Rahvusvahelise avaliku õiguse alusel on õiguslik toime ainult ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni originaaltekstidel. Käesoleva eeskirja staatust ja jõustumiskuupäeva tuleb kontrollida ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni staatust käsitleva dokumendi TRANS/WP.29/343 uusimast versioonist, mis on kättesaadav Internetis:

http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html

Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Euroopa Majanduskomisjoni (UN/ECE) eeskiri nr 80 — Ühtsed sätted, milles käsitletakse suurte reisijateveo sõidukite istmete tüübikinnitust ja suurte reisijateveo sõidukite tüübikinnitust seoses nende istmete ja nende kinnituspunktide tugevusega

Sisaldab kogu kehtivat teksti kuni:

01-seeria muudatuste 3. täiendus – jõustumise kuupäev: 18. juuni 2007

01-seeria muudatuste 1. parandus – jõustumise kuupäev: 12. november 2008

SISUKORD

EESKIRI

LISAD

1. REGULEERIMISALA

Tootja taotlusel loetakse, et M2-kategooria (1) sõidukid, mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirjaga nr 17, vastavad käesoleva eeskirja nõuetele.

2. MÕISTED

2.1. „Istme tüübikinnitus”– istme kui osa tüübikinnitus seoses sõidusuunas paigaldatud istmetel istuvate sõitjate kaitsega istmete tugevuse ja leenide konstruktsiooni osas;

2.2. „sõiduki tüübikinnitus”– sõiduki tüübikinnitus sõiduki nende kereosade tugevusega seoses, mille külge istmed kinnitatakse, ja seoses istmete paigaldusega;

2.3. „istmetüüp”– istmed, mis oluliselt ei erine järgmiste omaduste poolest, mis võivad mõjutada nende tugevust ja ohtlikkust:

2.4. „sõidukitüüp”– mootorsõidukid, mis ei erine selliste oluliste omaduste poolest nagu:

2.5 „iste”– konstruktsioon koos katte ja kinnitusdetailidega, mida on võimalik kinnitada sõiduki kere külge ja millele saab istuda üks või mitu täiskasvanud isikut;

2.6. „üksikiste”– ühe istuva sõitja jaoks mõeldud ja ehitatud iste;

2.7. „topeltiste”– kahe kõrvuti istuva sõitja jaoks mõeldud ja ehitatud iste; kahte kõrvuti olevat ühenduseta istet käsitatakse kahe üksikistmena;

2.8. „istmerida”– kolme või rohkema kõrvuti istuva sõitja jaoks mõeldud ja ehitatud iste; kõrvuti asetatud üksikistmeid või topeltistmeid ei käsitata istmereana;

2.9. „istmepadi”– istmeosa, mis on asetatud peaaegu horisontaalselt ja mis on mõeldud istuva sõitja toetamiseks;

2.10. „leen”– istmeosa, mis on peaaegu vertikaalne ja mis on mõeldud sõitja selja, õlgade ja võimaluse korral pea toetamiseks;

2.11. „reguleerimissüsteem”– seadis istme või selle osade reguleerimiseks sõitjale sobivasse asendisse;

2.12. „nihutussüsteem”– seadis, mis võimaldab nihutada istet või selle osa külg- või pikisuunas istme või istme osade kindla vaheasendita, et hõlbustada sõitjate pääsu sõidukisse;

2.13. „lukustussüsteem”– seade, mis tagab istme ja selle osade püsimise kasutusasendis;

2.14. „kinnituspunkt”– sõiduki põranda või kere osa, mille külge võib kinnitada istme;

2.15. „kinnitusdetailid”– poldid või muud osad, mida kasutatakse istme kinnitamiseks sõiduki külge;

2.16. „katsesõiduk”– katseseade, mis on tehtud ja mida kasutatakse liiklusõnnetuste, sealhulgas laupkokkupõrgete dünaamiliseks taasesituseks;

2.17. „lisaiste”– mannekeeni iste, mis asub katsesõidukis katsetatava istme taga. See iste on katsetatava istme taga sõidukis kasutatava istme representatiivne näidis;

2.18. „võrdlustasapind”– tasapind, mis läbib mannekeeni kandade puutepunkte ja mida kasutatakse H-punkti ja torso tegeliku kaldenurga kindlaksmääramiseks mootorsõiduki istekohal vastavalt 4. lisa sätetele;

2.19. „võrdluskõrgus”– istme ülemise ääre kõrgus võrdlustasapinnast;

2.20. „mannekeen”– HYBRID II või III spetsifikatsioonile vastav mannekeen (2);

2.21. „kontrollvöönd”– ala kahe vertikaalse, teineteisest 400 mm kaugusel asuva ning H-punkti suhtes sümmeetrilise pikitasapinna vahel, mis on määratletud eeskirja nr 21 1. lisas kirjeldatud peakujulise seadise pööramisel vertikaalasendist horisontaalsesse. Seadis tuleb paigutada vastavalt eeskirja nr 21 nimetatud lisas esitatud kirjeldusele ning ülejääva ala piiramiseks reguleerida maksimaalsele pikkusele 840 mm ja minimaalsele pikkusele 736 mm;

2.22. „kolmepunktivöö”– käesoleva eeskirja tähenduses hõlmab ka rohkem kui kolme kinnituspunktiga turvavöösid;

2.23. „istmete vahekaugus”– samas suunas paiknevate istmete korral istmepadja eesosa ja istme ees oleva istme padja tagakülje vaheline kaugus, mida mõõdetakse põrandast 620 mm kõrguselt.

