ET Euroopa Liidu Teataja L 250/67

Rahvusvahelise avaliku õiguse alusel on õiguslik toime ainult ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni originaaltekstidel. Käesoleva eeskirja staatust ja jõustumiskuupäeva tuleb kontrollida ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni staatust käsitleva dokumendi TRANS/WP.29/343 uusimast versioonist, mis on kättesaadav veebisaidil: http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html.

Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Euroopa Majanduskomisjoni (UNECE) eeskiri nr 112 – Ühtsed sätted mootorsõidukite selliste esilaternate tunnustamise kohta, mis kiirgavad asümmeetrilist lähituld või kaugtuld või mõlemat ja on varustatud hõõglampide ja/või LED-moodulitega

Sisaldab kogu kehtivat teksti kuni:

01-seeria muudatuste 4. täiendus – jõustumise kuupäev: 15. juuli 2013

SISUKORD

A. Haldussätted

Reguleerimisala

1. Mõisted

2. Esilaterna tüübikinnituse taotlemine

3. Märgistus

4. Tüübikinnituse andmine

B. Esilaternatele esitatavad tehnilised nõuded

5. Üldnõuded

6. Valgustustihedus

7. Värvus

8. Ebamugavuse hindamine

C. Täiendavad haldussätted

9. Esilaterna tüübi muutmine ja tüübikinnituse laiendamine

10. Toodangu nõuetele vastavus

11. Karistused toodangu nõuetele mittevastavuse korral

12. Tootmise lõpetamine

13. Tüübikinnituskatsete eest vastutavate tehniliste teenistuste ja tüübikinnitusasutuste nimed ja aadressid

14. Üleminekusätted

LISAD

1. Teatis

2. Tüübikinnitusmärkide kujunduse näited

3. Sfääriliste koordinaatide mõõtmise süsteem ja katsepunktide asukohad

4. Töötavate esilaternate fotomeetriliste tööparameetrite püsivuse katsetamine

5. Toodangu vastavuse kontrollimise menetluse miinimumnõuded

6. Plastmaterjalist hajutiklaasidega laternatele esitatavad nõuded – hajutiklaasi või materjalinäidiste ja komplektsete laternate katsetamine

7. Näidiste võtmise miinimumnõuded kontrollijale

8. Ülevaade fotomeetriliste tööparameetrite püsivuse katsetamisega seotud tööperioodidest

9. Lähitulelaternate varju piiri kontrollimine mõõtmiste abil

10. LED-moodulitele ja neid sisaldavatele esilaternatele esitatavad nõuded

11. Lihtlähitule ja kiirgajate ning lisavalgusallika valikute üldskeem

A. HALDUSSÄTTED

REGULEERIMISALA (1)

Käesolevat eeskirja kohaldatakse L-, M-, N- ja T-kategooria sõidukite esilaternate suhtes (2).

1. MÕISTED

Käesolevas eeskirjas kasutatakse järgmisi mõisteid:

1.1. „hajutiklaas” – esilaterna või laternaüksuse välimine osa, mis kannab valgust läbi valgusava;

1.2. „pinne” – toode või tooted, mis paigaldatakse ühe või mitme kihina hajutiklaasi välispinnale;

1.3. „eri tüüpi esilaternad” – esilaternad, mis erinevad üksteisest järgmiste oluliste näitajate poolest: 1.3.1. kaubanimi või kaubamärk; 1.3.2. optilise süsteemi omadused; 1.3.3. niisuguste osade lisamine või kõrvaldamine, mis võivad seadmete töötamise ajal esineva valguse peegeldumise, murdumise, neeldumise ja/või moonutuste tõttu muuta optilist mõju; 1.3.4. sobivus parempoolseks või vasakpoolseks liikluseks või mõlemaks; 1.3.5. tekitatava valgusvihu liik (lähituli, kaugtuli või mõlemad); 1.3.6. kasutatava hõõglambi kategooria ja/või LED-mooduli tunnuskood(id); 1.3.7. sõiduki vasakule küljele paigaldamiseks ette nähtud seadist ja vastavat sõiduki paremale küljele paigaldamiseks ette nähtud seadist käsitatakse siiski üht ja sama tüüpi seadistena.

1.4. Erineva „klassi” (A või B) esilaternad – teatavate fotomeetriliste omaduste järgi määratletavad esilaternad.

1.5. Käesolevas eeskirjas kasutatakse tüübikinnitustaotluse esitamise ajal kehtivas eeskirjas nr 48 ja selle muudatuste seerias sätestatud mõisteid.

1.6. Käesolevas eeskirjas sisalduvaid viiteid standardsetele (etalon)hõõglampidele ning eeskirjale nr 37 käsitatakse viidetena tüübikinnitustaotluse esitamise ajal kehtivale eeskirjale nr 37 ja selle muudatuste seeriale.

2. ESILATERNA TÜÜBIKINNITUSE TAOTLEMINE

2.1. Tüübikinnitustaotluse esitab kaubanime või kaubamärgi omanik või tema nõuetekohaselt volitatud esindaja. Taotluses tuleb märkida: 2.1.1. kas esilaternas kavatsetakse kasutada nii lähi- kui ka kaugtuld või ainult üht neist; 2.1.2. kui esilaternat kavatsetakse kasutada lähitule jaoks, siis kas see on ette nähtud nii vasak- kui ka parempoolseks või üksnes vasakpoolseks või üksnes parempoolseks liikluseks; 2.1.3. kui esilatern on varustatud reguleeritava peegeldiga, siis laterna paigaldusasend(id) maapinna ja sõiduki keskpikitasapinna suhtes; 2.1.4. kas taotluses käsitletakse A- või B-klassi esilaternat; 2.1.5. kasutatava(te) hõõglambi/-lampide kategooria vastavalt tüübikinnitustaotluse esitamise ajal kehtivale eeskirjale nr 37 ja nimetatud eeskirja kehtivatele muudatustele ja/või valgusallikamooduli tunnuskood(id) LED-moodulitele, kui need on olemas.

2.2. Igale tüübikinnitustaotlusele tuleb lisada: 2.2.1. kolmes eksemplaris piisavalt üksikasjalikud joonised, mis võimaldavad kindlaks teha laterna tüübi ja millel on kujutatud esilaterna eestvaade koos hajutiklaasi rihvelmustriga (kui viimane on olemas) ning ristlõige. Joonistel peab olema näidatud tüübikinnitusmärgi asukoht/asukohad ja LED-mooduli(te) olemasolu korral ka mooduli(te) tunnuskoodi(de) asukoht; 2.2.1.1. kui esilatern on varustatud reguleeritava peegeldiga, siis esilaterna paigaldamise asend(id) maapinna ja sõiduki keskpikitasapinna suhtes, kui esilaternat kasutatakse ainult selles asendis (nendes asendites); 2.2.2. tehniliste omaduste lühikirjeldus, sh punkti 6.2.7 kohased äärmusasendid juhul, kui esilaternaid kasutatakse kurvivalgustuse jaoks. LED-mooduli(te) korral sisaldub selles: a) LED-mooduli(te) lühike tehniline kirjeldus; b) joonis, millel on näidatud mõõtmed, peamised elektrilised ja fotomeetrilised näitajad, objektiivne valgusvoog ning märge selle kohta, kas teatav LED-moodul on asendatav või mitte; c) valgusallika elektroonilise juhtseadise olemasolu korral teave tüübikinnituskatsete jaoks vajaliku elektriliidese kohta. 2.2.3. kaks kummagi esilaterna tüübi näidist, millest üks on ette nähtud paigaldamiseks sõiduki vasakule küljele ja teine paigaldamiseks sõiduki paremale küljele; 2.2.4. hajutiklaaside valmistamiseks kasutatud plastmaterjali katsetamiseks: 2.2.4.1. neliteist hajutiklaasi; 2.2.4.1.1. kõnealustest hajutiklaasidest kümme võib asendada kümne, vähemalt 60 mm × 80 mm suuruse materjalinäidisega, mille välispind on lame või kumer ning mille keskel on vähemalt 15 mm × 15 mm suurune sisuliselt lame ala (kumerusraadiusega vähemalt 300 mm); 2.2.4.1.2. kõik need hajutiklaasid või materjalinäidised peavad olema valmistatud masstootmises kasutatavate meetoditega; 2.2.4.2. peegeldi, millele saab hajutiklaasid tootja juhendi kohaselt kinnitada; 2.2.5. esilaternates olevate LED-moodulite ultraviolettkiirguse eest kaitsvast plastist valmistatud valgust ülekandvate osade ultraviolettkiirgusele vastupidavuse katsetamiseks; 2.2.5.1. üks näidis igast esilaternas kasutatavast asjakohasest materjalist või üks kõnealuseid materjale sisaldava esilaterna näidis. Iga materjalinäidis peab välimuse ja pinnatöötluse (kui pinda töödeldakse) poolest olema selline, nagu kavatsetakse kasutada esilaterna puhul, millele tüübikinnitust taotletakse; 2.2.5.2. süsteemi sisedetailides kasutatavate plastmaterjalide vastupidavust valgusallika ultraviolettkiirguse mõjule ei ole vaja kontrollida, kui kasutatakse üksnes käesoleva eeskirja 10. lisas määratletud madala ultraviolettkiirguse tasemega LED-mooduleid või kui asjakohase esilaterna elementide kaitsmiseks ultraviolettkiirguse eest kasutatakse eraldi vahendeid, näiteks klaasfiltreid; 2.2.6. vajaduse korral üks valgusallika elektrooniline juhtseadis.

2.3. Hajutiklaaside ja võimalike pinnete materjalide kohta peab olema lisatud nende materjalide ja pinnete omaduste katsearuanne, kui neid materjale on juba katsetatud.

3. MÄRGISTUS

3.1. Tüübikinnituse saamiseks esitatud esilaternatele peab olema kantud taotleja kaubanimi või kaubamärk.

3.2. Hajutiklaasil ja korpusel (3) peavad lisaks olema piisava suurusega alad punktis 4 nimetatud tüübikinnitusmärgi ja lisatähiste jaoks; kõnealused alad peavad olema näidatud punktis 2.2.1 nimetatud joonistel.

3.3. Lähitulega varustatud esilaternatel, mis on projekteeritud vastama nii parem- kui ka vasakpoolse liikluse nõuetele, peab olema märgistatud kaks optilise seadme või LED-mooduli paigaldusasendit sõidukil või kaks hõõglambi paigaldusasendit peegeldil; kõnealused märgised koosnevad trükitähtedest „R/D” parempoolse liikluse puhul ning „L/G” vasakpoolse liikluse puhul.

3.4. LED-mooduli(te)ga laternate puhul märgitakse laternale nimipinge, -võimsus ja valgusallika mooduli tunnuskood.

3.5. Laterna tüübikinnituse taotlusega koos esitatavatele LED-moodulitele peab olema kantud: 3.5.1. taotleja kaubanimi või kaubamärk; kõnealune märgistus peab olema selgelt loetav ja kustutamatu; 3.5.2. mooduli tunnuskood; kõnealune märgistus peab olema selgelt loetav ja kustutamatu. Tunnuskood algab tähtedega „MD”, mis tähistavad sõna „moodul”, millele järgneb punktis 4.2.1 ette nähtud tüübikinnitusmärk ilma ringjooneta. Kui kasutatakse mitut mitteidentset valgusallika moodulit, järgnevad nimetatud tähtedele lisatähised või -märgid. See tunnuskood tuleb näidata eespool punktis 2.2.1 nimetatud joonistel. Tüübikinnitusmärk ei pea olema sama mis laternal, milles moodulit kasutatakse, kuid mõlemad märgid peavad olema sama tüübikinnituse taotleja esitatud. 3.5.3. Kui LED-moodulid ei ole asendatavad, ei ole nende märgistamine vajalik.

3.6. Kui LED-mooduli(te) käitamiseks kasutatakse valgusallika elektroonilist juhtseadist, mis ei ole LED-mooduli osa, peab sellele olema märgitud selle tunnuskood(id), sisendnimipinge ja -võimsus.

4. TÜÜBIKINNITUSE ANDMINE

4.1. Üldosa

4.1.1. Kui kõik punkti 2 kohaselt esitatud esilaternatüübi näidised vastavad käesoleva eeskirja nõuetele, antakse tüübikinnitus.

4.1.2. Kui grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternad vastavad rohkem kui ühe eeskirja nõuetele, võib laternale kinnitada ühe rahvusvahelise tüübikinnitusmärgi tingimusel, et igaüks nendest grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternatest vastab selle suhtes kohaldatavatele nõuetele.

4.1.3. Igale kinnitatud tüübile antakse tüübikinnitusnumber. Selle esimesed kaks numbrit näitavad tüübikinnituse andmise ajaks käesolevasse eeskirja viimati tehtud olulisemate tehniliste muudatuste seeriat. Sama kokkuleppeosaline ei tohi anda sama numbrit käesoleva eeskirja reguleerimisalasse kuuluvale teist tüüpi esilaternale.

4.1.4. Teade eesmise udutulelaterna tüübile käesoleva eeskirja kohase tüübikinnituse andmise, laiendamise, andmisest keeldumise, tühistamise või tootmise lõpetamise kohta esitatakse käesolevat eeskirja rakendavatele 1958. aasta kokkuleppe osalistele käesoleva eeskirja 1. lisas esitatud näidisele vastavas vormis, millel on käesoleva eeskirja punktiga 2.2.1.1 ette nähtud teave. 4.1.4.1. Kui esilatern on varustatud reguleeritava peegeldiga ja kui seda tohib kasutada ainult punkti 2.2.1.1 kohasele märgistusele vastavates paigaldusasendites, kohustab tüübikinnitusasutus kinnituse taotlejat teavitama kasutajat nõuetekohasel viisil õige(te)st paigaldusasendi(te)st.

4.1.5. Lisaks punktis 3.1 kirjeldatud märgistusele peab igale käesoleva eeskirja kohaselt kinnitatud esilaternale punktis 3.2 osutatud aladele kandma punktides 4.2 ja 4.3 kirjeldatud tüübikinnitusmärgi.

4.2. Tüübikinnitusmärgi elemendid

Tüübikinnitusmärk koosneb:

4.2.1. rahvusvahelisest tüübikinnitusmärgist, mis koosneb: 4.2.1.1. ringjoonega ümbritsetud E-tähest, millele järgneb tüübikinnituse andnud riigi tunnusnumber (4); 4.2.1.2. punktiga 4.1.3 ette nähtud tüübikinnitusnumbrist;

4.2.2. lisatähis(t)est: 4.2.2.1. ainult vasakpoolses liikluses kasutatavate esilaternate puhul horisontaalne nool, mille teravik on suunatud näoga esilaterna poole seisva vaataja suhtes paremale, s.o liiklussuuna poole; 4.2.2.2. esilaternate puhul, mis optilise seadme, hõõglambi või LED-mooduli(te) asjakohaselt reguleeritava asendi tõttu vastavad mõlema liiklussüsteemi nõuetele, horisontaalne nool teravikuga mõlemas otsas, mis näitavad vastavalt paremale ja vasakule; 4.2.2.3. esilaternate puhul, mis vastavad ainult käesolevas eeskirjas lähitule kohta kehtestatud nõuetele, täht „C” A-klassi esilaterna puhul või tähed „HC” B-klassi esilaterna puhul; 4.2.2.4. esilaternate puhul, mis vastavad ainult käesolevas eeskirjas kaugtule kohta kehtestatud nõuetele, täht „R” A-klassi esilaterna puhul või tähed „HR” B-klassi esilaterna puhul; 4.2.2.5. esilaternate puhul, mis vastavad käesolevas eeskirjas lähi- ja kaugtule kohta kehtestatud nõuetele, tähed „CR” A-klassi esilaterna puhul või tähed „HCR” B-klassi esilaterna puhul; 4.2.2.6. plastmaterjalist hajutiklaasiga varustatud esilaternate puhul paigutatakse punktides 4.2.2.3 kuni 4.2.2.5 ette nähtud tähiste lähedale tähed „PL”; 4.2.2.7. esilaternate puhul, mis vastavad käesolevas eeskirjas kaugtule kohta kehtestatud nõuetele, maksimaalse valgustugevuse tähis punktis 6.3.4 nimetatud võrdlustaseme kujul, mis asetatakse E-tähte ümbritseva ringjoone lähedale. Grupeeritud või vastastikku ühendatud kaugtulelaternate puhul märgitakse eespool kirjeldatud viisil kaugtulede maksimaalne valgustugevus kokku;

4.2.3. igal juhul peavad järgmise katsemenetluse ajal vastavalt 4. lisa punktile 1.1.1.1 kasutatud asjakohane töörežiim ning vastavalt 4. lisa punktile 1.1.1.2 lubatud pinge/pinged olema kantud tüübikinnitusvormidele ja teatistele, mis saadetakse kokkuleppe osaliseks olevatele ja käesolevat eeskirja kohaldavatele riikidele. Vastavatel juhtudel märgistatakse seade järgmiselt: 4.2.3.1. käesoleva eeskirja nõuetele vastavate esilaternate puhul, mis on projekteeritud nii, et lihtlähitule hõõglamp või LED-moodul ei sütti samal ajal ühegi muu valgustusfunktsiooniga, millega see võib olla vastastikku ühendatud, märgitakse tüübikinnitusmärgil oleva lähitulelaterna tähise taha kaldjoon (/); 4.2.3.2. hõõglampidega varustatud esilaternate puhul, mis vastavad käesoleva eeskirja 4. lisa nõuetele üksnes sel juhul, kui neile rakendatakse 6 V või 12 V toitepinget, tuleb hõõglambi pesa lähedusse lisada tähis, mis koosneb numbrist 24, mis on diagonaalristiga (x) läbi kriipsutatud;

4.2.4. tüübikinnitusnumbri kaks numbrit, mis näitavad muudatuste seeriat, mis hõlmab tüübikinnituse andmise ajal käesoleva eeskirja kõige viimatisi olulisemaid tehnilisi muudatusi, ning vajaduse korral ka eespool kirjeldatud nool võivad paikneda eespool nimetatud lisatähiste läheduses.

