ET Euroopa Liidu Teataja L 171/1

Rahvusvahelise avaliku õiguse alusel on õiguslik toime ainult ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni originaaltekstidel. Käesoleva eeskirja staatust ja jõustumiskuupäeva tuleb kontrollida ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni staatust käsitleva dokumendi TRANS/WP.29/343 uusimast versioonist, mis on kättesaadav Internetis:

http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html

ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni eeskiri nr 49 „Ühtsed sätted, milles käsitletakse meetmeid, mis tuleb võtta sõidukite diisel- ja ottomootoritest pärinevate gaasiliste saasteainete ja tahkete osakeste heite vastu”

Sisaldab kogu kehtivat teksti kuni

06-seeria muudatusteni – jõustumise kuupäev: 27. jaanuar 2013

06-seeria muudatuste kaasanne nr 1 – jõustumise kuupäev: 15. juuli 2013

06-seeria muudatuste kaasande nr 1 parandus – jõustumise kuupäev: 15. juuli 2013

SISUKORD

1. Reguleerimisala

2. Mõisted

3. Tüübikinnituse taotlemine

4. Tüübikinnituse andmine

5. Nõuded ja katsed

6. Paigaldamine sõidukile

7. Mootoritüüpkond

8. Toodangu vastavus nõuetele

9. Kasutusel olevate sõidukite/mootorite vastavus

10. Karistused toodangu nõuetele mittevastavuse korral

11. Kinnitatud tüübi muutmine ja tüübikinnituse laiendamine

12. Tootmise lõpetamine

13. Üleminekusätted

14. Tüübikatsetuste eest vastutavate tehniliste teenistuste ja tüübikinnitusasutuste nimed ja aadressid

LIITED

1 Toodangu vastavuse katsemenetlus rahuldava standardhälbe korral

2 Toodangu vastavuse katsemenetlus, kui standardhälve on mitterahuldav või seda ei ole võimalik hinnata

3 Toodangu vastavuse katsemenetlus valmistaja taotluse korral

4 Tüübikinnitusmenetluse kokkuvõte maagaasil töötavate mootorite, veeldatud naftagaasil töötavate mootorite ning maagaasil/biometaanil või veeldatud naftagaasil töötavate segakütuseliste mootorite puhul

LISAD

1 Näidisteatised

2.A Teatis, milles käsitletakse tüübikinnituse andmist mootoritüübile või -tüüpkonnale kui eraldi seadmestikule lähtuvalt saasteaineheitest vastavalt eeskirja nr 49 06-seeria muudatustele.

2.B Teatis, milles käsitletakse kinnituse andmist sõidukitüübile, mille mootorile on juba antud tüübikinnitus lähtuvalt saasteaineheitest vastavalt eeskirja nr 49 06-seeria muudatustele.

2.C Teatis, milles käsitletakse sõidukitüübile kinnituse andmist lähtuvalt saasteaineheitest vastavalt eeskirja nr 49 06-seeria muudatustele.

3 Tüübikinnitustähise kujundus

4 Katsemenetlus

5 Etalonkütuste spetsifikatsioonid

6 Tüübikinnitusel tehnoülevaatuseks vajalikud heitkoguste andmed. Süsinikmonooksiidi heitkoguste mõõtmine mootori tühikäigul

7 Mootorisüsteemide vastupidavuse kontrollimine

8 Kasutusel olevate sõidukite ja mootorite vastavus

9.A Pardadiagnostikasüsteemid

9.B Pardadiagnostikasüsteemidele esitatavad tehnilised nõuded

9C Tehnilised nõuded pardadiagnostikasüsteemide talitluse hindamiseks kasutusajal

10 Tsükliväliste heidete ja töötava sõiduki heitkoguste piiramise nõuded

11 Nõuded NO x kontrollimeetmete nõuetekohase toimimise tagamiseks

12 CO 2 heide ja kütusekulu

13 Varu-saastekontrolliseadme kui eraldi seadmestiku tüübikinnitus

14 Juurdepääs sõiduki pardadiagnostikasüsteemi andmetele

15 Tehnilised nõuded diisli- ja gaaskütust kasutavatele segakütuselistele mootoritele ja sõidukitele.

1. REGULEERIMISALA

1.1. Käesolevat eeskirja kohaldatakse M1-, M2-, N1- ja N2-kategooria mootorsõidukite (tuletatud massiga üle 2 610 kg) ning kõigi M3- ja N3-kategooria mootorsõidukite suhtes (1).

Valmistaja taotluse korral võib käesoleva eeskirja kohaselt antud komplekteeritud sõiduki tüübikinnitust laiendada ka komplekteerimata sõidukile, mille tuletatud mass on kuni 2 610 kg.Tüübikinnitust laiendatakse juhul, kui valmistaja suudab tõendada, et kõigi komplekteerimata sõidukile monteeritavate kerekombinatsioonide puhul ületab sõiduki tuletatud mass 2 610 kg.

