Protokoll,

mille nõukogu on koostanud Euroopa Liidu lepingu artikli 34 alusel Euroopa Liidu liikmesriikide vahelist vastastikust õigusabi kriminaalasjades käsitleva konventsiooni juurde

Käesoleva protokolli KÕRGED LEPINGUOSALISED, Euroopa Liidu liikmesriigid,

VIIDATES nõukogu 16. oktoobri 2001. aasta aktile, millega koostatakse protokoll Euroopa Liidu liikmesriikide vahelist vastastikust õigusabi kriminaalasjades käsitleva konventsiooni juurde,

ARVESTADES Euroopa Ülemkogu poolt 15. ja 16. oktoobril 1999. aastal Tamperes vastu võetud otsuseid ja vajadust rakendada neid viivitamata vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala loomiseks,

PIDADES SILMAS ekspertide soovitusi, kes hindamisaruandeid esitades juhindusid nõukogu 5. detsembri 1997. aasta ühismeetmest 97/827/JSK, millega luuakse organiseeritud kuritegevuse vastase võitlusega seotud rahvusvaheliste kohustuste siseriiklikul tasandil kohaldamise ja rakendamise hindamise mehhanism, [1]

OLLES VEENDUNUD kriminaalasjadega seotud vastastikuse abi lisameetmete vajaduses võitluses kuritegevusega, eelkõige organiseeritud kuritegevuse, rahapesu ja finantskuritegudega,

ON KOKKU LEPPINUD JÄRGMISTES SÄTETES, mis lisatakse lahutamatu osana 29. mai 2000. aasta konventsioonile Euroopa Liidu liikmesriikide vahelise vastastikuse õigusabi kohta kriminaalasjades [2] (edaspidi "2000. aasta vastastikuse õigusabi konventsioon"):

Artikkel 1

Pangakontodega seotud teabenõuded

1. Iga liikmesriik võtab vastavalt käesoleva artikli tingimustele vajalikke meetmeid, et selgitada teise liikmesriigi esitatud taotlusel välja, kas eeluurimisalusel füüsilisel või juriidilisel isikul on üks või mitu selle riigi territooriumil asuvat mis tahes liiki pangakontot, ja nende olemasolul teatab taotluse esitajale kõik kindlakstehtud kontode kohta käivad üksikasjad.

Nimetatud teave peab vastava taotluse olemasolul ja ajaliselt mõistliku kättesaadavuse korral sisaldama andmeid ka kõnealuse isiku kontode kohta, mille suhtes tal on volitus.

2. Käesolevas artiklis sätestatud kohustust kohaldatakse vaid niisuguse teabe ulatuses, mis on kontot hoidva panga käsutuses.

3. Käesolevas artiklis sätestatud kohustust kohaldatakse vaid siis, kui uurimine käsitleb:

- õigusrikkumist, mis on karistatav vabadusekaotuse või vabadust piirava julgeolekumeetmega, mille maksimaalne pikkus on taotluse esitanud riigis neli aastat või taotluse saanud riigis vähemalt kaks aastat, või

- õigusrikkumist, mida nimetatakse 1995. aasta Euroopa Politseiameti loomise konventsiooni (Europoli konventsioon) artiklis 2 või konventsiooni muudetud lisas, või

- Europoli konventsiooniga mitte hõlmatud valdkonna puhul sellist õigusrikkumist, mida nimetatakse 1995. aasta Euroopa ühenduste finantshuvide kaitse konventsioonis ja selle 1996. aasta protokollis või 1997. aasta teises protokollis.

4. Taotluse esitanud pädev asutus:

- teatab, miks tema arvates võib taotletav teave olla õigusrikkumise uurimise jaoks olulise väärtusega,

- teatab, mille alusel ta oletab, et taotluse saanud liikmesriigi pankades hoitakse kõnealust kontot ja võimaluse korral ka seda, missugused võivad olla asjaomased pangad,

- lisab taotlusele tema käsutuses oleva teabe, mis võib hõlbustada taotluse rahuldamist.