3. TÜÜBIKINNITUSE TAOTLEMINE

4. TÜÜBIKINNITUSE ANDMINE

5. ISTMETELE ESITATAVAD NÕUDED

Katsed, mille istetüüp on läbinud, märgitakse istmetüübi tüübikinnitust käsitlevasse teatisse, mille näidisvorm on esitatud 1. lisas.

6. SÕIDUKITÜÜBI ISTMETE KINNITUSPUNKTIDELE ESITATAVAD NÕUDED

või 1. liites ettenähtud katsetele, kui iste on paigaldatud sõiduki katsetatava kereosa külge. Iste ei pea olema tüübikinnitusega iste, eeldusel et see vastab eespool nimetatud liite punkti 3.2.1 nõuetele.

Kinnituspunkti või seda ümbritseva ala jäävdeformatsioon, kaasa arvatud murdumine, on lubatud, eeldusel et ettenähtud jõudu on rakendatud selleks määratud aja jooksul.

7. ISTME SÕIDUKITÜÜPI PAIGALDAMISE NÕUDED

vahetult taga oleva istme H-punkt on alla 72 mm kõrgem kõnealuse istme H-punktist või, kui tagumise istme H-punkt on üle 72 mm kõrgem, katsetatakse istet ja antakse paigalduse tüübikinnitus selles asendis.

8. TOODANGU VASTAVUS NÕUETELE

Tootmise nõuetele vastavuse järelevalvemenetlus peab olema kooskõlas kokkuleppe (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2) 2. liitega ja vastama järgmistele nõuetele.

9. KARISTUSED TOODANGU NÕUETELE MITTEVASTAVUSE KORRAL

10. ISTME JA/VÕI SÕIDUKI TÜÜBIKINNITUSE MUUTMINE JA LAIENDAMINE

võtta seisukoha, et tõenäoliselt ei avalda tehtud muudatused märgatavat ebasoovitavat mõju, ning et istmetüüp ja/või sõidukitüüp vastab igal juhul endiselt nõuetele, või

11. TOOTMISE LÕPETAMINE

Kui tüübikinnituse omanik lõpetab käesoleva eeskirja kohaselt tüübikinnituse saanud sõidukitüübi tootmise, teatab ta sellest tüübikinnituse andnud asutusele. Pärast asjaomase teatise saamist teatab kõnealune asutus sellest käesoleva eeskirja 1. lisas ja/või 2. lisas esitatud vormi kohase teatisega käesolevat eeskirja kohaldavatele 1958. aasta kokkuleppe osalistele.

12. ÜLEMINEKUSÄTTED

Käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised annavad alates 1. oktoobrist 1999 kuni 3 500 kg täismassiga M2-kategooria sõidukitele ja pärast 60 päeva möödumist 01-seeria muudatuste jõustumisest käesoleva eeskirja suhtes M3-kategooria sõidukitele ECE tüübikinnitusi vaid siis, kui on täidetud käesoleva eeskirja nõuded, mida on muudetud 01-seeria muudatustega.

13. TÜÜBIKINNITUSKATSETE EEST VASTUTAVATE TEHNILISTE TEENISTUSTE JA HALDUSASUTUSTE NIMED JA AADRESSID

Käesolevat eeskirja kohaldavad 1958. aasta kokkuleppe osalised peavad edastama ÜRO sekretariaadile tüübikinnituskatsete tegemise eest vastutavate tehniliste teenistuste ja nende haldusasutuste nimed ja aadressid, kes annavad tüübikinnitusi ja kellele tuleb saata vormikohased teatised teistes riikides välja antud tüübikinnituste, tüübikinnituste laiendamise, tüübikinnituste andmisest keeldumise või tüübikinnituste tühistamise kohta.

(1) Nagu on määratletud sõidukite ehitust käsitleva konsolideeritud resolutsiooni (R.E.3), (dokument TRANS/WP.29/78/Rev.1/Amend.2, mida on viimati muudetud muudatusega 4) 7. lisas.

(2) Hybrid II ja III tehnilised kirjeldused ja üksikasjalikud joonised, mis vastavad 50. protsentiili Ameerika Ühendriikide täisealise mehe põhilistele mõõtmetele, ning mannekeeni katseks vajalikud reguleerimisnäitajad on hoiule antud Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni peasekretärile, nendega saab taotluse korral tutvuda Euroopa Majanduskomisjoni sekretariaadis aadressil Palais des Nations, Genf, Šveits.

