maksimaalne võimsus ei ületa 15 kW. 1.1.6. Tootja taotluse korral võib käesoleva eeskirja tüübikinnitust laiendada juba tüübikinnituse saanud diiselmootoriga varustatud M1- või N1-sõidukitelt M2- ja N2-sõidukitele, mille tuletatud mass ei ületa 2 840 kg ja mis vastab punktis 7 esitatud tingimustele (tüübikinnituse laiendus). 1.1.7. Käesolevat eeskirja ei kohaldata diiselmootoriga N1-kategooria sõidukite või ottomootoriga N1-kategooria sõidukite suhtes, mis kasutavad kütusena maagaasi või veeldatud naftagaasi, tingimusel, et neile on antud tüübikinnitus vastavalt eeskirjale nr 49, mida on muudetud viimase muudatuste seeriaga. 1.2. Käesolevat eeskirja ei kohaldata ottomootoriga sõidukite suhtes, mis töötavad maagaasi- või veeldatud naftagaasi baasil, mida kasutatakse M1-kategooriasse kuuluvates mootorsõidukites, mille täismass on üle 3 500 kg, M2-, M3-, N2-, N3-kategooria puhul, mille suhtes kohaldatakse eeskirja nr 49. 2. MÕISTED Käesolevas eeskirjas kasutatakse järgmisi mõisteid: Sõidukitüüp – mootorsõidukid, mis ei erine sellistes olulistes aspektides nagu: 2.1.1. tuletatud massi suhtes 4. lisa punkti 5.1 kohaselt määratud ekvivalentne inerts ja 2.1.2. mootori ja sõiduki karakteristikud 1. lisa määratluse kohaselt; Tuletatud mass – sõiduki tühimass, mida on suurendatud ühtse näitaja võrra 100 kg katse kohta vastavalt 4. ja 8. lisale. 2.2.1. Tühimass – töökorras sõiduki mass ilma juhi, sõitjate ja koormata, kusjuures kütusepaak on 90 % ulatuses kütusega täidetud ning sõidukis on tavapärane tööriistade komplekt ja varuratas; 2.3. Täismass – tehniliselt lubatud maksimaalne tegelik mass, mis on deklareeritud tootja poolt (see mass võib olla riikliku ametiasutuse lubatud täismassist suurem). 2.4. Gaasilised heited – heitgaasid, mis koosnevad süsinikmonooksiidist, lämmastikoksiididest, väljendatuna lämmastikdioksiidi (NO2) ekvivalendina, ning süsivesinikest järgmistes arvatavates suhetes: — C1H1,85 bensiini puhul, — C1H1,86 diislikütuse puhul, — C1H2,525 veeldatud naftagaasi puhul, — C1H4 maagaasi puhul. 2.5. Tahkete osakeste heited – heitgaasi komponendid, mis eralduvad lahjendatud heitgaasist maksimaalsel temperatuuril 325 K (52 °C) 4. lisas kirjeldatud filtreid kasutades. 2.6. Heited: — ottomootorite puhul gaasiliste saasteainete eraldumine; — diiselmootorite puhul gaasiliste ja tahkete osakeste heidete eraldumine. Kütuseaurud – mootorsõiduki kütusesüsteemist, välja arvatud väljalaskesüsteemi heitgaaside kaudu kaduvad süsivesinike aurud. 2.7.1. Kütusepaagi temperatuuri muutumisel tekkivad kaod – kütusepaagi temperatuuri muutuste põhjustatud süsivesinike heited (arvatavas suhtes C1H2,33). 2.7.2. Kütuseaurude eraldumise kaod – seisva sõiduki kütusesüsteemist pärast sõiduperioodi eralduvad süsivesinike heited (arvatavas suhtes C1 H2,20). 2.8. Mootori karter – mootori sees või väljaspool mootorit asuv ruum, mis on ühendatud karteripõhjaga sisemise või välimise torustiku abil, mille kaudu väljuvad gaasid ja aur. 2.9. Külmkäivitusseade – seade, mis ajutiselt rikastab mootori õhu/kütuse segu ja aitab seega mootoril käivituda. 2.10. Käivitusseade – seade, mis aitab mootoril käivituda ilma mootori õhu/kütuse segu rikastamata, nt hõõgküünlad, sissepritse ajastuse muutmine. Mootori töömaht: 2.11.1. kolbmootorite puhul mootori nominaalne töömaht; 2.11.2. rootormootorite (vankelmootorite) puhul põlemiskambri kahekordne nominaalne töömaht kolvi kohta. 2.12. Saastetõrjeseadmed – sõiduki need osad, mis reguleerivad ja/või piiravad heitgaaside ja kütuseaurude eraldumist. 2.13. OBD – pardadiagnostikasüsteem saaste kontrollimiseks, mis võimaldab kindlaks määrata rikke arvatava asukoha arvutimällu salvestatud veakoodi abil. 2.14. Kasutusel oleva sõiduki katse – vastavuse katsetamine ja hindamine käesoleva eeskirja punkti 8.2.1 kohaselt. 2.15. Nõuetekohaselt hooldatud ja kasutatud – katsetatav sõiduk vastab väljavalitud sõidukite tüübikinnituse käesoleva eeskirja 3. liite punktis 2 ettenähtud kriteeriumidele. Kontrollseade – konstruktsioonielement, mille abil mõõdetakse temperatuuri, sõiduki kiirust, mootori pöörlemiskiirust, ülekandemehhanismi, sisselasketorustiku rõhku või muid parameetreid, mis suurendavad, muudavad, aeglustavad või vähendavad heitkoguste kontrollsüsteemi mis tahes osade toimet, ning vähendab saaste kontrollsüsteemi tõhusust olukorras, mis võib kergesti tekkida sõiduki tavapärasel töötamisel ning kasutamisel. Sellist konstruktsioonielementi ei või pidada kontrollseadmeks, kui: 2.16.1. seade on vajalik mootori kaitseks kahjustuste eest või õnnetusjuhtumite puhul ning sõiduki turvaliseks töötamiseks, või 2.16.2. seade töötab ainult kuni mootori käivitamiseni, või 2.16.3. tingimused on valdavalt I või VI tüübi katsega hõlmatavad. 2.17. Sõidukitüüpkond – sõidukitüüpide rühm, mis määratakse kindlaks algsõiduki põhjal 12. lisa tähenduses. 2.18. Mootori kütusenõue – mootoris tavapäraselt kasutatav kütuseliik: — bensiin, — veeldatud naftagaas (LPG), — maagaas (NG), — nii bensiin kui ka veeldatud naftagaas, — nii bensiin kui ka maagaas, — diislikütus. Sõiduki tüübikinnitus – sõiduki tüübikinnitus seoses järgmiste tingimuste piiramisega: (2) 2.19.1. mootori heitgaaside, kütuseaurude ja karteri heidete piiramine, saastetõrjeseadmete töökindlus, saasteainete heited külmkäivitusel ja pliivaba bensiiniga töötavate sõidukite või kas pliivaba bensiini või veeldatud naftagaasi või maagaasiga töötavate sõidukite pardadiagnostika (tüübikinnitus B); 2.19.2. gaasiliste ja tahkete osakeste heidete piiramine, saastetõrjesüsteemide töökindlus ja diislikütusel töötavate sõidukite pardadiagnostika (tüübikinnitus C); 2.19.3. mootori gaasiliste ning karteri heidete piiramine, saastetõrjesüsteemide töökindlus, külmkäivitusega seotud heited ja veeldatud naftagaasi või maagaasiga töötavate sõidukite pardadiagnostika (tüübikinnitus D). 2.20. Perioodiliselt regenereeruv süsteem – saastumisvastane seade (nt katalüsaator, tahkete osakeste püüdur), mis nõuab perioodilise regeneratsiooni protsessi sõiduki tavalise töö puhul vähem kui 4 000 km läbisõidu järel. Regeneratsioonitsüklite ajal võib heitenorme ületada. Kui saastetõrjeseadme regeneratsioon toimub vähemalt kord I tüübi katse jooksul ja on sõiduki ettevalmistustsükli jooksul toimunud juba vähemalt ühe korra, loetakse seda pidevalt regenereeruvaks süsteemiks, mis ei nõua spetsiaalset katsemenetlust. 13. lisa ei kohaldata pidevalt regenereeruvate süsteemide suhtes. Tootja taotluse korral ei kohaldata perioodiliselt regenereeruvatele süsteemidele omast katsemenetlust regeneratiivse seadme suhtes, kui tootja esitab tüübikinnitusasutusele andmed selle kohta, et regeneratsiooni toimumistsüklite ajal on heited madalamad punktis 5.3.1.4 toodud normidest, mida kohaldatakse asjaomase sõidukikategooria suhtes pärast tehnilise teenistuse nõusolekut. Hübriidsõidukid (HS): 2.21.1. Hübriidsõidukite (HS) üldmõiste: Hübriidsõiduk (HS) – sõiduk, millel liikumapanemiseks on vähemalt kaks erinevat energiamuundurit ja kaks erinevat energiatalletussüsteemi (sõidukile paigaldatud). 2.21.2. Elektriliste hübriidsõidukite (EHS) mõiste: Elektriline hübriidsõiduk (EHS) – sõiduk, mis võtab mehaaniliseks liikumapanemiseks energiat kummastki alltoodud salvestatud energia-/toiteallikast, mis on sõidukile paigaldatud: — tarbitav kütus; — elektriline energia-/voolusalvestusseade (nt aku, kondensaator, hooratas/generaator jne). 2.22. Ainuküttega sõiduk – sõiduk, mis on projekteeritud kestvaks liikumiseks peamiselt kas veeldatud naftagaasi- või maagaasiküttel, kuid millel on hädajuhtumiks või käivitamiseks ka bensiiniseade, kusjuures bensiinipaagi mahutavus ei ületa 15 liitrit. 2.23. Kaksikküttega sõiduk – sõiduk, mis võib liikuda osalt bensiiniküttel ja osalt kas veeldatud naftagaasi- või maagaasiküttel. 3. TÜÜBIKINNITUSE TAOTLEMINE Sõiduki tüübikinnitustaotluse seoses sõiduki väljalaskesüsteemi heitgaaside, karteri heitgaaside, kütuseaurude ja saastetõrjeseadmete ning pardadiagnostika (OBD) seadmete kulumiskindlusega esitab sõiduki tootja või tema volitatud esindaja. Pardadiagnostika (OBD) seadmeid puudutava taotluse korral lisatakse sellele 1. lisa punktis 4.2.11.2.7 ettenähtud täiendav teave ning: tootja deklaratsioon: 3.1.1.1.1. ottomootoriga sõidukite puhul tõrgete protsendimäär tõrkejuhtude koguarvust, millest tekkivad heitkogused oleksid ületanud 11. lisa punktis 3.3.2 esitatud piirväärtusi, kui kõnealune protsendimäär oleks esinenud alates 4. lisa punktis 5.3.1 kirjeldatud I tüübi katse algusest; 3.1.1.1.2. ottomootoriga sõidukite puhul tõrgete protsendimäär tõrkejuhtude koguarvust, mis võib esile kutsuda katalüsaatori või katalüsaatorite ülekuumenemise enne pöördumatu kahjustuse teket; 3.1.1.2. üksikasjalikud kirjalikud andmed, mis sisaldavad OBD-seadme töökarakteristikute täielikku kirjeldust koos sõiduki saastekontrollisüsteemi kõigi asjakohaste osade loeteluga, st andurite, ajamite ja osadega, mille seire toimub OBD-seadme abil; 3.1.1.3. OBD-seadmes kasutatava rikkeindikaatori (MI) kirjeldus, mille abil teatatakse sõiduki juhile rikkest; muude tüübikinnituste koopiad, mis sisaldavad asjaomaseid andmeid tüübikinnituste laiendamiseks; 3.1.1.4. vajaduse korral sõidukitüüpkonna 11. lisa 2. liites nimetatud üksikasjalikud andmed. 3.1.2. 11. lisa punktis 3 kirjeldatud katseteks esitatakse sõidukitüübi või -tüüpkonna representatiivsõiduk, millele on paigaldatud tüübikinnitust vajav OBD-seade, tüübikinnituskatsete tegemise eest vastutavale tehnilisele teenistusele. Kui tehniline teenistus otsustab, et esitatud sõiduk ei esinda täiel määral 11. lisa 2. liites kirjeldatud sõidukitüüpi või -tüüpkonda, siis esitatakse 11. lisa punktile 3 vastavaks katseks teine sõiduk või lisasõiduk, kui see on vajalik. Väljalaskesüsteemi heiteid, kütuseauru heidet, vastupidavust ja pardadiagnostika (OBD) seadet käsitleva teatise näidis on esitatud 1. lisas. 1. lisa punktis 4.2.11.2.7.6 nimetatud andmed lisatakse 2. lisas esitatud tüübikinnitusteatise 1. liitesse “OBD-SEADMEGA SEOTUD TEAVE”. 3.2.1. Vajaduse korral esitatakse muude tüübikinnituste koopiad, mis sisaldavad tüübikinnituste laiendamist ja halvenemiskoefitsientide kindlaksmääramist võimaldavaid andmeid. 3.3. Käesoleva eeskirja punktis 5. kirjeldatud katsete jaoks esitatakse kinnituskatsete eest vastutavale tehnilisele teenistusele kinnitatavat sõidukitüüpi esindav sõiduk. 4. TÜÜBIKINNITUS 4.1. Kui käesolevast muudatusest tulenevalt kinnitamiseks esitatud sõidukitüüp vastab allpool toodud punkti 5 nõuetele, antakse sellele sõidukitüübile kinnitus. 4.2. Igale kinnitatud tüübile antakse tüübikinnitusnumber. Selle kaks esimest kohta näitavad muudatuste seeriat, mille kohaselt tüübikinnitus anti. Sama lepingupool ei või anda sama kinnitusnumbrit teisele sõidukitüübile. Teatis sõiduki(le) tüübikinnituse andmise, laiendamise või andmisest keeldumise kohta vastavalt käesolevale eeskirjale edastatakse käesolevat eeskirja kohaldavatele lepinguosalistele käesoleva eeskirja 2. lisas esitatud näidisele vastaval vormil. 4.3.1. Käesoleva teksti muutmise korral, näiteks kui nähakse ette uued piirväärtused, antakse lepinguosalistele teada, millised juba tüübikinnituse saanud sõidukitüübid vastavad uutele sätetele. Igale käesoleva eeskirja kohaselt kinnitatud sõidukitüübile vastavale sõidukile kinnitatakse tüübikinnituse vormil kindlaksmääratud hästi märgatavasse ja kergesti juurdepääsetavasse kohta rahvusvaheline tüübikinnitusmärk, mis koosneb: 4.4.1. E-tähte ümbritsevast ringist, millele järgneb tüübikinnituse andnud riigi eraldusnumber (3); 4.4.2. käesoleva eeskirja numbrist ning sellele järgnevast tähest “R”, kriipsust ja tüübikinnitusnumbrist, mis paiknevad punktis 4.4.1 kirjeldatud ringist paremal. 