Valmistaja taotluse korral võib käesoleva eeskirja kohaselt antud sõiduki tüübikinnitust laiendada ka sõiduki variantidele ja versioonidele, mille tuletatud mass ületab 2 380 kg, tingimusel et sõiduk vastab ka kasvuhoonegaaside heitkoguste mõõtmise ja kütusekuluga seotud nõuetele, mis on sätestatud käesoleva eeskirja punktis 4.2.

1.2. Samaväärsed tüübikinnitused

Käesoleva eeskirja kohaselt ei ole tüübikinnitust vaja mootorile, mis on paigaldatud sõidukitele, mille tuletatud mass on kuni 2 840 kg ning millele on antud eeskirja nr 83 kohane tüübikinnituse laiendus.

2. MÕISTED

Käesolevas eeskirjas kasutatakse järgmisi mõisteid:

2.1. „vanandamistsükkel”– sõiduki või mootori funktsioonide (kiirus, koormus, võimsus) talitlus kasutusaja jooksul;

2.2. „mootoritüübi (mootoritüüpkonna) tüübikinnitus”– mootoritüübi (mootoritüüpkonna) kinnitus lähtuvalt gaasiliste saasteainete, tahkete osakeste ja suitsuheite tasemest ning pardadiagnostikasüsteemist;

2.3. „sõiduki tüübikinnitus”– sõidukitüübi kinnitus lähtuvalt selle mootori gaasiliste saasteainete, tahkete osakeste ja suitsuheite tasemest, samuti pardadiagnostikasüsteemist ja mootori sõidukile paigaldamisest;

2.4. „heitekontrolli abistrateegia”– heitekontrollistrateegia, mis aktiveerub ning asendab või muudab heitekontrolli põhistrateegiat teataval konkreetsel eesmärgil ja reageerib konkreetsetele ümbritseva keskkonna ja/või töötingimustele, ning on kasutusel üksnes nimetatud tingimuste korral;

2.5. „heitekontrolli põhistrateegia”– heitekontrollistrateegia, mis on aktiivne mootori käituskiiruse ja -koormuse vahemikus, kui heitekontrolli abistrateegia ei ole aktiveeritud;

2.6. „pidev regenereerimine”– heitgaasi järeltöötlussüsteemi regeneratsiooniprotsess, mis toimub pidevalt või vähemalt üks kord ülemaailmsete ühtlustatud muutuvate sõidutsüklite (WHTC) kuumkäivituskatse jooksul;

2.7. „karter”– mootori sees või väljaspool mootorit asuv ruum, mis on ühendatud karteripõhjaga sisemise või välimise torustiku abil, mille kaudu eralduvad gaasid ja aur;

2.8. „kriitilised heitetaset mõjutavad osad”– järgmised osad, mis on loodud peamiselt heitkoguste piiramiseks: kõik heitgaasi järeltöötlussüsteemid, mootori elektrooniline kontrollplokk ning selle andurid ja ajamid ning heitgaasitagastussüsteem koos kõigi asjaomaste filtrite, jahutite, reguleerimisventiilide ja torudega;

2.9. „kriitiline heitetaset mõjutav hooldus”– kriitiliste heitetaset mõjutavate osade hooldus;

2.10. „katkestusstrateegia”– heitekontrollistrateegia, mis ei vasta käesolevas lisas määratletud heitekontrolli põhi- ja/või abistrateegia nõuetele;

2.11. „deNOx-süsteem”– heitgaaside järeltöötlussüsteem lämmastikoksiidide (NOx) heite vähendamiseks (nt passiivsed ja aktiivsed lahjad NOx katalüsaatorid, NOx adsorberid ja valikulise katalüütilise redutseerimise süsteemid);

2.12. „diagnostika veakood”– numbriline või tähtnumbriline tähis, mis tähistab või märgistab kindlat riket;

2.13. „diislirežiim”– segakütuselise mootori tavaline töörežiim, mille käigus ei kasutata mootoris ühegi töötingimuse korral ühtegi gaaskütust;

2.14. „sõidutsükkel”– järjestikuste tegevuste kogum, mis hõlmab mootori käivitamist, (sõiduki) tööperioodi, mootori väljalülitamist ja ajavahemikku järgmise käivitamiseni;

2.15. „segakütuseline mootor”– mootorisüsteem, mis töötab vaheldumisi nii diisli- kui ka gaaskütusel, mõlemat kütust mõõdetakse eraldi, sest sõltuvalt töötingimustest võib ühe või teise kütuse kulu olla erinev;

2.16. „segakütuserežiim”– segakütuselise mootori tavaline töörežiim, mille käigus kasutatakse mootoris sõltuvalt töötingimustest vaheldumisi diisli- ja gaaskütust;

2.17. „segakütuseline sõiduk”– segakütuselise mootoriga sõiduk, mis kasutab kütuseid mitmest sõiduki pardal asuvast kütusemahutist;

2.18. „konstruktsioonielement”– sõiduki või mootori puhul:

a) mootorisüsteemi mis tahes element,

b) iga kontrollisüsteem, kaasa arvatud arvuti tarkvara, elektroonilised juhtimissüsteemid ja arvuti loogika,

c) mis tahes kontrollisüsteemi kalibreerimine või

d) süsteemide vastastikuse toime tulemused;