5. Liikmesriigid võivad käesolevas artiklis käsitletava taotluse rahuldamisele seada samad tingimused, mida nad kohaldavad läbiotsimise ja arestimise taotluste puhul.

6. Nõukogu võib vastavalt Euroopa Liidu lepingu artikli 34 lõike 2 punktile c otsustada laiendada lõike 3 ulatust.

Artikkel 2

Pangatoimingutega seotud teabenõuded

1. Taotluse esitanud riigi taotluse esitamisel annab taotluse saanud riik esimesele üle kõik nimetatud kontode andmed ja taotluses esitatud ühe või enama konto vahendusel kindlaksmääratud ajavahemiku jooksul teostatud toimingute andmed, kaasa arvatud saaja- ja vastuvõtjakontode andmed.

2. Käesolevas artiklis esitatud kohustust kohaldatakse vaid niisuguse teabe ulatuses, mis on kontot hoidva panga käsutuses.

3. Taotluse esitanud liikmesriik teatab oma taotluses, miks taotletavat teavet peetakse õigusrikkumise uurimise suhtes asjakohaseks.

4. Liikmesriigid võivad käesolevas artiklis käsitletava taotluse rahuldamisele seada samad tingimused, mida kohaldatakse läbiotsimise ja aresti puhul.

Artikkel 3

Pangatoimingute jälgimise taotlused

1. Iga liikmesriik kohustub tagama, et on teise liikmesriigi taotluse korral suuteline jälgima kindlaksmääratud ajavahemiku jooksul ühe või enama taotluses esitatud konto vahendusel teostatavaid pangatoiminguid ja teatama jälgimise tulemustest taotluse esitanud liikmesriigile.

2. Taotluse esitanud liikmesriik teatab oma taotluses, miks taotletavat teavet peetakse õigusrikkumise uurimise suhtes asjakohaseks.

3. Pangatoimingute jälgimise otsuse teevad kooskõlas oma riigi seadustega iga juhtumi kohta eraldi taotluse saanud liikmesriigi pädevad asutused.

4. Jälgimise praktilistes üksikasjades lepivad kokku taotluse esitanud ja taotluse saanud liikmesriikide pädevad asutused.

Artikkel 4

Konfidentsiaalsus

Iga liikmesriik võtab vajalikud meetmed, tagamaks et pangad ei avalikustaks asjaomasele kliendile või kolmandale isikule, et taotluse esitanud riigile on edastatud teavet vastavalt artiklile 1, 2 või 3, või et teostatakse uurimist.

Artikkel 5

Teavitamise kohustus

Kui taotluse saanud liikmesriigi pädev asutus peab taotluse rahuldamise käigus vajalikuks algatada uurimist, mis ei olnud eelnevalt ette nähtud või mida ei olnud võimalik taotluse esitamise ajal täpselt määratleda, teavitab ta sellest viivitamata taotluse esitanud pädevat asutust, et sel oleks võimalik võtta edasisi meetmeid.

Artikkel 6

Vastastikuse õigusabi lisataotused

1. Kui taotluse esitanud liikmesriigi pädev asutus taotleb vastastikust õigusabi lisaks varem taotletule, ei ole tal vaja esitada esialgses taotluses sisalduvat teavet. Lisataotlus peab sisaldama esialgse taotluse kindlakstegemiseks vajalikke andmeid.

2. Kui vastavalt kehtivatele õigusaktidele osaleb vastastikuse õigusabi taotluse esitanud pädev asutus taotluse saanud liikmesriigi poolt teostatavas taotluse rahuldamises, siis võib nimetatud asutus esitada lisataotluse otse taotluse saanud liikmesriigi pädevale asutusele selles riigis viibides, ilma et see piiraks 2000. aasta vastastikuse õigusabi konventsiooni artikli 6 lõike 3 kohaldamist.

Artikkel 7

Pangasaladus

Liikmesriik ei tohi pangasaladusele viidates keelduda koostööst teise liikmesriigi esitatud vastastikuse õigusabi taotluse raames.