4.4.3. Tüübikinnitusmärgis on R-tähe järel täiendav märk, mille eesmärk on eristada heitkoguste piirväärtusi, millega seoses tüübikinnitus anti. Tüübikinnituste puhul, mis on antud käesoleva eeskirja punkti 5.3.1.4.1 tabeli A real käsitletud I tüübi katse piirväärtustele vastavuse tähistamiseks, peab R-tähele järgnema rooma number I. Tüübikinnituste puhul, mis on antud käesoleva eeskirja punkti 5.3.1.4.1 tabeli B real käsitletud I tüübi katse piirväärtustele vastavuse tähistamiseks, peab R-tähele järgnema rooma number II. 4.5. Kui sõiduk vastab ühe või mitme lepingule lisatud muu eeskirja alusel kinnitatud sõidukitüübile riigis, mis on sellele käesoleva eeskirja alusel andnud tüübikinnituse, ei ole punktis 4.4.1 ettenähtud sümbolit tarvis korrata; sellisel juhul paigutatakse eeskirja ja tüübikinnituse numbrid ning täiendavad sümbolid kõigi eeskirjade kohta, mille alusel on antud tüübikinnitus riigis, mis on andnud tüübikinnituse käesoleva eeskirja alusel, vertikaalsete tulpadena punktis 4.4.1 ettenähtud sümbolist paremale. 4.6. Tüübikinnitusmärk peab olema selgesti loetav ja kustumatu. 4.7. Tüübikinnitusmärk paigutatakse sõiduki andmesildile või selle lähedusse. 4.8. Käesoleva eeskirja 3. lisas on esitatud tüübikinnitusmärgi paigutuse näidised. 5. SPETSIFIKATSIOONID JA KATSED Märkus: Alternatiivina käesolevas punktis esitatud nõuetele võivad sõidukitootjad, kelle ülemaailmne aastatoodang on alla 10 000 ühiku, saada tüübikinnituse vastavate tehniliste nõuete põhjal, mis on määratletud järgmistes dokumentides: California Code of Regulations, jaotis 13, lõiked 1960.1 f 2 või g 1 ja g 2, 1960.1 p, mida kohaldatakse 1996. ja hilisemate mudeliaastate sõidukite suhtes, 1968.1, 1976 ja 1975, mida kohaldatakse 1995. ja hilisemate mudeliaastate sõiduautode suhtes (California Code of Regulations’i väljaandja on Barclay's Publishing). 5.1. Üldosa 5.1.1. Komponendid, mis võivad mõjutada saasteainete heitkoguseid, peavad olema projekteeritud, toodetud ja paigaldatud nii, et normaaltingimustes kasutatav mootor vastab käesoleva eeskirja sätetele, sõltumata sellele mõjuda võivast vibratsioonist. Tootja poolt võetavad tehnilised meetmed peavad kooskõlas käesoleva eeskirja sätetega tagama heitgaaside ja kütuseaurude tõhusa piiramise sõiduki tavapärastes kasutustingimustes kogu normaalse kasutusaja jooksul. Turvalised peavad olema ka heitekontrollisüsteemides kasutatavad voolikud ning nende ühendused ja liited, mis peavad vastama originaalprojektile. Heitgaaside puhul loetakse need sätted täidetuks, kui on täidetud vastavalt punktide 5.3.1.4 ja 8.2.3.1 sätted. Kütuseaurude puhul loetakse need tingimused täidetuks, kui on täidetud vastavalt punktide 5.3.1.4 ja 8.2.3.1 sätted. 5.1.2.1. Kontrollseadme kasutamine on keelatud. 5.1.3. Bensiinipaakide täiteavad 5.1.3.1. Kui punktist 5.1.3.2 ei tulene teisiti, peab bensiinipaagi täiteava olema ehitatud nii, et paaki ei oleks võimalik täita tankuri püstolist, mille välisdiameeter on 23,6 mm või üle selle. Punkti 5.1.3.1 ei kohaldata sõidukite suhtes, mille puhul on täidetud mõlemad järgmised tingimused, st: 5.1.3.2.1. sõiduk on ehitatud ja konstrueeritud nii, et pliibensiin ei kahjusta ühtki gaasiliste heidete kontrollimiseks ettenähtud seadet ning 5.1.3.2.2. sõiduk on silmatorkavalt, loetavalt ja kustutamatult märgistatud ISO 2 575:1982 kohase pliivaba bensiini tähisega kohas, kus see on bensiinipaaki täitvale isikule kohe nähtav. Lisamärgistus on lubatud. Tuleb võtta meetmeid, et vältida ülemäärast kütuseaurude eraldumist ning kütuse väljavoolamist täiteava korgi puudumise tõttu. Selleks võib kasutada ühte järgmistest lahendustest: 5.1.4.1. automaatselt avanev ja sulguv kütuse täiteava kork, mis ei ole eemaldatav, 5.1.4.2. konstruktsiooni iseärasused, mis täiteava korgi puudumise korral ei lase kütuseaure ülemäärases koguses välja voolata, 5.1.4.3. mis tahes muu samasuguse mõjuga meede. Näiteks täiteava korgi kinnitamine ketiga või muul viisil, või sõiduki süütevõtme kasutamine täiteava lukustamiseks. Sellisel juhul peab võtit saama täiteava korgist välja tõmmata ainult juhul, kui täiteava on lukustatud. 5.1.5. Elektroonikasüsteemide turvalisust käsitlevad sätted 5.1.5.1. Igal saastekontrolli arvutiga sõidukil peab saama vältida andmete muutmist, välja arvatud tootja poolt lubatud juhul. Tootja annab andmete muutmise loa juhul, kui muutmine on vajalik sõiduki diagnostikaks, hoolduseks, kontrollimiseks, moderniseerimiseks või parandamiseks. Kõik ümberprogrammeeritavad arvutikoodid ja tööparameetrid peavad olema kopeerimiskindlad ning kaitstud vähemalt tasemel, mis vastab 1998. aasta oktoobri standardile ISO DIS 15031-7 (SAE J2 186 – oktoober 1996) tingimusel, et turvalisusega seotud teabevahetus toimub diagnostikaliidese abil II lisa 1. liite punkti 6.5 kohaselt. Kõik eemaldatavad kalibreerimismälukiibid peavad olema isoleermaterjaliga kapseldatud, kaetud pitseeritud ümbrisega või kaitstud elektronalgoritmidega ega tohi olla muudetavad erivahendeid või -protseduure kasutamata. 5.1.5.2. Arvutikoodiga mootori tööparameetrid ei tohi olla muudetavad eri töövahendeid või meetodeid kasutamata (näiteks joodetud või kapseldatud arvutiosad või pitseeritud (või joodetud) arvutikorpused). 5.1.5.3. Diiselmootoritesse paigaldatud mehaaniliste sissepritsepumpade puhul peavad tootjad võtma nõuetekohased meetmed kaitsmaks kütuse maksimaalse etteande seadet omavolilise muutmise eest sõiduki kasutuseloleku ajal. 5.1.5.4. Tootjad võivad taotleda tüübikinnitusasutuselt erandit seoses ühe kõnealuse nõudega nende sõidukite puhul, mis tõenäoliselt ei vaja kaitset. Kriteeriumid, mis ei tarvitse olla ainsad, mida tüübikinnitusasutus erandi kaalumisel arvesse võtab, on järgmised: töökiipide kättesaadavus, sõiduki head tehnilised näitajad ning sõiduki kavandatud müügimaht. 5.1.5.5. Tootjad, kes kasutavad programmeeritavaid arvutikoodide süsteeme (näiteks programmeeritav elekterkustutusega püsimälu, EEPROM), peavad vältima loata ümberprogrammeerimist. Tootjad peavad kasutama tugevdatud kopeerimisvastase kaitse strateegiaid ja kirjutuskaitsefunktsioone, mis nõuavad elektroonilist juurdepääsu tootja välisarvutile. Kopeerimiskaitse meetodid peavad olema ametiasutuse poolt nõuetekohaselt heaks kiidetud. 5.1.6. Sõiduki tehnoseisundit peab olema võimalik kontrollida, et teha kindlaks selle sooritusvõime seoses käesoleva eeskirja punkti 5.3.7 kohaselt kogutud andmetega. Kui kõnealune kontroll nõuab erimenetlust, esitatakse selle kirjeldus hoolduskäsiraamatus (või samaväärses väljaandes). Kõnealuse erimenetluse läbiviimiseks ei tohi tarvis minna muud erivarustust kui see, mis on sõidukiga kaasas. 5.2. Katsemetoodika Tabelis 1 on esitatud mitmesugused võimalused sõidukitüübi kinnitamiseks. 5.2.1. Ottomootoriga sõidukid ja ottomootoriga elektrilised hübriidsõidukid peavad läbima järgmised katsed: — I tüübi katse (keskmiste heitetasemete kontrollimine pärast külmkäivitust), — II tüübi katse (süsinikmonooksiidi heitkogus tühikäigu pöörlemiskiirusel), — III tüübi katse (karterigaaside heide), — IV tüübi katse (kütuseaurud), — V tüübi katse (saastetõrjeseadmete kulumiskindlus), — VI tüübi katse (ümbritseva õhu madalal temperatuuril pärast külmkäivitust süsinikmonooksiidi ja süsivesiniku keskmiste heitkoguste kontroll), — OBD-katse. 5.2.2. Ottomootoriga sõidukid ja ottomootoriga elektrilised hübriidsõidukid, mis kasutavad kütusena veeldatud naftagaasi või maagaasi (ainu- või kaksikküte), peavad läbima järgmised katsed (vastavalt tabelile 1): — I tüübi katse (keskmiste heitkoguste kontrollimine pärast külmkäivitust), — II tüübi katse (süsinikmonooksiidi heide tühikäigul), — III tüübi katse (karterigaaside heide), — vajaduse korral IV tüübi katse (kütuseauru heide), — V tüübi katse (saastetõrjeseadmete kulumiskindlus), — vajaduse korral VI tüübi katse (süsinikmonooksiidi ja süsivesinike keskmiste heitkoguste kontroll pärast külmkäivitust madalal välisõhu temperatuuril), — vajaduse korral OBD-katse. 5.2.3. Diiselmootoriga sõidukid ja diiselmootoriga elektrilised hübriidsõidukid peavad läbima järgmised katsed: — I tüübi katse (keskmiste heitkoguste kontrollimine pärast külmkäivitust) — V tüübi katse (saastetõrjeseadmete kulumiskindlus) — ja vajaduse korral OBD-katse. Tabel 1 Tüübikinnituse ja tüübikinnituse laiendamiste erinevad võimalused Tüübikinnitus-katse M- ja N-kategooriatesse kuuluvad ottomootoriga sõidukid M1- ja N1-kategooriatesse kuuluvad diiselmootoriga sõidukid bensiiniga töötav sõiduk kahekütuseline sõiduk ühekütuseline sõiduk I tüüp jah (täismass ≤ 3,5 t) jah (katse mõlema kütuseliigiga) (täismass ≤ 3,5 t) jah (täismass ≤ 3,5 t) jah (täismass ≤ 3,5 t) II tüüp jah jah (katse mõlema kütuseliigiga) jah — III tüüp jah jah (ainult bensiiniga tehtav katse) jah — IV tüüp jah (täismass ≤ 3,5 t) jah (ainult bensiiniga tehtav katse) (täismass ≤ 3,5 t) — — V tüüp jah (täismass ≤ 3,5 t) jah (ainult bensiiniga tehtav katse) (täismass ≤ 3,5 t) jah (täismass ≤ 3,5 t) jah (täismass ≤ 3,5 t) VI tüüp jah (täismass ≤ 3,5 t) jah (täismass ≤ 3,5 t) (ainult bensiiniga tehtav katse) — — Tüübikinnituse laiendamine Punkt 7 Punkt 7 Punkt 7 Punkt 7; M2 ja N2 tuletatud massiga ≤ 2 840 kg Pardadiagnostikasüsteem Jah, kooskõlas punktiga 11.1.5.1.1 või 11.1.5.3. Jah, kooskõlas punktiga 11.1.5.1.2 või 11.1.5.3. Jah, kooskõlas punktiga 11.1.5.1.2 või 11.1.5.3. Jah, kooskõlas punktiga 11.1.5.2.1 või 11.1.5.2.2 või 11.1.5.2.3 või 11.1.5.3. 5.3. Katsete kirjeldus 5.3.1. I tüübi katse (pärast külmkäivitust väljuvate heitgaaside keskmiste koguste simuleerimine). 5.3.1.1. Joonis 1 illustreerib I tüübi katse võimalusi. See katse teostatakse kõigi punktis 1 osutatud sõidukitega, mille täismass ei ületa 3,5 tonni. Sõiduk asetatakse koormuse ja inertsi simulaatoritega varustatud šassiidünamomeetrile. Teostatakse katkestusteta katse, mis kestab kokku 19 minutit ja 40 sekundit ning koosneb kahest osast. Tootja nõusolekul võib katseseadmete reguleerimise hõlbustamiseks teha esimese osa lõpu ja teise osa alguse vahel kuni kahekümnesekundilise pausi, mida ei arvata katse hulka. 5.3.1.2.1.1. Veeldatud naftagaas- ja maagaaskütusega sõidukeid katsetatakse I tüübi katsel veeldatud naftagaasi või maagaasi koostise variatsioonide suhtes, nagu sätestatud 12. lisas. Sõidukeid, mille kütus võib olla kas bensiin, veeldatud naftagaas või maagaas, katsetatakse mõlema kütusega, kusjuures veeldatud naftagaas- ja maagaaskütusega sõidukeid katsetatakse veeldatud naftagaasi või maagaasi koostise variatsioonide suhtes, nagu sätestatud 12. lisas. 5.3.1.2.1.2. Olenemata punkti 5.3.1.2.1.1 nõuetest loetakse sõidukid, milles võib kütusena kasutada nii bensiini kui gaaskütust, kuid mille bensiiniseadmed on paigaldatud kasutamiseks üksnes hädaolukorras või käivitamiseks ning mille bensiinipaak mahutab kuni 15 liitrit bensiini, I tüübi katses sõidukiteks, milles tohib kütusena kasutada ainult gaaskütust. 5.3.1.2.2. Katse esimene osa koosneb neljast linnasõidu põhitsüklist. Igas linnasõidu põhitsüklis on viisteist faasi (tühikäigul töötamine, kiirendamine, püsikiirus, aeglustamine jne). 5.3.1.2.3. Katse teine osa koosneb ühest täiendavast linnasõidutsüklist. Linnavälise sõidu tsüklis on 13 faasi (tühikäigul töötamine, kiirendamine, püsikiirus, aeglustamine jne). 5.3.1.2.4. Heitgaase lahjendatakse katse ajal ning ühte või mitmesse kotti kogutakse proportsionaalne proov. Katsetatava sõiduki heitgaase lahjendatakse, võetakse proov ja analüüsitakse allpool kirjeldatud meetodil ning mõõdetakse lahjendatud heitgaaside kogumaht. Lisaks süsinikmonooksiidi, süsivesinike ja lämmastikoksiidi heitkogustele registreeritakse ka diiselmootoriga sõidukite tahkete osakeste saasteaine heitkogus. 