4.2.5. Punktides 4.2.1–4.2.3 nimetatud märgid ja tähised peavad olema selgelt loetavad ja kustutamatud. Need kinnitatakse esilaterna läbipaistvale või läbipaistmatule sise- või välisosale, mida ei saa eraldada esilaterna valgust kiirgavast läbipaistvast osast. Igal juhul peavad need olema nähtavad, kui esilatern on sõidukile paigaldatud või kui liikuv osa, nt kapott, on avatud.

4.3. Tüübikinnitusmärgi kujundus

4.3.1. Sõltumatud laternad

Käesoleva eeskirja 2. lisa joonistel 1 kuni 10 on esitatud tüübikinnitusmärkide ja ülalnimetatud lisatähiste kujunduse näited.

4.3.2. Grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternad

4.3.2.1. Kui grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternad vastavad mitme eeskirja nõuetele, võib neile kinnitada ühe rahvusvahelise tüübikinnitusmärgi, millel on ringiga ümbritsetud E-täht, millele järgneb tüübikinnituse andnud riigi tunnusnumber ja tüübikinnitusnumber. Nimetatud tüübikinnitusmärk võib paikneda mis tahes kohas grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternate peal, tingimusel et: 4.3.2.1.1. märk on nähtav, nagu on sätestatud punktis 4.2.5; 4.3.2.1.2. ühtki valgust edastavate grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternate osa ei ole võimalik eemaldada, eemaldamata samal ajal ka tüübikinnitusmärki.

4.3.2.2. Iga laterna tunnusmärk, mis on tüübikinnituse andmise aluseks olnud eeskirja suhtes asjakohane, nagu ka vastava kinnituse andmise ajaks eeskirja viimasena tehtud peamisi tehnilisi muudatusi hõlmav muudatuste seeria ning vajaduse korral nõuetekohane nool märgitakse: 4.3.2.2.1. kas asjakohasele valgust kiirgavale pinnale 4.3.2.2.2. või laternarühmale selliselt, et iga latern grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternatest oleks selgesti identifitseeritav (vt 2. lisas esitatud nelja erinevat näidet).

4.3.2.3. Tüübikinnitusmärgi elementide mõõtmed ei tohi olla väiksemad miinimummõõtmetest, mis on tüübikinnituse aluseks oleva eeskirja kohaselt nõutavad kõige väiksemate üksiktähiste puhul.

4.3.2.4. Igale kinnitatud tüübile antakse tüübikinnitusnumber. Sama kokkuleppeosaline ei tohi anda sama numbrit käesoleva eeskirja reguleerimisalasse kuuluvale grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud teist tüüpi laternatele.

4.3.2.5. Käesoleva eeskirja 2. lisa joonisel 11 on esitatud grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternate tüübikinnitusmärkide kujunduse näited koos kõigi eespool nimetatud lisatähistega.

4.3.3. Laternad, mille hajutiklaase saab kasutada ka muude esilaternatüüpide juures ja mis võivad olla muude laternatega vastastikku ühendatud või kombineeritud

Kohaldatakse punkti 4.3.2 sätteid.

4.3.3.1. Kui kasutatakse sama hajutiklaasi, võivad sellele olla kantud erinevad tüübikinnitusmärgid, mis vastavad esilaternate või laternamoodulite eri tüüpidele, tingimusel et ka esilaterna hajutiklaasiga lahutamatult ühendatud korpusel on punktis 3.2 kirjeldatud ala ning tegelikule talitlusele vastav tüübikinnitusmärk. Kui eri tüüpi esilaternatel on ühine korpus, siis võivad korpusel olla erinevad tüübikinnitusmärgid.

4.3.3.2. Käesoleva eeskirja 2. lisa joonisel 12 on esitatud eespool nimetatud juhul kasutatavate tüübikinnitusmärkide kujunduse näited.

B. ESILATERNATELE ESITATAVAD TEHNILISED NÕUDED (5)

5. ÜLDNÕUDED

5.1. Iga näidis peab vastama punktides 6–8 esitatud nõuetele.

5.2. Esilaternad tuleb valmistada nii, et tavapärastes kasutustingimustes, sõltumata neile mõjuda võivast vibratsioonist, säiliksid nende ettenähtud fotomeetrilised omadused ja need oleksid heas töökorras.

5.2.1. Esilaternate paigaldamisel tuleb kasutada seadet, mis võimaldab reguleerida sõiduki esilaternaid vastavalt kohaldatavatele eeskirjadele. Sellist seadet ei ole vaja üksustele, mille puhul peegeldit ja hajutiklaasi ei saa teineteisest eraldada, tingimusel et selliste üksuste kasutamine piirdub sõidukitega, mille puhul saab esilaternat reguleerida teistmoodi.

Lihtlähitulelaterna ja kaugtulelaterna puhul, millest kumbki on varustatud oma hõõglambi või LED-mooduli(te)ga, peab reguleerimisseade võimaldama lihtlähitulelaternat ja kaugtulelaternat eraldi nõuetekohaselt reguleerida.

5.2.2. Nimetatud nõudeid ei kohaldata siiski püsivalt kokkuehitatud peegelditega esilaternakoostude suhtes. Seda tüüpi esilaternakoostude suhtes kohaldatakse käesoleva eeskirja punkti 6.3 nõudeid.

5.3. Esilatern peab olema varustatud:

5.3.1. eeskirja nr 37 kohaselt tüübikinnituse saanud hõõglambiga/-lampidega. Kasutada võib kõiki eeskirjaga nr 37 hõlmatud hõõglampe, kui tüübikinnitustaotluse esitamise ajal kehtivas eeskirjas nr 37 ja selle muudatuste seerias ei ole seatud mingeid kasutuspiiranguid. 5.3.1.1. Seadise ehitus peab võimaldama hõõglampi paigaldada üksnes õiges asendis (6). 5.3.1.2. Valgusallika pesa peab vastama Rahvusvahelise Elektrotehnikakomisjoni (IEC) väljaandes nr 60061 esitatud näitajatele. Sellega seoses kohaldatakse hõõglambi asjaomase kategooria pesa andmelehte. 5.3.1.3. Seadise klemmide pinge kontrollimise vahend võib eeskirjas nr 48 sätestatud piirides paikneda mugavuse huvides esilaterna korpuses. Lähi- ja/või kaugtule tüübikinnitusel vastavalt käesoleva eeskirja sätetele ei käsitleta sellist pinge kontrollimise vahendit osana esilaternast ning see ühendatakse katsetamise ajaks lahti, et kontrollida tööparameetrite vastavust käesoleva eeskirja nõuetele.

5.3.2. Ja/või LED-mooduli(te)ga: 5.3.2.1. valgusallika elektroonilist/elektroonilisi juhtseadet/juhtseadmeid), mis on seotud LED-mooduli(te) tööga, võib pidada esilaterna osaks või osadeks; see võib (need võivad) kuuluda LED-mooduli(te) koosseisu; 5.3.2.2. esilatern (kui see on varustatud LED-moodulitega) ja LED-moodul(id) peavad vastama käesoleva eeskirja 10. lisa asjakohastele nõuetele. Nõuetele vastavust tuleb kontrollida katsetamise teel. 5.3.2.3. Kõigi lihtlähituld andvate LED-moodulite objektiivne valgusvoog kokku, mõõdetuna 10. lisa punkti 5 kohaselt, peab olema 1 000 luumenit või rohkem. 5.3.2.4. Asendatava LED-mooduli korral näidatakse tehnilisele teenistusele LED-mooduli eemaldamist ja paigaldamist, nagu on kirjeldatud 10. lisa punktis 1.4.1.

5.4. Esilaternaid, mis on projekteeritud vastama nii parem- kui ka vasakpoolse liiklusega riikides kehtivatele nõuetele, reguleeritakse konkreetsele liiklussüsteemile vastavaks kas asjaomaste algseadete teel sõiduki esmavarustamisel või kasutaja valikulise reguleerimise tulemusena. Niisugused algseaded või kasutaja valitud seaded võivad hõlmata näiteks optilise seadme kinnitamist sõidukile kindla nurga all või hõõglambi või LED-mooduli(te) seadmist kindlanurgaliselt optilise seadme suhtes. Igal juhul tohib olla ainult kaks erinevat ja selgelt eristuvat seadeasendit, üks parempoolse ja üks vasakpoolse liikluse jaoks, ning ehitus peab välistama soovimatu ümberasetuse ühest reguleerimisasendist teise või vahepealsesse asendisse. Kui lihtlähituld andva hõõglambi või LED-mooduli(te) jaoks on ettenähtud kaks erinevat seadeasendit, peavad hõõglambi või LED-mooduli(te) peegeldile kinnitamise detailid olema projekteeritud ja valmistatud selliselt, et kummagi seade puhul hoitakse hõõglampi või LED-moodulit(eid) asendis sama täpsusega, nagu on nõutav vaid ühe liiklussüsteemi jaoks ettenähtud esilaternate puhul. Käesoleva punkti nõuete täitmist kontrollitakse visuaalselt ja vajaduse korral katselise paigaldamisega.

5.5. Veendumaks, et fotomeetrilised tööparameetrid ei muutu kasutamisel ülemääraselt, tehakse lisakatsed vastavalt 4. lisa nõuetele.

5.6. Kui esilaterna klaas on plastmaterjalist, tehakse katseid vastavalt 6. lisa nõuetele.

5.7. Kaugtuld vaheldumisi lähitulega või kurvivalgustusfunktsiooniga lähi- ja/või kaugtuld andvatel esilaternatel peab mehaaniline, elektromehaaniline või muu nendeks eesmärkideks ettenähtud seade olema konstrueeritud niisugusel viisil, et:

5.7.1. seade on normaalsetes kasutustingimustes piisavalt vastupidav 50 000 lülituseks. Käesoleva nõude täitmise kontrollimiseks võib tüübikinnituskatsete eest vastutav tehniline teenistus: a) nõuda, et taotleja võimaldaks katse tegemiseks vajalikud seadmed; b) loobuda katsest, kui taotleja esitatud esilaternaga koos on esitatud sama ehitusega (komplektsusega) esilaternate tüübikinnituskatsete eest vastutava tehnilise teenistuse välja antud katsearuanne, milles kinnitatakse käesoleva nõude täitmist;

5.7.2. rikke korral ei tohi valgustugevus sirgest H-H kõrgemal ületada punktis 6.2.4 lähitule jaoks ettenähtud väärtusi; lisaks peab esilaternate puhul, mis on ette nähtud andma lähituld ja/või kurvivalgustuseks lülitama projekteeritud kaugtuld, olema täidetud 2 500 cd miinimumnõue katsepunktis 25 V (sirge V-V, 1,72 D). Käesolevatele nõuetele vastavuse kontrollimiseks katseid tehes lähtub tüübikinnituskatsete eest vastutav tehniline teenistus taotleja esitatud juhistest;

5.7.3. nii lihtlähi- kui ka kaugtuld saab alati sisse lülitada, välistades mehhanismi seiskumise kahe asendi vahel;

5.7.4. kasutaja ei saa liikuvate detailide kuju ega asendit tavaliste tööriistadega muuta.

5.8. Valgustuse konfiguratsioon eri liiklustingimuste korral

5.8.1. Ühepoolse liikluse (parem- või vasakpoolse liikluse) nõuetele vastavalt projekteeritud esilaternate puhul tuleb võtta asjakohased meetmed, et mitte tekitada kasutajatele ebamugavusi vastupidise liiklussüsteemiga riigis (7). Need meetmed võivad seisneda järgmises:

a) esilaterna välimise hajutiklaasi osaline varjamine;

b) valgusvihu liigutamine allapoole. Horisontaalne liigutamine on lubatud;

c) muud meetmed valgusvihu asümmeetrilise osa kõrvaldamiseks või vähendamiseks.

5.8.2. Pärast nimetatud meetme(te) kohaldamist peavad olema täidetud järgmised esilaterna valgustugevusele esitatavad nõuded, kusjuures ei muudeta algse liiklussuuna jaoks tehtud seadeid:

5.8.2.1. parempoolseks liikluseks projekteeritud lähituli, mida on kohandatud vasakpoolseks liikluseks: 0,86 D – 1,72 L korral vähemalt 2 500 cd; 0,57 U – 3,43 R korral mitte üle 880 cd;

5.8.2.2. vasakpoolseks liikluseks projekteeritud lähituli, mida on kohandatud parempoolseks liikluseks: 0,86 D – 1,72 R vähemalt 2 500 cd; 0,57 U – 3,43 L mitte üle 880 cd.

5.9. Kui lähitulelatern on varustatud valgusallikaga või LED-mooduli(te)ga, mis annab (annavad) lihtlähituld ja mille kogu objektiivne valgusvoog on üle 2 000 luumeni, viidatakse sellele 1. lisas esitatud teatisevormi punktis 9. LED-moodulite objektiivse valgusvoo mõõtmist on kirjeldatud 10. lisa punktis 5.

5.10. Eeskirja nr 48 punktides 2.7.1.1.3 ja 2.7.1.1.7 esitatud määratlused võimaldavad selliste LED-moodulite kasutamist, mis võivad sisaldada hoidikuid muudele valgusallikatele. Sellest sättest olenemata ei ole vastavalt käesolevale eeskirjale lubatud kasutada samal ajal LED-mooduleid ja muid valgusallikaid lihtlähitule või kurvivalgustuse või kummagi kaugtule jaoks.

5.11. LED-moodul peab olema:

a) seadisest eemaldatav üksnes tööriistade abil, välja arvatud juhul, kui teatises on märgitud, et LED-moodul ei ole asendatav, ning

b) välja töötatud nii, et sõltumata tööriistade valikust ei ole see mehaaniliselt asendatav ühegi tüübikinnituse saanud valgusallikaga.

6. VALGUSTUSTIHEDUS

6.1. Üldsätted

6.1.1. Esilaternad tuleb valmistada nii, et need valgustavad piisavalt ja pimestamata lähitulerežiimis ning hästi kaugtulena. Kurvivalgustuse võib tekitada, aktiveerides ühe täiendava hõõgniidiga valgusallika või ühe või mitu LED-moodulit, mis on osa lähitulelaternast.

6.1.2. Esilaterna valgustugevust mõõdetakse 25 m kauguselt sellise fotoelemendi abil, mille kasulik pind koosneb 65 mm küljepikkusega ruudust. Punkt HV on vertikaalse polaarteljega koordinaadistiku keskpunkt. Sirge h on punkti HV läbiv horisontaaljoon (vt käesoleva eeskirja 3. lisa).