(3) 1 – Saksamaa, 2 – Prantsusmaa, 3 – Itaalia, 4 – Madalmaad, 5 – Rootsi, 6 – Belgia, 7 – Ungari, 8 – Tšehhi Vabariik, 9 – Hispaania, 10 – Serbia, 11 – Ühendkuningriik, 12 – Austria, 13 – Luksemburg, 14 – Šveits, 15 – (vaba), 16 – Norra, 17 – Soome, 18 – Taani, 19 – Rumeenia, 20 – Poola, 21 – Portugal, 22 – Venemaa Föderatsioon, 23 – Kreeka, 24 – Iirimaa, 25 – Horvaatia, 26 – Sloveenia, 27 – Slovakkia, 28 – Valgevene, 29 – Eesti, 30 – (vaba), 31 – Bosnia ja Hertsegoviina, 32 – Läti, 33 – (vaba), 34 – Bulgaaria, 35 – (vaba), 36 – Leedu, 37 – Türgi, 38 – (vaba), 39 – Aserbaidžaan, 40 – endine Jugoslaavia Makedoonia Vabariik, 41 – (vaba), 42 – Euroopa Ühendus (tüübikinnitusi annavad selle liikmesriigid, kasutades vastavat Euroopa Majanduskomisjoni sümbolit), 43 – Jaapan, 44 – (vaba), 45 – Austraalia, 46 – Ukraina, 47 – Lõuna-Aafrika, 48 – Uus-Meremaa, 49 – Küpros, 50 – Malta, 51 – Korea Vabariik, 52 – Malaisia, 53 – Tai, 54 – (vaba), 55 – (vaba) ja 56 – Montenegro. Järgmised numbrid antakse teistele riikidele sellises kronoloogilises järjekorras, milles nad ratifitseerivad kokkuleppe, milles käsitletakse ratassõidukitele ning neile paigaldatavatele ja/või neil kasutatavatele seadmetele ja osadele ühtsete tehnonõuete kehtestamist ja kõnealuste nõuete alusel väljastatud tüübikinnituste vastastikuse tunnustamise tingimusi, või ühinevad selle kokkuleppega ning Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni peasekretär edastab kõnealused numbrid kokkuleppeosalistele.

Lisaiste on katsetatava istmega sama tüüpi või erinevat tüüpi, mille üksikasjad märgitakse istmetüübi tüübikinnitust käsitlevasse teatisesse, mille näidisvorm on esitatud käesoleva eeskirja 1. lisas.

Korratakse katset nr 1 lisaistmel istuva mannekeeniga; mannekeen kinnitatakse turvavööga, mis on paigaldatud ja reguleeritud tootja juhendi kohaselt. Katse nr 2 puhul kasutatud turvavöö kinnituspunktide arv märgitakse istmetüübi tüübikinnitust käsitlevasse teatisse, mille näidisvorm on esitatud käesoleva eeskirja 1. lisas.

torsot liigutamata pannakse pea sellisesse asendisse, et peas olevaid mõõteriistu toetav alus on horisontaalne ja pea kesksagitaaltasapind on sõiduki kesksagitaaltasapinnaga paralleelne;

Mannekeeni käed on reitel puhkeasendis ja küünarnukid toetuvad leenile; jalad on maksimaalselt välja sirutatud ja on võimaluse korral paralleelsed; kannad puudutavad põrandat.

Kui kasutatakse muud tüüpi lisaistet, märgitakse see istmetüübi tüübikinnitust käsitlevasse teatisse, mille näidisvorm on esitatud 1. lisas.

Lisaiste võib olla katsetatava istmega sama tüüpi ning asub paralleelselt otse katsetatava istme taga. Need kaks istet on ühekõrgused ja ühtmoodi reguleeritud ning nende istmete vahekaugus on 750 mm.

2.7. Nii lisa- kui ka katsetatavale istmele paigaldatakse tüübikinnitusega turvavööd, mis vastavad eeskirjale nr 16 ja on kinnitatud kinnituspunktide külge, mis on paigaldatud vastavalt eeskirjale nr 14 (vajaduse korral ka eeskirja nr 14 punktis 7.4 sätestatud erandile).

2.6. Kui iste on varustatud reguleeritava kõrgusega peatoega, pannakse see kõige madalamasse asendisse.

2.5. Kui leen on reguleeritav, reguleeritakse see nii, et H-punkti kindlaksmääramiseks kasutatud mannekeeni torso kaldenurk ja mootorsõidukite istekohtadel torso tegelik kaldenurk oleks võimalikult lähedal tootja soovitatud kaldenurgale tavakasutuse puhul või kui tootja konkreetsed soovitused puuduvad, võimalikul lähedal 25° vertikaalsuunas tahapoole.