5.3.1.3. Katse läbiviimisel kasutatakse 4. lisas kirjeldatud menetlust. Gaaside kogumisel ja analüüsimisel ning tahkete osakeste eemaldamisel ja kaalumisel kasutatakse ettenähtud meetodeid. Punkti 5.3.1.5 nõuete kohaselt korratakse katset kolm korda. Tulemused korrutatakse punktist 5.3.6 saadud asjakohaste halvenemiskoefitsientidega ja punktis 2.20 määratletud perioodiliselt regenereeruvate süsteemide korral tuleb need lisaks korrutada 13. lisast saadud teguritega Ki. Iga katse puhul tulemuseks saadud gaasiliste heidete ja diiselmootoriga sõidukite puhul peab tahkete osakeste mass olema väiksem allpool toodud tabelis esitatud piirväärtustest: Piirväärtused Tuletatud mass (TM) (kg) Süsinikmonooksiidi mass (CO) Süsivesinike mass (HC) Lämmastikoksiidide (NOx) mass Süsivesinike ja lämmastikoksiidide mass kokku (HC + NOx) Tahkete osakeste mass (4) (PM) L1 (g/km) L2 (g/km) L3 (g/km) L2 + L3 (g/km) L4 (g/km) Kategooria Klass Bensiin Diislikütus Bensiin Diislikütus Bensiin Diislikütus Bensiin Diislikütus Diislikütus A(2000) M (5) — Kõik 2,3 0,64 0,20 — 0,15 0,50 — 0,56 0,05 N1 (6) I TM ≤ 1305 2,3 0,64 0,20 — 0,15 0,50 — 0,56 0,05 II 1 305 < TM ≤ 1 760 4,17 0,80 0,25 — 0,18 0,65 — 0,72 0,07 III 1 760 < TM 5,22 0,95 0,29 — 0,21 0,78 — 0,86 0,10 B(2005) M (5) — Kõik 1,0 0,50 0,10 — 0,08 0,25 — 0,30 0,025 N1 (6) I TM ≤ 1 305 1,0 0,50 0,10 — 0,08 0,25 — 0,30 0,025 II 1 305 < TM ≤ 1 760 1,81 0,63 0,13 — 0,10 0,33 — 0,39 0,04 III 1 760 < TM 2,27 0,74 0,16 — 0,11 0,39 — 0,46 0,06 5.3.1.4.1. Punkti 5.3.1.4 nõuetest olenemata võib iga saasteaine või saasteainete kombinatsiooniga seotud kolmest tulemuseks saadud massist kõige rohkem üks olla ettenähtud piirväärtusest kuni 10 % suurem juhul, kui kolme katsetulemuse aritmeetiline keskmine on ettenähtud piirväärtusest väiksem. Kui enam kui ühe saasteaine kogused on ettenähtud piirmääradest suuremad, siis ei ole oluline, kas see selgub ühe ja sama katse või eri katsete tulemusena. 5.3.1.4.2. Gaaskütustega katsete puhul peab saadud heitgaaside mass olema väiksem kui eespool esitatud tabelis sisalduvad bensiinimootoritega sõidukitele kehtestatud piirväärtused. Punktis 5.3.1.4 ettenähtud katsete arvu vähendatakse järgnevalt määratletud tingimustel, kus V1 on esimese katse tulemus ja V2 teise katse tulemus iga piiratava saasteaine või kahe piiratava saasteaine kombineeritud heitkoguse mõõtmisel. 5.3.1.5.1. Kui iga saasteaine või piiranguga hõlmatud kahe saasteaine heitkoguste summaks saadud tulemus on väiksem kui 0,70 L (st V1 ≤ 0,70 L) või sellega võrdne. 5.3.1.5.2. Kui punkti 5.3.1.5.1 nõuded ei ole täidetud, tehakse ainult kaks katset juhul, kui iga piiratava saasteaine heitkoguse või kahe saasteaine kombineeritud heitkoguse mõõtmisel on täidetud järgmised nõuded: V1 ≤ 0,85 L ja V1 + V2 ≤ 1,70 L ja V2 ≤ L 5.3.2. II tüübi katse (süsinikmonooksiidi heitkoguse katse tühikäigukiirusel) Kõnealune katse viiakse läbi kõigil ottomootoriga sõidukitel, mille täismass on üle 3,5 tonni. 5.3.2.1.1. Sõidukeid, mille kütus võib olla kas bensiin või veeldatud naftagaas või maagaas, katsetatakse II tüübi katses mõlema kütusega. Joonis 1 I tüübi tüübikinnitusprotsessi kaart (vt punkt 5.3.1) 5.3.2.1.2. Olenemata punkti 5.3.2.1.1 nõuetest, loetakse sõidukid, milles võib kütusena kasutada nii bensiini kui gaaskütust, kuid mille bensiiniseadmed on paigaldatud kasutamiseks üksnes hädaolukorras või käivitamiseks ning mille bensiinipaak mahutab kuni 15 liitrit bensiini, II tüübi katses sõidukiteks, milles tohib kütusena kasutada ainult gaaskütust. 5.3.2.2. Kui katse sooritatakse vastavalt 5. lisale, ei tohi mootori tühikäigul väljapaisatud süsinikmonooksiidi mahuprotsent heitgaasides ületada 3,5 % tootja määratletud seadistusel ega tohi ületada 4,5 % selles lisas määratletud kohandustest. 5.3.3. III tüübi katse (karterigaaside heitkoguste kontrollimine) See katse teostatakse kõigi punktis 1 ettenähtud sõidukitega, välja arvatud diiselmootoriga sõidukid. 5.3.3.1.1. Sõidukeid, mille kütus võib olla kas bensiin või veeldatud naftagaas või maagaas, katsetatakse III tüübi katses ainult bensiiniga. 5.3.3.1.2. Olenemata punkti 5.3.3.1.1 nõuetest, loetakse sõidukid, milles võib kütusena kasutada nii bensiini kui gaaskütust, kuid mille bensiiniseadmed on paigaldatud kasutamiseks üksnes hädaolukorras või käivitamiseks ning mille bensiinipaak mahutab kuni 15 liitrit bensiini, III tüübi katses sõidukiteks, milles tohib kütusena kasutada ainult gaaskütust. 5.3.3.2. Kui katseid teostatakse vastavalt 6. lisale, ei tohi mootori karteri õhutussüsteem võimaldada karterigaaside väljapaiskumist atmosfääri. 5.3.4. IV tüübi katse (kütuseaurude määramine) See katse viiakse läbi kõigi punktis 1 osutatud sõidukitega, välja arvatud diiselmootoriga sõidukid, kütusena veeldatud naftagaasi või maagaasi kasutavad sõidukid ja sõidukid, mille täismass on üle 3 500 kg. 5.3.4.1.1. Sõidukeid, mille kütus võib olla kas bensiin või veeldatud naftagaas või maagaas, katsetatakse IV tüübi katses ainult bensiiniga. 5.3.4.2. Kui katseid teostatakse vastavalt 7. lisale, on kütuseaurude heitkogus väiksem kui 2 g katse kohta. 5.3.5. VI tüübi katse (süsinikmonooksiidi ja süsivesiniku keskmiste heitkoguste kontroll pärast külmkäivitust ümbritseva õhu madalal temperatuuril). Kõnealune katse tehakse kõigile ottomootoriga varustatud M1- ja N1-kategooria I klassi sõidukitele, välja arvatud enam kui kuuele sõitjale ettenähtud sõidukid ning sõidukid täismassiga üle 2 500 kg. 5.3.5.1.1. Sõiduk asetatakse koormuse ja inertsi simulaatoritega varustatud šassiidünamomeetrile. 5.3.5.1.2. Katse koosneb neljast linnasõidu põhitsüklist, mis moodustavad I tüübi katse esimese osa. Katse esimest osa kirjeldatakse 4. lisa 1. liites ning liite joonistel 1/1, 1/2 ja 1/3. Katses ümbritseva õhu madalal temperatuuril, mis kestab kokku 780 sekundit, ei tohi olla katkestusi ning see peab algama mootori käivitamisest. 5.3.5.1.3. Katse ümbritseva õhu madalal temperatuuril viiakse läbi ümbritseva õhu temperatuuril 266 K (–7 °C). Enne katset konditsioneeritakse sõidukid ühel ja samal viisil, et tagada katsetulemuste korratavus. Konditsioneerimine ja muud katsemenetlused peavad toimuma 8. lisa kirjelduse kohaselt. 5.3.5.1.4. Heitgaase lahjendatakse katse ajal ning kogutakse proportsionaalne proov. Katsetatava sõiduki heitgaase lahjendatakse, võetakse proov ja analüüsitakse 8. lisas kirjeldatud meetodil ning mõõdetakse lahjendatud heitgaaside kogumahtu. Lahjendatud heitgaase analüüsitakse süsinikmonooksiidi- ja süsivesinikusisalduse määramiseks. Katset korratakse kolm korda, kui punktides 5.3.5.2.2 ja 5.3.5.3 ei nähta ette teisiti. Katsete tulemusena saadud süsinikmonooksiidi ja süsivesiniku mass peab olema väiksem järgmises tabelis esitatud piirväärtustest: Katsetemperatuur Süsinikmonooksiid L1 (g/km) Süsivesinikud L2 (g/km) 266 K (–7 °C) 15 1,8 5.3.5.2.1. Olenemata punkti 5.3.5.2 nõuetest, võib iga saasteainega seotud kolmest katsest kõige rohkem ühe katse tulemus olla ettenähtud piirväärtusest suurem, kuid mitte üle 10 %, tingimusel et kolme katsetulemuse aritmeetiline keskmine on ettenähtud piirväärtusest väiksem. Kui enam kui ühe saasteaine kogused on ettenähtud piirmääradest suuremad, siis ei ole oluline, kas see selgub ühe ja sama katse või eri katsete tulemusena. 5.3.5.2.2. Punktis 5.3.5.2 ettenähtud katsete arvu võib tootja taotlusel suurendada kümneni, kui esimese kolme katse tulemuste aritmeetiline keskmine on alla 110 % piirväärtusest. Sellisel juhul peab kõigi kümne katse tulemuste aritmeetiline keskmine olema väiksem kui piirväärtus. Punktis 5.3.5.2 ettenähtud katsete arvu võib vähendada punktide 5.3.5.3.1 ja 5.3.5.3.2 kohaselt. 5.3.5.3.1. Ainult üks katse tehakse juhul, kui esimeses katses iga saasteaine kohta saadud tulemus on väiksem kui 0,07 L või sellega võrdne. 5.3.5.3.2. Kui punktis 5.3.5.3.1 esitatud nõuet ei täideta, siis tehakse kaks katset juhul, kui esimese katse tulemus iga saasteaine kohta on väiksem kui 0,85 L või sellega võrdne ning esimeses kahes katses saadud väärtuste summa on väiksem kui 1,70 L või sellega võrdne ning teise katse tulemus on väiksem kui L või sellega võrdne. (V1 ≤ 0,85 L ja V1 + V2 ≤ 1,70 L ja V2 ≤ L). 5.3.6. V tüübi katse (saastetõrjeseadmete kulumiskindlus) See katse viiakse läbi kõigi punktis 1 osutatud sõidukitega, mille suhtes kohaldatakse punktis 5.3.1 nimetatud katset. Katse kujutab endast vananemiskatset, mille puhul läbitakse vastavalt 9. lisas kirjeldatud programmile 80 000 km katserajal, teel või šassiidünamomeetril. 5.3.6.1.1. Sõidukeid, mille kütus võib olla kas bensiin või veeldatud naftagaas või maagaas, katsetatakse V tüübi katses ainult bensiiniga. Sel juhul võetakse ka veeldatud naftagaasi ja maagaasi puhul pliivaba bensiiniga leitud halvenemiskoefitsient. 5.3.6.2. Punkti 5.3.6.1 nõudest olenemata võib tootja alternatiivina punkti 5.3.6.1 kohasele katsetamisele valida kasutamiseks halvenemiskoefitsiendid järgmisest tabelist Mootori kategooria Halvenemiskoefitsiendid Saasteaine CO HC NOx HC + NOx (7) Tahked osakesed Ottomootor 1,2 1,2 1,2 — — Diiselmootor 1,1 — 1 1 1,2 Tootja taotlusel võib tehniline teenistus teha I tüübi katse enne V tüübi katse lõpuleviimist, kasutades eespool toodud tabelis esitatud halvenemiskoefitsiente. V tüübi katse lõpetamisel võib tehniline teenistus muuta 2. lisas registreeritud tüübikatsete tulemusi, asendades halvenemiskoefitsiendid eespool toodud tabelis V tüübi katsel mõõdetud koefitsientidega. 5.3.6.3. Halvenemiskoefitsiendid määratakse kindlaks punktis 5.3.6.1 ettenähtud menetluse või punktis 5.3.6.2 esitatud tabeli abil. Koefitsiente kasutatakse punktide 5.3.1.4 ja 8.2.3.1 nõuetele vastavuse kontrollimiseks. 5.3.7. Tehnoseisundi kontrollimiseks vajalikud heitkoguste andmed 5.3.7.1. Kõnealune nõue kehtib kõigi ottomootoriga sõidukite kohta, millele taotletakse tüübikinnitust käesoleva muudatuse kohaselt. 5.3.7.2. Katsetamisel 5. lisa kohaselt (II tüübi katse) tühikäigu pöörlemiskiirusel registreeritakse: a) heitgaaside süsinikmonooksiidisisaldus mahuprotsentides, b) mootori pöörlemiskiirus katse ajal, kaasa arvatud võimalikud hälbed. 5.3.7.3. Suurel tühikäigu pöörlemiskiirusel (st > 2 000 min–1) tuleb registreerida: a) heitgaaside süsinikmonooksiidisisaldus mahuprotsentides, b) Lambda väärtus (8), c) mootori pöörlemiskiirus katse ajal, kaasa arvatud võimalikud hälbed. 5.3.7.4. Mõõdetakse ja registreeritakse mootoriõli temperatuur katse ajal. 5.3.7.5. Täidetakse tabel 2. lisa punktis 17. 5.3.7.6. Tootja peab kinnitama, et punkti 5.3.7.3 kohase tüübikinnituse ajal registreeritud Lambda väärtus on õige ja vastab 24 kuu jooksul pärast pädeva asutuse poolt antud tüübikinnituse kuupäeva tootmises oleva sõidukitüübi Lambda väärtusele. Hinnang antakse tootmises olevate sõidukite kontrollimise ja uurimise põhjal. 5.3.8. OBD-katse See katse viiakse läbi kõigi punktis 1 ettenähtud sõidukitega. Järgitakse 11. lisa punktis 3. kirjeldatud katsemenetlust. 6. SÕIDUKITÜÜBI MUUTMINE Igast sõidukitüübi muudatusest teatatakse sõidukitüübi kinnitanud haldusasutusele. Sellisel juhul võib asutus: 6.1.1. leida, et tehtud muudatused tõenäoliselt ei avalda märgatavat kõrvaltoimet ja et sõiduk vastab igal juhul nõuetele, või 6.1.2. nõuda tüübikinnituskatseid tegevalt tehniliselt teenistuselt täiendavat katseprotokolli. 6.2. Muudatuste loetelu sisaldav teatis tüübikinnituse andmise või selle andmisest keeldumise kohta edastatakse käesolevat eeskirja kohaldavatele lepinguosalistele eespool toodud punktis 4.3 määratletud korras. 6.3. Tüübikinnituse laienduse andnud pädev asutus määrab kõnealusele laiendusele seerianumbri ja teavitab sellest käesolevat eeskirja kohaldavaid 1958. aasta lepingu osapooli käesoleva eeskirja 2. lisas toodud näidisele vastava teatisevormiga. 7. TÜÜBIKINNITUSE LAIENDAMINE Käesoleva eeskirja kohase tüübikinnituse muutmisel kohaldatakse vajaduse korral järgmisi erisätteid. 7.1. Laiendus seoses heitgaasidega (I, II ja VI tüübi katsed) 7.1.1. Erineva tuletatud massiga sõidukitüübid 7.1.1.1. Sõidukitüübile antud tüübikinnitust võib laiendada ainult sellise tuletatud massiga sõidukitüüpidele, mille puhul tuleb kasutada järgmist kahte suuremat ekvivalentset inertsikategooriat või mis tahes väiksemat ekvivalentset inertsikategooriat. 