6.1.3. Lisaks LED-mooduli(te)le peavad esilaternad olema varustatud ühe või enama nimipingele 12 V ettenähtud värvitu etalonhõõglambiga.

6.1.3.1. Esilaterna kontrollimisel tuleb hõõglambi klemmidele rakendatav pinge reguleerida selliseks, et saavutatakse määruse nr 37 asjakohasel andmelehel osutatud etalon-valgusvoog pingel 13,2 V.

Kui aga lihtlähitule saamiseks kasutatakse H9- või H9B-kategooria hõõglampi, võib tüübikinnituse taotleja valida etalonvalgusvoo 12,2 V või 13,2 V, nagu on kirjas eeskirja nr 37 asjaomasel andmelehel, ning 1. lisas esitatud teatisevormi punkti 9 lisatakse märge selle kohta, milline pinge tüübikinnituseks valiti.

6.1.3.2. Selleks et etalonhõõglampi fotomeetriliste mõõtmiste ajal kaitsta, on lubatud teha mõõtmisi valgusvoo juures, mis erineb etalonvalgusvoost pingel 13,2 V. Kui tehniline teenistus soovib teha mõõtmisi sellisel viisil, tuleb valgustugevust korrigeerida mõõdetud väärtuse korrutamise teel etalonhõõglambi teguriga Flamp, et kontrollida vastavust fotomeetrilistele nõuetele, kui:

Flamp = Φreference/Φtest,

Φreference on etalonvalgusvoog pingel 13,2 V, nagu on märgitud eeskirja nr 37 asjaomasel andmelehel,

Φtest on tegelik mõõtmisel kasutatav valgusvoog.

Kui aga valitakse etalonvalgusvoog pingel 12,2 V, nagu on sätestatud kategooriate H9 ja H9B andmelehel, ei ole selline menetlus lubatud.

6.1.3.3. Esilatern loetakse nõuetekohaseks, kui see vastab punkti 6 nõuetele vähemalt ühe standardse (võrdlus)hõõglambi kasutamisel, mille võib esitada koos esilaternaga.

6.1.4. LED-moodulite puhul tehakse mõõtmine vastavalt pingega 6,3 V, 13,2 V või 28,0 V, kui käesolevas eeskirjas ei ole sätestatud teisiti. Valgusallika elektroonilise juhtseadisega juhitava(te) LED-mooduli(te) korral tehakse mõõtmine taotleja osutatud viisil.

6.1.5. Kui esilaternad on varustatud LED-mooduli(te)ga ja hõõglampidega, tuleb esilaterna hõõglambiga/-lampidega osa katsetused teha vastavalt punktile 6.1.3, esilaterna LED-mooduli(te)ga osa aga hinnata vastavalt punktile 6.1.4, lisades saadud väärtused eelnevalt hõõglambi/-lampide katsetamisel saadud tulemustele.

6.2. Lähitulesid käsitlevad sätted

6.2.1. Esilaterna valgustugevuse jaotus peab hõlmama varju piiri (vt joonis 1), mis võimaldab esilaternat fotomeetrilisteks mõõtmisteks ja sõidukil suunamiseks õigesti reguleerida.

Varju piir hõlmab:

a) parempoolseks liikluseks ettenähtud tulede korral: i) vasakul paiknevat sirget horisontaalset osa; ii) paremal paiknevat murdekohta ja tõusvat osa;

b) vasakpoolseks liikluseks ettenähtud tulede korral: i) paremal paiknevat sirget horisontaalset osa; ii) vasakul paiknevat murdekohta ja tõusvat osa.

Mõlemal juhul peavad murdekoht ja tõusev osa olema terava servaga.

6.2.2. Esilaternat suunatakse visuaalselt varju piiri abil (vt joonis 1) järgmiselt. Suunatust tuleb kontrollida vertikaalsel ekraanil, mis paigaldatakse esilaterna ette 10 või 25 m kaugusele (vastavalt 1. lisa punktile 9) ja telje H-V suhtes täisnurkselt, nagu on näidatud käesoleva eeskirja 3. lisas. Ekraan peab olema piisavalt lai, et võimaldada lähitule varju piiri uurimist ja reguleerimist vähemalt 5° ulatuses kummalgi pool sirget V-V.

6.2.2.1. Vertikaalseks reguleerimiseks: varju piiri horisontaalset osa liigutatakse altpoolt sirget B ülespoole ning reguleeritakse selle nimikõrgusele, mis on 1 % (0,57 kraadi) allpool sirget H-H.

Joonis 1

Märkus. Vertikaalsed ja horisontaalsed sirged on erinevas mastaabis.

6.2.2.2. Horisontaalseks reguleerimiseks: varju piiri murdekohta ja tõusvat osa liigutatakse:

parempoolse liikluse korral paremalt vasakule ning paigutatakse pärast liigutamist horisontaalselt nii, et: a) sirgest 0,2° D kõrgemal ei ületa selle tõusev osa sirget A vasakul; b) sirgel 0,2° D või sellest allpool ületab tõusev osa sirge A ning c) murdekoht paikneb sirgest V-V +/–0,5 kraadi vasakul või paremal, või

vasakpoolse liikluse korral vasakult paremale ning paigutatakse pärast liigutamist horisontaalselt nii, et: a) sirgest 0,2° D kõrgemal ei ületa selle tõusev osa sirget A paremal; b) sirgel 0,2° D või sellest allpool ületab tõusev osa sirge A ning c) murdekoht paikneb peamiselt sirgel V-V.

6.2.2.3. Kui sel moel suunatud esilatern ei vasta punktide 6.2.4–6.2.6 ja punkti 6.3 nõuetele, võib selle suunatust muuta tingimusel, et valgusvihu telge ei nihutata:

horisontaalselt sirgest A kaugemale kui: a) parempoolse liikluse korral 0,5° vasakule või 0,75° paremale või b) vasakpoolse liikluse korral 0,5° paremale või 0,75° vasakule ning

vertikaalselt mitte rohkem kui 0,25° sirgest B üles- või allapoole.

6.2.2.4. Kui aga vertikaalset reguleerimist nõutavasse asendisse ei saa punktiga 6.2.2.3 lubatud hälvete piires teha korduvalt, kasutatakse varju piiri nõutavale miinimumkvaliteedile vastavuse katsetamiseks ning tule vertikaalseks ja horisontaalseks reguleerimiseks 9. lisa punktides 2 ja 3 kirjeldatud mõõtmismeetodit.

6.2.3. Selliselt reguleeritud esilatern peab juhul, kui kinnitust soovitakse üksnes lähitulele, (8) vastama ainult punktides 6.2.4–6.2.6 esitatud nõuetele, ning kui kinnitust soovitakse nii lähi- kui ka kaugtulele, vastama punktides 6.2.4–6.2.6 ja punktis 6.3 esitatud nõuetele.

6.2.4. Lähituli peab vastama alljärgnevas tabelis ja 3. lisa joonisel B esitatud katsepunktides ettenähtud valgustugevustele (vasakpoolse liikluse puhul on katsepunktid sirge V-V suhtes peegelpildis).

Esilaternad parempoolseks liikluseks (10) A-klassi esilatern B-klassi esilatern Katsepunkti nimetus Katsepunkt Nurkkoordinaadid (kraadides) Nõutud valgustugevus (cd) Nõutud valgustugevus (cd) Maksimaalne Minimaalne Maksimaalne Minimaalne B 50 L 0,57U, 3,43L 350 350 BR 1,0 U, 2,5 R 1 750 1 750 75 R 0,57 D, 1,15 R 5 100 10 100 75 L 0,57 D, 3,43 L 10 600 10 600 50 L 0,86 D, 3,43 L 13 200 (11) 13 200 (11) 50 R 0,86 D, 1,72 R 5 100 10 100 50 V 0,86 D, 0 5 100 25 L 1,72 D, 9,0 L 1 250 1 700 25 R 1,72 D, 9,0 R 1 250 1 700 Mis tahes punkt III alas (piiratud järgmiste koordinaatidega kraadides) 8 L 8 L 8 R 8 R 6 R 1,5 R V-V 1 U 4 U 4 U 2 U 1,5 U 1,5 U H-H 625 625 Mis tahes punkt IV alas (0,86 D kuni 1,72 D, 5,15 L kuni 5,15 R) 1 700 2 500 Mis tahes punkt I alas (1,72 D kuni 4 D, 9 L kuni 9 R) 17 600 < 2I (9) Märkus: tabelis: L-täht tähendab, et punkt asub sirgest V-V vasakul. R-täht tähendab, et punkt asub sirgest V-V paremal. U-täht tähendab, et punkt asub sirgest H-H ülalpool. D-täht tähendab, et punkt või segment asub sirgest H-H allpool.





Esilaternad parempoolseks liikluseks (**) Katsepunkt Nurkkoordinaadid (kraadides) Nõutud valgustugevus (cd) minimaalne 1 4U, 8L Punktid 1 + 2 + 3 190 2 4U, 0 3 4U, 8R 4 2U, 4L Punktid 4 + 5 + 6 375 5 2U, 0 6 2U, 4R 7 0, 8L 65 8 0, 4L 125

6.2.5. I, II, III ega IV alas ei tohi esineda nähtavust halvendavaid kõrvalekaldeid külgsuunas.

6.2.6. Nii parem- kui ka vasakpoolse liikluse nõuete kohaseiks projekteeritud esilaternad peavad lihtlähituld andva optilise seadme või LED-mooduli(te) või hõõglambi kahest seadest kummagi puhul täitma vastava liiklussuuna jaoks eespool näidatud nõudeid.

6.2.7. Punkti 6.2.4 nõudeid kohaldatakse ka kurvivalgustuseks projekteeritud ja/või punktis 6.2.8.2 osutatud lisavalgusallikaga või LED-mooduli(te)ga esilaternate suhtes. Kurvivalgustuseks projekteeritud esilaterna suunatust võib muuta, tingimusel et valgusvihu telge ei nihutata vertikaalsuunas rohkem kui 0,2°.

6.2.7.1. Kui kurvivalgustus saavutatakse:

6.2.7.1.1. lähitule pööramisega või varju piiri horisontaalse ja tõusva osa vahelise murdekoha horisontaalse ümberpaigutamisega, tuleb mõõtmised teha kogu esilaternakoostu horisontaalse ümbersuunamise järel, nt goniomeetri abil;

6.2.7.1.2. esilaterna ühe või mitme optilise seadme liigutamisega ilma varju piiri murdekoha horisontaalse liigutamiseta, tuleb mõõtmised teha nii, et need detailid on oma äärmusasendites;

6.2.7.1.3. ühe hõõgniidiga lisavalgusallikaga või ühe või mitme LED-mooduliga ilma varju piiri horisontaalse ja tõusva osa vahelise murdekoha horisontaalse liigutamiseta, peab see valgusallikas või LED-moodul(id) olema mõõtmiste tegemise ajal aktiveeritud.

6.2.8. Lihtlähitule jaoks on lubatud kasutada ainult ühte hõõgniidiga valgusallikat või ühte või mitut LED-moodulit. Täiendavad valgusallikad või LED-moodulid on lubatud üksnes järgmistel juhtudel (vt 10. lisa):

6.2.8.1. kurvivalgustuse parandamiseks võib lähitulelaternas kasutada üht eeskirjale nr 37 vastavat lisavalgusallikat või üht või mitut täiendavat LED-moodulit;

6.2.8.2. infrapunakiirguse saamiseks võib lähitulelaternas kasutada üht eeskirjale nr 37 vastavat lisavalgusallikat või üht või mitut täiendavat LED-moodulit. See lülitub (need lülituvad) sisse ainult samal ajal põhivalgusallikaga või põhi-LED-mooduli(te)ga. Põhivalgusallika või põhi-LED-mooduli (ühe mitmest põhi-LED-moodulist) rikke korral peab (peavad) kõnealune lisavalgusallikas ja/või lisa-LED-moodul(id) automaatselt välja lülituma;

6.2.8.3. hõõgniidiga lisavalgusallika või ühe või enama lisa-LED-mooduli rikke korral peab esilatern jätkuvalt vastama lähitulele esitatavatele nõuetele.

6.3. Kaugtulesid käsitlevad sätted

6.3.1. Kui esilatern on projekteeritud andma nii kaug- kui ka lähituld, tehakse kaugtule valgustugevuse mõõtmised sama esilaterna suunamisega kui punktide 6.2.4–6.2.6 tingimuste puhul; kui esilatern annab ainult kaugtuld, peab see olema suunatud nii, et maksimaalse valgustugevuse ala on sirgete H-H ja V-V ristumiskohas; selline esilatern peab vastama ainult punkti 6.3 nõuetele. Kui kaugtule valgusvihu moodustamiseks kasutatakse rohkem kui ühte valgusallikat, kasutatakse maksimaalse valgustugevuse (IM) määramiseks kombineeritud funktsioone.

6.3.2. Olenemata lihtlähitule saamiseks kasutatava valgusallika tüübist (LED-moodul(id) või hõõgniidiga valgusallikas (valgusallikad)), võib iga konkreetse kaugtule saamiseks kasutada erinevaid valgusallikaid:

a) kas eeskirjas nr 37 loetletud hõõglampe või

b) LED-moodulit (LED-mooduleid).

6.3.3. Viitega 3. lisa joonisele C ja alljärgnevale tabelile, peab kaugtule valgustugevuse jaotus vastama järgmistele nõuetele:

A-klassi esilatern B-klassi esilatern Katsepunkt Nurk-koordinaadid (kraadides) Nõutud valgustugevus (cd) Nõutud valgustugevus (cd) Minimaalne Minimaalne Imax 27 000 40 500 H-5 L 0,0, 5,0 L 3 400 5 100 H-2,5 L 0,0, 2,5 L 13 500 20 300 H-2,5 R 0,0, 2,5 R 13 500 20 300 H-5 R 0,0, 5,0 R 3 400 5 100

6.3.3.1. Sirgete H-H ja V-V lõikumispunkt HV peab asuma maksimaalsest valgustugevusest (Imax) 80 protsendile vastava samavalgustustiheduskõvera piires.

6.3.3.2. Maksimaalne väärtus (IM) ei tohi mingil juhul ületada 215 000 cd.

6.3.4. Maksimaalse valgustugevuse võrdlustase (I’M), millele osutatakse punktis 6.3.3.2, saadakse järgmise suhte abil:

I’M = IM/4 300

Arvutuslik väärtus ümardatakse lähima väärtuseni väärtuste hulgast 7,5 – 10 – 12,5 – 17,5 – 20 – 25 – 27,5 – 30 – 37,5 – 40 – 45 –50.

6.4. Reguleeritava peegeldiga esilaternate puhul kohaldatakse iga punkti 2.1.3 järgi näidatud paigaldusasendi suhtes punktide 6.2 ja 6.3 nõudeid. Kontrollimiseks kasutatakse järgmist menetlust.

6.4.1. Katsegoniomeetril realiseeritakse iga kasutatav paigaldusasend valgusallika keskpunkti suunamisekraani punktiga HV ühendava sirge suhtes. Seejärel viiakse reguleeritav peegeldi asendisse, kus valgusmuster ekraanil vastab punktide 6.2.1–6.2.2.3 ja/või punkti 6.3.1 suunamisjuhistele.

6.4.2. Kui peegeldi on algselt punkti 6.4.1 järgi paigaldatud, peab esilatern täitma punktide 6.2 ja 6.3 asjaomaseid fotomeetrilisi nõudeid.

6.4.3. Lisakatsed tehakse pärast peegeldi asendi muutmist esilaterna reguleerimisseadme abil ±2° võrra vertikaalsuunas või vähemalt maksimumasendisse, kui see on vähem kui 2° oma algasendist. Kogu esilaterna vastava ümbersuunamise järel (nt goniomeetrit kasutades) vastassuunas tuleb kontrollida valgusväljundit järgmistes suundades ja see peab jääma järgmistesse piiridesse: lähitule puhul : punktid HV ja 75 R (75 L); kaugtule puhul : IM ja punkt HV (protsent IM-ist).