Artikkel 8

Rahandusalased õigusrikkumised

1. Vastastikusest õigusabist ei tohi keelduda üksnes põhjusel, et taotluse saanud liikmesriik peab taotluses kirjeldatud õigusrikkumist rahandusalaseks õigusrikkumiseks.

2. Kui liikmesriik on seadnud läbiotsimise ja arestimise taotluse rahuldamisele tingimuse, et taotluses nimetatud õigusrikkumine peab olema karistatav ka selle riigi seaduste alusel, tuleb seda tingimust täita lõikes 1 nimetatud õigusrikkumiste suhtes, kui kõnealune õigusrikkumine on samaväärne õigusrikkumisega selle riigi seaduste alusel.

Taotlusest ei tohi keelduda põhjendusega, et taotluse saanud liikmesriigi seadustes ei ole kehtestatud samasuguseid makse või lõivusid või neis puuduvad samasugused maksude, lõivude, tollimaksude ja rahavahetustehingute eeskirjad nagu taotluse esitanud liikmesriigi seadustes.

3. Schengeni rakenduskonventsiooni artikkel 50 tunnistatakse käesolevaga kehtetuks.

Artikkel 9

Poliitilised õigusrikkumised

1. Liikmesriikide vastastikuse õigusabi kohaldamisel ei tohi taotluse saanud liikmesriik käsitleda ühtegi õigusrikkumist poliitilise õigusrikkumisena, poliitilise õigusrikkumisega seotud õigusrikkumisena või poliitiliselt motiveeritud õigusrikkumisena.

2. Artikli 13 lõike 2 kohasel teatamisel võib iga liikmesriik deklareerida, et ta rakendab lõiget 1 ainult järgmistel juhtudel:

a) 27. jaanuari 1977. aasta terrorismi vastu võitlemise Euroopa konventsiooni artiklites 1 ja 2 nimetatud õigusrikkumised ning

b) kuritegelike kokkulepete ja grupeeringutega seotud õigusrikkumised, mis vastavad 27. septembri 1996. aasta Euroopa Liidu liikmesriikide vahelise väljaandmise konventsiooni artikli 3 lõikes 4 kirjeldatud käitumise tunnustele ja on suunatud ühe või enama terrorismi vastu võitlemise Euroopa konventsiooni artiklites 1 ja 2 nimetatud õigusrikkumise toimepanekule.

3. Terrorismi vastu võitlemise Euroopa konventsiooni artikli 13 kohased reservatsioonid ei ole kohaldatavad liikmesriikide vahelise vastastikuse õigusabi suhtes.

Artikkel 10

Keeldumiste edastamine nõukogule ja Eurojusti kaasamine

1. Kui taotlusest keeldutakse järgmiste alusel:

- vastastikuse õigusabi Euroopa konventsiooni artikli 2 lõige b või Beneluxi lepingu artikli 22 lõike 2 punkt b või

- Schengeni rakenduskonventsiooni artikkel 51 või vastastikuse õigusabi Euroopa konventsiooni artikkel 5 või

- käesoleva protokolli artikli 1 lõige 5 või artikli 2 lõige 4,

ning kui taotluse esitanud liikmesriik jääb oma taotluse juurde ning lahendust ei leita, edastab taotluse saanud liikmesriik taotlusest keeldumise põhjendatud otsuse nõukogule võimaliku hinnangu saamiseks liikmesriikide õigusalase koostöö toimimisele.

2. Taotluse esitanud liikmesriigi pädevad asutused võivad teha ettekande Eurojustile, kui see on asutatud, teatades taotluse rahuldamise käigus tekkinud mis tahes probleemist seoses lõikes 1 nimetatud sätetega, et leida praktilist lahendust vastavalt Eurojusti asutamisdokumendis sätestatud korrale.

Artikkel 11

Reservatsioonid

Käesoleva protokolli suhtes ei või teha reservatsioone, välja arvatud artikli 9 lõikes 2 sätestatud juhul.