7.1.1.2. Kui N1-kategooria sõidukite puhul ja punkti 5.3.1.4 märkuses 2 nimetatud M-kategooria sõidukite puhul nõuab selle sõidukitüübi tuletatud mass, mille suhtes tüübikinnituse laiendamist taotletakse, juba tüübikinnituse saanud sõidukitüübi omast väiksema ekvivalentse inertsi kasutamist, antakse tüübikinnituse laiendus juhul, kui juba tüübikinnituse saanud sõiduki puhul mõõdetud saasteainete massid ei ületa selle sõiduki suhtes sätestatud piirväärtusi, mille suhtes tüübikinnituse laiendamist taotletakse. 7.1.2. Erineva jõuülekandearvuga sõidukitüübid Sõidukitüübile antud tüübikinnitust võib järgmistel tingimustel laiendada sõidukitüüpidele, mis erinevad kinnitatud tüübist ainult oma jõuülekandearvu poolest: 7.1.2.1. Iga I ja VI tüübi katses kasutatava jõuülekandearvu puhul tuleb kindlaks määrata osakaal kus mootori pöörlemiskiirusel 1 000 min–1 on V1 tüübikinnituse saanud sõiduki kiirus ja V2 selle sõiduki kiirus, millele tüübikinnituse laiendamist taotletakse. 7.1.2.2. Kui iga ülekandearvu puhul E ≤ 8 %, siis antakse laiendus I ja VI tüübi katset kordamata. 7.1.2.3. Kui vähemalt ühe ülekandearvu puhul E > 8 % ning kui iga ülekandearvu puhul E ± 13 %, korratakse I ja VI tüübi katset, kuid seda võib teha tootja valitud laboratooriumis, kui tehniline teenistus selle heaks kiidab. Katseprotokoll saadetakse tüübikinnituskatsete eest vastutavale tehnilisele teenistusele. 7.1.3. Erineva tuletatud massi ja erineva jõuülekandearvuga sõidukitüübid Sõidukitüübile antud tüübikinnitust võib laiendada sõidukitüüpidele, mis erinevad kinnitatud tüübist ainult oma tuletatud massi ja jõuülekandearvu poolest, tingimusel, et kõik punktides 7.1.1 ja 7.1.2 ettenähtud tingimused on täidetud. Märkus: Kui sõidukitüübile on antud tüübikinnitus vastavalt punktidele 7.1.1–7.1.3, ei tohi seda tüübikinnitust muudele sõidukitüüpidele laiendada. 7.2. Kütuseaurud (IV tüübi katse) Kütuseaurude kontrollisüsteemiga varustatud sõidukitüübile antud tüübikinnitust võib laiendada järgmistel tingimustel: 7.2.1.1. kütuse/õhu mõõtmise põhisüsteem (nt ühepunktipritse, karburaator) peab olema sama; 7.2.1.2. kütusepaagi kuju ja materjal ning vedelkütuse voolikud peavad olema identsed. Katsetatakse tüüpkonda, mille vooliku läbilõige ja ligikaudne pikkus on halvimad. Tüübikinnituskatsete eest vastutav tehniline teenistus otsustab, kas mitteidentsed auru/vedeliku eraldajad on vastuvõetavad. Kütusepaagi mahu erinevus peab jääma ± 10 % piiresse. Paagi rõhualandusventiili seadistus peab olema identne; 7.2.1.3. kütuseaurude kogumise meetod peab olema identne, st püüduri vorm ja maht, kogumiskeskkond, õhupuhasti (kui seda kasutatakse kütuseaurude reguleerimiseks) jms; 7.2.1.4. karburaatori ujukikambri kütusemahutavuse erinevus peab jääma ± 10 milliliitri piiresse; 7.2.1.5. kogutud auru tühjendamise meetod peab olema identne (st õhuvool, alguspunkt või tühjendamise maht sõidutsükli jooksul); 7.2.1.6. kütuse mõõtmise süsteemi tihendamis- ja õhutussüsteemid peavad olema identsed. 7.2.2. Täpsustavad märkused: (i) lubatud on erinevad mootorimahud; (ii) lubatud on erinevad mootorivõimsused; (iii) lubatud on automaat- ja käsikäigukastid, kahe ja nelja ratta jõuülekanne; (iv) lubatud on erinevad kerekujud; (v) lubatud on erinevad ratta ja rehvi suurused. 7.3. Saastetõrjeseadmete kulumiskindlus (V tüübi katse) Sõidukitüübile antud tüübikinnitust võib laiendada erinevatele sõidukitüüpidele tingimusel, et nende mootori/saastekontrollisüsteemi kombinatsioon on identne juba tüübikinnituse saanud sõiduki omaga. Sõidukitüübid, mille järgnevalt kirjeldatud parameetrid on identsed või püsivad ettenähtud piirväärtuste raames, loetakse samasse mootori/saastekontrollisüsteemi kuuluvateks. — Mootor: — silindrite arv, — mootori töömaht (± 15 %), — silindriploki konfiguratsioon, — klappide arv, — kütusesüsteem, — jahutussüsteemi tüüp, — kütuse põletamise protsess, — silindri läbimõõt keskkohast keskkohani. 7.3.1.2. Saastekontrollisüsteem: Katalüüsjärelpõletid: — katalüüsjärelpõletite ja katalüsaatorite arv, — katalüüsjärelpõleti suurus ja kuju (monoliidi maht ± 10 %), — katalüsaatori toimimise laad (oksüdatsioon, kolmeastmelisus jne), — väärismetallide kogus (identne või suurem), — väärismetallide suhe (± 15 %), — substraat (struktuur ja materjal), — elemendi tihedus, — katalüüsjärelpõleti(te) korpuse tüüp, — katalüüsjärelpõletite paigutus (asukoht ja mõõtmed heitgaasisüsteemis, mille puhul ei teki suuremaid kui 50 K temperatuurierinevusi katalüüsjärelpõleti sisendil). Seda temperatuurimuutust kontrollitakse stabiliseeritud tingimustel kiiruse juures 120 km/h ning I tüübi katse koormuse juures. Õhu sissepuhe: olemas või puudub Tüüp (pulseeriv õhk, õhupumbad jne). Heitgaasitagastus (EGR): olemas või puudub. 7.3.1.3. Inertsikategooria: kaks vahetult ülal olevat inertsikategooriat ja üks all olev inertsikategooria. 7.3.1.4. Kulumiskindluse katse teostamisel võib kasutada sõidukit, mille kerekuju, käigukast (automaatne või käsikäigukast) ning rataste või rehvide suurus erineb selle sõidukitüübi omadest, millele tüübikinnitust taotletakse. 7.4. Pardadiagnostikasüsteem 7.4.1. Sõidukitüübi OBD-seadmega seotud tüübikinnitust võib laiendada 11. lisa 2. liites kirjeldatud sama OBD-seadmega sõidukitüüpkonda kuuluvatele eri sõidukitüüpidele. Mootori saastekontrollisüsteem peab täpselt vastama juba tüübikinnituse saanud sõiduki mootori saastekontrollisüsteemile ning 11. lisa 2. liites esitatud OBD mootoritüüpkonna kirjeldusele, olenemata sõiduki järgmistest näitajatest: — mootori abiseadmed, — rehvid, — ekvivalentne inerts, — jahutussüsteem, — üldine jõuülekandearv, — jõuülekande tüüp, — keretüüp. 8. TOODANGU VASTAVUS NÕUETELE 8.1. Iga käesolevas eeskirjas ettenähtud tüübikinnitusmärki kandva sõiduki mootori gaasiliste saasteainete ja tahkete osakeste, karteri ja kütuseaurude heitkoguseid mõjutavad komponendid peavad vastama kinnitatud tüübile. Tootmismenetluste vastavus on kooskõlas 1958. aasta kokkuleppe 2. liites sätestatud korraga (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2), arvestades järgmisi nõudeid: Üldjuhul kontrollitakse toodangu vastavust seoses sõiduki heitkoguste piiramisega (I, II, III ja IV tüübi katsed) kirjelduse põhjal, mis on esitatud teatisevormis ja selle lisades. Kasutusel olevate sõidukite vastavus Heidetega seoses antud tüübikinnitusega hõlmatavad meetmed peavad tagama ka saastetõrjeseadmete toimimisvõime sõidukite tavapärase kasutusaja jooksul tavapärastes tingimustes (nõuetekohaselt hooldatud ja kasutatud sõidukite vastavus). Käesoleva eeskirja kohaldamisel kontrollitakse kõnealuseid meetmeid iga viie aasta või läbisõidetud 80 000 km järel, olenevalt sellest, kumb täitub varem, ning alates 1. jaanuarist 2005 iga viie aasta või läbisõidetud 100 000 km järel, olenevalt sellest, kumb täitub varem. Haldusasutus kontrollib kasutusel olevate sõidukite vastavust tootja asjassepuutuvat teavet aluseks võttes menetluste abil, mis on samalaadsed 1958. aasta kokkuleppe 2. liites (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2) ettenähtud menetlustega. Kasutusel olevate sõidukite vastavuskontrolli menetlus on esitatud 4. liite joonistel 4/1 ja 4/2. 8.2.1.1. Kasutusel oleva tüüpkonna määratlemise parameetrid Kasutusel olevat tüüpkonda võib määratleda põhiliste konstruktsiooniparameetrite alusel, mis peavad olema kõigile tüüpkonna sõidukitele ühised. Vastavalt sellele võib lugeda samasse kasutusel olevasse tüüpkonda kuuluvaiks neid sõidukitüüpe, millel on ühesugused vähemalt järgmised parameetrid või millel need parameetrid on deklareeritud tolerantsi piires: — kütuse põletamisviis (kahetaktiline, neljataktiline või rootormootor); — silindrite arv; — silindriploki konfiguratsioon (lineaarse, V-kujulise, radiaalse, rõhtvastak- või muu paigutusega). Silindrite kalle ja suund ei ole olulised; — mootori kütusetoite viis (kaud- või otsesissepritse); — jahutussüsteemi tüüp (õhk-, vesi- või õlijahutus); — õhutusviis (loomulik või surveõhutus); — mootorikütus (bensiin, diislikütus, maagaas, veeldatud naftagaas vms). Kui üks kütus on ühine, võib kaksikküttega sõidukid grupeerida rühmküttesõidukiteks; — katalüüsjärelpõleti tüüp (kolmeastmeline vm liiki katalüüs); — tahkete osakeste püüduri olemasolu (olemas või puudub); — heitgaasitagastus (heitgaasitagastusega või ilma); — tüüpkonna võimsaima mootori silindrimaht miinus 30 %. Haldusasutus kontrollib kasutusel olevate sõidukite vastavust tootjalt saadud teabe põhjal. Selline teave peab sisaldama järgmisi andmeid, kuid ei pruugi nendega piirduda: 8.2.1.2.1. Tootja nimi ja aadress. 8.2.1.2.2. Tootja teatises märgitud piirkondades volitatud esindaja nimi, aadress, telefoni- ja faksinumbrid ning e-posti aadress. 8.2.1.2.3. Tootja teatises märgitud sõidukite mudeli(te) nimetus(ed). 8.2.1.2.4. Vajaduse korral tootja teatises esitatud sõidukitüüpide nimekiri, st punkti 8.2.1.1 kohane kasutusel oleva tüüpkonna grupp. 8.2.1.2.5. Kasutusel olevasse tüüpkonda kuuluvate sõidukitüüpide puhul kasutatav tehasetähise (VIN) kood (VIN-prefiks). 8.2.1.2.6. Kasutusel olevasse tüüpkonda kuuluvate sõidukitüüpide puhul antud tüübikinnituste numbrid, sealhulgas vajaduse korral kõigi laienduste ja rakendusala kinnituste/tühistamiste (ümberehitamiste) numbrid. 8.2.1.2.7. Tootja teatises märgitud sõidukite tüübikinnituste laienduste ja rakendusala kinnituste/tühistamiste üksikasjad (haldusasutuse nõudmisel). 8.2.1.2.8. Tootja teatises märgitud andmete kogumise aeg. 8.2.1.2.9. Tootja teatisega hõlmatud sõidukite valmistamise ajavahemik (nt 2001. kalendriaasta jooksul valmistatud sõidukid). Tootjapoolne kasutusel olevate sõidukite kontrollimenetlus, sealhulgas: 8.2.1.2.10.1. sõiduki asukoha kindlakstegemise viis, 8.2.1.2.10.2. sõiduki valimisse võtmise ja valimist väljajätmise kriteeriumid, 8.2.1.2.10.3. programmi puhul kasutatavate katsete tüübid ja menetlused, 8.2.1.2.10.4. tootjapoolsed kasutusel oleva tüüpkonna gruppi võtmise/grupist väljajätmise kriteeriumid, 8.2.1.2.10.5. geograafiline piirkond, kus tootja on teavet kogunud, 8.2.1.2.10.6. kasutatud valimi maht ja valimi koostamise kava. Tootjapoolse kasutusel olevate sõidukite vastavusmenetluse tulemused, sealhulgas: 8.2.1.2.11.1. programmi kaasatud (katsetatud või katsetamata) sõidukite identifitseerimine. Identifitseerimisel märgitakse: — mudeli nimetus, — tehasetähis (VIN), — sõiduki registrinumber, — valmistamiskuupäev, — kasutuspiirkond (kui see on teada), — paigaldatud rehvid. 8.2.1.2.11.2. Sõiduki valimist väljajätmise põhjus(ed). 8.2.1.2.11.3. Iga valimisse kuuluva sõiduki kasutuslugu (kaasa arvatud ümberehitamised). 8.2.1.2.11.4. Iga valimisse kuuluva sõiduki remondilugu (kui see on teada). 8.2.1.2.11.5. Katseandmed, sealhulgas: — katse kuupäev, — katsetamise koht, — läbisõidumõõdiku näit, — katsetamisel kasutatud kütuse (etalonkütus või müügil olev kütus) spetsifikaat, — katsetingimused (temperatuur, niiskus, dünamomeetri inertsiaalmass), — dünamomeetri väljareguleerimine (väljareguleeritud võimsus), — katsetulemused (vähemalt kolme sõiduki puhul iga tüüpkonna kohta). 8.2.1.2.12. OBD-seadme registreeritud näidud. 8.2.2. Tootja poolt kogutud teave peab olema piisavalt põhjalik selle tagamiseks, et punkti 8.2 kohaselt hinnata kasutusel olevate sõidukite tööd tavapärastes kasutustingimustes, ning see peab olema representatiivne tootja poolt hõlvatud geograafilise piirkonna suhtes. Käesoleva eeskirja kohaldamisel ei pea tootja kontrollima teatavasse sõidukitüüpi kuuluvate kasutusel olevate sõidukite vastavust, kui ta suudab tüübikinnitusasutusele veenvalt tõendada, et selle tüübi sõidukite iga-aastane läbimüük kogu maailmas ei ületa 10 000. Euroopa Liidus müügiks mõeldud sõidukite puhul ei pea tootja kontrollima teatavasse sõidukitüüpi kuuluvate kasutusel olevate sõidukite vastavust, kui ta suudab tüübikinnitusasutusele veenvalt tõendada, et selle tüübi sõidukite iga-aastane läbimüük Euroopa Liidus ei ületa 5 000. Kui tuleb läbi viia I tüübi katse ja sõiduki tüübikinnitusel on üks või mitu laiendust, tehakse katsed esialgses tehnilises toimikus kirjeldatud sõidukiga või sõidukiga, mida on kirjeldatud asjaomase laiendusega seotud tehnilises toimikus. Sõiduki vastavuskontroll I tüübi katse tarvis. Kui asutus on oma valiku teinud, et tohi tootja teha valitud sõidukitele ühtegi kohandust. Elektriliste hübriidsõidukite (EHS) puhul viiakse katsed läbi 14. lisas ettenähtud tingimustes. — OVC-sõidukite puhul viiakse saasteainete heitkoguste mõõtmised läbi OVC-hübriidsõidukite I tüübi katse tingimuse B kohaselt konditsioneeritud sõidukiga. — NOVC-sõidukite puhul viiakse saasteainete heitkoguste mõõtmised läbi NOVC-sõidukite I tüübi katsega samades tingimustes. Seeriast valitakse juhuslikult kolm sõidukit ning nendega tehakse katsed punkti 5.3.1 kirjelduse kohaselt. Halvenemiskoefitsiente kasutatakse samamoodi. Piirväärtused on esitatud punktis 5.3.1.4. 