6.4.4. Kui taotleja on ära näidanud enam kui ühe paigaldusasendi, tuleb lõigetes 6.4.1 kuni 6.4.3 ettenähtud menetlust korrata kõigi teiste asendite korral.

6.4.5. Kui taotleja ei ole konkreetseid paigaldusasendeid soovinud, suunatakse esilatern selle reguleerimisseadme abil punktide 6.2 ja 6.3 mõõtmiste tegemiseks keskmisesse asendisse. Punktiga 6.4.3 ettenähtud lisakatsed tuleb teha, kui peegeldi on esilaterna reguleerimisseadme abil liigutatud äärmusasenditesse (±2° asemel).

7. VÄRVUS

7.1. Kiiratav valgus peab olema valge.

8. EBAMUGAVUSE HINDAMINE

Hinnata tuleb esilaternate lähitule põhjustatavat ebamugavust (12).

C. TÄIENDAVAD HALDUSSÄTTED

9. ESILATERNA TÜÜBI MUUTMINE JA TÜÜBIKINNITUSE LAIENDAMINE

9.1. Igast esilaterna tüübi juures tehtavast muudatusest tuleb teavitada esilaterna tüübile tüübikinnituse andnud tüübikinnitusasutust. Sellisel juhul võib kõnealune asutus: 9.1.1. võtta seisukoha, et tõenäoliselt ei avalda tehtud muudatused märgatavat ebasoovitavat mõju ning et esilatern vastab igal juhul endiselt nõuetele, või 9.1.2. nõuda katsete tegemise eest vastutavalt tehniliselt teenistuselt uut katsearuannet.

9.2. Muudatuste loetelu sisaldav teatis tüübikinnituse andmise või sellest keeldumise kohta edastatakse käesolevat eeskirja kohaldavatele kokkuleppeosalistele punktis 4.1.4 sätestatud korras.

9.3. Tüübikinnituse laienduse andnud pädev asutus määrab kõnealusele laiendusele seerianumbri ja teatab sellest teistele käesolevat eeskirja kohaldavatele 1958. aasta kokkuleppe osalistele, kasutades selleks käesoleva eeskirja 1. lisas esitatud näidisele vastavat teatisevormi.

10. TOODANGU NÕUETELE VASTAVUS

Toodangu nõuetele vastavust kinnitavad menetlused peavad olema kooskõlas 2. liite (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2) sätetega, vastates järgmistele nõuetele.

10.1. Käesoleva eeskirja alusel tüübikinnituse saanud esilaternad peavad olema valmistatud nii, et need vastavad kinnitatud tüübile, täites punktide 6 ja 7 nõuded.

10.2. Tuleb tagada käesoleva eeskirja 5. lisas sätestatud toodangu miinimumnõuetele vastavuse kontrollimise kord.

10.3. Käesoleva eeskirja 7. lisas sätestatud miinimumnõuded kontrollijapoolse näidiste võtmise jaoks peavad olema täidetud.

10.4. Tüübikinnituse andnud pädev asutus võib igal ajal kontrollida igas tootmisüksuses kohaldatavaid vastavuse kontrollimise meetodeid. Kõnealuste kontrollimiste tavaline sagedus on kord iga kahe aasta järel.

10.5. Ilmsete defektidega esilaternaid ei võeta arvesse.

10.6. Võrdlustähist ei võeta arvesse.

10.7. Käesoleva eeskirja punktis 6.2.4 osutatud mõõtepunkte 1–8 ei võeta arvesse.

11. KARISTUSED TOODANGU NÕUETELE MITTEVASTAVUSE KORRAL

11.1. Esilaternatüübile käesoleva eeskirja kohaselt antud tüübikinnituse võib tühistada, kui nõuded ei ole täidetud või kui tüübikinnitusmärki kandev esilatern ei vasta kinnitatud tüübile.

11.2. Kui käesolevat eeskirja kohaldav kokkuleppeosaline tühistab tüübikinnituse, mille ta on eelnevalt andnud, teatab ta sellest kohe teistele käesolevat eeskirja kohaldavatele kokkuleppeosalistele, kasutades selleks käesoleva eeskirja 1. lisas esitatud näidisele vastavat teatisevormi.

12. TOOTMISE LÕPETAMINE

Kui tüübikinnituse omanik lõpetab käesoleva eeskirja kohaselt tüübikinnituse saanud esilaternatüübi tootmise, teatab ta sellest tüübikinnituse andnud asutusele. Pärast asjaomase teatise saamist teavitab kõnealune asutus sellest teisi käesolevat eeskirja kohaldavaid 1958. aasta kokkuleppe osalisi, kasutades selleks käesoleva eeskirja 1. lisas esitatud näidisele vastavat teatisevormi.

13. TÜÜBIKINNITUSKATSETE EEST VASTUTAVATE TEHNILISTE TEENISTUSTE JA TÜÜBIKINNITUSASUTUSTE NIMED JA AADRESSID

Käesolevat eeskirja kohaldavad 1958. aasta kokkuleppe osalised edastavad ÜRO sekretariaadile tüübikinnituskatsete tegemise eest vastutavate tehniliste teenistuste nimed ja aadressid ning nende tüübikinnitusasutuste nimed ja aadressid, kes väljastavad tüübikinnitusi ja kellele tuleb saata teistes riikides välja antud tõendid tüübikinnituse andmise, laiendamise, andmisest keeldumise või tühistamise või tootmise lõpetamise kohta.

14. ÜLEMINEKUSÄTTED

14.1. Pärast käesoleva eeskirja 01-seeria muudatuste jõustumise kuupäeva ei tohi ükski käesolevat eeskirja kohaldav kokkuleppeosaline keelduda tüübikinnituse andmisest vastavalt käesolevale eeskirjale, mida on muudetud 01-seeria muudatustega.

14.2. Kuni 60 kuud pärast käesoleva eeskirja 01-seeria muudatuste jõustumise kuupäeva, võttes arvesse 01-seeria muudatusi, mis käsitlesid fotomeetrilisi katsemenetlusi seoses sfääriliste koordinaatide süsteemi kasutamise ja valgustugevuse väärtuste kindlaksmääramisega ning eesmärgiga võimaldada tehnilistel teenistustel oma katseseadmeid ajakohastada, ei tohi käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised keelduda tüübikinnituste andmisest 01-seeria muudatustega muudetud käesoleva eeskirja alusel, kui olemasolevaid katseseadmeid kasutatakse nii, et väärtused teisendatakse vastavalt tüübikinnitusasutuse soovile.

14.3. 60 kuud pärast 01-seeria muudatuste jõustumise kuupäeva annavad käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised tüübikinnituse üksnes siis, kui esilatern vastab 01-seeria muudatustega muudetud käesoleva eeskirja nõuetele.

14.4. Käesoleva eeskirja kohased esilaternate tüübikinnitused, mis on antud juba enne 01-seeria muudatuste jõustumise kuupäeva, kehtivad tähtajatult.

14.5. Käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised ei tohi keelduda käesoleva eeskirja varasema muudatusteseeria kohaste tüübikinnituse laienduste andmisest.

(1) Käesolev eeskiri ei takista seda kohaldaval kokkuleppeosalisel keelata käesoleva eeskirja alusel tüübikinnituse saanud plastist hajutiklaasiga varustatud esilaterna kombineerimist esilaterna mehaanilise puhastusseadmega (klaasipuhastitega).

(2) Nagu on määratletud sõidukite ehitust käsitlevas konsolideeritud resolutsioonis (R.E.3) (ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.2, punkt 2).

(3) Kui hajutiklaasi ei saa korpusest eraldada, piisab punkti 4.2.5 kohasest ühisest märgistusest.

(4) 1958. aasta kokkuleppe osaliste tunnusnumbrid on esitatud sõidukite ehitust käsitleva konsolideeritud resolutsiooni (R.E.3) 3. lisas (dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.2/Amend.1).

(5) Hõõglampidele esitatavad tehnilised nõuded: vt eeskiri nr 37.

(6) Esilatern loetakse käesoleva punkti nõuetele vastavaks, kui ka pimedas saab hõõglampi esilaternale ja paigaldusotsakud õigesti avadesse paigaldada.

(7) Juhised kõnealuste meetmetega varustatud laternate paigalduse kohta on esitatud eeskirjas nr 48.

(8) Niisuguse spetsiaalse eesmise lähitulelaterna juurde võib kuuluda kaugtuli, mille suhtes nõudeid ei kohaldata.

(9) Tegelikult mõõdetud väärtus vastavalt punktides 50 R või 50 L

(10) Vasakpoolse liikluse korral asendatakse R-täht L-tähega ja vastupidi.

(11) Juhul kui kasutatakse esilaternat, mille LED-moodulid annavad lähituld koos valgusallika elektroonilise juhtseadisega, ei tohi mõõdetud väärtus olla suurem kui 18 500 cd.

(12) Selle kindlaksmääramine on asutustele soovituslik.

1. LISA TEATIS (suurim formaat: A4 (210 × 297 mm))

2. LISA TÜÜBIKINNITUSMÄRKIDE KUJUNDUSE NÄITED Joonis 1 Joonis 2 a ≥ 8 mm (klaasil) a ≥ 5 mm (plastmaterjalil) Üht eespool kujutatud tüübikinnitusmärki kandev esilatern on saanud Madalmaades (E4) eeskirja nr 112 kohase tüübikinnituse tüübikinnitusnumbriga 243 ja vastab 01-seeria muudatustega muudetud kõnealuse eeskirja nõuetele. Lähituli on projekteeritud ainult parempoolse liikluse jaoks. Tähed „CR” (joonis 1) näitavad, et tegemist on A-klassi lähi- ja kaugtulega, ja tähed „HCR” (joonis 2) näitavad, et tegemist on B-klassi lähi- ja kaugtulega. Arv 30 näitab, et kaugtule maksimaalne valgustugevus on vahemikus 123 625 ja 145 125 kandelat. Märkus. Tüübikinnitusnumber ja lisatähised paigutatakse ringjoone lähedale ja tähe „E” kohale või alla või tähest paremale või vasakule. Tüübikinnitusnumbri numbrid peavad olema tähe „E” suhtes samal pool ja sellega samas suunas. Rooma numbrite kasutamisest tüübikinnitusnumbrites tuleks hoiduda, et vältida segiajamist muude sümbolitega. Joonis 3 Joonis 4a Joonis 4b Joonisel kujutatud tüübikinnitusmärgiga esilatern vastab käesoleva eeskirja nõuetele seoses nii lähi- kui ka kaugtulega ning on projekteeritud järgmiselt: joonis 3: A-klass, ainult vasakpoolseks liikluseks; joonised 4a ja 4b: B-klass, mõlema liiklussüsteemi jaoks, kasutades optilise seadme või hõõglambi seadete sobivat reguleerimist sõidukil. Joonis 5 Joonis 6 Eespool kujutatud tüübikinnitusmärgiga esilatern on varustatud plastmaterjalist hajutiklaasiga, vastab käesoleva eeskirja nõuetele ainult seoses lähitulega ja on ette nähtud järgmiseks: joonis 5: A-klass, mõlema liiklussüsteemi jaoks; joonis 6: B-klass, ainult parempoolse liikluse jaoks. Joonis 7 Joonis 8 Joonisel kujutatud tüübikinnitusmärgiga esilatern vastab käesoleva eeskirja nõuetele: joonis 7: B-klass, ainult seoses lähitulega ja on projekteeritud ainult vasakpoolse liikluse jaoks; joonis 8: A-klass, ainult seoses kaugtulega. Joonis 9 Joonis 10 Märgistus esilaternal, mis on varustatud plastist hajutiklaasiga ja vastab käesoleva eeskirja nõuetele: joonis 9: B-klass, seoses lähi- ja kaugtulega ning on projekteeritud ainult parempoolse liikluse jaoks; joonis 10: B-klass, ainult seoses lähitulega ja on projekteeritud ainult parempoolse liikluse jaoks. Lähituld ei tohi kasutada samal ajal kaugtulega ega muu vastastikku ühendatud esilaternaga. Joonis 11 Grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternate lihtsustatud märgistus (Püst- ja põikjooned näitavad skemaatiliselt valgus-signaalseadme kuju. Need ei ole tüübikinnitusmärgi osad.) Mudel A Mudel B Mudel C Mudel D Märkus. Neli eespool kujutatud näidist vastavad valgustusseadmele, mis on saanud tüübikinnituse kui: eesmine ääretulelatern, mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas 02-seeria muudatustega muudetud eeskirjaga nr 7; B-klassi esilatern, mille lähituli on ette nähtud kasutamiseks nii parem- kui ka vasakpoolses liikluses ning mille kaugtule maksimaalne valgustugevus on vahemikus 123 625 – 145 125 cd (mida näitab arv 30), mis on saanud tüübikinnituse 01-seeria muudatustega muudetud käesoleva eeskirja kohaselt ning millel on plastist hajutiklaas; eesmine udutulelatern, mis on varustatud plastmaterjalist hajutiklaasiga ja saanud tüübikinnituse kooskõlas 02-seeria muudatustega muudetud eeskirjaga nr 19; eesmine suunatulelatern kategooriast 1a, mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas 01-seeria muudatustega muudetud eeskirjaga nr 6. Joonis 12 Esilaternaga vastastikku ühendatud latern Näide 1 Eespool esitatud näidis vastab eri esilaternatüüpidel kasutamiseks ette nähtud plastist hajutiklaasi märgistustele, nimelt: kas: B-klassi esilaternale lähitulega, mis on projekteeritud mõlema liiklussüsteemi jaoks, ning kaugtulega, maksimaalse valgustugevusega vahemikus 123 625 – 145 125 cd (nagu näitab arv 30), mis on saanud Saksamaalt (E1) tüübikinnituse 01-seeria muudatustega muudetud käesoleva eeskirja kohaselt, mis on vastastikku ühendatud eesmise ääretulelaternaga, mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas 02-seeria muudatustega muudetud eeskirjaga nr 7, või A-klassi esilaternaga koos lähitulega, mis on projekteeritud mõlema liiklussüsteemi jaoks, ning kaugtulega maksimaalse valgustugevusega vahemikus 48 375 – 64 500 cd (nagu näitab arv 12,5), mis on saanud Saksamaalt (E1) tüübikinnituse 01-seeria muudatustega muudetud käesoleva eeskirja kohaselt, mis on vastastikku ühendatud samasuguse eesmise ääretulelaternaga, nagu ülalpool kirjeldatud; või kui kumbki eespool nimetatud esilatern on saanud tüübikinnituse üksiklaternana. Esilaterna korpusel peab olema ainus kehtiv tüübikinnitusnumber, näiteks: Näide 2 Eespool esitatud näidis vastab Prantsusmaal (E2) kinnitusnumbri 81151 all antud kahest esilaternast koosnevas koostus kasutatud plastist hajutiklaasi märgistusele, ja need laternad on: B-klassi esilatern, mis kiirgab lähi- ja kaugtuld maksimaalse valgustugevusega vahemikus x–y cd ja vastab käesoleva eeskirja nõuetele, ning B-klassi esilatern, mis kiirgab mõlema liiklussüsteemi jaoks projekteeritud kaugtuld, maksimaalse valgustugevusega vahemikus w–z cd, ja vastab käesoleva eeskirja nõuetele, kusjuures kaugtulede maksimaalsed valgustugevused kokku jäävad vahemikku 123 625 – 145 125 cd. Joonis 13 LED-moodulid Joonisel kujutatud valgusallika mooduli tunnuskoodiga LED-moodul on saanud kõigepealt koos esilaternaga tüübikinnituse Itaalias (E3) ja kannab tüübikinnitusnumbrit 17325.