2.4. Kui iste on külgsuunas reguleeritav, pannakse see kõige rohkem väljaulatuvasse asendisse.

2.3. Katsetatav iste on täielik, see on koos polsterduse ja lisavarustusega. Kui iste on varustatud lauaga, pannakse see ülestõstetud asendisse.

2.2. Katsealusel olevad katsetatava istme (katsetatavate istmete) kinnituspunktid on identsed või neil on samad omadused kui sõiduki(te)s, mille jaoks iste on mõeldud.

Selliste leeni osade suhtes nagu istme reguleerimisseadmed ja lisavarustus ei kohaldata punkti 1.2 nõudeid, kui puhkeasendis on need võrdlustasapinnast 400 mm kõrgemal asuvast horisontaaltasapinnast madalamal ja olenemata sellest, kas sõitja puutub nendega kokku või mitte.

Kui eespool nimetatud kinnituste ja lisavarustuse mis tahes osa on tehtud materjalist, mille Shore’i kõvadus A jäigal alusel on alla 50, kohaldatakse punktis 1.2 kehtestatud nõudeid ainult jäiga aluse suhtes.

1.2. Kõik seadmed, mis moodustavad leeni või selle lisavarustuse osad, peavad olema sellised, et need ei tekitaks kokkupõrke ajal sõitjale kehavigastusi. Nõue loetakse täidetuks, kui iga 165 mm läbimõõduga keraga kokkupuutuva osa kumerusraadius on vähemalt 5 mm.

reieluu ohutuse tingimus (FAC) on alla 10 kN ning üle 20 ms pikkuste ajavahemike puhul ei ületa see 8 kN;

Nõue loetakse täidetuks, kui on täidetud järgmised 4. liite kohaselt kindlaksmääratud mõõtemannekeeni biomehaanilised vastavuskriteeriumid, s.o:

1. Kõik vajalikud mõõtmised tehakse mõõtesüsteemides, mis vastavad rahvusvahelise standardi ISO 6487:1987 „Technique of measurement in impact tests: Instrumentation” nõuetele.

See tingimus määratakse kindlaks kN-des väljendatud survekoormusega, mis on edastatud teljesuunaliselt mannekeeni mõlemale reieluule ja on mõõdetud vastavalt 3. liite punktile 2.2.3, ning ms-des väljendatud survekoormuse kestusega.

kus t1 ja t2 on mis tahes ajaväärtused katse ajal, HAC on t1 ja t2 vaheline maksimumväärtus. t1 ja t2 väärtused väljendatakse sekundites.

Kui katse on tehtud ühe või mitme jõuga, kuid mitte kõigi jõududega, ja need on suuremad punktides 2.2.1 ja 2.2.2 osutatud jõududest, ning kui iste vastab nõuetele, loetakse katse edukaks.

Katsevormi ja iga istekoha algasend määratakse kindlaks nii, et katseseadmed viiakse istmega kontakti jõu abil, mis on vähemalt 20 N.

See suund on kõrgusel H1, mis on vahemikus 0,70 kuni 0,80 m ja on võrdlustasapinna kohal. Täpse kõrguse määrab kindlaks tootja.

Jõu rakendamissuund on asjaomase istekoha vertikaalsel kesktasapinnal; see on horisontaalne ning suunatud istme tagumiselt küljelt ettepoole.

Selliste leeni osade suhtes nagu istme reguleerimisseadmed ja lisavarustus ei kohaldata punkti 1.3.3 nõudeid, kui puhkeasendis on need võrdlustasapinnast 400 mm kõrgemal asuvast horisontaaltasapinnast madalamal ja olenemata sellest, kas sõitja puutub nendega kokku või mitte.

Kui eespool nimetatud kinnituste ja lisavarustuse mis tahes osa on tehtud materjalist, mille Shore’i kõvadus A jäigal alusel on alla 50, kohaldatakse punktis 1.3.3 kehtestatud nõudeid ainult jäiga aluse suhtes.

Kõik seadmed, mis moodustavad leeni või selle lisavarustuse osad, peavad olema sellised, et need ei tekitaks kokkupõrke ajal sõitjale kehavigastusi. Nõue loetakse täidetuks, kui iga 165 mm läbimõõduga keraga kokkupuutuva osa kumerusraadius on vähemalt 5 mm.

Kõnealune katse märgitakse istmetüübi tüübikinnitust käsitlevasse teatisse, mille näidisvorm on esitatud käesoleva eeskirja 1. lisas. Lisatakse joonised, mis näitavad leeni selle osa piirkonda, mille energia hajumist on kontrollitud.

4. LISA

Mootorsõidukite istekohtade H-punkti ja torso tegeliku kaldenurga kindlaksmääramise kord

1. EESMÄRK

Käesolevas lisas kirjeldatud menetlust kasutatakse H-punkti ja torso tegeliku kaldenurga kindlaksmääramiseks ühele või mitmele istekohale mootorsõidukis ning mõõteandmete vastavuse kontrollimiseks sõiduki tootja esitatud tehnilistele andmetele (1).