8.2.3.1.1.1. Punktis 2.20 määratletud perioodiliselt regenereeruvate süsteemide korral korrutatakse tulemused 13. lisas toodud menetluse teel tüübikinnituse andmise ajal saadud teguritega Ki. Tootja taotluse korral võib katseid teha vahetult pärast regeneratsiooni lõpulejõudmist. 8.2.3.1.2. Kui asutus kiidab heaks toodangu standardhälbe, mille tootja on andnud vastavalt eespool toodud punktile 8.2.1, siis viiakse katsed läbi 1. liite kohaselt. Kui asutus ei kiida heaks toodangu standardhälvet, mille tootja on andnud vastavalt eespool toodud punktile 8.2.1, siis viiakse katsed läbi 2. liite kohaselt. 8.2.3.1.3. Seeriast valitud sõidukil tehtud katse põhjal loetakse seeria toodang vastavaks juhul, kui asjakohases liites ettenähtud kriteeriumide kohane otsus kõigi saasteainete kohta on positiivne, ning mittevastavaks juhul, kui ühe saasteaine kohta tehtud otsus on negatiivne. Ühe saasteainega seotud positiivset otsust ei saa muuta mis tahes täiendavate katsete põhjal, mis tehakse otsuse langetamiseks teiste saasteainete kohta. Katse tehakse teise sõidukiga (vaata joonis 2 allpool) juhul, kui kõigi saasteainete suhtes ei saada positiivset otsust ja kui ühe saasteaine suhtes ei saada negatiivset otsust. Olenemata 4. lisa punkti 3.1.1 nõuetest, tehakse katsed sõidukitega, mis väljuvad otse tootmisliinilt. Kuid tootja taotlusel võib katseid teha sõidukitega, mis on: — ottomootoriga sõidukite puhul sõitnud läbi kuni 3 000 km, — diiselmootoriga sõidukite puhul sõitnud läbi kuni 15 000 km. Mõlemal juhul sõidab sõiduki sisse tootja, kes kohustub loobuma kõnealuste sõidukite igasugusest reguleerimisest. Joonis 2 8.2.3.2.2. Kui tootja soovib sõidukid sisse sõita (x km, kus ottomootoriga sõidukite puhul x ≤ 3 000 km ja diiselmootoriga sõidukite puhul x ≤ 15 000 km), on menetlus järgmine: a) esimese katsetatava sõiduki saasteainete heitkogused (I tüüp) määratakse nulli ja x km juures, b) arvutatakse iga saasteaine heitkoguste nulli ja x km vaheline eraldumiskoefitsient: Heitkogus x km/heitkogus null km See võib olla väiksem kui 1, c) teisi sõidukeid ei sõideta sisse, nende heitkogus null km juures korrutatakse eraldumiskoefitsiendiga. Sel juhul määratakse kindlaks järgmised väärtused: i) esimese sõiduki x km väärtused, ii) teiste sõidukite null km väärtused, korrutatud eraldumiskoefitsiendiga. 8.2.3.2.3. Kõik need katsed võib teha müügil oleva kütusega. Kuid tootja taotluse korral võib kasutada ka 10. lisas kirjeldatud etalonkütuseid. i) Kui viiakse läbi III tüübi katse, tuleb see teha kõigi sõidukitega, mis on valitud I tüübi toodangu vastavuse katseks. Järgitakse punktis 5.3.3.2 sätestatud tingimusi. Elektriliste hübriidsõidukite (EHS) puhul viiakse katsed läbi 14. lisa punktis 5. ettenähtud tingimustes. ii) Kui viiakse läbi IV tüübi katse, tuleb see teha kooskõlas 7. lisa punktiga 7. 8.2.4. Kõigi tootmises olevate tüübikinnituse saanud sõidukitüüpide kütuseaurud, mille puhul teostatakse katseid vastavalt 7. lisale, peavad keskmiselt olema punktis 5.3.4.2 esitatud piirväärtusest väiksemad. 8.2.5. Rutiinsel valmistoodangu katsetamisel võib tüübikinnituse omanik näidata vastavust, kui võetud valimisse kuuluvad sõidukid vastavad 7. lisa punkti 7 nõuetele. 8.2.6. Pardadiagnostika (OBD) seade Vajaduse korral kontrollitakse OBD-seadme vastavust järgmisel viisil: 8.2.6.1. Kui tüübikinnitusasutuse arvates toodangu kvaliteet ei rahulda, siis võetakse seeriast üks juhuslikult valitud sõiduk ning katsetatakse seda 11. lisa 1. liites kirjeldatud menetluse kohaselt. Elektriliste hübriidsõidukite (EHS) puhul viiakse katsed läbi 14. lisa punktis 9 ettenähtud tingimustes. 8.2.6.2. Toodang loetakse vastavaks, kui kõnealune sõiduk vastab 11. lisa 1. liites kirjeldatud katsete nõuetele. 8.2.6.3. Kui seeriast valitud sõiduk ei vasta punktis 8.2.6.1 ettenähtud nõuetele, siis võetakse juhuslik valim neljast sõidukist, millele tehakse 11. lisa 1. liites kirjeldatud katsed. Katsed tuleb teha sõidukitel, mille läbisõidetud kilomeetrite arv on kuni 15 000 km. 8.2.6.4. Toodang loetakse vastavaks, kui vähemalt kolm sõidukit vastavad 11. lisa 1. liites kirjeldatud katsete nõuetele. Haldusasutus peab punktis 8.2.1 nimetatud kontrollimise põhjal: — otsustama, et asjakohase sõidukitüübi kasutusel olevad sõidukite või kasutusel oleva tüüpkonna vastavus on nõuetekohane ja edasisi meetmeid ei ole vaja võtta, — otsustama, et tootja poolt esitatud andmed on otsuse tegemiseks ebapiisavad ja nõudma tootjalt lisateavet või täiendavaid katseandmeid, või — otsustama, et asjakohase kasutusel oleva sõidukitüübi või kasutusel oleva tüüpkonna osa moodustava(te) sõidukitüübi (sõidukitüüpide) vastavus ei ole nõuetekohane, ja algatama sõidukitüübi (sõidukitüüpide) katsetamise vastavalt 3. liitele. Juhul kui tootjal on lubatud teatavat sõidukitüüpi mitte kontrollida vastavalt punktile 8.2.2, võib haldusasutus algatada selle sõidukitüübi katsetamise vastavalt 3. liitele. 8.2.7.1. Kui saastetõrjeseadmete vastavuse kontrollimiseks sõiduki kasutuseloleku ajal kehtivatele töötamisnõuetele peetakse vajalikuks I tüübi katset, siis kasutatakse sellekohastes katsetes 4. liites määratletud statistilistele kriteeriumidele vastavat menetlust. 8.2.7.2. Tüübikinnitusasutus peab koostöös tootjaga valima sõidukite valimi, mis koosneb piisava arvu kilomeetreid läbinud sõidukitest ning mille puhul on võimalik usutavalt tõendada, et sõidukeid on kasutatud tavapärastes tingimustes. Tootjaga konsulteeritakse sõidukite valiku üle valimis ning talle antakse võimalus osaleda sõidukite vastavust kinnitavas kontrollimises. Tootjal on õigus tüübikinnitusasutuse järelevalve all teha selliste piirväärtusi ületava heidete tasemega sõidukite kontrollimisi, sealhulgas ka destruktiivset laadi kontrollimisi, et kindlaks teha vastavuse halvenemise võimalikud põhjused, mida ei saa omistada tootjale (näiteks pliisisaldusega bensiini kasutamine enne katsetamiskuupäeva). Kui sellised põhjused leiavad kontrollimistel kinnitust, siis jäetakse vastavad katsetulemused vastavuse kontrollimisel arvesse võtmata. 8.2.7.3.1. Katsetulemused jäetakse välja ka sõidukite vastavuskontrolli proovist: (i) millele on väljastatud tüübikinnitustõend, mis näitab vastavust eeskirja 05-seeria muudatuste punktis 5.3.1.4 heitkoguste A kategooria piirväärtustele tingimusel, et kõnealuseid sõidukeid on korrapäraselt kasutatud kütusega, mille väävlisisaldus on üle 150 mg/kg (bensiin) või 350 mg/kg (diislikütus), või (ii) millele on väljastatud tüübikinnitustõend, mis näitab vastavust eeskirja 05-seeria muudatuste punktis 5.3.1.4 heitkoguste B kategooria piirväärtustele tingimusel, et kõnealuseid sõidukeid on korrapäraselt kasutatud bensiini või diislikütusega, mille väävlisisaldus on üle 50 mg/kg. 8.2.7.4. Kui tüübikinnitusasutus ei ole rahul katse tulemustega 4. liites määratletud kriteeriumide kohaselt, siis laiendatakse 1958. aasta kokkuleppe (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2) 2. liites nimetatud parandusmeetmeid 3. liite punkti 6 kohaselt selle sõidukitüübi kasutusel olevatele sõidukitele, millel võivad esineda samad vead. Tüübikinnitusasutus peab tootja esitatud parandusmeetmete kava kinnitama. Tootja vastutab parandusmeetmete kava rakendamise eest sellisena, nagu see on kinnitatud. Tüübikinnitusasutus teatab oma otsusest kõigile lepinguosalistele 30 päeva jooksul. Lepinguosalised võivad nõuda sama parandusmeetmete kava kohaldamist kõigi nende territooriumil registreeritud sama tüüpi sõidukite suhtes. 8.2.7.5. Kui lepinguosaline on kindlaks teinud, et sõidukitüüp ei vasta 3. liites esitatud nõuetele, siis peab ta sellest viivitamata teatama lepinguosalisele, kes andis välja kokkuleppe nõuetele vastava algse tüübikinnituse. Kui kokkuleppes ei ole teisiti ette nähtud, siis teatab algse tüübikinnituse andnud lepinguosalise pädev asutus seejärel tootjale, et sõidukitüüp ei vasta kõnealustes sätetes ettenähtud nõuetele ning tootjalt oodatakse teatavate meetmete võtmist. Tootja esitab pädevale asutusele kahe kuu jooksul pärast kõnealuse teatise saamist puuduste kõrvaldamiseks mõeldud meetmete kava, mille sisu peaks vastama 3. liite punktides 6.1–6.8 ettenähtud nõuetele. Algse tüübikinnituse andnud pädev asutus konsulteerib kahe kuu jooksul tootjaga, et jõuda kokkuleppele meetmete kava ja selle elluviimise asjus. Kui algse tüübikinnituse andnud pädev asutus jõuab otsusele, et ühist kokkulepet ei ole võimalik saavutada, siis algatatakse asjakohane menetlus. 9. SANKTSIOONID TOODANGU NÕUETELE MITTEVASTAVUSE KORRAL 9.1. Sõidukitüübile käesoleva muudatuse kohaselt antud kinnituse võib tühistada, kui eespool toodud punktis 8.1 sätestatud nõuded ei ole täidetud või kui valitud sõiduk või sõidukid ei läbinud eespool toodud punktis 8.2 ettenähtud katseid. 9.2. Kui käesolevat eeskirja kohaldav lepinguosaline tühistab tema poolt eelnevalt antud tüübikinnituse, teatab ta sellest kohe teistele käesolevat eeskirja kohaldavatele lepinguosalistele, kasutades selleks käesoleva eeskirja 2. lisas esitatud näidise kohast teatisevormi. 10. TOOTMISE LÕPLIK LÕPETAMINE Kui tüübikinnituse omanik lõpetab lõplikult käesoleva eeskirja alusel kinnitatud sõidukitüübi tootmise, teatab ta sellest tüübikinnituse andnud asutusele. Asjakohase teatise saamisel teatab kõnealune asutus sellest teistele käesolevat eeskirja kohaldavatele 1958. aasta lepingu osalistele, kasutades selleks käesoleva eeskirja 2. lisas toodud näidise kohast teatisevormi. 11. ÜLEMINEKUSÄTTED 11.1. Üldosa 11.1.1. 05-seeria muudatuste ametlikust jõustumiskuupäevast alates ei keeldu ükski käesolevat eeskirja kohaldav lepinguosaline tüübikinnituse andmisest vastavalt käesolevale eeskirjale, mida on muudetud 05-seeria muudatustega. 11.1.2. Uued tüübikinnitused 11.1.2.1. Vastavalt punktide 11.1.4, 11.1.5 ja 11.1.6 sätetele annavad käesolevat eeskirja kohaldavad lepinguosalised tüübikinnituse üksnes juhul, kui kinnitamisele kuuluv sõidukitüüp vastab muudatustega muudetud käesoleva eeskirja nõuetele. M-kategooria sõidukite puhul või N1-kategooria sõidukite puhul kohaldatakse neid nõudeid alates 05-seeria muudatuste jõustumiskuupäevast. Sõidukid peavad vastama käesoleva eeskirja punktis 5.3.1.4 toodud tabeli A või B real kirjeldatud I tüübi katse piirväärtustele. 11.1.2.2. Vastavalt punktide 11.1.4, 11.1.5, 11.1.6 ja 11.1.7 sätetele annavad käesolevat eeskirja kohaldavad lepinguosalised tüübikinnituse üksnes juhul, kui kinnitamisele kuuluv sõidukitüüp vastab 05-seeria muudatustega muudetud käesoleva eeskirja nõuetele. M-kategooria sõidukite puhul, mille täismass on 2 500 kilogrammi või väiksem, või N1-kategooria sõidukite puhul (I klass) kohaldatakse neid nõudeid alates 1. jaanuarist 2005. M-kategooria sõidukite puhul, mille täismass on suurem kui 2 500 kg, või N1-kategooria sõidukite puhul (II või III klass) kohaldatakse neid nõudeid alates 1. jaanuarist 2006. Sõidukid peavad vastama käesoleva eeskirja punktis 5.3.1.4 toodud tabeli B real kirjeldatud I tüübi katse piirväärtustele. 