3. LISA SFÄÄRILISTE KOORDINAATIDE MÕÕTMISE SÜSTEEM JA KATSEPUNKTIDE ASUKOHAD Joonis A Sfääriliste koordinaatide mõõtmise süsteem Joonis B Lähituled parempoolseks liikluseks Katsepunktid vasakpoolse liikluse puhul on sirge V-V suhtes peegelpildis. Joonis C Kaugtulede katsepunktid

4. LISA TÖÖTAVATE ESILATERNATE FOTOMEETRILISTE TÖÖPARAMEETRITE PÜSIVUSE KATSETAMINE Komplektsete esilaternate katsetamine Pärast fotomeetriliste näitajate mõõtmist käesoleva eeskirja ettekirjutuste kohaselt kaugtule puhul väärtusele Imax vastavas punktis ja lähitule puhul punktides HV, 50 R ja B 50 L (või HV, 50 L, B 50 R vasakpoolseks liikluseks määratud esilaternate puhul) katsetatakse töötava komplektse esilaterna fotomeetriliste tööparameetrite püsivust. Komplektse esilaterna all peetakse silmas laternakoostu koos seda ümbritsevate korpuse osade ja laternatega, mis võivad mõjutada selle soojust hajutavaid omadusi. Katsed tehakse: a) kuivas ja tuulevaikses kohas õhutemperatuuril 23 oC ± 5 oC ning katsenäidis asetatakse statiivile nii, et see vastab laterna õigele paigutusele sõidukil; b) asendatavate valgusallikate puhul: kasutades masstoodanguna valmistatud ja vähemalt ühe tunni vältel vanandatud hõõgniidiga valgusallikaid või vähemalt 15 tunni vältel vanandatud gaaslahendusega valgusallikaid või masstoodanguna valmistatud ja vähemalt 48 tunni vältel vanandatud LED-mooduleid, mis on enne käesolevas eeskirjas kirjeldatud katsete alustamist jahutatud ümbritseva keskkonna temperatuurini. Kasutatakse taotleja esitatud LED-mooduleid. Mõõteseadmed peavad olema samaväärsed esilaterna tüübikinnituskatsetel kasutatutega. Katsenäidisel lastakse töötada ilma seda katseseadmelt eemaldamata ega selle asendit katseseadme suhtes muutmata. Kasutatakse asjaomase esilaterna jaoks ette nähtud kategooria valgusallikat. 1. Fotomeetriliste tööparameetrite püsivuse katse 1.1. Puhas esilatern Esilaternal lastakse töötada 12 tundi, nagu kirjeldatud punktis 1.1.1, ning seda kontrollitakse vastavalt punktile 1.1.2. 1.1.1. Katsemenetlus (1) Esilaternal lastakse töötada ettenähtud aja vältel järgmisel viisil. a) Kui tüübikinnitus antakse ainult ühele valgustusfunktsioonile (lähi- või kaugtulele või eesmisele udutulele), lülitatakse vastav hõõgniit ja/või LED-moodul(id) ettenähtud ajaks sisse (2); b) lähitulega ja ühe või mitme kaugtulega esilaterna või lähitulega ja eesmise udutulega esilaterna puhul: i) eesmisel udutulelaternal lastakse töötada ettenähtud ajavahemiku vältel järgmise tsükli järgi: 15 minutiks lülitatakse sisse lihtlähitule hõõgniit või LED-moodul(id); 5 minutiks lülitatakse sisse kõik hõõglambid ja/või LED-moodul(id); ii) kui tüübikinnituse taotleja kinnitab, et esilaternat kasutatakse nii, et korraga on sisse lülitatud üksnes lähituli või üksnes kaugtuli (kaugtuled), (3) sooritatakse katse seda tingimust arvesse võttes ning aktiveeritakse (2) vaheldumisi lähituli ja kaugtuli (kaugtuled) ajavahemikuks, mis moodustab poole punktis 1.1 nimetatud ajavahemikust. c) Kui esilaternakoostu kuulub eesmine udutuli ja üks või mitu kaugtuld: i) eesmisel udutulelaternal lastakse töötada ettenähtud ajavahemiku vältel järgmise tsükli järgi: 15 minutiks lülitatakse sisse eesmine udutulelatern; 5 minutiks lülitatakse sisse kõik hõõglambid ja/või kõik LED-moodulid; ii) kui tüübikinnituse taotleja kinnitab, et esilaternat kasutatakse nii, et korraga on sisse lülitatud üksnes kaugtuli (kaugtuled) ( (3) või üksnes eesmine udutuli, sooritatakse katse seda tingimust arvesse võttes ning aktiveeritakse (2) vaheldumisi kaugtuli (kaugtuled) ja eesmine udutuli ajavahemikuks, mis moodustab poole punktis 1.1 nimetatud ajavahemikust. d) Kui esilaternakoostu kuulub lähituli, üks või mitu kaugtuld ja eesmine udutuli: i) eesmisel udutulelaternal lastakse töötada ettenähtud ajavahemiku vältel järgmise tsükli järgi: 15 minutiks lülitatakse sisse lihtlähitule hõõgniit või LED-moodul(id); 5 minutiks lülitatakse sisse kõik hõõglambid ja/või kõik LED-moodulid; ii) kui tüübikinnituse taotleja teatab, et esilaternat kasutatakse nii, et korraga on sisse lülitatud ainult lähituli või ainult kaugtuli (kaugtuled) (3), sooritatakse katse seda tingimust arvesse võttes ning aktiveeritakse (2) vaheldumisi lihtlähituli ja kaugtuli (kaugtuled) ajavahemiku jooksul, mis moodustab poole punktis 1.1 nimetatud ajavahemikust, ning eesmisel udutulel lastakse töötada kogu ajast poole vältel – kaugtule töötamise ajal sellise tsükli järgi, kus tuli on 15 minutit välja lülitatud ja 5 minutit sisse lülitatud; iii) kui tüübikinnituse taotleja teatab, et esilaternat kasutatakse nii, et korraga on sisse lülitatud ainult lähituli või ainult eesmine udutuli (3), sooritatakse katse seda tingimust arvesse võttes ning aktiveeritakse (2) vaheldumisi lihtlähituli ja eesmine udutuli ajavahemiku jooksul, mis moodustab poole punktis 1.1 nimetatud ajavahemikust, ning kaugtule(de)l lastakse töötada kogu ajast poole vältel – lihtlähitule töötamise ajal sellise tsükli järgi, kus tuli on 15 minutit välja lülitatud ja 5 minutit sisse lülitatud; iv) kui tüübikinnituse taotleja kinnitab, et esilaternat saab kasutada nii, et korraga on sisse lülitatud üksnes lähituli või üksnes kaugtuli (kaugtuled) (3) või üksnes eesmine udutuli, (3) tehakse katse seda tingimust arvesse võttes ning aktiveeritakse vaheldumisi (2) lihtlähituli, kaugtuli (kaugtuled) ja eesmine udutuli, millest igaüks on sisse lülitatud ajavahemikuks, mis moodustab ühe kolmandiku punktis 1.1 nimetatud ajavahemikust. e) Kui lähituli on projekteeritud andma kurvivalgustust hõõgniidiga lisavalgusallika ja/või ühe või enama täiendava LED-mooduli abil, peab see valgusallikas ja/või LED-moodul(id) olema lähitule töötamise ajal sisse lülitatud ühe minuti vältel ja välja lülitatud üheksa minuti vältel (vt 4. lisa 1. liide). 1.1.1.2. Katsepinge Katsenäidise klemmidele rakendatakse pinget järgmiselt. a) Otseselt sõiduki elektrisüsteemi pingel töötavate asendatava(te) hõõgniidiga valgusallika(te) puhul: katse tehakse vastavalt vajadusele pingega 6,3 V, 13,2 V või 28,0 V, välja arvatud juhul, kui tüübikinnituse taotleja on märkinud, et katsenäidist võib kasutada teistsugusel pingel. Viimati nimetatud juhul tehakse katse hõõglambiga, mida kasutatakse suurimal kasutamiseks lubatud pingel. b) Asendatavate lahenduslampide puhul: Valgusallika elektroonilise juhtseadise katsepinge on 13,2 ± 0,1 V, kui sõiduki elektrisüsteemi nimipinge on 12 V, välja arvatud juhul, kui tüübikinnitustaotluses on näidatud teisiti. c) Otseselt sõiduki elektrisüsteemi nimipingel töötavate mitteasendatavate valgusallikate puhul: kõigi mitteasendatavate valgusallikatega (hõõglampide ja/või muud tüüpi laternate) tehtavate mõõtmiste korral peab pinge olema 6,3 V, 13,2 V või 28,0 V või vajaduse korral mõni muu pinge, mis vastab taotleja määratletud sõiduki elektrisüsteemi pingele. d) Asendatavate või mitteasendatavate valgusallikate puhul, mis töötavad sõiduki elektrisüsteemi pingest sõltumatult ning mida juhitakse täielikult süsteemi poolt, või toite- ja tööseadise abil käivitatavate valgusallikate puhul rakendatakse eespool nimetatud toitepingeid kõnealuse seadise sisendklemmidele. Katseid tegev laboratoorium võib paluda tootjal talle edastada toite- ja tööseadise või valgusallika(te) töölerakendamiseks vajaliku spetsiaalse toiteallika. e) LED-moodulite puhul tehakse mõõtmine vastavalt pingega 6,75 V, 13,2 V või 28,0 V, kui käesolevas eeskirjas ei ole sätestatud teisiti. Valgusallika elektroonilise juhtseadisega juhitava(te) LED-mooduli(te) korral tehakse mõõtmine taotleja osutatud viisil. f) Kui signaaltuled on grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud katsenäidisega ja töötavad muul kui normitud nimipingel 6 V, 12 V või 24 V, reguleeritakse pinget laterna nõuetekohase fotomeetrilise talitluse saavutamiseks vastavalt tootja juhendile. 1.1.2. Katsetulemused 1.1.2.1. Visuaalne kontroll Kui esilaterna temperatuur on ühtlustunud ümbritseva keskkonna temperatuuriga, puhastatakse esilaterna hajutiklaas ja väline hajutiklaas (kui see on olemas) puhta niiske puuvillase lapiga. Seejärel tuleb seda visuaalselt kontrollida: esilaterna hajutiklaasil ega välisel hajutiklaasil (kui see on olemas) ei tohi olla ühtki nähtavat moonutust, deformatsiooni, mõra ega värvimuutust. 1.1.2.2. Fotomeetriline katse Käesoleva eeskirja nõuete kohaselt tuleb fotomeetrilisi väärtusi kontrollida järgmistes punktides: lähitule puhul: 50 R – B 50 L – 25 L parempoolseks liikluseks projekteeritud esilaternatel; 50 L – B 50 R – 25 R vasakpoolseks liikluseks projekteeritud esilaternatel. Kaugtuli: punkt Imax Esilaterna aluse võimaliku kuumusdeformatsiooni arvessevõtmiseks võib teha teise suunamise (varju piiri asukoha muutumist käsitletakse käesoleva lisa punktis 2). Kui välja arvata punkt B 50 L, on lubatav erinevus fotomeetriliste näitajate ja enne katset mõõdetud väärtuste vahel 10 %, mis sisaldab ka fotomeetriliste mõõtmiste lubatud hälvet. Punktis B 50 L mõõdetud väärtus ei tohi ületada enne katset mõõdetud fotomeetrilist väärtust enam kui 170 cd võrra. 1.2. Määrdunud esilatern Pärast esilaterna katsetamist punkti 1.1 kohaselt tuleb lasta sel pärast punktis 1.2.1 ette nähtud viisil ettevalmistamist töötada ühe tunni vältel punktis 1.1.1 kirjeldatud viisil ning seejärel kontrollida seda punktis 1.1.2 ette nähtud viisil. 1.2.1. Esilaterna ettevalmistamine 1.2.1.1. Katsesegu 1.2.1.1.1. Esilaterna puhul, mille välimine hajutiklaas on klaasist, peab esilaternale kantav vee ja saasteaine segu koosnema: 9 massiosast kvartsliivast osakese suurusega 0–100 μm; 1 massiosast taimsest söetolmust (pöök) osakese suurusega 0–100 μm, 0,2 massiosast NaCMC-st (4) ja sobivast kogusest destilleeritud veest elektrijuhtivusega ≤ 1 mS/m. Segu ei tohi olla vanem kui 14 päeva. 1.2.1.1.2. Esilaterna puhul, mille välimine hajutiklaas on plastist, peab esilaternale kantav vee ja saasteaine segu koosnema: 9 massiosast kvartsliivast osakese suurusega 0–100 μm; 1 massiosast taimsest söetolmust (pöök) osakese suurusega 0–100 μm, 0,2 massiosast NaCMC-st (4), 13 massiosast destilleeritud veest elektrijuhtivusega ≤ 1 mS/m ning 2 ± 1 massiosast pindaktiivsest ainest (5). Segu ei tohi olla vanem kui 14 päeva. 1.2.1.2. Katsesegu kandmine esilaternale Katsesegu kantakse ühtlaselt tervele esilaterna valgust kiirgavale pinnale ja lastakse sel kuivada. Menetlust korratakse seni, kuni valgustustiheduse väärtus on langenud 15–20 %-ni käesolevas lisas kirjeldatud tingimustes mõõdetud väärtustest igas järgmises punktis: lähi- ja kaugtule ning ainult kaugtule puhul väärtusele Emax vastav punkt; ainult lähitule puhul parempoolse liikluse jaoks projekteeritud esilaternal 50 R ja 50 V (6); ainult lähitule puhul vasakpoolse liikluse jaoks projekteeritud esilaternal 50 L ja 50 V (6). 2. Soojuse mõjul toimuva varju piiri vertikaalse nihkumise katse Selle katse käigus kontrollitakse, ega varju piiri vertikaalne nihkumine soojuse mõjul ei ületa töötava lähituld andva esilaterna puhul ettenähtud väärtust. Esilaternaga, mida katsetati vastavalt punktile 1, tehakse katse nii, nagu on kirjeldatud punktis 2.1, eemaldamata esilaternat katseseadmelt ja muutmata selle asendit katseseadme suhtes. 2.1. Katse Katse tehakse kuivas ja tuulevaikses kohas, õhutemperatuuril 23 °C ± 5 °C. Esilaternas, milles kasutatakse masstoodanguna valmistatud ning vähemalt ühe tunni vältel vanandatud hõõglampi või LED-moodulit, lülitatakse lihtlähituli sisse, esilaternat seejuures katseseadmest eemaldamata ja laterna asendit katseseadme suhtes muutmata. (Käesolevaks katseks reguleeritakse pinge niisuguseks, nagu on ette nähtud punktiga 1.1.1.2). Varju piiri horisontaalse osa asendit (sirge V-V ja punkti B 50 L (parempoolne liiklus) või punkti B 50 R (vasakpoolne liiklus) läbiva vertikaalse sirge vahel) kontrollitakse vastavalt 3 minutit (r3) ja 60 minutit (r60) pärast esilaterna sisselülitamist. Eespool kirjeldatud varju piiri nihkumist mõõdetakse mis tahes meetodil, mis tagab piisava täpsuse ja korratavad tulemused. 2.2. Katsetulemused 2.2.1. Milliradiaanides (mrad) väljendatud tulemust peetakse lähitulelaterna puhul vastuvõetavaks, kui esilaterna puhul registreeritud absoluutväärtus ei ole rohkem kui 1,0 mrad (Δ r 1 ≤ 1,0 mrad) ülesvoolu ega rohkem kui 2,0 mrad (Δ r 1 ≤ 2,0 mrad) allavoolu. 2.2.2. Kui aga väärtus on: Kasv ülesvoolu rohkem kui 1,0 mrad, kuid mitte rohkem kui 1,5 mrad (1,0 mrad < ΔrI ≤ 1,5 mrad) allavoolu rohkem kui 2,0 mrad, kuid mitte rohkem kui 3,0 mrad (2,0 mrad < ΔrI ≤ 3,0 mrad) tehakse punktis 2.1 kirjeldatud viisil uus katse teise esilaterna näidisega, mille puhul on eelnevalt kolm korda järjest rakendatud allpool kirjeldatud tsüklit, et stabiliseerida laterna mehaanilised osad alusel asendis, mis kujutab esilaterna korrektset paigutust sõidukil: lähitulelaternal lastakse töötada 1 tunni vältel (pinge tuleb reguleerida punktis 1.1.1.2 ettenähtud viisil). Pärast seda ajavahemikku loetakse esilaterna tüüp vastuvõetavaks, kui näidisel mõõdetud Δr absoluutväärtus vastab punkti 2.2.1 nõuetele. (1) Katsetamise ajakava kohta vaata käesoleva eeskirja 8. lisa. (2) Kui katsetatavas esilaternas on ka signaallaternaid, tuleb need kogu katse ajaks sisse lülitada, välja arvatud päevatulelatern. Kui tegemist on suunatulelaternaga, tuleb see sisse lülitada vilkuvas režiimis nii, et põlemise ja mittepõlemise kestuste suhe on ligikaudu üks ühele. (3) Kui esilaterna vilgutamisel peaks põlema korraga mitu hõõgniiti ja/või LED-moodul(id), ei loeta seda hõõgniitide ja/või LED-mooduli(te) normaalseks samaaegseks kasutamiseks. (4) NaCMC on karboksümetüültselluloosi (mida tavaliselt tähistatakse lühendiga CMC) naatriumsool. Segus kasutataval NaCMC-l peab temperatuuri 20 °C juures olema asendusaste 0,6–0,7 ja viskoossus 200–300 cP 2 % lahuse puhul. (5) Koguse lubatud hälve tuleneb vajadusest saavutada määrdumine, mis valgub õigesti laiali kogu plastist hajutiklaasil. (6) Punkt 50 V asub 375 mm punktist HV allpool vertikaalsel sirgel V-V, kui ekraan on 25 m kaugusel. 1. liide ÜLEVAADE FOTOMEETRILISTE TÖÖPARAMEETRITE PÜSIVUSE KATSETAMISEGA SEOTUD TÖÖPERIOODIDEST Lühendid : P: lähitulelatern D: kaugtulelatern (D1 + D2 tähendab kahte kaugtuld) F: eesmine udutulelatern : tsükkel, mille puhul latern on 15 minutit välja lülitatud ja 5 minutit sisse lülitatud. : tsükkel, mille puhul latern on 9 minutit välja lülitatud ja 1 minut sisse lülitatud. Kõik järgmised grupeeritud esilaternad ja eesmised udutulelaternad koos lisatud märgistuse tähistega on toodud näiteks ega ole ammendavad. 1. P või D või F (HC või HR või B) P, D või F Lisavalgusallikas või LED-moodul(id) kurvivalgustuse jaoks 2. P+F (HC B) või P+D (HCR) Lisavalgusallikas või LED-moodul(id) kurvivalgustuse jaoks D või F P 3. P+F (HC/B) või HC/B või P+D (HC/R) D või F P Lisavalgusallikas või LED-moodul(id) kurvivalgustuse jaoks