2. MÕISTED

Käesolevas lisas kasutatakse järgmisi mõisteid:

2.1. „võrdlusandmed”– üks või mitu järgmistest istumisasendi omadustest:

2.2. „kolmemõõtmeline H-punkti aparaat” (edaspidi „3-DH-aparaat”)– seade, mida kasutatakse H-punktide ja torso tegelike kaldenurkade kindlaksmääramiseks. Nimetatud aparaati on kirjeldatud käesoleva lisa 1. liites;

2.3. „H-punkt”– torso ja reie pöördetsenter 3-DH-aparaadil, mis on paigaldatud sõidukiistmele kooskõlas punktiga 4. H-punkt asub aparaadi telgjoone keskpunktis; telgjoon paikneb H-punkti kontrollnuppude vahel, mis asuvad 3-DH-aparaadi kummalgi küljel. Teoreetiliselt vastab H-punkt R-punktile (tolerantsid on esitatud lõikes 3.2.2). Kui H-punkt on vastavalt punktis 4 kirjeldatud korrale kindlaks määratud, loetakse H-punkt fikseerituks istmepolstri konstruktsiooni suhtes ja koos sellega liikuvaks, kui istet reguleeritakse;

2.4. „R-punkt” või „istme võrdluspunkt”– arvutuslik punkt, mis on sõiduki tootja poolt iga istekoha jaoks kolmemõõtmelise taustsüsteemi abil kindlaks määratud;

2.5. „torsojoon”– 3-DH-aparaadi mõõtepea telgjoon, kui mõõtepea on kõige tagumises asendis;

2.6. „torso tegelik kaldenurk”– nurk, mis on mõõdetud läbi H-punkti kulgeva vertikaaljoone ja torsojoone vahel, kasutades 3-DH-aparaadi selja kaldenurga mõõturit. Torso tegelik kaldenurk vastab teoreetiliselt torso arvutuslikule kaldenurgale (vt tolerantsid punktis 3.2.2);

2.7. „torso arvutuslik kaldenurk”– nurk, mis on mõõdetud läbi R-punkti kulgeva vertikaaljoone ja torsojoone vahel asendis, mis vastab tootja projektijärgsele leeni asendile;

2.8. „sõitja sümmeetriatasand” (C/LO)– 3-DH-aparaadi kesktasand iga istekoha korral, kuhu aparaat on paigutatud; seda tasandit kujutab H-punkti koordinaat Y-teljel. Ühekohalistel istmetel langeb istme sümmeetriatasand kokku sõitja sümmeetriatasandiga. Muudel istmetel määrab sõitja sümmeetriatasandi tootja;

2.9. „kolmemõõtmeline taustsüsteem”– süsteem, mida on kirjeldatud käesoleva lisa 2. liites;

2.10. „koordinaatmärgid”– füüsilised punktid (avad, pinnad, märgid või süvendid) sõiduki kerel vastavalt tootja määratlustele;

2.11. „sõiduki mõõteasend”– sõiduki asend, mis on määratletud koordinaatmärkide koordinaatidega kolmemõõtmelises taustsüsteemis.

3. NÕUDED

3.1. Andmete esitamine

Iga istekoha puhul, mille kohta on vaja võrdlusandmeid, et tõendada vastavust käesoleva eeskirja sätetele, tuleb esitada kas kõik järgmised andmed või asjakohane valik neist vormis, millele on osutatud käesoleva lisa 3. liites:

3.1.1. R-punkti koordinaadid kolmemõõtmelise taustsüsteemi suhtes;

3.1.2. torso arvutuslik kaldenurk;

3.1.3. kõik näidud, mis on vajalikud istme reguleerimiseks mõõteasendisse (kui see on reguleeritav), mis on sätestatud punktis 4.3.

3.2. Mõõteandmete ja arvutuslike näitajate suhe

3.2.1. H-punkti koordinaate ja torso tegeliku kaldenurga suurust, mis on saadud punktis 4 sätestatud menetluse tulemusel, võrreldakse vastavalt R-punkti koordinaatidega ja sõiduki tootja poolt määratud torso arvutusliku kaldenurgaga.

3.2.2. R- ja H-punktide suhtelisi asukohti ning torso arvutusliku ja tegeliku kaldenurga suhet võib antud istekoha korral pidada rahuldavaks, kui H-punkt, määratletuna oma koordinaatidega, asetseb 50 mm küljepikkusega horisontaalsete ja vertikaalsete külgedega ruudu piirides, mille diagonaalid ristuvad R-punktis, ja kui torso tegeliku kaldenurga erinevus arvutuslikust kaldenurgast jääb 5 ° piiridesse.