2.19. „heitekontrolli seiresüsteem”– süsteem, mis tagab NOx kontrollimeetmete nõuetekohase toimimise mootorisüsteemis vastavalt punkti 5.5 nõuetele;

„heitekontrollisüsteem”– konstruktsioonielemendid ja heitestrateegiad, mis on välja töötatud või kalibreeritud heitkoguste kontrollimiseks;

2.20. „heitetaset mõjutav hooldus”– hooldus, mis mõjutab märgatavalt heitkoguseid või mis võib tõenäoliselt suurendada sõiduki või mootori heitkoguseid tavakasutuse jooksul;

2.21. „heitekontrollistrateegia”– konstruktsioonielement või konstruktsioonielementide kogum, mis on sõiduki või mootori üldkonstruktsiooni lisatud selleks, et kontrollida heitkoguseid;

2.22. „mootori järeltöötlussüsteemi tüüpkond”– valmistaja koostatud mootorite rühm, mis vastab mootoritüüpkonna määratlusele, kuid on seejärel jagatud mootoriteks, mis kasutavad sarnast heitgaasi järeltöötlussüsteemi;

2.23. „mootoritüüpkond”– valmistaja koostatud mootorite rühm, mis on projekteeritud samalaadsete heitgaasikarakteristikutega, nagu on määratletud käesoleva eeskirja punktis 7;

2.24. „mootorisüsteem”– mootor, heitekontrollisüsteem ja sideliides (riistvara ja sõnumid) mootorisüsteemi elektroonilis(t)e kontrollploki/-plokkide ja kõikide muude jõuseadmete või sõiduki juhtseadme vahel;

2.25. „mootori käivitamine”– hõlmab süüte sisselülitamist, väntvõlli pöörlemahakkamist ja kütuse põlemisprotsessi algust ning lõpeb siis, kui mootori pöörlemiskiirus on minutis 150 pöörde võrra väiksem tavalisest pöörlemiskiirusest soojenemise ajal tühikäigul;

2.26. „mootoritüüp”– mootorite kategooria, millesse kuuluvad mootorid ei erine üksteisest 1. lisas sätestatud oluliste karakteristikute poolest;

2.27. „heitgaasi järeltöötlussüsteem”– katalüsaator (oksüdatsioonikatalüsaator, kolmeastmeline või mis tahes muu katalüsaator), tahkete osakeste filter, deNOx süsteem, deNOx ja tahkete osakeste ühisfilter või mõni muu heitkoguseid vähendav seade, mis on paigaldatud mootorist allavoolu;

2.28. „gaasilised saasteained”– heitgaasid, mis koosnevad süsinikmonooksiidist, lämmastikoksiididest, väljendatuna NO2 ekvivalendina, ning süsivesinikest (st kõik süsivesinikud, metaanist erinevad süsivesinikud ja metaan);

2.29. „üldnimetaja”– loendur, mis näitab sõiduki kasutuskordade arvu, võttes seejuures arvesse üldisi tingimusi;

2.30. „seireseadmete rühm”– pardadiagnostika seireseadmete rühm, mida kasutatakse heitekontrollisüsteemi nõuetekohase toimimise määramiseks, et hinnata pardadiagnostika mootoritüüpkonna talitlust;

2.31. „süütetsükliloendur”– loendur, mis näitab katsealuse sõiduki käivituskordade arvu;

2.32. „talitluskoefitsient”– koefitsient, mis mõõdab nende tingimuste esinemiskordade arvu, mille puhul seireseade või seireseadmete rühm oleks pidanud avastama kõnealuse seireseadme või seireseadmete rühmaga seotud sõidutsüklite rikke;

2.33. „minimaalne pöörlemiskiirus (nlo)”– väikseim mootori pöörlemiskiirus, mille puhul on võimalik saavutada 50 % deklareeritud maksimaalsest võimsusest;

2.34. „rike”– mootorisüsteemi, sh pardadiagnostikasüsteemi tõrge või seisundi halvenemine, mis võib kaasa tuua mõne mootorisüsteemist eralduva reguleeritud saasteaine koguse suurenemise või pardadiagnostikasüsteemi efektiivsuse vähenemise;

2.35. „rikkeindikaator”– hoiatussüsteemi osaks olev indikaator, mis teavitab rikke puhul selgelt sõiduki juhti;

2.36. „valmistaja”– isik või asutus, kes vastutab tüübikinnitusasutuse ees kõigi tüübikinnitusprotsessi aspektide eest ning toodangu vastavuse tagamise eest. See isik või asutus ei tarvitse olla otseselt seotud tüübikinnitusprotsessi alla kuuluva sõiduki, süsteemi, osa või eraldi seadmestiku valmistamise kõigi etappidega;

2.37. „suurim kasulik võimsus”– kasuliku võimsuse suurim väärtus, mis mõõdetakse mootori täiskoormusel;