5. LISA TOODANGU VASTAVUSE KONTROLLIMISE MENETLUSE MIINIMUMNÕUDED 1. Üldosa 1.1. Vastavusnõudeid peetakse käesoleva eeskirja nõuete kohaselt mehaanilisest ja geomeetrilisest seisukohast täidetuks, kui erinevused ei ületa vältimatuid tootmishälbeid. See tingimus kehtib ka värvuse kohta. 1.2. Fotomeetriliste tööparameetrite osas ei vaidlustata masstoodanguna valmistatavate esilaternate nõuetele vastavust juhul, kui mis tahes juhuslikult katsetamiseks valitud ning standardse (etalon)hõõglambiga ja/või LED-mooduli(te)ga varustatud esilaterna fotomeetriliste tööparameetrite mõõtmisel: 1.2.1. ükski mõõdetud väärtus ei erine käesoleva eeskirjaga ette nähtud väärtustest enam kui 20 %. Väärtuste B 50 L (või R) (1) ja III ala puhul võib maksimumhälve ebasoodsas suunas olla vastavalt: B 50 L (või R): 170 cd ehk 20 % 255 cd ehk 30 % III ala 255 cd ehk 20 % 380 cd ehk 30 % 1.2.2. või kui 1.2.2.1. lähitule puhul on käesoleva eeskirjaga ettenähtud väärtused täidetud punktis HV (lubatud hälbega +170 cd) ja sama suunatuse korral vähemalt ühes punktis 0,35 kraadise ringjoonega piiratud alal järgmiste punktide ümber: B 50 L (või R) (lubatud hälbega 85 cd), 75 R (või L), 50 V, 25 R, 25 L; ja kogu IV alal, mis ei ole rohkem kui 0,52 kraadi sirgest 25 R – 25 L kõrgemal; 1.2.2.2. ja kui punkt HV asub kaugtule puhul samavalgustustihedusjoone 0,75 Imax piires, kehtib kõikides käesoleva eeskirja punkti 6.3.2 kohaselt kindlaks määratud mõõtepunktides maksimumväärtuste suhtes lubatud hälve +20 % ja miinimumväärtuste suhtes lubatud hälve -20 %. 1.2.3. Kui eespool kirjeldatud katse tulemused ei vasta nõuetele, on esilaterna suuna muutmine lubatud tingimusel, et valgusvihu telje nihe külgsuunas ei ületa 1° paremale ega vasakule. 1.2.4. Kui laternal on asendatav valgusallikas ja kui kirjeldatud katse tulemused ei vasta nõuetele, korratakse katseid laternatega teist standard(võrdlus)hõõglampi kasutades. 1.3. Varju piiri vertikaalasendi kuumusest tingitud muutumise kontrollimiseks kohaldatakse järgmist menetlust: ühte esilaternanäidist katsetatakse vastavalt 4. lisa punktis 2.1 kirjeldatud menetlusele pärast seda, kui näidisele on kolm korda järjest rakendatud 4. lisa punktis 2.2.2 kirjeldatud tsüklit. Esilatern loetakse nõuetele vastavaks, kui Δr ei ületa 1,5 mrad. Kui nimetatud väärtus on suurem kui 1,5 mrad, kuid ei ületa 2,0 mrad, katsetatakse teist näidist ning seejärel ei tohi mõlema näidise puhul registreeritud absoluutväärtuste keskmine ületada 1,5 mrad. 1.4. Kui aga vertikaalset reguleerimist nõutavasse asendisse ei saa käesoleva eeskirja punktiga 6.2.2.3 lubatud hälvete piires teha korduvalt, katsetatakse ühte näidist 9. lisa punktidega 2 ja 3 ettenähtud korras. 2. Tootjapoolse vastavuskontrolli miinimumnõuded Tüübikinnitusmärgi omanik peab piisavalt sageli tegema iga esilaternatüübiga vähemalt järgmised katsed. Katsed peavad vastama käesoleva eeskirja sätetele. Kui mõni näidis ei vasta asjaomase katsetüübi nõuetele, tuleb võtta uued näidised ja katsetada neid. Tootja peab võtma meetmeid, et tagada toodangu vastavus nõuetele. 2.1. Katsete laad Käesoleva eeskirja nõuetele vastavuse katsed tehakse fotomeetriliste omaduste ning varju piiri vertikaalasendi kuumusest tingitud muutumise kontrollimiseks. 2.2. Katsemeetodid 2.2.1. Katsed tehakse üldiselt käesolevas eeskirjas kirjeldatud meetodite järgi. 2.2.2. Tootja tehtavatel nõuetele vastavuse katsetel võib tüübikinnituskatsete eest vastutava pädeva asutuse nõusolekul kasutada samaväärseid meetodeid. Tootjal on kohustus tõendada, et kasutatavad meetodid on käesolevas eeskirjas sätestatud meetoditega samaväärsed. 2.2.3. Punktide 2.2.1 ja 2.2.2 kohaldamine nõuab katseseadmete regulaarset kalibreerimist ja nende mõõteandmete vastavusse viimist pädeva asutuse mõõtmistulemustega. 2.2.4. Kõikidel juhtudel, kuid eriti halduslikul kontrollimisel ja näidiste võtmisel, tuleb võrdlusmeetoditena kasutada käesolevas eeskirjas sätestatud meetodeid. 2.3. Näidiste võtmine Esilaternate näidised valitakse ühtliku partii hulgast juhuslikkuse põhimõttel. Ühtlik partii tähendab tootja tootmismeetodite kohaselt määratletud sama tüüpi esilaternate rühma. Hindamine hõlmab tavaliselt ühe tehase seeriatoodangut. Tootja võib siiski koguda sama tüübi kohta andmeid eri tehastest, kui need tehased töötavad sama kvaliteedisüsteemi ja -juhtimise alusel. 2.4. Mõõdetud ja registreeritud fotomeetrilised parameetrid Esilaternanäidistel tehakse fotomeetrilised mõõtmised käesolevas eeskirjas ette nähtud punktides, tulemid võetakse kaugtule puhul väärtusele Imax vastavast punktist ja punktidest HV, (2) HL ja HR (3) ning lähitule puhul punktidest B 50 L (või R), HV, 50 V, 75 R (või L) ja 25 L (või R) (vt 3. lisa joonis). 2.5. Nõuetele vastavuse kriteeriumid Tootja peab katsetulemused statistiliselt töötlema ning määrama koos pädeva asutusega kindlaks oma toodete nõuetele vastavust reguleerivad kriteeriumid nii, et on täidetud käesoleva eeskirja punktis 10.1 sätestatud toodete nõuetele vastavuse hindamise nõuded. Toodete nõuetele vastavuse kriteeriumid peavad olema niisugused, et 7. lisas kirjeldatud juhusliku kontrollnäidise (esimese võetud näidise) puhul on kontrolli läbimise minimaalne tõenäosus 0,95 (95 % usaldatavusega). (1) Sulgudes olevad tähed viitavad parempoolse liikluse jaoks ettenähtud esilaternatele. (2) Kui kaugtuli on vastastikku ühendatud lähitulega, on mõõtepunkt HV mõlema tule jaoks sama. (3) HL ja HR: punktid sirgel h-h, mis asuvad punktist HV vastavalt 2,5 kraadi vasakul ja paremal.