3.2.3. Kui need tingimused on täidetud, kasutatakse vastavuse tõendamiseks käesoleva eeskirja sätetele R-punkti ja torso arvutuslikku kaldenurka.

3.2.4. Kui H-punkt või torso tegelik kaldenurk ei vasta lõike 3.2.2 nõuetele, määratakse H-punkt ja torso tegelik kaldenurk veel kaks korda (kokku kolm korda). Kui kahe nimetatud toimingu tulemused kolmest rahuldavad nõudeid, kohaldatakse punktis 3.2.3 nimetatud tingimusi.

3.2.5. Kui vähemalt kahe punktis 3.2.4 kirjeldatud toimingu tulemused kolmest ei rahulda punkti 3.2.2 nõudeid või kui tõendamine pole võimalik, sest sõiduki tootja ei ole esitanud teavet R-punkti asukoha või torso arvutusliku kaldenurga kohta, kasutatakse kolme mõõdetud punkti pinnakeset või kolme mõõdetud kaldenurga keskmist ning neid loetakse kohaldatavaiks kõigil juhtudel, kui käesolevas eeskirjas viidatakse R-punktile või torso arvutuslikule kaldenurgale.

4. H-PUNKTI JA TORSO TEGELIKU KALDENURGA MÄÄRAMISE KORD

4.1. Sõiduk viiakse eelnevalt tootja äranägemisel temperatuurile 20 ± 10 °C tagamaks, et istme materjal saavutab toatemperatuuri. Kui kontrollitaval istmel ei ole kunagi varem istutud, peab sellel kaks korda kestusega üks minut istuma 70–80 kg kaaluv inimene või asetatakse sinna selleks ajaks sama kaaluga seade, et koolutada istmepolstrit ja seljatuge. Tootja nõudel jäävad kõik istme osad koormamata vähemalt 30 minutiks enne 3-DH-aparaadi paigaldamist.

4.2. Sõiduk peab olema punktis 2.11 määratletud mõõteasendis.

4.3. Kui iste on reguleeritav, reguleeritakse see esmalt kõige tagumisse tavalisse sõiduasendisse vastavalt sõiduki tootja poolt määratule, arvestades ainult istme pikisuunalist reguleerimist ja mitte istme liikumist muul otstarbel kui tavalise sõiduasendi saavutamiseks. Kui istmel on ka muid reguleerimisviise, nt vertikaalsuunaline, kaldenurga või leeni asendi suhtes jne, reguleeritakse need seejärel sõiduki tootja määratud asendisse. Vedrustusega istmetel fikseeritakse vertikaalsuunas reguleeritud asend jäigalt vastavalt tootja määratud tavalisele sõiduasendile.

4.4. Istme ala, mis puutub kokku 3-DH-aparaadiga, peab olema kaetud piisava suuruse ja sobiva koega musliin-puuvillkangaga (sile puuvillkangas, millel on 18,9 niiti cm2 kohta ja mis kaalub 0,228 kg/cm2 ) või omadustelt samaväärse silmkoe- või lausriidega.

Kui istet katsetatakse väljaspool sõidukit, peab põrand, kuhu iste asetatakse, olema samasuguste põhiomadustega (2) kui sõiduki põrand, kus istet kavatsetakse kasutada.

4.5. 3-DH-aparaadi istme- ja seljaosa asetatakse nii, et sõitja sümmeetriatasand (C/LO) langeb kokku 3-DH-aparaadi sümmeetriatasandiga. Tootja nõudel võib 3-DH-aparaati nihutada C/LO-tasandi suhtes sissepoole, kui 3-DH-aparaat paikneb nii kaugel küljel, et istme serv takistab 3-DH-aparaadi loodimist.

4.6. Jalalaba- ja sääreosa kinnitatakse istmikuosale kas eraldi või kasutades T-profiili ja sääreosa. Läbi H-punkti kontrollnuppude kulgev joon peab olema maapinnaga paralleelne ja risti istme piki-sümmeetriatasandiga.

4.7. 3-DH-aparaadi jalalaba- ja sääreosa reguleeritakse järgmiselt:

4.7.1. Ettenähtud istekoht: juhiiste ja välimine eesmine kaassõitjaiste.

4.7.1.1. Nii jalalaba- kui sääreosa liigutatakse ettepoole niiviisi, et jalad võtavad põrandal loomuliku asendi – vajaduse korral pedaalide vahel. Vasak jalalaba peab võimaluse korral olema ligikaudu sama kaugel 3-DH-aparaadi sümmeetriatasandist vasakul kui parem jalalaba sellest paremal. 3-DH-aparaadi ristkaldelood seatakse horisontaalseks, reguleerides vajadusel uuesti istmikuosa või seades jalalaba- ja sääreosi tahapoole. Läbi H-punkti kontrollnuppude kulgev joon tuleb hoida istme piki-sümmeetriatasandiga risti.