11.1.3. Seniste tüübikinnituste kehtivuspiirang 11.1.3.1. Arvestades punktide 11.1.4, 11.1.5 ja 11.1.6 sätteid, kaotavad käesoleva eeskirja 04-seeria muudatuste alusel antud tüübikinnitused kehtivuse alates 05-seeria muudatuste jõustumiskuupäevast M-kategooria sõidukite puhul, mille täismass on 2 500 kg või väiksem, või N1-kategooria sõidukite puhul (I klass), ning 1. jaanuaril 2002 M-kategooria sõidukite puhul, mille täismass on üle 2 500 kg, või N1-kategooria sõidukite puhul (II või III klass), kui tüübikinnituse andnud lepingupool teatab teistele käesolevat eeskirja kohaldavatele lepingupooltele, et kinnitatud sõidukitüüp vastab käesoleva eeskirja nõuetele, mis on sätestatud eespool punktis 11.1.2.1. 11.1.3.2. Arvestades punktide 11.1.4, 11.1.5, 11.1.6 ja 11.1.7 sätteid, kaotavad käesoleva eeskirja 05-seeria muudatuste ja käesoleva eeskirja punkti 5.3.1.4 tabeli A rea piirväärtuste alusel antud tüübikinnitused kehtivuse 1. jaanuaril 2006 M-kategooria sõidukite puhul, mille täismass on 2 500 kg või väiksem, või N1-kategooria sõidukite puhul (I klass), ning 1. jaanuaril 2007 M-kategooria sõidukite puhul, mille täismass on üle 2 500 kg, või N1-kategooria sõidukite puhul (II või III klass), kui tüübikinnituse andnud lepingupool teatab teistele käesolevat eeskirja kohaldavatele lepingupooltele, et kinnitatud sõidukitüüp vastab käesoleva eeskirja nõuetele, mis on sätestatud eespool punktis 11.1.2.2. 11.1.4. Erisätted 11.1.4.1. 1. jaanuarini 2003 loetakse diiselmootoriga, üle 2 000 kg täismassiga M1-kategooria sõidukeid: (i) mis on ette nähtud rohkem kui kuue reisija vedamiseks (koos juhiga), või (ii) mis on maastikusõidukid, nagu määratletud sõidukite ehitust käsitlevas konsolideeritud resolutsioonis (Consolidated Resolution on the Construction of Vehicles) (R.E.3) (9) punktide 11.1.3.1 ja 11.1.3.2 kohaldamisel N1-kategooria sõidukiteks. 11.1.4.2. Otsesissepritsega diiselmootoriga sõidukite puhul, mis on mõeldud rohkem kui kuue reisija vedamiseks (koos juhiga), jäävad 04-seeria muudatustega muudetud käesoleva eeskirja punkti 5.3.1.4.1 sätete kohaselt antud tüübikinnitused kehtima 1. jaanuarini 2002. 11.1.4.3. 04-seeria muudatustega muudetud käesolevas eeskirjas sätestatud tüübikinnituse ja toodangu vastavuse kontrollimise sätted jäävad jõusse punktides 11.1.2.1 ja 11.1.3.1 nimetatud kuupäevadeni. 11.1.4.4. Alates 1. jaanuarist 2002 kohaldatakse 8. lisas määratletud VI tüübi katset uut tüüpi M1-kategooria sõidukite ja N1-kategooria I klassi sõidukite suhtes, mis on varustatud ottomootoriga. Seda nõuet ei kohaldata sõidukite suhtes, mis on ette nähtud rohkem kui kuue reisija vedamiseks (koos juhiga), või sõidukite suhtes, mille täismass on suurem kui 2 500 kg. 11.1.5. Pardadiagnostika (OBD) seade Ottomootoriga sõidukid 11.1.5.1.1. Bensiiniga töötavad M1-ja N1-kategooria sõidukid tuleb varustada käesoleva eeskirja 11. lisa punktis 3.1 määratletud pardadiagnostikasüsteemidega punktis 11.1.2 toodud kuupäevadel. 11.1.5.1.2. M1-kategooria sõidukitel, välja arvatud sõidukid, mille täismass ületab 2 500 kg, ja N1-kategooria I klassi sõidukitel, mis kasutavad kütusena püsivalt või osaliselt veeldatud naftagaasi või maagaasi, peab uute tüüpide puhul alates 1. oktoobrist 2004 ja kõigi tüüpide puhul alates 1. juulist 2005 olema pardadiagnostikasüsteem. M1-kategooria sõidukitel, mille täismass ületab 2 500 kg, ja N1-kategooria II ja III klassi sõidukitel, mis kasutavad kütusena püsivalt või osaliselt maagaasi või veeldatud naftagaasi, peab uute tüüpide puhul alates 1. jaanuarist 2006 ja kõigi tüüpide puhul alates 1. jaanuarist 2007 olema pardadiagnostikasüsteem. Diiselmootoriga sõidukid 11.1.5.2.1. M1-kategooria sõidukitel, välja arvatud sõidukid, mis on ette nähtud rohkem kui kuue reisija vedamiseks (koos juhiga), või sõidukitel, mille täismass ületab 2 500 kg, peab uute tüüpide puhul alates 1. oktoobrist 2004 ja kõigi tüüpide puhul alates 1. juulist 2005 olema pardadiagnostikasüsteem. 11.1.5.2.2. M1-kategooria sõidukitel, mis ei kuulu punkti 11.1.5.2.1 alla, välja arvatud sõidukid, mille täismass ületab 2 500 kg, ja N1-kategooria I klassi sõidukitel peab uute tüüpide puhul alates 1. jaanuarist 2005 ja kõigi tüüpide puhul alates 1. jaanuarist 2006 olema pardadiagnostikasüsteem. 11.1.5.2.3. N1-kategooria II ja III klassi sõidukitel ja M1-kategooria sõidukitel, mille täismass ületab 2 500 kg, peab uute tüüpide puhul alates 1. jaanuarist 2006 ja kõigi tüüpide puhul alates 1. jaanuarist 2007 olema pardadiagnostikasüsteem. 11.1.5.2.4. Kui pardadiagnostikasüsteemid paigaldatakse diiselmootoriga varustatud sõidukitele, mis võetakse kasutusele enne eespool toodud punktides märgitud kuupäevi, siis kohaldatakse nende suhtes 11. lisa 1. liite punkte 6.5.3–6.5.3.6. Elektrilised hübriidsõidukid (EHS) peavad vastama pardadiagnostikasüsteemidele esitatavatele nõuetele järgmistel tingimustel: 11.1.5.3.1. Ottomootoriga elektrilised hübriidsõidukid, diiselmootoriga M1-kategooria elektrilised hübriidsõidukid (EHS), mille täismass ei ületa 2 500 kg, ja diiselmootoriga N1-kategooria (I klassi) elektrilised hübriidsõidukid (EHS) uute tüüpide puhul alates 1. jaanuarist 2005 ja kõigi tüüpide puhul alates 1. jaanuarist 2006. 11.1.5.3.2. Diiselmootoriga N1-kategooria elektrilised hübriidsõidukid (EHS) (II ja III klass) ja diiselmootoriga M1-kategooria elektrilised hübriidsõidukid (EHS), mille täismass ületab 2 500 kg, uute tüüpide puhul alates 1. jaanuarist 2006 ja kõigi tüüpide puhul alates 1. jaanuarist 2007. 11.1.5.4. Muude kategooriate sõidukitele või M1- või N1-kategooria sõidukitele, mida ei reguleerita eespool toodud punktidega, võib paigaldada pardadiagnostikasüsteemi. Sel juhul peavad need vastama OBD sätetele, mis on kirjas 11. lisa 1. liite punktides 6.5.3–6.5.3.6. 11.1.6. Tüübikinnitused, mis vastavad eeskirja 04-seeria muudatustele 11.1.6.1. Erandina punktide 11.1.2 ja 11.1.3 nõuetest võivad lepingupooled jätkuvalt anda sõidukitele tüübikinnitusi ja tunnustada seniste tüübikinnituste kehtivust, kui nendest ilmneb vastavus: (i) käesoleva eeskirja 04-seeria muudatuste punkti 5.3.1.4.1 nõuetele tingimusel, et sõidukid on mõeldud ekspordiks või esmaseks kasutamiseks riikides, kus pliivaba bensiin ei ole üldkasutatav, ja (ii) käesoleva eeskirja 04-seeria muudatuste punkti 5.3.1.4.2 nõuetele tingimusel, et sõidukid on mõeldud ekspordiks või esmaseks kasutamiseks riikides, kus pliivaba bensiin maksimaalse väävlisisaldusega 50 mg/kg või vähem ei ole üldkasutatav, ja (iii) käesoleva eeskirja 04-seeria muudatuste punkti 5.3.1.4.3 nõuetele tingimusel, et sõidukid on mõeldud ekspordiks või esmaseks kasutamiseks riikides, kus diislikütus maksimaalse väävlisisaldusega 350 mg/kg või vähem ei ole üldkasutatav. 11.1.6.2. Erandina käesoleva eeskirja lepingupoolte kohustustest kaotavad tüübikinnitused, mis on antud vastavalt käesoleva eeskirja 04-seeria muudatustele, Euroopa Ühenduses kehtivuse alates: (i) 1. jaanuarist 2001 M-kategooria sõidukite puhul, mille täismass on 2 500 kilogrammi või väiksem, või N1-kategooria sõidukite puhul (I klass), ja (ii) 1. jaanuarist 2002 M-kategooria sõidukite puhul, mille täismass on suurem kui 2 500 kg, või N1-kategooria sõidukite puhul (II või III klass), kui tüübikinnituse andnud lepingupool ei teavita teisi käesolevat eeskirja kohaldavaid lepingupooli, et tüübikinnituse saanud sõiduk vastab käesoleva eeskirja nõuetele, mis on sätestatud eespool punktis 11.1.2.1. 11.1.7. Tüübikinnitused, mis vastavad eeskirja 05-seeria muudatustele 11.1.7.1. Erandina punktide 11.1.2.2 ja 11.1.3.2 nõuetest võivad lepingupooled jätkuvalt anda sõidukitele tüübikinnitusi ja tunnustada nende tüübikinnituste kehtivust, mis on antud sõidukitele seoses käesoleva eeskirja 05-seeria muudatuste punkti 5.3.1.4 nõuetega (seoses A kategooria heidetega) tingimusel, et sõidukid on mõeldud ekspordiks või esmaseks kasutamiseks riikides, kus pliivaba bensiin või diislikütus maksimaalse väävlisisaldusega 50 mg/kg või vähem ei ole üldkasutatav. 11.1.7.2. Erandina käesoleva eeskirja lepingupoolte kohustustest kaotavad tüübikinnitused, mille andmisega kinnitatakse vastavust käesoleva eeskirja 05-seeria muudatuste punkti 5.3.1.4 A kategooria heitkoguste piirväärtustele, Euroopa Ühenduses kehtivuse alates: (i) 1. jaanuarist 2006 M-kategooria sõidukite puhul, mille täismass on 2 500 kilogrammi või väiksem, või N1-kategooria sõidukite puhul (I klass), ja (ii) 1. jaanuarist 2007 M-kategooria sõidukite puhul, mille täismass on suurem kui 2 500 kg, või N1-kategooria sõidukite puhul (II või III klass), kui tüübikinnituse andnud lepingupool ei teavita teisi käesolevat eeskirja kohaldavaid lepingupooli, et tüübikinnituse saanud sõiduk vastab käesoleva eeskirja nõuetele, mis on sätestatud eespool punktis 11.1.2.2. 12. TÜÜBIKINNITUSKATSETE EEST VASTUTAVATE TEHNILISTE TEENISTUSTE NING HALDUSASUTUSTE NIMED JA AADRESSID Käesolevat eeskirja kohaldavad 1958. aasta lepingu osalised edastavad ÜRO sekretariaadile tüübikinnituskatsete eest vastutavate tehniliste teenistuste ja tüübikinnitusi andvate ning teistes riikides kinnituse andmist, andmisest keeldumist või tühistamist tõendavate vormide adressaadiks olevate haldusasutuste nimed ja aadressid.

1. liide MENETLUS TOODANGU NÕUETELE VASTAVUSE KONTROLLIMISEKS, KUI TOODANGU TOOTJA POOLT ESITATUD STANDARDHÄLVE ON NÕUETEKOHANE 1. Käesolevas liites kirjeldatakse toodangu vastavuse tõendamise menetlust I tüübi katse puhul, kui toodangu tootja poolt antud standardhälve on nõuetekohane. 2. Minimaalse suurusega, st kolmest sõidukist koosneva valimi puhul peab valimi koostamine tagama, et 40 % vigaseid tooteid sisaldava partii puhul oleks katse läbimise tõenäosus 0,95 (tootjarisk 5 %) ning partii puhul, milles on vigadega tooteid 65 %, oleks partii vastuvõtu tõenäosus 0,1 (tarbijarisk 10 %). 3. Iga käesoleva eeskirja punktis 5.3.1.4 esitatud saasteaine puhul kasutatakse järgmist menetlust (vt käesoleva eeskirja joonist 2). Seejuures: — = L = saasteaine piirväärtuse naturaallogaritm, — = xi = naturaallogaritm valimisse kuuluva i-nda sõiduki mõõtmisel saadud väärtusest, — = s = toodangu arvestuslik standardhälve (pärast mõõtmisel saadud väärtusest naturaallogaritmi võtmist), — = n = konkreetse valimi number. 4. Arvutatakse valimi katsestatistik, mis võrdub piirmäära standardhälvete summaga ja määratletakse järgmiselt: Seejärel: 5.1. kui katsetulemuse statistiline väärtus on suurem kui valimi suhtes tabelis 1/1 antud positiivsete otsuste arv, siis tehakse saasteaine suhtes positiivne otsus, kui katsetulemuse statistiline väärtus on väiksem kui valimi suhtes tabelis 1/1 antud negatiivsete otsuste arv, siis tehakse saasteaine suhtes negatiivne otsus; teistsugusel juhul katsetatakse lisasõidukit ning arvutamisel võetakse aluseks ühe ühiku võrra suurendatud valim. Tabel 1/1 Katsetatud sõidukitekumulatiivne arv (konkreetse valimi suurus) Positiivse otsuse lävi Negatiivse otsuse lävi 3 3,327 –4,724 4 3,261 –4,79 5 3,195 –4,856 6 3,129 –4,922 7 3.063 –4,988 8 2,997 –5,054 9 2,931 –5,12 10 2,865 –5,185 11 2,799 –5,251 12 2,733 –5,317 13 2,667 –5,383 14 2,601 –5,449 15 2,535 –5,515 16 2,469 –5,581 17 2,403 –5,647 18 2,337 –5,713 19 2,271 –5,779 20 2,205 –5,845 21 2,139 –5,911 22 2,073 –5,977 23 2,007 –6,043 24 1,941 –6,109 25 1,875 –6,175 26 1,809 –6,241 27 1,743 –6,307 28 1,677 –6,373 29 1,611 –6,439 30 1,545 –6,505 31 1,479 –6,571 32 –2,112 –2,112