6. LISA PLASTMATERJALIST HAJUTIKLAASIDEGA LATERNATELE ESITATAVAD NÕUDED – HAJUTIKLAASI VÕI MATERJALINÄIDISTE JA KOMPLEKTSETE LATERNATE KATSETAMINE 1. Üldnõuded 1.1. Vastavalt käesoleva eeskirja punktile 2.2.4 katsetamiseks antud näidised peavad vastama käesoleva lisa punktides 2.1–2.5 esitatud nõuetele. 1.2. Käesoleva eeskirja punkti 2.2.3 kohaselt katsetatavate plastist hajutiklaasidega komplektsete esilaternate kaks näidist peavad hajutiklaasi materjali suhtes vastama punkti 2.6 nõuetele. 1.3. Plastmaterjalist hajutiklaaside näidistega või materjalinäidistega koos peegeldiga, millele on ettenähtud paigaldada hajutiklaas (kui peegeldi on kasutusel), tehakse tüübikinnituskatsed käesoleva lisa 1. liite tabelis A esitatud kronoloogilises järjekorras. 1.4. Kui aga laterna tootja suudab tõendada, et toode on juba läbinud punktidega 2.1–2.5 ette nähtud katsed või mõne muu eeskirja kohased samaväärsed katsed, ei ole nimetatud katseid vaja korrata; kohustuslikud on ainult 1. liite tabelis B ette nähtud katsed. 2. Katsed 2.1. Vastupidavus temperatuurimuutustele 2.1.1. Katsed Kolme uut näidist (hajutiklaasi) katsetatakse temperatuuri ja suhtelise õhuniiskuse muutumise viie tsükli vältel vastavalt järgmisele programmile: 3 tundi temperatuuril 40 °C ± 2 °C ja suhtelisel õhuniiskusel 85–95 %; 1 tund temperatuuril 23 °C ± 5 °C ja suhtelisel õhuniiskusel 60–75 %; 15 tundi temperatuuril – 30 °C ± 2 °C; 1 tund temperatuuril 23 °C ± 5 °C ja suhtelisel õhuniiskusel 60–75 %; 3 tundi temperatuuril 80 °C ± 2 °C; 1 tund temperatuuril 23 °C ± 5 °C ja suhtelisel õhuniiskusel 60–75 %. Enne seda katset tuleb näidiseid hoida vähemalt neli tundi temperatuuril 23 °C ± 5 °C ja suhtelisel õhuniiskusel 60–75 %. Märkus. Näidiste ühetunnine temperatuuril 23 °C ± 5 °C hoidmine peab sisaldama termilise šoki ärahoidmiseks vajalikku ühelt temperatuurilt teisele ülemineku etappi. 2.1.2. Fotomeetrilised mõõtmised 2.1.2.1. Meetod Enne ja pärast katset tehakse näidiste fotomeetrilised mõõtmised. Mõõta tuleb standardse (võrdlus)laternaga ja LED-mooduli(te)ga varustatud esilaternaga järgmistes punktides: lähitule puhul punktides B 50 L ja 50 R (vasakpoolse liikluse jaoks ettenähtud laternate puhul B 50 R ja 50 L); kaugtule puhul punktis Imax. 2.1.2.2. Tulemused Igal näidisel enne ja pärast katset mõõdetud fotomeetriliste väärtuste erinevus ei tohi ületada 10 %, mille hulka kuulub fotomeetrilise mõõtmise lubatud hälve. 2.2. Vastupidavus atmosfäärimõjudele ja keemilistele mõjuritele 2.2.1. Vastupidavus atmosfäärimõjudele Kolmele uuele näidisele (hajutiklaasile või materjalinäidisele) suunatakse valguskiirgus allikast, mille spektraaljaotus on samasugune kui mustal kehal temperatuurivahemikus 5 500 – 6 000 K. Kiirgusallika ja näidiste vahele asetatakse sobivad filtrid, et minimeerida alla 295 nm ja üle 2 500 nm lainepikkusega valguskiirgust. Näidistele suunatakse valguskiirgus kiiritustihedusega 1 200 W/m2 ± 200 W/m2, kuni saadav valguskiirguse koguenergiatihedus on 4 500 MJ/m2 ± 200 MJ/m2. Katseseadises näidistega samale tasandile paigutatud mustal paneelil mõõdetud temperatuur peab olema 50 °C ± 5 °C. Ühtlase valguskiirguse tagamiseks peavad näidised pöörlema ümber kiirgusallika kiirusega, mis jääb vahemikku 1–5 p/min. Näidistele piserdatakse destilleeritud vett juhtivusega alla 1 mS/m temperatuuril 23 °C ± 5 °C, vastavalt järgmisele tsüklile: pihustamine: 5 minutit; kuivatamine: 25 minutit. 2.2.2. Vastupidavus keemilistele mõjuritele Pärast käesoleva lisa punktis 2.2.1 kirjeldatud katset ja käesoleva lisa punktis 2.2.3.1 kirjeldatud mõõtmisi töödeldakse kolme nimetatud näidise välispinda punktis 2.2.2.2 kirjeldatud viisil käesoleva lisa punktis 2.2.2.1 määratletud seguga. 2.2.2.1. Katsesegu Katsesegu sisaldab (mahuprotsentides) 61,5 % n-heptaani, 12,5 % tolueeni, 7,5 % etüültetrakloriidi, 12,5 % triklooretüleeni ja 6 % ksüleeni. 2.2.2.2. Katsesegu pealekandmine (ISO 105 kohast) puuvillast lappi niisutatakse, kuni see on punktis 2.2.2.1 kirjeldatud segust märg, ning hiljemalt 10 sekundi pärast asetatakse see näidise välispinnale ja hoitakse seda seal 10 minutit survega 50 N/cm2, mis vastab 14 × 14 mm suurusel katsepinnal jõule 100 N. Selle kümneminutilise ajavahemiku vältel niisutatakse lappi seguga uuesti, nii et kasutatav vedelik oleks koostiselt jätkuvalt identne ettenähtud katseseguga. Pealekandmise ajal on pragude tekkimise ärahoidmiseks lubatud näidisele rakendatavat survet kompenseerida. 2.2.2.3. Puhastamine Pärast katsesegu pealekandmist kuivatatakse näidiseid välisõhus ja pestakse seejärel punktis 2.3.1 („Vastupidavus puhastusainetele”) kirjeldatud seguga temperatuuril 23 °C ± 5 °C. Seejärel tuleb näidiseid temperatuuril 23 °C ± 5 °C hoolikalt loputada destilleeritud veega, mis ei sisalda üle 0,2 protsendi lisandeid, ja pühkida seejärel pehme lapiga. 2.2.3. Tulemused 2.2.3.1. Pärast atmosfäärimõjudele vastupidavuse katset ei tohi näidiste välispinnas olla pragusid, kriimustusi, mõrasid ega deformatsioone ja valgusülekande keskhälve , mida on mõõdetud kolmel näidisel vastavalt käesoleva lisa 2. liites kirjeldatud menetlusele, ei tohi ületada 0,020 (Δt m ≤ 0,020). 2.2.3.2. Pärast keemilistele ainetele vastupidavuse katset ei tohi näidistel olla keemiliste ainete jälgi, mis võivad muuta valguse hajumist, mille keskmine muutumise väärtus , mida on mõõdetud kolmel näidisel vastavalt käesoleva lisa 2. liites kirjeldatud menetlusele, ei tohi olla suurem kui 0,020 (Δd m ≤ 0,020). 2.2.4. Vastupidavus valgusallika kiirgusele Tehakse järgmine katse. Esilaterna kõikide valgust edastavate plastosade lamedad näidised asetatakse LED-mooduli(te) valgusvihku. Nimetatud näidiste parameetrid, näiteks nurgad ja näidistevahelised kaugused, peavad olema samasugused nagu esilaternas. Kõik kasutatud näidised peavad olema sama värvuse ja pinnatöötlusega kui esilaterna vastavad osad. Pärast 1 500 tundi pidevat töötamist peavad näidist läbiva valguse kolorimeetrilised näitajad olema nõuetekohased ja näidiste välispinnas ei tohi olla pragusid, kriimustusi, mõrasid ega deformatsioone. 2.3. Vastupidavus puhastusainetele ja süsivesinikele 2.3.1. Vastupidavus puhastusainetele Kolme näidise (hajutiklaasi või materjalinäidise) välispinda kuumutatakse temperatuurini 50 °C ± 5 °C ja kastetakse seejärel viieks minutiks segusse, mille temperatuur on 23 °C ± 5 °C ning mis koosneb 99 osast destilleeritud veest maksimaalse lisandite sisaldusega 0,02 % ja ühest osast alküülarüülsulfonaadist. Katse lõpul kuivatatakse näidiseid temperatuuril 50 °C ± 5 °C. Näidiste pinda puhastatakse niiske lapiga. 2.3.2. Vastupidavus süsivesinikele Kolme näidise välispinda hõõrutakse seejärel ühe minuti vältel kergelt puuvillase lapiga, mida on immutatud 70 % n-heptaanist ja 30 % tolueenist (mahuprotsentides) koosnevas segus, ning kuivatatakse seejärel välisõhus. 2.3.3. Tulemused Pärast kahe nimetatud katse tegemist ei tohi valgusläbivuse muutumise keskmine väärtus , mida on mõõdetud kolmel näidisel käesoleva lisa 2. liites kirjeldatud menetluse kohaselt, ületada väärtust 0,010 (Δtm ≤ 0,010). 2.4. Vastupidavus mehaanilisele kulumisele 2.4.1. Mehaanilise kulumise katse Välispinda katsetatakse käesoleva lisa 3. liites kirjeldatud meetodil, millega saavutatakse pinna ühtlane mehaaniline kulumine. 2.4.2. Tulemused Pärast nimetatud katset mõõdetakse muutusi: valgusläbivuses : , ja valguse hajumises : vastavalt 2. liites kirjeldatud menetlusele punktis 2.2.4.1.1 määratud alas. Kolme näidise keskmine väärtus peab vastama järgmistele tingimustele: Δtm ≤ 0,100 Δdm ≤ 0,050. 2.5. Pinnete olemasolu korral: pinnete nakkekatse 2.5.1. Näidise ettevalmistamine Hajutiklaasi pindesse lõigatakse žiletitera või nõelaga 20 mm × 20 mm suurune ruudustik ruutude suurusega umbes 2 mm × 2 mm. Terale või nõelale avaldatav surve peab olema piisav vähemalt pinde läbilõikamiseks. 2.5.2. Katse kirjeldus Kasutada tuleks kleeplinti nakkejõuga 2 N / laiuse cm ±20 %, mida mõõdetakse käesoleva lisa 4. liites kindlaks määratud standardtingimustes. Nimetatud kleeplint, mille laius peab olema vähemalt 25 mm, surutakse vähemalt 5 minutiks vastu punktis 2.5.1 kirjeldatud viisil ettevalmistatud pinda. Seejärel koormatakse kleeplindi otsa nii, et katsetatava pinna nakkejõule rakendub vastava pinna suhtes risti mõjuv vastujõud. Selles faasis tõmmatakse kleeplint pinnalt ära ühtlase kiirusega 1,5 m/s ± 0,2 m/s. 2.5.3. Tulemused Ruudustikuga kaetud alas ei tohi esineda märgatavaid kahjustusi. Ruutude lõikepunktides või lõigete servades on kahjustused lubatud juhul, kui kahjustatud ala ei ületa 15 % ruudustikuga kaetud pindalast. 2.6. Plastist hajutiklaasiga komplektse esilaterna katsetamine 2.6.1. Hajutiklaasi pinna vastupidavus mehaanilisele kulumisele 2.6.1.1. Katsed Laternanäidise nr 1 hajutiklaasiga tehakse punktis 2.4.1 kirjeldatud katse. 2.6.1.2. Tulemused Pärast katset ei tohi esilaternal tehtud käesoleva eeskirja kohaste fotomeetriliste mõõtmiste tulemused: a) ületada punktide B 50 L ja HV jaoks ettenähtud maksimumväärtusi rohkem kui 30 % võrra ega olla rohkem kui 10 % võrra väiksemad punkti 75 R jaoks ettenähtud miinimumväärtustest (vasakpoolse liikluse jaoks ettenähtud esilaternate puhul on vastavad punktid B 50 R, HV ja 75 L) või b) olla enam kui 10 % võrra väiksemad punkti HV jaoks ettenähtud miinimumväärtustest üksnes kaugtuld andva esilaterna korral. 2.6.2. Pinnete olemasolu korral: pinnete nakkekatse Laternanäidise nr 2 hajutiklaasiga tehakse punktis 2.5 kirjeldatud katse. 3. Toodangu nõuetele vastavuse kontrollimine 3.1. Hajutiklaaside valmistamiseks kasutatavate materjalide osas peetakse seeriasse kuuluvaid laternaid käesoleva eeskirja nõuetele vastavaks, kui: 3.1.1. pärast keemilistele ainetele, puhastusainetele ja süsivesinikele vastupidavuse katseid ei ole näidiste välispinnal palja silmaga märgatavaid pragusid, lõhesid ega deformatsioone (vt punktid 2.2.2, 2.3.1 ja 2.3.2); 3.1.2. pärast punktis 2.6.1.1 kirjeldatud katset jäävad punktis 2.6.1.2 nimetatud mõõtepunktide fotomeetrilised väärtused käesolevas eeskirjas toodangu nõuetele vastavuse suhtes kehtestatud piiridesse. 3.2. Kui katsetulemused ei vasta nõuetele, korratakse katseid juhuslikkuse põhimõttel valitud teise esilaternanäidisega. 1. liide TÜÜBIKINNITUSKATSETE KRONOLOOGILINE JÄRJEKORD A. Plastmaterjalide katsetamine (hajutiklaasid või materjalinäidised, mis on esitatud vastavalt käesoleva eeskirja punktile 2.2.4) Näidised Hajutiklaasid või materjalinäidised Hajutiklaasid Katsed 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 1.1. Kindlad fotomeetrilised mõõtmised (A.6, punkt 2.1.2) X X X 1.1.1. Temperatuurimuutus (A.6, punkt 2.1.1) X X X 1.2. Kindlad fotomeetrilised mõõtmised (A.6, punkt 2.1.2) X X X 1.2.1. Valgusläbivuse mõõtmine X X X X X X X X X 1.2.2. Valguse hajumise mõõtmine X X X X X X 1.3. Atmosfäärimõjurid (A.6, punkt 2.2.1) X X X 1.3.1. Valgusläbivuse mõõtmine X X X 1.4. Keemilised mõjurid (A.6, punkt 2.2.2) X X X 1.4.1. Valguse hajumise mõõtmine X X X 1.5. Puhastusained (A.6, punkt 2.3.1) X X X 1.6. Süsivesinikud (A.6, punkt 2.3.2) X X X 1.6.1. Valgusläbivuse mõõtmine X X X 1.7. Kulumine (A.6, punkt 2.4.1) X X X 1.7.1. Valgusläbivuse mõõtmine X X X 1.7.2. Valguse hajumise mõõtmine X X X 1.8. Nake (A.6, punkt 2.5) X 1.9. Vastupidavus valgusallika kiirgusele (A.6, punkt 2.2.4) X B. Komplektsete laternate katsetamine (katsetamiseks esitatud vastavalt käesoleva eeskirja punktile 2.2.3) Katsed Komplektne esilatern Näidis nr 1 2 2.1. Kulumine (punkt 2.6.1.1) x 2.2. Fotomeetria (punkt 2.6.1.2) x 2.3. Nake (punkt 2.6.2) x 2. liide VALGUSE HAJUMISE JA VALGUSLÄBIVUSE MÕÕTMISE MEETOD 1. Mõõteseadmed (vt joonis) Kollimaatori K valgusvihku, mille pool divergentsi β/2 = 17,4 × 10–4 rd, piiratakse diafragmaga DT, mille ava on 6 mm ja mille vastu asetatakse näidise alus. Konvergentne akromaatiline hajutiklaas L2, mida on korrigeeritud sfäärilise moonutuse suhtes, ühendab diafragmat Dτ anduriga R; hajutiklaasi L2 läbimõõt peab olema selline, et hajutiklaas ei varjaks näidise hajutatavat valguskoonust, mille ülemine poolnurk ß/2 = 14°. Hajutiklaasi L2 kujutise fokaaltasandisse asetatakse ringdiafragma DD nurkadega αο/2 = 1° ja αmax/2 = 12°. Diafragma läbipaistmatu keskmine osa on vajalik valgusallikast otse saabuva valguse varjamiseks. Diafragma keskmist osa peab olema võimalik valgusvihust niimoodi eemaldada, et seda saab täpselt esialgsesse asendisse tagasi panna. Vahekaugus L2 Dτ ja hajutiklaasi L2 fookuskaugus F2 (1) valitakse nii, et kujutis Dτ katab täielikult fotomeetri anduri R. Kui esialgselt langevat valgust väljendatakse tuhandetes ühikutes, peab iga lugemi absoluutne täpsus olema väiksem kui üks ühik. 2. Mõõtmised Tehakse järgmised mõõtmised: Lugem Näidisega DD keskosaga Mõõdetav valgusvoog T1 Ei Ei Langev valgusvoog esimese lugemi korral T2 Jah (enne katset) Ei Uue materjali poolt läbilastav valgusvoog 24° alal T3 Jah (pärast katset) Ei Katsetatud materjali poolt läbilastav valgusvoog 24° alal T4 Jah (enne katset) Jah Uue materjali poolt hajutatud valgusvoog T5 Jah (pärast katset) Jah Katsetatud materjali poolt hajutatud valgusvoog (1) Hajutiklaasi L2 fookuskauguseks soovitatakse võtta ligikaudu 80 mm. 3. liide PIHUSTUSKATSE MEETOD 1. Katseseade 1.1. Pihustuspüstol Kasutatav pihustuspüstol peab olema varustatud 1,3 mm läbimõõduga düüsiga, mis võimaldab vedeliku voolukiirust 0,24 ± 0,02 l/min töörõhul 6,0–6,5 baari. Nimetatud kasutustingimustes moodustuva lehvikukujulise joa läbimõõt kulutataval pinnal peab düüsist 380 ± 10 mm kaugusel olema 170 ± 50 mm. 1.2. Katsesegu Katsesegu koostis peab olema järgmine: a) kvartsliiv, kõvadusega Mohsi skaala järgi 7, terasuurusega 0–0,2 mm, ligikaudu normaaljaotusega ning nurgateguriga 1,8–2; b) vesi, karedusega mitte üle 205 g/m3 segus, mis sisaldab 25 g liiva liitri vee kohta. 2. Katse Laternate hajutiklaaside välispinnale lastakse üks kord või rohkem kordi eespool kirjeldatud viisil moodustatud liivajuga. Juga tuleb pihustada katsetatava pinna suhtes ligikaudu risti. Kulumist kontrollitakse ühe või mitme klaasinäidise abil, mis asetatakse võrdlusnäidisena (võrdlusnäidistena) katsetatavate hajutiklaaside lähedale. Segu pihustatakse pinnale nii kaua, kuni valguse hajumise 2. liites kirjeldatud viisil mõõdetud muutumine näidistel vastab järgmisele väärtusele: Kogu katsetatava pinna ühtlase kulumise kontrollimiseks võib kasutada mitut võrdlusnäidist. 4. liide KLEEPLINDI NAKKEKATSE 1. Eesmärk See meetod võimaldab standardtingimustes määrata kleeplindi lineaarset nakkejõudu klaasplaadi suhtes. 2. Põhimõte Sellise jõu mõõtmine, mis on vajalik kleeplindi eemaldamiseks klaasplaadilt 90° nurga all. 3. Ettenähtud keskkonnatingimused Ümbritseva keskkonna temperatuur peab olema 23 °C ± 5 °C ja suhteline õhuniiskus 65 ± 15 %. 4. Katsekehad Enne katsetamist hoitakse näidiseks oleva kleeplindi rulli 24 tunni vältel ettenähtud keskkonnatingimustel (vt punkt 3). Igast rullist katsetatakse viit 400 mm pikkust katsekeha. Need võetakse rullist pärast kolme pealmise kihi eemaldamist. 5. Menetlus Katse tuleb teha punktis 3 kindlaks määratud keskkonnatingimustel. Võetakse viis katsekeha, keerates linti radiaalsuunas lahti kiirusel ca 300 mm/s. Seejärel kinnitatakse katsekehad järgneva 15 sekundi vältel järgmisel viisil. Lint kantakse klaasplaadile, siludes sõrmega pikisuunas liigselt klaasplaadile surumata, nii et lindi ja klaasplaadi vahele ei jääks õhumulle. Koost jäetakse 10 minutiks ettenähtud keskkonnatingimustesse. Ligikaudu 25 mm pikkune katsetükk eemaldatakse plaadilt ristipidises suunas. Plaat kinnitatakse ja lindi vaba ots painutatakse 90° all tagasi. Jõudu rakendatakse lindi ja plaadi eraldusjoone suhtes risti. Seejärel tõmmatakse linti selle eemaldamiseks kiirusega 300 ± 30 mm/s ja registreeritakse selleks vajalik jõud. 6. Tulemused Saadud viis väärtust tuleb järjestada ja võtta mõõtmistulemuseks keskmine väärtus. Nimetatud väärtust väljendatakse njuutonites kleeplindi laiuse sentimeetri kohta.