2.38. „kasulik võimsus”– võimsus, mis saadakse katsestendil vastaval mootori pöörlemiskiirusel väntvõlli või samaväärse seadise otsalt ÜRO eeskirjas nr 85 loetletud abiseadmete toel ning kindlaksmääratud võrdluslikel atmosfääritingimustel;

2.39. „heitetaset mittemõjutav hooldus”– hooldus, mis ei mõjuta märgatavalt heitkoguseid ja mis ei suurenda püsivalt sõiduki või mootori heitkoguseid tavakasutuse jooksul pärast hooldust;

2.40. „pardadiagnostikasüsteem”– sõiduki pardal või mootoril olev süsteem, mis suudab

a) avastada mootorisüsteemi heitetaset mõjutavaid rikkeid,

b) osutada nende esinemisele hoiatussüsteemi abil ning

c) teha arvutimällu salvestatud teabe abil kindlaks rikke tõenäolise paiknemiskoha ja edastada selle teabe välisarvutisse;

2.41. „pardadiagnostika mootoritüüpkond”– valmistaja poolt moodustatud mootorisüsteemide rühm, milles kasutatakse heidetega seotud rikete seireks ja diagnoosimiseks samu meetodeid;

2.42. „talitlustsükkel”– järjestikuste tegevuste kogum, mis koosneb mootori käivitamisest, (mootori) tööperioodist, mootori seiskamisest ja ajavahemikust järgmise käivituseni, mille ajal pardadiagnostikasüsteemi seire töötab ja rike avastatakse, kui see esineb;

2.43. „originaal-saastekontrolliseade”– saastekontrolliseade või selliste seadmete koost, mille suhtes on asjaomasele sõidukile antud tüübikinnitus;

2.44. „algmootor”– mootoritüüpkonnast valitud mootor, millel on kõnealust mootoritüüpkonda esindavad heitekarakteristikud;

2.45. „tahkete osakeste järeltöötlusseade”– tahkete osakeste heite vähendamiseks kavandatud heitgaasi järeltöötlussüsteem tahkete osakeste mehaanilise, aerodünaamilise, difusioonilise või inertsiaalse eraldusega;

2.46. „tahked osakesed”– aine, mis kogutakse eri filtrisse pärast heitgaasi lahjendamist puhta filtreeritud lahjendusõhuga temperatuuril 315 K (42 °C) kuni 325 K (52 °C). Sellised osakesed koosnevad eelkõige süsinikust, kondenseerunud süsivesinikest ja sulfaatidest koos nendega seotud veega;

2.47. „osakoormus”– mootori teataval pöörlemiskiirusel tekkiv suurima võimaliku pöördemomendi protsentosa;

2.48. „talitluse seire”– rikkeseire, mis seisneb funktsionaalsuse kontrollides ja heite künnistasemega mitte seotud parameetrite seires, mida teostatakse tavaliselt osadel või süsteemidel, kontrollimaks, et nad töötavad ettenähtud tööpiirkonnas;

2.49. „perioodiline regenereerumine”– heitekontrolliseadme perioodiline regenereerumisprotsess, mis toimub vähem kui 100 tunni jooksul mootori normaalsest tööajast;

2.50. „kaasaskantavad heitemõõtmisseadmed”– käesoleva eeskirja 8. lisa 2. liite nõuetele vastav kaasaskantav heite mõõtmise süsteem;

2.51. „jõuvõtuseade”– mootoriga käivitatav seade, mille abil saab kasutada sõidukile paigutatud lisavarustust;

2.52. „kvalifitseeritud rikutud osa või süsteem”– osa või süsteem, mida on tahtlikult rikutud, näiteks kiirendatud vanandamise ja/või kontrollitult manipuleerimise teel, ning mille kasutamise mootorisüsteemi pardadiagnostikasüsteemi talitluse tõendamiseks on tüübikinnitusasutus kiitnud heaks vastavalt käesoleva eeskirja 9.B lisa punktile 6.3.2 ja 9.B lisa 8. liite punktile A.8.2.2;

2.53. „reaktiiv”– iga aine, mida hoitakse sõidukis asuvas paagis ning mis heitekontrollisüsteemi nõudmisel varustab heitgaasi järeltöötlussüsteemi (kui see on vajalik);

2.54. „korduskalibreerimine”– maagaasil töötava mootori peenreguleerimine samade näitajate (võimsus, kütusekulu) saamiseks maagaasi eri rühmade puhul;

2.55. „tuletatud mass”– töökorras sõiduki mass, millest on lahutatud muutumatu suurusena juhi mass 75 kg ning millele on liidetud muutumatu suurusena mass 100 kg;

2.56. „varu-saastekontrolliseade”– saastekontrolliseade või selliste seadmete koost, mis on ette nähtud originaal-saastekontrolliseadme asendamiseks ja millele saab tüübikinnituse anda kui eraldi seadmestikule;

2.57. „skanner”– väline katseseade, mida kasutatakse standarditud väliseks andmevahetuseks pardadiagnostikasüsteemiga vastavalt käesoleva eeskirja nõuetele;

2.58. „kasutusaja saavutamise katseplaan”– vanandamistsükkel ja kasutusaja saavutamise periood mootori järeltöötlussüsteemi tüüpkonna halvenemistegurite kindlaksmääramiseks;

2.59. „hooldusrežiim”– segakütuselise mootori erirežiim, mis aktiveeritakse remondi ajaks või sõidukiga liiklusest väljumiseks, kui segakütuserežiimi kasutamine ei ole võimalik (2).