4.7.1.2. Kui vasakut jalga ei ole võimalik hoida parema jalaga paralleelsena ja vasakut jalalaba ei saa konstruktsioonile toetada, liigutatakse vasakut jalalaba, kuni see on toetatud asendis. Kontrollnuppude joondatust tuleb hoida endisena.

4.7.2. Ettenähtud istekoht: välimine tagaiste.

Tagaistmete või lisaistmete korral asetatakse jalad tootja poolt ettenähtud asendisse. Kui jalalabad on sel juhul erinevatel põrandatasapindadel, kasutatakse jalga, mis puudutab esimesena esiistet, etalonina, ja teine jalalaba asetatakse nii, et seadme istmikuosa ristkaldelood näitab horisontaalasendit.

4.7.3. Teised ettenähtud istekohad:

Järgitakse lõikes 4.7.1 kirjeldatud üldist korda, kuid jalalabad tuleb asetada sõiduki tootja poolt ettenähtud asendisse.

4.8. Rakendatakse sääre- ja reieraskused ning looditakse 3-DH-aparaat.

4.9. Seljapaneel kallutatakse ette kõige eesmise võimaliku asendini ja 3-DH-aparaat tõmmatakse T-profiili kasutades leenist eemale. 3-DH-aparaat asetatakse uuesti istmele, kasutades ühte järgmistest meetoditest:

4.9.1. Kui 3-DH-aparaat kipub tahapoole libisema, kasutatakse järgmist menetlust: 3-DH-aparaadil lastakse tahapoole libiseda, kuni T-profiilile ei ole enam vaja rakendada horisontaalset ettepoole suunatud hoidejõudu, st kuni istmikuosa läheb vastu leeni. Vajadusel korrigeeritakse sääreosa asendit.

4.9.2. Kui 3-DH-aparaat ei kipu tahapoole libisema, kasutatakse järgmist menetlust: 3-DH-aparaati libistatakse tahapoole, rakendades T-profiilile horisontaalset tahapoole suunatud jõudu, kuni istmikuosa puudutab leeni (vt käesoleva lisa 1. liite joonist 2).

4.10. 3-DH-aparaadi selja- ja istmikuosale rakendatakse 100 + 10 N suurust jõudu puusa nurgamõõturi ja T-profiili korpuse lõikepunktis. Koormuse rakendussuunda hoitakse sellise joone suunalisena, mis kulgeb läbi eespool nimetatud lõikepunkti vahetult reieprofiili korpusest ülalpool asuvasse punkti (vt käesoleva lisa 1. liite joonis 2). Seejärel viiakse seljapaneel ettevaatlikult tagasi vastu leeni. Kogu ülejäänud menetluse ajal tuleb olla ettevaatlik, et vältida 3-DH-aparaadi libisemist ettepoole.

4.11. Paigaldatakse parem- ja vasakpoolne istmikuraskus ja seejärel ükshaaval kaheksa torsoraskust. 3-DH-aparaat hoitakse loodis.

4.12. Leeni survest vabastamiseks kallutatakse seljapaneeli ettepoole. 3-DH-aparaati õõtsutatakse kolm korda 10° kaarega küljelt küljele (5° vertikaalsest sümmeetriatasandist kummalegi poole), et kõrvaldada võimalik hõõrdumine 3-DH-aparaadi ja istme vahel.

Õõtsutamise ajal võib 3-DH-aparaadi T-profiil ettenähtud horisontaal- ja vertikaaljoontest kõrvale kalduda. Seepärast tuleb T-profiili paigal hoida, rakendades sellele õõtsumise ajal piisavat külgsuunalist koormust. T-profiili paigalhoidmisel ja 3-DH-aparaadi õõtsutamisel tuleb olla ettevaatlik tagamaks, et sellele tahtmatult ei rakendu vertikaalset või ette-/tahasuunalist välist koormust.

3-DH-aparaadi labajalgu ei tohi sellel etapil tõkestada ega kinni hoida. Kui labajalgade asend muutub, tuleb need hetkel sellesse asendisse jätta.

Seljaosa viiakse ettevaatlikult tagasi leenile ja kontrollitakse kahe vesiloodiga loodisolekut. Kui jalad on 3-DH-aparaadi õõtsutamisel ükskõik mil viisil liikunud, tuleb need uuesti kohale asetada allpool kirjeldatud viisil.

Kumbki labajalg tõstetakse kordamööda põrandalt üles ainult niipalju, et see ei pääse rohkem liikuma. Tõstmise ajal võivad jalalabad vabalt pöörduda; neile ei tohi rakendada koormust eest ega küljelt. Kui mõlemad jalad on taas alumises asendis, peab kand puudutama selleks ettenähtud osa.

Vesiloodiga kontrollitakse külgsuunalist loodisolekut; vajadusel rakendatakse seljapaneeli ülemisele osale piisavat külgsuunalist koormust 3-DH-aparaadi istmikuosa loodimiseks istmel.