Artikkel 12

Territoriaalne kohaldatavus

Käesolev protokoll hakkab Gibraltari suhtes kehtima siis, kui 2000. aasta vastastikuse õigusabi konventsioon on Gibraltaris jõustunud vastavalt selle konventsiooni artiklile 26.

Artikkel 13

Jõustumine

1. Liikmesriigid võtavad käesoleva protokolli vastu kooskõlas oma põhiseadusest tulenevate nõuetega.

2. Liikmesriigid teatavad Euroopa Liidu Nõukogu peasekretärile protokolli vastuvõtmiseks vajaliku põhiseadusest tuleneva menetluse lõpuleviimisest.

3. Protokoll jõustub kaheksa asjaomase liikmesriigi suhtes 90 päeva möödumisel kuupäevast, millal kaheksandana selle formaalsuse täitnud riik, kes on käesoleva protokolli koostamist käsitleva nõukogu akti vastuvõtmise kuupäeval Euroopa Liidu liige, edastab lõikes 2 märgitud teate. Kui aga 2000. aasta vastastikuse õigusabi konventsioon ei ole nimetatud kuupäeval jõustunud, jõustub protokoll konventsiooni jõustumise kuupäeval.

4. Kui liikmesriik esitab teate pärast käesoleva protokolli jõustumist vastavalt lõikele 3, jõustub protokoll 90 päeva pärast nimetatud teate edastamist selle liikmesriigi ja nende liikmesriikide vahel, kelle suhtes see on juba jõustunud.

5. Enne käesoleva protokolli jõustumist vastavalt lõikele 3 võib iga liikmesriik lõikes 2 nimetatud teadet edastades või mis tahes muul ajal pärast seda deklareerida, et kohaldab käesolevat protokolli oma suhetes teiste sama deklaratsiooni teinud liikmesriikidega. Mainitud deklaratsioon jõustub 90 päeva möödumisel selle hoiuleandmise kuupäevast.

6. Olenemata lõigetest 3–5 ei jõustu käesolev protokoll ega seda ei kohaldata mis tahes kahe liikmesriigi vahel enne, kui nende riikide vahel on jõustunud või kohaldatakse 2000. aasta vastastikuse õigusabi konventsiooni.

7. Käesolevat protokolli kohaldatakse pärast selle jõustumise kuupäeva algatatud vastastikusele õigusabile või lõike 5 kohaselt asjaomaste liikmesriikide vahelistes suhetes.

Artikkel 14

Ühinejariigid

1. Käesoleva protokoll on avatud ühinemiseks kõigile riikidele, kellest saavad Euroopa Liidu liikmesriigid ja kes ühinevad 2000. aasta vastastikuse õigusabi konventsiooniga.

2. Käesoleva protokolli tekst, mille Euroopa Liidu Nõukogu on koostanud ühineva riigi keeles, on autentne.

3. Ühinemiskirjad antakse hoiule hoiulevõtjale.

4. Protokoll jõustub sellega ühineva riigi suhtes 90 päeva möödumisel ühinemiskirja hoiuleandmisest või konventsiooni jõustumiskuupäeval, kui see ei ole nimetatud 90päevase tähtaja möödumisel veel jõustunud.

5. Kui käesolev protokoll ei ole teatava liikmesriigi ühinemiskirja hoiuleandmise ajaks veel jõustunud, kohaldatakse ühineva liikmesriigi suhtes artikli 13 lõiget 5.

6. Olenemata lõigetest 4 ja 5 ei jõustu käesolev protokoll ega seda ei kohaldata ühinejariigi suhtes enne, kui selle riigi suhtes jõustub või kohaldatakse 2000. aasta vastastikuse õigusabi konventsiooni.

Artikkel 15

Islandi ja Norra seisukoht

Artiklit 8 käsitletakse meetmetena, millega muudetakse Euroopa Liidu Nõukogu ning Islandi Vabariigi ja Norra Kuningriigi vahel viimase kahe riigi osalemiseks Schengeni acquis sätete rakendamises, kohaldamises ja edasiarendamises sõlmitud lepingu [3] (edaspidi "assotsiatsioonileping") A lisas nimetatud sätteid või millel need põhinevad.