2.60. „summutitoru heited”– gaasiliste saasteainete ja tahkete osakeste heited;

2.61. „omavoliline muutmine”– sõiduki heitkoguste kontrollisüsteemi või jõuseadme, sealhulgas nende tarkvara või muude loogilise kontrolli elementide selline deaktiveerimine, reguleerimine või ümbertegemine, mis kas tahtlikult või tahtmatult suurendab nimetatud sõiduki tekitatud heitkoguseid.

2.62. „tühimass”– töökorras sõiduki mass ilma juhi massita (muutumatu suurusena 75 kg), sõitjate ja koormata, kusjuures kütusepaak on 90 % ulatuses kütusega täidetud ning sõidukis on tavapärane tööriistade komplekt ja varuratas;

2.63. „kasulik tööiga”– teatav kaugus- ja/või ajavahemik, mille jooksul tuleb tagada vastavus asjakohastele gaasiliste saasteainete ja tahkete osakeste heite piirnormidele;

2.64. „sõidukitüüp lähtuvalt heitest”– sõidukirühm, mis ei erine 1. lisas sätestatud oluliste mootori- ja sõidukikarakteristikute poolest;

2.65. „diislikütuse tahkete osakeste suletud filter”– diislikütuse tahkete osakeste filter, mille puhul kogu heitgaas surutakse läbi seina, mis filtreerib välja tahked osakesed;

2.66. „Wobbe indeks (alumine Wl või ülemine Wu)”– gaasi mahuühiku kütteväärtuse ja gaasi suhtelise tiheduse ruutjuure suhe samades võrdlustingimustes:

2.67. „λ-nihketegur (Sλ)”– funktsioon, mis iseloomustab mootori juhtimissüsteemi paindlikkust õhu ülejäägi ja kütuse suhte λ muutumisel, kui mootori kütusena kasutatakse puhtast metaanist erineva koostisega gaasisegu (Sλ arvutamise kohta vt 4. lisa 5. liidet).

3. TÜÜBIKINNITUSE TAOTLEMINE

3.1. Tüübikinnituse taotlemine mootorisüsteemile või mootoritüüpkonnale kui eraldi seadmestikule

3.1.1. Valmistaja või tema volitatud esindaja esitab tüübikinnitusasutusele taotluse tüübikinnituse saamiseks mootorisüsteemile või mootoritüüpkonnale kui eraldi seadmestikule.

3.1.2. Punktis 3.1.1 nimetatud taotlus koostatakse 1. lisas esitatud näidisteatise kohaselt. Sel eesmärgil kohaldatakse 1. lisa 1. osa.

3.1.3. Koos taotlusega esitab valmistaja ka dokumendipaketi, milles kirjeldatakse põhjalikult kõiki konstruktsioonielemente, mis mõjutavad heitkoguseid, mootorisüsteemi heitekontrolli strateegiat, seda, kuidas toimub heitkogust mõjutavate väljundparameetrite otsene või kaudne reguleerimine, ning selgitatakse põhjalikult 11. lisa punktides 4 ja 5 nõutud hoiatus- ja meeldetuletussüsteemi. Dokumendipakett koosneb järgmistest osadest ning sisaldab punkti 5.1.4 kohast teavet: a) ametlik dokumendipakett, mis jääb tüübikinnitusasutusele. Taotluse korral võidakse ametlik dokumendipakett teha kättesaadavaks huvitatud isikutele; b) laiendatud dokumendipakett, mis on konfidentsiaalne. Laiendatud dokumendipaketti võib säilitada tüübikinnitusasutus või tüübikinnitusasutuse äranägemisel valmistaja, kuid see tehakse tüübikinnitusasutusele kontrollimiseks kättesaadavaks tüübikinnituse andmise ajal ning igal ajal tüübikinnituse kehtivusaja jooksul. Kui dokumendipaketti säilitab valmistaja, võtab tüübikinnitusasutus vajalikud meetmed tagamaks, et dokumente pärast tüübikinnituse andmist ei muudeta.