2. liide MENETLUS TOODANGU NÕUETELE VASTAVUSE KONTROLLIMISEKS, KUI TOODANGU TOOTJA POOLT ESITATUD STANDARDHÄLVE EI OLE NÕUETEKOHANE VÕI PUUDUB 1. Käesolevas liites kirjeldatakse toodangu vastavuse tõendamise menetlust I tüübi katse puhul, kui toodangu tootja poolt antud standardhälve ei ole nõuetekohane või puudub. 2. Minimaalse suurusega, st kolmest sõidukist koosneva valimi puhul peab valimi koostamine tagama, et 40 % vigaseid tooteid sisaldava partii puhul oleks katse läbimise tõenäosus 0,95 (tootjarisk 5 %) ning partii puhul, milles on vigadega tooteid 65 %, oleks partii vastuvõtu tõenäosus 0,1 (tarbijarisk 10 %). 3. Saasteainete käesoleva eeskirja punktis 5.3.1.4 esitatud mõõtmistulemusi käsitletakse normaalselt jaotunutena ning need tuleb teisendada naturaallogaritmideks. Sümbolid m0 ja m tähistavad vastavalt minimaalse ja maksimaalse suurusega valimit (m0 = 3 ja m = 32) ning n on konkreetse valimi number. 4. Kui x1, x2 …, xi ja L on seerias mõõdetud väärtuste naturaallogaritmid ning L on saasteaine piirväärtuse naturaallogaritm, siis: d1 = x1 – L ja 5. Tabelis 1/2 esitatakse konkreetsele valimi numbrile vastava positiivse (An) ja negatiivse (Bn) otsuse arvud. Katsestatistik kujutab endast suhet , mille abil tehakse seeria suhtes positiivne või negatiivne otsus järgmisel viisil: mo ≤ n ≤ m (i) Seeria kohta positiivne otsus, kui (ii) Seeria kohta negatiivne otsus, kui (iii) Teha uus mõõtmine, kui 6. Märkused Järgmised rekursiivsed valemid on kasulikud katsestatistiku järjestikuste väärtuse arvutamisel: Tabel 1/2 Valimi minimaalne suurus = 3 Valimi suurus (n) Positiivse otsuse lävi (An) Negatiivse otsuse lävi (Bn) 3 –0,80381 16,64743 4 –0,76339 7,68627 5 –0,72982 4,67136 6 –0,69962 3,25573 7 –0,67129 2,45431 8 –0,64406 1,94369 9 –0,61750 1,59105 10 –0,59135 1,33295 11 –0,56542 1,13566 12 –0,53960 0,97970 13 –0,51379 0,85307 14 –0,48791 0,74801 15 –0,46191 0,65928 16 –0,43573 0,58321 17 –0,40933 0,51718 18 –0,38266 0,45922 19 –0,35570 0,40788 20 –0,32840 0,36203 21 –0,30072 0,32078 22 –0,27263 0,28343 23 –0,24410 0,24943 24 –0,21509 0,21831 25 –0,18557 0,18970 26 –0,15550 0,16328 27 –0,12483 0,13880 28 –0,09354 0,11603 29 –0,06159 0,09480 30 –0,02892 0,07493 31 0,00449 0,05629 32 0,03876 0,03876

3. liide KASUTUSEL OLEVATE SÕIDUKITE VASTAVUSKONTROLL 1. SISSEJUHATUS Selles liites kehtestatakse käesoleva eeskirja punktis 8.2.7 nimetatud kriteeriumid seoses sõidukite katsetamiseks valikuga ning kasutusel olevate sõidukite vastavuskontrolli meetodid. 2. VALIKUKRITEERIUMID Valitud sõiduki aktsepteerimise kriteeriumid on määratletud käesoleva liite punktides 2.1–2.8. Andmete kogumine toimub sõiduki ülevaatamisel ja omanikuga/juhiga vestlemise teel. 2.1. Sõiduk peab kuuluma käesoleva eeskirja alusel tüübikinnituse saanud sõidukitüüpi ning sellel peab olema 1958. aasta kokkuleppe kohane vastavussertifikaat. See registreeritakse ja seda kasutatakse lepinguosaliste riigis. 2.2. Sõiduk peab olema läbinud vähemalt 15 000 km või kasutusel olnud vähemalt kuus kuud, olenevalt sellest, kumb on hilisem, kuid läbitud kilomeetrite arv ei tohi olla üle 80 000 km ning kasutusaeg ei tohi olla üle viie aasta, olenevalt sellest, kumb on varasem. 2.3. Sõidukil peab olema hooldusregister, millest selgub, et sõidukit on nõuetekohaselt hooldatud, see tähendab, et hooldustööd on tehtud tootja soovituste kohaselt. 2.4. Sõidukil ei tohi olla ebaotstarbeka kasutamise märke (näiteks võidusõit, ülekoormus, ebaõige kütus ja muu selletaoline) või muid tegureid (näiteks omavolilised muudatused), mis võiksid mõjutada heiteid. OBD-süsteemiga varustatud sõidukite puhul võetakse arvesse arvutisse salvestatud veakoodi ja andmeid läbisõidetud kilomeetrite kohta. Sõidukit ei tohi katsetamiseks valida, kui arvutisse salvestatud andmed näitavad, et sõidukit on kasutatud pärast veakoodi salvestamist ega ole suhteliselt kiiresti remonditud. 2.5. Mootorile ega sõidukile ei ole loata tehtud ulatuslikku remonti. 2.6. Sõiduki kütusepaagist võetud kütuseproovi plii- ja väävlisisaldus vastab kehtivatele standarditele ning tõendeid ebaõige kütuse kasutamise kohta ei ole. Kontrollimisi võib teha väljalaskesüsteemis jne. 2.7. Ei tohi olla viiteid ühelegi probleemile, mis võiksid ohustada laboritöötajate turvalisust. 2.8. Kõik sõiduki saastetõrjesüsteemi osad peavad vastama kehtivale tüübikinnitusele. 3. DIAGNOSTIKA JA TEHNOHOOLDUS Katsetamiseks vastuvõetud sõidukite diagnostika ja vajalik tehnohooldus tehakse allpool punktides 3.1–3.7 ettenähtud korras enne heitgaaside mõõtmist. 3.1. Kontrollida tuleb järgmist: õhufilter, kõik turvavööd, kõigi vedelike tase, radiaatori kork, kõik vaakumvoolikud ja saastetõrjesüsteemi elektrijuhtmed; reguleerimisvigade ja/või omavoliliste muudatuste avastamiseks kontrollitakse süüdet, kütuse mõõtmist ja saastetõrjeseadme osi. Kõik kõrvalekalded registreeritakse. 3.2. Kontrollitakse OBD-süsteemi nõuetekohast toimimist. Kõik OBD-süsteemi mälus sisalduvad rikketeated registreeritakse ning tehakse nõutavad parandused. Kui OBD rikkeindikaator registreerib rikke ettevalmistustsükli jooksul, siis võib rikke kindlaks teha ja parandada. Katse võib uuesti teha ning kõnealuse parandatud sõiduki katsetulemusi kasutada. 3.3. Kontrollitakse süütesüsteemi ja asendatakse rikkis osad, näiteks süüteküünlad, juhtmed jne. 3.4. Kontrollitakse survet. Kui tulemus ei vasta nõuetele, siis sõidukit ei kasutata. 3.5. Kontrollitakse mootori parameetrite vastavust tootja spetsifikatsioonidele ning vajaduse korral reguleeritakse mootorit. 3.6. Kui sõiduki plaanipärane tehniline hooldus jääb 800 km piiridesse, siis tehakse kõnealune hooldus tootja juhendi kohaselt. Olenemata läbisõidumõõdiku näidust, võib tootja soovil vahetada õli- ja õhufiltri. 3.7. Sõiduki vastuvõtmisel asendatakse kütus asjakohase heitekatses kasutatava etalonkütusega, välja arvatud juhul, kui tootja aktsepteerib turuloleva kütuse kasutamist. Punktis 2.20 määratletud perioodiliselt regenereeruvate süsteemidega sõidukite puhul tehakse kindlaks, et sõiduki regenereerimisperiood ei ole lähenemas. (Tootjale tuleb anda võimalus seda kinnitada.) 3.8.1. Sel juhul tuleb sõidukiga sõita regeneratsiooni lõpuni. Kui regeneratsioon toimub heidete mõõtmise ajal, tuleb läbi viia täiendav katse veendumaks, et regeneratsioon on lõpule jõudnud. Seejärel viiakse läbi täielik uus katse ning esimese ja teise katse tulemusi ei võeta arvesse. 3.8.2. Alternatiivina punktile 3.8.1 võib tootja sõiduki lähenemisel regeneratsioonile taotleda regeneratsiooni tagamiseks spetsiaalse konditsioneerimistsükli kasutamist (nt võib see hõlmata suurt kiirust, suure koormusega sõitmist). Tootja võib taotleda katsete läbiviimist vahetult pärast regeneratsiooni või pärast tootja poolt määratletud konditsioneerimistsüklit ja tavapärast katsetega seotud eelkonditsioneerimist. 4. KASUTUSEL OLEVATE SÕIDUKITE KATSETAMINE 4.1. Kui sõidukite kontrollimist peetakse vajalikuks, siis tehakse käesoleva eeskirja 4. lisa kohased heitekatsed eelkonditsioneeritud sõidukitele, mis on välja valitud käesoleva liite punktides 2 ja 3 sisalduvate nõuete kohaselt. 4.2. OBD-süsteemiga varustatud sõidukitel võib kontrollida rikkeindikaatori toimimist sõiduki kasutamisel (näiteks käesoleva eeskirja 11. lisas määratletud rikkenäitude piirväärtusi) jne tüübikinnitusspetsifikaatides ettenähtud heitkogustest lähtudes. 4.3. OBD-süsteemi puhul võib näiteks kontrollida, kas esineb selliseid kehtestatud piirväärtusi ületavaid heitkoguseid, mida rikkeindikaator ei näita, kas esineb rikkeindikaatori pidevalt korduvat ekslikku käivitumist ning kas OBD-süsteemis on kindlaks tehtud vigadega või kahjustatud osi. 4.4. Juhul kui osa või süsteemi toimimine ei ole kooskõlas kõnesolevate sõidukitüüpide tüübikinnitustunnistuses ja/või infopaketis esitatud andmetega ning selline kõrvalekalle ei ole 1958. aasta kokkuleppe kohaselt lubatud, kuid OBD-süsteem ei näita rikke esinemist, ei tohi kõnealust osa või süsteemi asendada enne heidete suhtes katsetamist, välja arvatud juhul, kui tehakse kindlaks, et osa või süsteemi on omavoliliselt muudetud või valesti kasutatud viisil, mille tõttu OBD-süsteem riket ei avasta. 5. TULEMUSTE HINDAMINE 5.1. Katsetulemusi hinnatakse 4. liites esitatud menetluse kohaselt. 5.2. Katsetulemusi ei korrutata halvenemiskoefitsientidega. 5.3. Punktis 2.20 määratletud perioodiliselt regenereeruvate süsteemidega sõidukite puhul korrutatakse tulemused teguritega Ki, mis on saadud tüübikinnituse andmise ajal. 6. PARANDUSMEETMETE KAVA 6.1. Kui leitakse, et üks või mitu saastavat sõidukit: — vastavad 4. liite punkti 3.2.3 nõuetele, kusjuures nii haldusasutus kui ka tootja nõustuvad, et ülemäärase heite põhjus on sama, või — vastavad 4. liite punkti 3.2.4 nõuetele, kusjuures haldusasutus teeb kindlaks, et ülemäärase heite põhjus on sama, peab haldusasutus tootjalt nõudma mittevastavuse kõrvaldamiseks vajalike parandusmeetmete kava esitamist. 6.2. Parandusmeetmete kava peab saabuma tüübikinnitusasutusse hiljemalt 60 tööpäeva jooksul pärast punktis 6.1 nimetatud teatamise kuupäeva. Tüübikinnitusasutus teatab 30 tööpäeva jooksul, kas ta on parandusmeetmete kava kinnitanud või kinnitamata jätnud. Kui tootja suudab tüübikinnitusasutusele veenvalt tõendada, et vajab parandusmeetmete kava koostamisel lisaaega, et uurida nõuetest kõrvalekaldumist, siis antakse ajapikendust. 6.3. Parandusmeetmeid kohaldatakse kõigi sõidukite suhtes, millel tõenäoliselt esineb sama viga. Tehakse kindlaks tüübikinnitusdokumentide muutmise vajadus. 6.4. Tootja esitab kogu parandusmeetmete kavaga seotud kirjavahetuse koopiad, peab registrit toodangu turult tagasivõtmise kohta ning annab olukorrast tüübikinnitusasutusele korrapäraselt aru. Parandusmeetmete kava peab sisaldama kõiki punktides 6.5.1–6.5.11 ettenähtud nõudeid. Tootja annab parandusmeetmete kavale identifitseeriva nimetuse või numbri. 6.5.1. Iga parandusmeetmete kavas sisalduva sõidukitüübi kirjeldus. 6.5.2. Konkreetsete muudatuste, ümberkujunduste, hooldustööde, paranduste, reguleerimiste või sõiduki vastavusse viimiseks tehtavate muude muudatuste kirjeldus, mis sisaldab lühikokkuvõtet andmetest ja tehnilistest uuringutest, mis toetavad tootja otsust vastavusest kõrvalekaldumise parandamiseks võetavate konkreetsete meetmete kohta. 6.5.3. Viisi kirjeldus, mida tootja kasutab sõidukiomanike teavitamiseks. 6.5.4. Nõuetele vastava hoolduse või kasutamise kirjeldus, mille tootja seab valikukõlblikkuse tingimuseks parandustööde tegemisel parandusmeetmete kava alusel, ning iga sellise tingimuse kehtestamist põhjendav selgitus. Hoolduse või kasutamisega seotud tingimusi võib kehtestada ainult juhul, kui see on tõendatavalt seotud mittevastavuse ja parandusmeetmetega. 6.5.5. Menetluse kirjeldus, mida mittevastavuse parandamist taotlev sõidukiomanik järgima peab. Selles peab kirjas olema kuupäev, millest alates võib parandusmeetmeid võtta, parandustööde tegemise arvestuslik aeg töökojas ning tööde tegemise koht. Parandustööd tehakse kiiresti, mõistliku aja jooksul pärast sõiduki kohaletoimetamist. 6.5.6. Sõidukiomanikule antud andmete koopia. 6.5.7. Süsteemi lühikirjeldus, mida tootja kasutab parandustööde tegemiseks vajalike osade või süsteemidega varustatuse tagamiseks. Tuleb teatada aeg, millal osade ja süsteemide piisav varu võimaldab alustada meetmete võtmist. 6.5.8. Koopia igast juhendist, mis saadetakse parandustöid tegema hakkavatele isikutele. 6.5.9. Kirjeldus, mis hõlmab kavandatavate parandusmeetmete mõju iga parandusmeetmete kava alusel parandatava sõidukitüübi heitkogustele, kütusekulule, juhitavusele ja turvalisusele, kaasa arvatud kõnealuseid järeldusi kinnitavad andmed, tehnilised uuringud jne. 6.5.10. Mis tahes muu teave, aruanded või andmed, mis tüübikinnitusasutuse asjakohase otsuse põhjal võivad vajalikeks osutuda parandusmeetmete kava hindamisel. 6.5.11. Parandustööde plaani puhul, mis sisaldab kasutusel olevate sõidukite taastustöid, esitatakse tüübikinnitusasutusele parandustööde registreerimisviisi kirjeldus. Märgise kasutamise korral esitatakse selle näidis. 6.6. Tootjat võib kohustada asjakohaselt väljatöötatud ning vajalike katsete abil katsetama ettepandud viisil muudetud, parandatud või ümberkujundatud osi ja sõidukeid, et tõendada muutmise, parandamise või ümberkujundamise tõhusust. 6.7. Tootja vastutab iga kasutusel oleva sõiduki taastustööde ja parandamise ning iga parandustööd teinud töökoja registreerimise eest. Tüübikinnitusasutus peab taotluse korral saama andmeid kasutada viie aasta jooksul, arvates parandusmeetmete plaani rakendamisest. 6.8. Parandus- ja/või ümberkujundustööd või uute seadmete lisamine kantakse sertifikaadile, mille tootja annab sõiduki omanikule.