7. LISA NÄIDISTE VÕTMISE MIINIMUMNÕUDED KONTROLLIJALE 1. Üldosa 1.1. Vastavusnõudeid peetakse käesoleva eeskirja nõuete kohaselt mehaanilisest ja geomeetrilisest seisukohast täidetuks, kui erinevused ei ületa vältimatuid tootmishälbeid. See tingimus kehtib ka värvuse kohta. 1.2. Fotomeetriliste tööparameetrite osas ei vaidlustata masstoodanguna valmistatavate esilaternate nõuetele vastavust juhul, kui mis tahes juhuslikult katsetamiseks valitud ja standardse hõõglambiga ja/või LED-mooduli(te)ga varustatud esilaterna fotomeetriliste tööparameetrite mõõtmisel: 1.2.1. ükski mõõdetud väärtus ei erine käesoleva eeskirjaga ette nähtud väärtustest enam kui 20 %. Väärtuste B 50 L (või R) (1) ja III ala puhul võib maksimumhälve ebasoodsas suunas olla vastavalt: B 50 L (või R): 170 cd ehk 20 % 255 cd ehk 30 % III ala 255 cd ehk 20 % 380 cd ehk 30 % 1.2.2. või kui 1.2.2.1. lähitule puhul on käesoleva eeskirjaga ette nähtud väärtused täidetud punktis HV (lubatud hälbega +170 cd) ja sama suunatuse korral vähemalt ühes punktis igal mõõteekraanil (25 m kaugusel) järgmiste punktide ümber 15 cm raadiusega ringjoonega piiratud alal: B 50 L (või R) (1) (lubatud hälbega 85 cd), 75 R (või L), 50 V, 25 R, 25 L, ja kogu IV alal, mis ei ole rohkem kui 22,5 cm sirgest 25 R – 25 L kõrgemal; 1.2.2.2. ja kui punkt HV asub kaugtule puhul samavalgustustihedusjoone 0,75 Imax piires, kehtib kõikides käesoleva eeskirja punkti 6.3.2 kohaselt kindlaks määratud mõõtepunktides maksimumväärtuste suhtes lubatud hälve +20 % ja miinimumväärtuste suhtes lubatud hälve –20 %. Võrdlustähist ei võeta arvesse. 1.2.3. Kui eespool kirjeldatud katse tulemused ei vasta nõuetele, on esilaterna suuna muutmine lubatud tingimusel, et valgusvihu telje nihe külgsuunas ei ületa 1° paremale ega vasakule. 1.2.4. Kui eespool kirjeldatud katsete tulemused nõuetele ei vasta, tuleb katseid korrata teise standardse hõõglambi ja/või LED-mooduli(te)ga varustatud esilaternaga. 1.2.5. Ilmsete defektidega esilaternaid ei võeta arvesse. 1.2.6. Võrdlustähist ei võeta arvesse. 1.3. Kui aga vertikaalset reguleerimist nõutavasse asendisse ei saa käesoleva eeskirja punktiga 6.2.2.3 lubatud hälvete piires teha korduvalt, katsetatakse ühte näidist 9. lisa punktidega 2 ja 3 ette nähtud korras. 2. Esimene näidiste võtmine Esimesel näidiste võtmisel valitakse juhuslikkuse põhimõttel neli esilaternat. Esimene kahest laternast koosnev näidis märgistatakse tähega A ja teine tähega B. 2.1. Nõuetele vastavust ei vaidlustata 2.1.1. Vastavalt käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud näidiste võtmise menetlusele ei vaidlustata masstoodanguna valmistatavate esilaternate nõuetele vastavust juhul, kui esilaternate mõõteväärtuste kõrvalekalded ebasoodsas suunas on järgmised. 2.1.1.1. Näidis A A1: ühel esilaternal 0 % ühel esilaternal mitte rohkem kui 20 % A2: mõlemal esilaternal rohkem kui 0 % kuid mitte rohkem kui 20 % edasi näidisele B 2.1.1.2. Näidis B B1: mõlemal esilaternal 0 % 2.1.2. või kui näidise A puhul on täidetud punkti 1.2.2 tingimused. 2.2. Nõuetele vastavus vaidlustatakse 2.2.1. Vastavalt käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud näidiste võtmise menetlusele tuleb masstoodanguna valmistatavate esilaternate nõuetele vastavus vaidlustada ja tootjalt toodangu nõuetele vastavaks muutmist (ühtlustamist) nõuda juhul, kui esilaternate mõõteväärtuste kõrvalekalded on järgmised. 2.2.1.1. Näidis A A3: ühel esilaternal mitte rohkem kui 20 % ühel esilaternal rohkem kui 20 % kuid mitte rohkem kui 30 % 2.2.1.2. Näidis B B2: A2 korral ühel esilaternal rohkem kui 0 % kuid mitte rohkem kui 20 % ühel esilaternal mitte rohkem kui 20 % B3: A2 korral ühel esilaternal 0 % ühel esilaternal rohkem kui 20 % kuid mitte rohkem kui 30 % 2.2.2. või kui näidise A puhul ei ole täidetud punkti 1.2.2 tingimused. 2.3. Tüübikinnituse tühistamine Nõuetele vastavus tuleb vaidlustada ja punkti 11 sätteid kohaldada juhul, kui käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud näidiste võtmise menetlust järgides on esilaternate mõõteväärtuste kõrvalekalded järgmised. 2.3.1. Näidis A A4: ühel esilaternal mitte rohkem kui 20 % ühel esilaternal rohkem kui 30 % A5: mõlemal esilaternal rohkem kui 20 % 2.3.2. Näidis B B4: A2 korral ühel esilaternal rohkem kui 0 % kuid mitte rohkem kui 20 % ühel esilaternal rohkem kui 20 % B5: A2 korral mõlemal esilaternal rohkem kui 20 % B6: A2 korral ühel esilaternal 0 % ühel esilaternal rohkem kui 30 % 2.3.3. või kui näidiste A ja B puhul ei ole täidetud punkti 1.2.2 tingimused. 3. Korduv näidiste võtmine Juhtumite A3, B2 ja B3 puhul tuleb hiljemalt kaks kuud pärast teatamist võtta uued näidised: kahest esilaternast koosnev kolmas näidis C, mis valitakse pärast toodangu ühtlustamist valminud kauba varude hulgast. 3.1. Nõuetele vastavust ei vaidlustata 3.1.1. Vastavalt käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud näidiste võtmise menetlusele ei vaidlustata masstoodanguna valmistatavate esilaternate nõuetele vastavust juhul, kui esilaternate mõõteväärtuste kõrvalekalded on järgmised. 3.1.1.1. Näidis C C1: ühel esilaternal 0 % ühel esilaternal mitte rohkem kui 20 % C2: mõlemal esilaternal rohkem kui 0 % kuid mitte rohkem kui 20 % edasi näidisele D 3.1.1.2. Näidis D D1: C2 korral mõlemal esilaternal 0 % 3.1.2. või kui näidise C puhul on täidetud punkti 1.2.2 tingimused. 3.2. Nõuetele vastavus vaidlustatakse 3.2.1. Vastavalt käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud näidiste võtmise menetlusele tuleb masstoodanguna valmistatavate esilaternate nõuetele vastavus vaidlustada ja tootjalt toodangu nõuetele vastavaks muutmist (ühtlustamist) nõuda juhul, kui esilaternate mõõteväärtuste kõrvalekalded on järgmised. 3.2.1.1. Näidis D D2: C2 korral ühel esilaternal rohkem kui 0 % kuid mitte rohkem kui 20 % ühel esilaternal mitte rohkem kui 20 % 3.2.1.2. või kui näidise C puhul ei ole täidetud punkti 1.2.2 tingimused. 3.3. Tüübikinnituse tühistamine Nõuetele vastavus tuleb vaidlustada ja punkti 11 sätteid kohaldada juhul, kui käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud näidiste võtmise menetlust järgides on esilaternate mõõteväärtuste kõrvalekalded järgmised. 3.3.1. Näidis C C3: ühel esilaternal mitte rohkem kui 20 % ühel esilaternal rohkem kui 20 % C4: mõlemal esilaternal rohkem kui 20 % 3.3.2. Näidis D D3: C2 korral ühel esilaternal 0 või rohkem kui 0 % ühel esilaternal rohkem kui 20 % 3.3.3. või kui näidise C ja D puhul ei ole täidetud punkti 1.2.2 tingimused. 4. Varju piiri vertikaalasendi muutumine Varju piiri vertikaalasendi kuumusest tingitud muutumise kontrollimiseks kohaldatakse järgmist menetlust. Pärast käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud näidiste võtmist katsetatakse üht näidisesse A kuuluvat esilaternat 4. lisa punktis 2.1 kirjeldatud menetluse kohaselt pärast seda, kui sellele on kolm korda järjest rakendatud 4. lisa punktis 2.2.2 kirjeldatud tsüklit. Esilatern loetakse nõuetele vastavaks, kui Δr ei ületa 1,5 mrad. Kui nimetatud väärtus on suurem kui 1,5 mrad, kuid ei ületa 2,0 mrad, katsetatakse teist näidisesse A kuuluvat esilaternat ning seejärel ei tohi mõlema näidise puhul registreeritud absoluutväärtuste keskmine ületada 1,5 mrad. Kui aga kõnealune 1,5 mrad nõue ei ole näidise A puhul täidetud, tehakse sama menetlus näidise B kahe esilaternaga ja Δr väärtus ei tohi neist kummagi puhul ületada 1,5 mrad. Joonis 1 (1) Sulgudes olevad tähed viitavad parempoolse liikluse jaoks ette nähtud esilaternatele.

8. LISA ÜLEVAADE FOTOMEETRILISTE TÖÖPARAMEETRITE PÜSIVUSE KATSETAMISEGA SEOTUD TÖÖPERIOODIDEST Lühendid : P: lähitulelatern D: kaugtulelatern (D1 + D2 tähendab kahte kaugtuld) F: eesmine udutulelatern — — — — — —: tsükkel, mille puhul latern on 15 minutit välja lülitatud ja 5 minutit sisse lülitatud. Kõik järgmised grupeeritud esilaternad ja eesmised udutulelaternad koos lisatud B-klassi märgistuse tähistega on toodud näiteks ega ole ammendavad. 1. P või D või F (HC või HR või B) 2. P + D (HCR) või P + D1 + D2 (HCR HR) 3. P + D (HC/R) või P + D1 + D2 (HC/R HR) 4. P + F (HC B) 5. P + F (HC B/) või HC/B 6. D + F (HR B) või D1 + D2 + F (HR HR B) 7. D + F (HR B/) või D1 + D2 + F (HR HR B/) 8. P + D + F (HCR B) või P + D1 + D2 + F (HCR HR B) 9. P + D + F (HC/R B) või P + D1 + D2 + F (HC/R HR B) 10. P + D + F (HCR B/) või P + D1 + D2 + F (HCR HR B/) 11. P + D + F (HC/R B/) või P + D1 + D2 + F (HC/R HR B/)

9. LISA LÄHITULELATERNATE VARJU PIIRI KONTROLLIMINE MÕÕTMISTE ABIL 1. Üldosa Kui kohaldatakse käesoleva eeskirja punkti 6.2.2.4, tuleb varju piiri kvaliteeti katsetada allpool punktis 2 esitatud nõuetele vastavalt ning valgusvihu vertikaalne ja horisontaalne reguleerimine mõõteriistade abil peab toimuma allpool punktis 3 esitatud nõuete kohaselt. Enne varju piiri kvaliteedi mõõtmist ja mõõteriistade abil suunamise menetlust on vajalik visuaalne eelsuunamine vastavalt käesoleva eeskirja punktidele 6.2.2.1 ja 6.2.2.2. 2. Varju piiri kvaliteedi kontrollimine Miinimumteravuse mõõtmiseks skaneeritakse varju piiri horisontaalosa vertikaalselt nurgasammuga 0,05°: a) mõõtekaugusel 10 m ligikaudu 10 mm läbimõõduga detektoriga või b) mõõtekaugusel 25 m ligikaudu 30 mm läbimõõduga detektoriga. Katsel kasutatud mõõtekaugus märgitakse käesoleva eeskirja 1. lisa kohase teatise vormi punkti 9. Maksimumteravuse mõõtmiseks skaneeritakse varju piiri horisontaalosa vertikaalselt nurgasammuga 0,05° ainult mõõtekaugusel 25 m ligikaudu 30 mm läbimõõduga detektoriga. Varju piiri kvaliteet loetakse vastuvõetavaks, kui vähemalt ühe mõõtmiste seeria tulemused vastavad punktide 2.1–2.3 nõuetele. 2.1. Näha tohib olla vaid üks varju piir (1). 2.2. Varju piiri teravus Teravustegur G määratakse kindlaks, skaneerides varju piiri horisontaalosa vertikaalselt 2,5° kaugusel sirgest V-V, kus: , kus β = vertikaalne asend kraadides. Väärtus G ei tohi olla väiksem kui 0,13 (miinimumteravus) ega suurem kui 0,40 (maksimumteravus). 2.3. Lineaarsus Varju horisontaalse piiri see osa, mida kasutatakse vertikaalseks reguleerimiseks, peab olema horisontaalne vahemikus 1,5°–3,5° sirgest V-V (vt joonis 1). Varju piiri gradiendi käänupunktid vertikaaljoontel 1,5°, 2,5° ja 3,5° leitakse vastavalt valemile: . Maksimaalne vertikaalne vahemaa käänupunktide vahel ei tohi ületada 0,2°. 3. Vertikaalne ja horisontaalne reguleerimine Kui varju piir vastab käesoleva lisa punkti 2 kvaliteedinõuetele, võib valgusvihku reguleerida mõõteriistade abil. Joonis 1 Varju piiri kvaliteedi mõõtmine Märkus. Vertikaalsed ja horisontaalsed sirged on erinevas mastaabis. 3.1. Vertikaalne reguleerimine Varju piiri horisontaalne osa skaneeritakse vertikaalselt 2,5° kaugusel sirgest V-V, liikudes altpoolt sirget B üles (vt joonis 2). Käänupunkt (kus d2 (log E) / dv2 = 0) määratakse kindlaks ja paigutatakse sirgele B, mis asub 1 % sirgest H-H allpool. 3.2. Horisontaalne reguleerimine Taotleja valib ühe järgmistest horisontaalse suunamise meetoditest. a) Sirge 0,2 D meetod (vt joonis 2) Pärast laterna vertikaalset suunamist skaneeritakse 5° vasakult 5° paremale piki üht horisontaalset sirget 0,2° D kohal. Maksimumgradient G, mis leitakse valemiga , kus β on horisontaalasend kraadides, ei tohi olla väiksem kui 0,08. Sirgel 0,2 D leitud käänupunkt asetatakse sirgele A. Joonis 2 Vertikaalne ja horisontaalne reguleerimine mõõteriistade abil – horisontaaljoone skaneerimise meetod Märkus. Vertikaalsed ja horisontaalsed sirged on erinevas mastaabis. b) Kolme joone meetod (vt joonis 3) Pärast laterna vertikaalset suunamist skaneeritakse alates 2° D kuni 2 °U piki kolme vertikaalselt asuvat joont, mis asuvad kaugustel 1°R, 2°R ja 3°R. Vastavad maksimumgradiendid „G”, mis leitakse valemiga: kus β on vertikaalasend kraadides, ei tohi olla väiksemad kui 0,08. Kolmel joonel leitud käänupunktide abil tuletatakse sirgjoon. Selle sirge ja vertikaalse suunamise käigus leitud sirge B lõikepunkt paigutatakse sirgele V. Joonis 3 Vertikaalne ja horisontaalne reguleerimine mõõteriistade abil – kolme joone skaneerimise meetod Märkus. Vertikaalsed ja horisontaalsed sirged on erinevas mastaabis. (1) Käesolevat punkti tuleks muuta, kui võetakse kasutusele objektiivne katsemeetod.

10. LISA LED-MOODULITELE JA NEID SISALDAVATELE ESILATERNATELE ESITATAVAD NÕUDED 1. Üldnõuded 1.1. Iga esitatud LED-mooduli näidis peab vastama käesoleva eeskirja asjakohastele nõuetele, kui neid katsetatakse valgusallika elektroonilise juhtseadisega (kui see on olemas). 1.2. LED-mooduli(te) konstruktsioon peab olema selline, et tavapärase kasutuse korral oleks tagatud selle (nende) töökindlus. Peale selle ei tohi sellel (neil) olla projekteerimis- ega tootmisvigu. LED-moodul tuleb lugeda vigaseks, kui üks tema LEDidest on vigane. 1.3. LED-moodul(id) peab (peavad) olema võltsimiskindlad. 1.4. Eemaldatava(te) LED-mooduli(te) ehitus peab vastama järgmistele tingimustele: 1.4.1. kui LED-moodul eemaldatakse ja asendatakse taotleja antud teise mooduliga, mis kannab sama valgusallika mooduli tunnuskoodi, peavad esilaternale esitatavad fotomeetrilised nõuded olema täidetud; 1.4.2. teistsuguse valgusallika mooduli tunnuskoodiga LED-moodulid ei ole samal laterna kinnituskohal vahetatavad. 2. Tootmine 2.1. LED-mooduli LED-id peavad olema varustatud sobivate kinnitusdetailidega. 2.2. Kinnitusdetailid peavad olema tugevad ning LED-valgusallika(te) ja LED-mooduli külge kindlalt kinnitatud. 3. Katsetingimused 3.1. Taotlemine 3.1.1. Kõiki näidiseid tuleb katsetada punkti 4 kohaselt. 3.1.2. LED-mooduli valgusallikad on valgusdioodid (LED), nagu on määratletud eeskirja nr 48 punktis 2.7.1, eriti nähtava kiirgusega seoses. Muud liiki valgusallikad ei ole lubatud. 3.2. Töötingimused 3.2.1. L