4.13. Hoides T-profiili kinni, et hoida ära 3-DH-aparaadi ettepoole libisemine istmepadjal, toimitakse edasi järgmiselt:

a) viiakse seljapaneel tagasi leenile;

b) kordamööda rakendatakse ja vabastatakse selja nurkprofiilile ligikaudu torsole asetatud raskuste keskme kõrgusel horisontaalset tahapoole suunatud maksimaalselt 25 N koormust, kuni puusa nurgamõõtur näitab, et pärast koormusest vabastamist on saavutatud stabiilne asend. Tuleb hoolitseda selle eest, et 3-DH-aparaadile ei rakenduks välist ülalt-alla- või külgsuunalist koormust. Kui 3-DH-aparaati on vaja uuesti loodida, kallutatakse seljapaneeli ettepoole, korratakse loodimist ja punktis 4.12 kirjeldatud menetlust.

4.14. Tehakse kõik järgmised mõõtmised.

4.14.1. Mõõdetakse H-punkti koordinaadid kolmemõõtmelise taustsüsteemi suhtes.

4.14.2. Torso tegelik kaldenurk loetakse 3-DH-aparaadi selja kaldenurgamõõturilt, kui mõõtepea on kõige tagumises asendis.

4.15. Kui soovitakse 3-DH-aparaadi paigaldust korrata, peab iste enne seda olema koormamata vähemalt 30 minutit. 3-DH-aparaati ei tohi istmele jätta kauemaks, kui on vaja katse sooritamiseks.

4.16. Kui sama istmerea istmeid võib käsitada sarnastena (nt pinkiste, identsed istmed vmt), määratakse igale istmereale ainult üks H-punkt ja üks torso tegelik kaldenurk; sellisel juhul asetatakse käesoleva lisa 1. liites kirjeldatud 3-DH-aparaat kogu rea suhtes representatiivsele kohale. See koht on:

4.16.1. esimeses reas juhiiste;

4.16.2. tagumises reas/tagumistes ridades välimine iste.

(1) Muude istmete puhul kui esiistmed, kus H-punkti ei saa kindlaks määrata kolmemõõtmelise H-punkti aparaadi või meetodi abil, võib pädeva asutuse äranägemisel aluseks võtta tootja ette nähtud R-punkti.

(2) Kaldenurk, istme kinnituse kõrguse erinevus, pinna omadused jne.

1. liide Kolmemõõtmelise H-punktiga aparaadi kirjeldus (1) (3-DH-aparaat) 1. Seljapaneel ja istmikuosa Seljapaneel ja istmikuosa on valmistatud tugevdatud plastist ja metallist; need jäljendavad inimese torsot ja reisi ning on H-punktis mehaaniliselt liigendina ühendatud. Mõõtepeale, mis on liigendina paigaldatud H-punkti, kinnitatakse torso tegeliku kaldenurga mõõtmiseks nurgamõõtur. Istmikuosa külge kinnitatud reguleeritava reieprofiiliga määratakse reite keskjoon ja seda kasutatakse puusa nurgamõõturi nulljoonena. 2. Kere- ja jalaosad Sääreosad on istmikuosaga ühendatud põlvi ühendava T-profiili kohal, mis on reguleeritava reieprofiili laienduseks külgsuunas. Sääreosadele on põlvede nurga mõõtmiseks kinnitatud nurgamõõturid. Kinga- ja jalalabaosad kalibreeritakse jalalaba nurga mõõtmiseks. Seade orienteeritakse ruumis kahe vesiloodi abil. Kereosa raskused asetatakse vastavatesse raskuskeskmetesse, nii et istmele avaldub 76 kg kaaluvale mehele vastav koormus. Tuleb veenduda, et 3-DH-aparaadi kõik liigendid liiguvad vabalt ilma märgatava hõõrdeta. Joonis 1 3-DH-aparaadi osade nimetused Joonis 2 3-DH-aparaadi osade mõõtmed ja koormuse jaotus (1) 3-DH-aparaadi konstruktsiooni üksikasjade kohta teabe saamiseks pöörduda: Society of Automotive Engineers (SAE), 400 Commonwealth Drive, Warrendale, Pennsylvania 15096, USA. Aparaat vastab ISO standardis 6549:1980 kirjeldatule.

2. liide KOLMEMÕÕTMELINE TAUSTSÜSTEEM 1. Kolmemõõtmeline taustsüsteem on määratud kolme ristuva tasapinnaga, mille on kindlaks määranud sõiduki tootja (vt joonis) (1). 2. Sõiduki mõõteasendi kindlaksmääramiseks on sõiduk paigutatud toetuspinnale, nii et koordinaatmärkide koordinaadid vastavad tootja antud väärtustele. 3. R-punkti ja H-punkti koordinaadid määratakse sõidukitootja määratletud koordinaatmärkide suhtes. Joonis Kolmemõõtmeline taustsüsteem (1) Taustsüsteem vastab ISO standardile 4130:1978.