3.1.4. Lisaks punktis 3.1.3. osutatud teabele esitab valmistaja järgmise teabe: a) ottomootoriga sõidukite puhul valmistaja avaldus selliste süütetõrgete minimaalse protsendimäära kohta süütejuhtude koguarvust, mille puhul tekkivad heitkogused oleksid ületanud 9.A lisas esitatud piirnorme, kui kõnealune protsendimäär oleks esinenud alates käesoleva eeskirja 4. lisas kirjeldatud heitekatse algusest või võiks kaasa tuua ammendunud katalüsaatori või katalüsaatorite ülekuumenemise ning põhjustada pöördumatu kahjustuse; b) nende meetmete kirjeldus, mis võetakse heitekontrolliarvuti(te) andmete omavolilise muutmise vältimiseks, sealhulgas ajakohastamisvõimalus valmistaja poolt heaks kiidetud programmi või kalibreerimise abil; c) pardadiagnostikasüsteemi dokumendid vastavalt 9.B lisa punkti 8 nõuetele; d) teave pardadiagnostikasüsteemi kohta, et tagada süsteemile juurdepääs vastavalt käesoleva eeskirja 14. lisa nõuetele; e) kinnitus tsükliväliste heidete vastavuse kohta punktile 5.1.3 ja 10. lisa punktile 10; f) kinnitus pardadiagnostika talitluse vastavuse kohta 9.A lisa 2. liite nõuetele; g) kasutusel olevate sõidukite katsetamise algne kava vastavalt 8. lisa punktile 2.4; h) vajaduse korral muude tüübikinnituste koopiad koos tüübikinnituste laiendamist ja halvenemistegurite kindlaksmääramist võimaldavate andmetega.

3.1.5. Valmistaja esitab tüübikatsetuste eest vastutavale tehnilisele teenistusele mootori või asjakohastel puhkudel algmootori, mis esindab kinnitatavat tüüpi.

3.1.6. Süsteemides, osades või eraldi seadmestikes pärast tüübikinnituse saamist tehtavad muudatused ei muuda tüübikinnitust automaatselt kehtetuks, juhul kui algsete karakteristikute või tehniliste näitajate muutmine ei halvenda mootori või saastekontrollisüsteemi talitlust.

3.2. Tüübikinnituse taotlus sõidukile, mille mootorisüsteemile on juba antud tüübikinnitus lähtuvalt heitkogusest

3.2.1. Valmistaja või tema volitatud esindaja esitab tüübikinnitusasutusele taotluse tüübikinnituse saamiseks sõidukile, mille mootorisüsteemile on juba antud tüübikinnitus lähtuvalt heitkogusest.

3.2.2. Punktis 3.2.1. nimetatud taotlus koostatakse 1. lisa 2. osas esitatud näidisteatise kohaselt. Koos kõnealuse taotlusega esitatakse mootorisüsteemi või mootoritüüpkonna kui eraldi seadmestiku tüübikinnitustunnistuse koopia.

3.2.3. Valmistaja esitab dokumendipaketi, mis sisaldab põhjalikke selgitusi sõidukile paigaldatud ja 11. lisas nõutud hoiatus- ja meeldetuletussüsteemi osade kohta. Dokumendipakett esitatakse kooskõlas punktiga 3.1.3.

3.2.4. Lisaks punktis 3.2.3 osutatud teabele esitab valmistaja järgmise teabe: a) nende meetmete kirjeldus, mis võetakse käesoleva eeskirjaga hõlmatud sõiduki kontrollseadmete andmete omavolilise muutmise vältimiseks, sealhulgas ajakohastamisvõimalus valmistaja poolt heaks kiidetud programmi või kalibreerimise abil; b) sõidukil paiknevate pardadiagnostikaosade kirjeldus vastavalt 9.B lisa punkti 8 nõuetele; c) teave sõidukile paigaldatud pardadiagnostikasüsteemi osade kohta, mille eesmärk on tagada pardadiagnostikasüsteemile juurdepääs; d) vajaduse korral muude tüübikinnituste koopiad koos tüübikinnituse laiendamist võimaldavate andmetega.

3.2.5. Süsteemides, osades või eraldi seadmestikes pärast tüübikinnituse saamist tehtavad muudatused ei muuda tüübikinnitust automaatselt kehtetuks, juhul kui algsete karakteristikute või tehniliste näitajate muutmine ei halvenda mootori või saastekontrollisüsteemi talitlust.

3.3. Tüübikinnituse taotlemine sõidukile lähtuvalt heitkogusest

3.3.1. Valmistaja või tema volitatud esindaja esitab tüübikinnitusasutusele taotluse sõiduki tüübikinnituse saamiseks lähtuvalt heitkogusest.

3.3.2. Punktis 3.3.1 nimetatud taotlus koostatakse vastavalt 1. lisas esitatud näidisteatisele. Kohaldatakse kõnealuse lisa 1. ja 2. osa.

3.3.3. Valmistaja esitab dokumendipaketi, milles kirjeldatakse põhjalikult kõiki konstruktsioonielemente, mis mõjutavad heitkoguseid, mootorisüsteemi heitekontrolli strateegiat, seda, kuidas toimub heitkogust mõjutavate väljundparameetrite otsene või kaudne reguleerimine, ning selgitatakse põhjalikult 11. lisas nõutud hoiatus- ja meeldetuletussüsteemi. Dokumendipakett esitatakse kooskõlas punktiga 3.1.3.

3.3.4. Lisaks punktis 3.3.3 osutatud teabele esitab valmistaja ka punkti 3.1.4 alapunktides a–h ja punkti 3.2.4 alapunktides a–d osutatud teabe.