4. liide KASUTUSEL OLEVATE SÕIDUKITE VASTAVUSKONTROLLI STATISTILINE MEETOD 1. Käesolevas liites kirjeldatakse meetodit, mida tuleb kasutada kasutusel olevate sõidukite vastavuse tõendamisel I tüübi katses ettenähtud nõetele. 2. Kasutada tuleb kahte eri menetlust: (i) Esimese puhul tegeldakse selliste sõidukitega valimis, millel on avastatud heidetega seotud vigu, mis põhjustavad valeandmeid (punkt 3 allpool). (ii) Teise puhul tegeldakse kogu valimiga (punkt 4 allpool). 3. MEETOD, MIDA KASUTATAKSE VALIMIS ESINEVATE SAASTAVATE SÕIDUKITE PUHUL. (10) 3.1. Valimist, mille minimaalne maht on kolm ja maksimaalne maht on kindlaks määratud punktis 4 ettenähtud korras, võetakse juhuvalikuliselt sõiduk ja mõõdetakse reguleeritud saasteainete heited, selleks et kindlaks teha, kas sõiduk on saastav. Sõidukit peetakse saastavaks, kui see vastab kas punkti 3.2.1 või punkti 3.2.2 kriteeriumidele. 3.2.1. Juhul kui on tegemist sõidukiga, millele on antud tüübikinnitus punkti 5.3.1.4 tabeli A reas märgitud piirväärtuste põhjal, on sõiduk saastav, kui ükskõik millise reguleeritud saasteaine piirväärtus ületatakse 1,2 korda. 3.2.2. Juhul kui on tegemist sõidukiga, millele on antud tüübikinnitus punkti 5.3.1.4 tabeli B reas märgitud piirväärtuste põhjal, on sõiduk saastav, kui ükskõik millise reguleeritud saasteaine piirväärtus ületatakse 1,5 korda. Erijuhtum, kui reguleeritud saasteaine puhul jääb sõiduki heite mõõtmistulemus vahetsooni (11) 3.2.3.1. Kui sõiduk vastab käesoleva punkti tingimustele, tehakse kindlaks ülemäärase heite põhjus ja valimist võetakse juhuvalikuliselt veel üks sõiduk. Kui mitu sõidukit vastavad käesoleva punkti tingimustele, peavad haldusasutus ja tootja kindlaks tegema, kas ülemäärase heite põhjus on sama. 3.2.3.2.1. Kui haldusasutus ja tootja nõustuvad, et ülemäärase heite põhjus on sama, loetakse valimi katsetulemused mitterahuldavaks ja rakendatakse 3. liite punktis 6 kirjeldatud parandusmeetmete kava. 3.2.3.2.2. Kui haldusasutus ja tootja ei jõua kokkuleppele teatava sõiduki ülemäärase heite põhjuse üle või selle üle, kas mitme sõiduki ülemäärase heite põhjus on sama, võetakse samast valimist juhuvalikuliselt veel üks sõiduk, kui valimi maksimaalne maht ei ole veel saavutatud. 3.2.3.3. Kui on leitud ainult üks käesoleva punkti tingimustele vastav sõiduk või kui on leitud mitu sellist sõidukit ning haldusasutus ja tootja nõustuvad, et selle põhjused on erinevad, võetakse valimist juhuvalikuliselt veel üks sõiduk, kui valimi maksimaalne maht ei ole veel saavutatud. 3.2.3.4. Kui valimi maksimaalne maht on saavutatud ja ei ole leitud mitut käesoleva punkti tingimustele vastavat sõidukit, mille puhul ülemäärase heite põhjus oleks sama, loetakse valimi katsetulemused käesoleva liite punkti 3. nõudeid rahuldavaks. 3.2.3.5. Kui esialgne valim ammendatakse, lisatakse esialgsesse valimisse veel üks sõiduk ja võetakse katsetamiseks. 3.2.3.6. Lisasõiduki võtmisel valimist rakendatakse laiendatud valimi puhul käesoleva liite punktis 4 ettenähtud statistilist menetlust. Erijuhtum, kui reguleeritud saasteaine puhul jääb sõiduki heite mõõtmistulemus mitterahuldavuse tsooni (12). 3.2.4.1. Kui sõiduk vastab käesoleva punkti tingimustele, teeb haldusasutus kindlaks ülemäärase heite põhjuse ja seejärel võetakse valimist juhuvalikuliselt veel üks sõiduk. 3.2.4.2. Kui käesoleva punkti tingimustele vastab mitu sõidukit ja haldusasutus teeb kindlaks, et ülemäärase heite põhjus on sama, tuleb tootjale koos otsuse põhjendusega teatada, et valimi katsetulemusi loetakse mitterahuldavaks ja et rakendatakse 3. liite punktis 6 kirjeldatud parandusmeetmete kava. 3.2.4.3. Kui on leitud ainult üks käesoleva punkti tingimustele vastav sõiduk või kui on leitud mitu sellist sõidukit ning haldusasutus on kindlaks teinud, et põhjused on erinevad, võetakse valimist juhuvalikuliselt veel üks sõiduk, kui valimi maksimaalne maht ei ole veel saavutatud. 3.2.4.4. Kui valimi maksimaalne maht on saavutatud ja ei ole leitud mitut käesoleva punkti tingimustele vastavat sõidukit, mille puhul ülemäärase heite põhjus oleks sama, loetakse valimi katsetulemused käesoleva liite punkti 3 nõudeid rahuldavaks. 3.2.4.5. Kui esialgne valim ammendatakse, lisatakse esialgsesse valimisse ja võetakse katsetamiseks veel üks sõiduk. 3.2.4.6. Lisasõiduki võtmisel valimist rakendatakse laiendatud valimi puhul käesoleva liite punktis 4 ettenähtud statistilist protseduuri. 3.2.5. Kui leitakse, et sõiduk ei ole saastav, võetakse valimist juhuvalikuliselt veel üks sõiduk. 4. MEETOD JUHUKS, KUI VALIMIS SISALDUVAD SAASTEVÄÄRTUSI ÜLETAVAD SÕIDUKID JÄETAKSE ERALDI HINDAMATA 4.1. Minimaalse suurusega, st kolmest sõidukist koosneva valimi puhul peab valimi koostamine tagama, et 40 % vigaseid tooteid sisaldava partii puhul oleks katse läbimise tõenäosus 0,95 (tootjarisk 5 %) ning partii puhul, milles on vigadega tooteid 75 %, oleks partii vastuvõtu tõenäosus 0,15 (tarbijarisk 15 %). 4.2. Iga käesoleva eeskirja punkti 5.3.1.4 tabelis esitatud saasteaine puhul kasutatakse järgmist menetlust (vt joonist 4/2). Seejuures: — = L = saasteaine piirväärtus, — = xi = valimi i-nda sõiduki mõõteväärtus, — = n = konkreetse valimi number. 4.3. Katsestatistik, mis iseloomustab nõuetele mittevastavate sõidukite arvu, näiteks xi > L. Seejärel: (i) kui teatava suurusega valimi puhul on katsestatistik väiksem või sama suur kui järgmises tabelis esitatud vastuvõtmise lävi, siis saasteaine seisukohalt loetakse katse läbituks, (ii) kui teatava suurusega valimi puhul on katsestatistik võrdne järgmises tabelis esitatud tagasilükkamise lävega või sellest suurem, siis saasteaine seisukohalt loetakse katse mitteläbituks, (iii) muudel juhtudel võetakse katsetamiseks lisasõiduk ning rakendatakse menetlust eelmisest valimist ühe sõiduki võrra suuremal valimil. Järgmises tabelis esitatud positiivsete ja negatiivsete kinnitusotsuste piirarvud on saadud rahvusvahelise standardi ISO 8422:1991 kohaselt. Valim loetakse katse sooritanuks, kui täidetud on nii käesoleva liite punkti 3 kui ka punkti 4 nõuded. Tabel 4/1 Valimisse võtmise ja valimist väljajätmise tabel atribuutide kaupa Valimi kumulatiivne suurus (n) Positiivse otsuse number Negatiivse otsuse number 3 0 — 4 1 — 5 1 5 6 2 6 7 2 6 8 3 7 9 4 8 10 4 8 11 5 9 12 5 9 13 6 10 14 6 11 15 7 11 16 8 12 17 8 12 18 9 13 19 9 13 20 11 12 Joonis 4/1: Kasutusel olevate sõidukite vastavuskontroll – kontrollimise protseduur Joonis 4/2: Kasutusel olevate sõidukite katsetamine – sõidukite valimisse võtmine ja katsed

1. LISA MOOTORI JA SÕIDUKI KARAKTERISTIKUD JA TEAVE KATSETE TEOSTAMISE KOHTA Allpool toodud teave esitatakse vajaduse korral kolmes eksemplaris. Joonised esitatakse vastavas mõõtkavas ja piisavalt üksikasjalikuna A4-formaadis või A4-formaadis voldikul. Juhul, kui tegemist on mikroprotsessori abil juhitavate funktsioonidega, esitatakse asjakohane teave ekspluatatsiooni kohta. 1. ÜLDOSA 1.1. Mark (ettevõtte nimi): … 1.2. Tüüp ja kaubanduslik kirjeldus (märkida kõik variandid): … Tüübi identifitseerimistunnus, kui see on märgitud sõidukile: … 1.3.1. Märgistuse asukoht: … 1.4. Sõiduki kategooria: … 1.5. Tootja nimi ja aadress: … 1.6. Vajaduse korral tootja volitatud esindaja nimi ja aadress: … 2. SÕIDUKI EHITUSE ÜLDISED KARAKTERISTIKUD 2.1. Representatiivsõiduki fotod ja/või joonised: … 2.2. Veoteljed (arv, asukoht, ühendusviis): … MASSID (kilogrammides) (vajaduse korral viidata joonisele) … 3.1. Kerega varustatud sõidukorras sõiduki mass või kabiiniga varustatud šassii mass, kui valmistaja ei komplekteeri sõidukit kerega (kaasa arvatud jahutusvedelik, õlid, kütus, tööriistad, varuratas ja juht): … 3.2. Tootja avaldatud suurim tehniliselt lubatud täismass: … 4. ENERGIAMUUNDURITE KIRJELDUS Mootori tootja: … 4.1.1. Tootja mootorikood (märgitud mootorile või muud identifitseerimisandmed): … Sisepõlemismootor … Eriandmed mootori kohta: … 4.2.1.1. Tööpõhimõte: ottomootor/diiselmootor, neljataktiline/kahetaktiline (13) Silindrite arv, paigutus ja tööjärjekord: … 4.2.1.2.1. Silindri läbimõõt (14): … mm 4.2.1.2.2. Kolvikäik (14): … mm 4.2.1.3. Mootori töömaht (15) … cm3 4.2.1.4. Surveaste (16): … 4.2.1.5. Põlemiskambri ja kolvipea joonised: … 4.2.1.6. Mootori tavaline pöörlemissagedus tühikäigul (16): … 4.2.1.7. Mootori kõrge pöörlemissagedus tühikäigul (16): … 4.2.1.8. Süsinikmonooksiidi sisaldus heitgaasis mahuprotsentides mootori tühikäigul (vastavalt tootja spetsifikatsioonidele) (16) … protsentides 4.2.1.9. Maksimaalne kasulik võimsus (16): … kW väärtusel … min–1 4.2.2. Kütus: diislikütus/bensiin/veeldatud naftagaas/maagaas (13) 4.2.3. Uurimismeetodil määratud oktaaniarv (RON): … 4.2.4. Kütusetoide Karburaator(id): jah/ei (13) 4.2.4.1.1. Mark (margid): 4.2.4.1.2. Tüüp (tüübid): 4.2.4.1.3. Paigaldatud karburaatorite arv: … Reguleerimine (16): … 4.2.4.1.4.1. Düüsid: 4.2.4.1.4.2. Segukoonused: 4.2.4.1.4.3. Tase ujukikambris: … 4.2.4.1.4.4. Ujuki mass: … 4.2.4.1.4.5. Ujukinõel: … Külmkäivitusseade: käsitsi käitatav/automaatne (13) 4.2.4.1.5.1. Tööpõhimõte: … 4.2.4.1.5.2. Talitluspiirid/seadistus (13) (16): … Sissepritsega (üksnes diiselmootori puhul): jah/ei (13) 4.2.4.2.1. Süsteemi kirjeldus: … 4.2.4.2.2. Tööpõhimõte: otsepritse/eelkamber/keeriskamber (13) 4.2.4.2.3. Sissepritsepump 4.2.4.2.3.1. Mark (margid): 4.2.4.2.3.2. Tüüp (tüübid): 4.2.4.2.3.3. Suurim etteantava kütuse kogus (13) (16): … mm3/kolvikäigu või tsükli kohta pumba pöörlemiskiirusel (13) (16): … min–1 või tunnuskõver: … 4.2.4.2.3.4. Süüte ajastus (16) 4.2.4.2.3.5. Eelsüüte kõver (16): … 4.2.4.2.3.6. Kalibreerimismenetlus: katsestend/mootor (13) … 4.2.4.2.4. Pöörlemissageduse regulaator 4.2.4.2.4.1. Tüüp: … Katkestuspunkt: … 4.2.4.2.4.2.1. Katkestuspunkt koormatud seisundis: … min–1 4.2.4.2.4.2.2. Katkestuspunkt koormamata seisundis: … min–1 4.2.4.2.4.3. Tühikäigu pöörlemiskiirus: … min–1 4.2.4.2.5. Pihusti(d): 4.2.4.2.5.1. Mark (margid): 4.2.4.2.5.2. Tüüp (tüübid): 4.2.4.2.5.3. Avanemisrõhk (16): … kPa või tunnuskõver: … 4.2.4.2.6. Külmkäivitusseade 4.2.4.2.6.1. Mark (margid): 4.2.4.2.6.2. Tüüp (tüübid): 4.2.4.2.6.3. Kirjeldus: … 4.2.4.2.7. Lisakäivitusseade 4.2.4.2.7.1. Mark (margid): 4.2.4.2.7.2. Tüüp (tüübid): 4.2.4.2.7.3. Kirjeldus: … Sissepritse (üksnes ottomootor): jah/ei (13) 4.2.4.3.1. Süsteemi kirjeldus: … 4.2.4.3.2. Tööpõhimõte: sisselasketorustik (ühepunktiline/mitmepunktiline pritse)/otsepritse/muu (täpsustada) Juhtimisseadis – tüüp (või nr): see teave esitatakse pideva sissepritse puhul; muude süsteemide puhul esitada samaväärsed andmed Kütuseregulaator – tüüp: Õhuvooluandur – tüüp: Kütusejaotur – tüüp: Rõhuregulaator – tüüp: Mikrolüliti – tüüp: Tühikäigu reguleerimiskruvi – tüüp: Seguklapi kest – tüüp: Veetemperatuuri andur – tüüp: Õhutemperatuuri andur – tüüp: Õhutemperatuuri lüliti – tüüp: Elektromagnetiline häirekaitse. Kirjeldus ja/või joonis (13): … … … 4.2.4.3.3. Mark (margid): 4.2.4.3.4. Tüüp (tüübid): 4.2.4.3.5. Pihustid: Avanemisrõhk (13) (16): … kPa või tunnuskõver: … 4.2.4.3.6. Süüte ajastus: … Külmkäivitusseade: … 4.2.4.3.7.1. Tööpõhimõt(t)e(d): … 4.2.4.3.7.2. Talitluspiirid/seadistus (13) (16): … Kütusepump … 4.2.4.4.1. Rõhk (13) (16): … kPa või diagrammkarakteristik: … Süüde … 4.2.5.1. Mark (margid): … 4.2.5.2. Tüüp (tüübid): … 4.2.5.3. Tööpõhimõte: … 4.2.5.4. Eelsüüte kõver (16): … 4.2.5.5. Staatiline süüte ajaldamine (16): … kraadi enne ülemist surnud seisu … 4.2.5.6. Kontaktivahe (16): … 4.2.5.7. Suletusnurk (16): … Süüteküünlad … 4.2.5.8.1. Mark … 4.2.5.8.2. Tüüp … 4.2.5.8.3. Sädevahemik: … mm Süütepool … 4.2.5.9.1. Mark … 4.2.5.9.2. Tüüp … Süütekondensaator … 4.2.5.10.1. Mark … 4.2.5.10.2. Tüüp … 4.2.6. Jahutussüsteem: vedelik-/õhkjahutus (13) Sisselaskesüsteem: … Ülelaadur: jah/ei (13) 4.2.7.1.1. Mark (margid): … 4.2.7.1.2. Tüüp (tüübid): … 4.2.7.1.3. Süsteemi kirjeldus (suurim ülelaadimisrõhk: … kPa, piirdeklapp) … 4.2.7.2. Vahejahuti: jah/ei (13) Sisselasketorude ja nende manuste (rõhuühtlustuskamber, soojendusseade, täiendavad õhu sisselaskeseadised) kirjeldus ja joonised: … 4.2.7.3.1. Sisselasketorustiku kirjeldus (joonised ja/või fotod): … Õhufilter, joonised: … või 4.2.7.3.2.1. Mark (margid): … 4.2.7.3.2.2. Tüüp (tüübid): … Sisselaskesummuti, joonised: … või 4.2.7.3.3.1. Mark (margid): … 4.2.7.3.3.2. Tüüp (tüübid): … Heitgaasisüsteem … 4.2.8.1. Heitgaasisüsteemi kirjeldus ja joonised: … Gaasijaotusfaasid või samaväärsed andmed: … 4.2.9.1. Suurim klapitõusukõrgus, avanemis- ja sulgumisnurgad või muude võimalike jaotussüsteemide ajastusandmed surnud seisude suhtes: … 4.2.9.2. Norm- ja/või seadistusvahemikud (13) (16): … Kasutatud määrdeõli: … 4.2.10.1. Mark: … 4.2.10.2. Tüüp: … Õhusaastevastased meetmed: … 4.2.11.1. Karterigaaside ringlussevõtuseade (kirjeldus ja joonised): … Täiendavad saastetõrjeseadmed (kui need on olemas ja ei ole kirjeldatud muus rubriigis): … Katalüüsjärelpõleti: jah/ei (13) 4.2.11.2.1.1. Katalüüsjärelpõletite ja katalüsaatorite arv: … 4.2.11.2.1.2. Katalüüsjärelpõleti(te) mõõtmed ja kuju (maht jm): … 4.2.11.2.1.3. Katalüütilise reaktsiooni tüüp: … 4.2.11.2.1.4. Väärismetallide koguhulk: … 4.2.11.2.1.5. Suhteline kontsentratsioon: … 4.2.11.2.1.6. Substraat (struktuur ja materjal): … 4.2.11.2.1.7. Elemendi tihedus: … 4.2.11.2.1.8. Katalüüsjärelpõleti(te) korpuse tüüp: … 4.2.11.2.1.9. Katalüüsjärelpõleti(te) asukoht (koht ja etalonvahemaa väljalaskesüsteemis): … Regeneratsioonisüsteemid/heitgaaside järeltöötlussüsteemide metoodika, kirjeldus: … 4.2.11.2.1.10.1. I tüübi töötsüklite või samaväärsete mootori katsestendi tsüklite arv kahe I tüübi katsega samaväärsetes tingimustes toimuvate regeneratsioonifaasidega tsükli vahel (vahemaa “D” 13. lisa joonisel 1): … … 4.2.11.2.1.10.2. Kahe regeneratsioonifaasiga tsükli vahele jäävate tsüklite arvu kindlaksmääramiseks kasutatud meetodi kirjeldus: … 4.2.11.2.1.10.3. Parameetrid enne regeneratsiooni toimumist vajaliku laadimise taseme määramiseks (st temperatuur, rõhk jne): … 4.2.11.2.1.10.4. 13. lisa punktis 3.1 kirjeldatud katsemenetluses süsteemi koormamiseks kasutatud meetodi kirjeldus: … Hapnikuandur: tüüp … 4.2.11.2.1.11.1. Hapnikuanduri asukoht: … 4.2.11.2.1.11.2. Hapnikuanduri mõõtepiirkond (16): … Õhu sissepuhe: jah/ei (13) 4.2.11.2.2.1. Tüüp (pulseeriv õhk, õhupump vm): … Heitgaasitagastus (EGR): jah