Artikkel 16

Jõustumine Islandi ja Norra suhtes

1. Ilma et see piiraks assotsiatsioonilepingu artikli 8 kohaldamist, jõustub artiklis 15 nimetatud säte Islandi ja Norra suhtes 90 päeva pärast nõukogu ja komisjoni poolt assotsiatsioonilepingu artikli 8 lõikes 2 nimetatud teabe kättesaamist nende riikide põhiseadustest tulenevate nõuete täitmisel vastastikustes suhetes mis tahes liikmesriigiga, kelle suhtes käesolev protokoll on artikli 13 lõike 3 või 4 kohaselt juba jõustunud.

2. Käesoleva protokolli jõustumine liikmesriigi suhtes pärast artiklis 15 nimetatud sätte jõustumist Islandi ja Norra suhtes toob kaasa nende sätete kohaldamise ka selle liikmesriigi ning Islandi ja Norra vahelistes suhetes.

3. Artiklis 15 nimetatud säte ei saa mingil juhul Islandile ja Norrale siduvaks enne, kui nende kahe riigi suhtes ei ole jõustunud 2000. aasta vastastikuse õigusabi konventsiooni artikli 2 lõikes 1 nimetatud sätted.

4. Ilma et see piiraks lõigete 1, 2 ja 3 kohaldamist, jõustub artiklis 15 nimetatud säte Islandi ja Norra suhtes hiljemalt käesoleva protokolli jõustumise kuupäeval viieteistkümnenda riigi suhtes, kes on käesoleva protokolli koostamist käsitleva nõukogu akti vastuvõtmise kuupäeval Euroopa Liidu liige.

Artikkel 17

Hoiulevõtja

Käesoleva protokolli hoiulevõtja on Euroopa Liidu Nõukogu peasekretär.

Hoiulevõtja avaldab Euroopa Ühenduste Teatajas teabe vastuvõtmiste, ühinemiste ja deklaratsioonide kohta, samuti muud käesoleva protokolliga seotud teated.

SELLE KINNITUSEKS on täievolilised esindajad käesolevale alla kirjutanud.

Koostatud ühes eksemplaris 16. oktoobril 2001 Luxembourgis hispaania, hollandi, iiri, inglise, itaalia, kreeka, portugali, prantsuse, rootsi, saksa, soome ja taani keeles, kusjuures kõik tekstid on võrdselt autentsed, ning antud hoiule Euroopa Ühenduste Nõukogu peasekretariaadi arhiivi. Peasekretär edastab igale liikmesriigile selle tõestatud koopia.

Pour le gouvernement du Royaume de BelgiqueVoor de Regering van het Koninkrijk BelgiëFür die Regierung des Königreichs Belgien

+++++ TIFF +++++

For regeringen for Kongeriget Danmark

+++++ TIFF +++++

Für die Regierung der Bundesrepublik Deutschland

+++++ TIFF +++++

Για την κυβέρνηση της Ελληνικής Δημοκρατίας

+++++ TIFF +++++

Por el Gobierno del Reino de España

+++++ TIFF +++++

Pour le gouvernement de la République française

+++++ TIFF +++++

Thar ceann Rialtas na hÉireannFor the Government of Ireland

+++++ TIFF +++++

Per il governo della Repubblica italiana

+++++ TIFF +++++

Pour le gouvernement du Grand-Duché de Luxembourg

+++++ TIFF +++++

Voor de Regering van het Koninkrijk der Nederlanden

+++++ TIFF +++++

Für die Regierung der Republik Österreich

+++++ TIFF +++++

Pelo Governo da República Portuguesa

+++++ TIFF +++++

Suomen hallituksen puolestaPå finska regeringens vägnar

+++++ TIFF +++++

På svenska regeringens vägnar

+++++ TIFF +++++

For the Government of the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland

+++++ TIFF +++++

[1] EÜT L 344, 15.12.1997, lk 7.

[2] EÜT C 197, 12.7.2000, lk 3.

[3] EÜT L 176, 10.7.1999, lk 36.

--------------------------------------------------