3.3.5. Valmistaja esitab tüübikatsetuste eest vastutavale tehnilisele teenistusele kinnitatavat tüüpi esindava mootori.

3.3.6. Süsteemides, osades või eraldi seadmestikes pärast tüübikinnituse saamist tehtavad muudatused ei muuda tüübikinnitust automaatselt kehtetuks, juhul kui algsete karakteristikute või tehniliste näitajate muutmine ei halvenda mootori või saastekontrollisüsteemi talitlust.

3.4. Tüübikinnituse taotlemine varu-saastekontrolliseadme tüübile kui eraldi seadmestikule

3.4.1. Valmistaja esitab tüübikinnitusasutusele taotluse tüübikinnituse saamiseks varu-saastekontrolliseadme tüübile kui eraldi seadmestikule.

3.4.2. Taotlus koostatakse 13. lisa 1. liites esitatud näidisteatise kohaselt.

3.4.3. Valmistaja esitab kinnituse selle kohta, et pardadiagnostikasüsteemi andmetele juurdepääsu nõuded on täidetud.

3.4.4. Valmistaja esitab tüübikatsetuste tegemise eest vastutavale tehnilisele teenistusele järgmised seadmed: a) käesoleva määruse kohaselt tüübikinnituse saanud tüüpi kuuluva mootorisüsteemi või mootorisüsteemid, mis on varustatud uue originaal-saastekontrolliseadmega; b) ühe varu-saastekontrolliseadme tüübi näidise; c) varu-saastekontrolliseadme lisanäidise, juhul kui varu-saastekontrolliseade on ette nähtud paigaldamiseks pardadiagnostikasüsteemiga varustatud sõidukile.

3.4.5. Punkti 3.4.4 alapunkti a kohaldamise korral valib katsemootorid välja taotleja tüübikinnitusasutuse nõusolekul. Katsetingimused peavad vastama 4. lisa punkti 6 nõuetele. Katsemootorid peavad vastama järgmistele nõuetele: a) heitekontrollisüsteem on vigadeta; b) iga rikkis või ülemäära kulunud originaalosa, mis on seotud heitega, tuleb parandada või asendada; c) katsemootorid on enne heitekatseid nõuetekohaselt seadistatud ning komplekteeritud vastavalt valmistaja spetsifikatsioonile.

3.4.6. Punkti 3.4.4 alapunktide b ja c kohaldamise korral tuleb näidistele selgelt ja kustutamatult märkida taotleja kaubanimi või kaubamärk ja toote nimetus.

3.4.7. Punkti 3.4.4 alapunkti c korral kasutatakse näidisena kvalifitseeritud rikutud osa.

4. TÜÜBIKINNITUSE ANDMINE

4.1. Tüübikinnituse saamiseks mootorisüsteemile või mootoritüüpkonnale kui eraldi seadmestikule, tüübikinnituse saamiseks sõidukile, mille mootorisüsteemile on juba antud tüübikinnitus lähtuvalt heitkogusest, või tüübikinnituse saamiseks sõidukile lähtuvalt heitkogusest tõendab valmistaja kooskõlas käesoleva eeskirja sätetega, et neid sõidukeid või mootorisüsteeme katsetatakse vastavalt punktile 5 ning 4., 6., 7., 9.A., 9.B,. 9.C., 10., 11. ja 12 lisale ning need vastavad seal sätestatud nõuetele. Valmistaja tagab ka vastavuse 5. lisas sätestatud etalonkütuste spetsifikatsioonidele.

Tüübikinnituse saamiseks sõidukile, mille mootorisüsteemile on lähtuvalt heitkogusest juba tüübikinnitus antud, või tüübikinnituse saamiseks sõidukile lähtuvalt heitkogusest, tagab valmistaja vastavuse punktis 6 sätestatud paigaldusnõuetele.

4.2. Selleks et laiendada heitkogusest lähtuvat tüübikinnitust sõidukile, millele on antud tüübikinnitus käesoleva eeskirja alusel ning mille tuletatud mass on suurem kui 2 380 kg, kuid ei ületa 2 610 kg, peab valmistaja vastama 12. lisa 1. liite nõuetele.

4.3. Tüübikinnituse saamiseks segakütuselisele mootorile või mootoritüüpkonnale kui eraldi seadmestikule või tüübikinnituse saamiseks segakütuselisele sõidukile, mille segakütuselisele mootorile on juba antud heitkogusest lähtuv tüübikinnitus, või tüübikinnituse saamiseks segakütuselisele sõidukile lähtuvalt heitkogusest tõendab valmistaja lisaks punkti 4.1 nõuete täitmisele, et segakütuselisi sõidukeid või mootoreid katsetatakse vastavalt 15. lisale ning need vastavad kõnealuse lisa nõuetele.

4.4. Reserveeritud (3)

4.5. Tüübikinnituse saamiseks mootorisüsteemile või mootoritüüpkonnale kui eraldi seadmestikule või tüübikinnituse saamiseks sõidukile lähtuvalt heitkogusest, tagab valmistaja vastavuse kütuserühmade universaalse kütusekasutuse nõuetele või maagaasi ja veeldatud naftagaasil töötavate ottomootorite puhul kütuserühmade piiranguga tüübikinnitusele, nagu osutatud punktis 4.6.

4.5.1. Tabelid, milles esitatakse nõuded maagaasil ja veeldatud naftagaasil töötavate ning segakütuseliste mootorite tüübikinnituse saamiseks, on esitatud 4. liites.

4.6. Kütuserühmade universaalse tüübikinnituse nõuded

Kütuserühmade universaalne tüübikinnitus antakse vastavalt punktides 4.6.1–4.6.6.1 osutatud nõuetele.

4.6.1. Algmootor peab vastama käesoleva eeskirja 5. lisas osutatud asjaomaste etalonkütuste suhtes kehtestatud nõuetele. Maagaasil/biogaasil töötavate (s.h segakütuseliste) mootorite suhtes kohaldatakse erinõudeid, nagu sätestatud punktis 4.6.3.

4.6.2. Kui valmistaja lubab mootoritüüpkonna puhul kasutada müügil olevat kütust, mis ei ole loetletud 5. lisa etalonkütuste hulgas ega hõlmatud asjakohase standardiga (pliivaba bensiini puhul standardiga EN 228 CEN ja diislikütuse puhul standardiga EN 590 CEN), näiteks kütust B100, teeb valmistaja lisaks punktis 4.6.1 esitatud nõuetele järgmist:

a) deklareerib 1. lisa 1. osa punktis 3.2.2.2.1 kütused, mida mootoritüüpkonna puhul võib kasutada;

b) tõendab, et algmootor vastab deklareeritud kütuste osas käesoleva eeskirja nõuetele;

c) kohustub täitma punktis 9 osutatud kasutusel olevate sõidukite vastavusnõudeid deklareeritud kütuste puhul, sealhulgas deklareeritud kütuste ja asjaomaste standarditega hõlmatud müügilolevate kütuste segude puhul.

4.6.3. Maagaasil/biogaasil töötava mootori puhul tõendab valmistaja, et algmootor võib töötada mis tahes koostisega müügiloleval kütusel.

4.6.3.1. Üldiselt esineb kaks surumaagaasi/biogaasi tüüpi: suure kütteväärtusega kütus (H-gaas) ja väikese kütteväärtusega kütus (L-gaas), mille kütteväärtus mõlemas rühmas kõigub märkimisväärselt; need erinevad märkimisväärselt energiasisalduse poolest, mida väljendatakse Wobbe indeksiga, ning λ-nihketeguri (Sλ) poolest. Maagaasi, mille λ-nihketegur jääb 0,89 ja 1,08 vahele (0,89 ≤ Sλ ≤ 1,08), peetakse H-gaasiks; maagaasi, mille λ-nihketegur jääb 1,08 ja 1,19 vahele (1,08 ≤ Sλ ≤ 1,19), peetakse L-gaasiks. Olenevalt etalonkütuste koostisest, varieeruvad nende Sλ väärtused laiades piirides.

5. lisas loetletud etalonkütuste GR (kütus 1) ja G25 (kütus 2) kasutamisel peab algmootor vastama käesoleva eeskirja nõuetele, ilma et mootori kütusesüsteemi kahe katse vahel käsitsi reguleeritaks (süsteem peab olema isekohanev). Pärast kütusevahetust on siiski lubatud üks mõõtmisteta kohanemisperiood ühe WHTC kuumkäivitustsükli vältel. Pärast kohanemist jahutatakse mootor maha vastavalt 4. lisa punktile 7.6.1.

4.6.3.1.1. Valmistaja taotluse korral võib mootorit katsetada ka kolmanda kütusega (kütus 3), mille λ-nihketegur (Sλ) jääb 0,89 (kütusele GR vastav alumine piir) ja 1,19 (kütusele G25 vastav ülemine piir) vahele, näiteks juhul, kui kütus 3 on müügilolev kütus. Selle katse tulemused võib võtta aluseks toodangu vastavuse hindamisel.

4.6.3.2. Veeldatud maagaasi/veeldatud biogaasi korral peab algmootor 5. lisas loetletud etalonkütuste GR (kütus 1) ja G20 (kütus 2) kasutamisel vastama käesoleva eeskirja nõuetele, ilma et mootori kütusesüsteemi kahe katse vahel käsitsi reguleeritaks (süsteem peab olema isekohanev). Pärast kütusevahetust on siiski lubatud üks mõõtmisteta kohanemisperiood ühe WHTC kuumkäivitustsükli vältel. Pärast kohanemist jahutatakse mootor maha vastavalt 4. lisa punktile 7.6.1.

4.6.4. Surumaagaasil/biogaasil töötava mootori puhul, mis töötab isekohanevalt nii H-gaaside kui ka L-gaasidega ning mille ümberlülitamine H-gaasilt L-gaasile toimub lüliti abil, katsetatakse algmootorit etalonkütuse lüliti kõikides asendites, mis vastavad 5. lisas loetletud asjakohastele etalonkütustele. H-gaasidele vastavas asendis katsetatakse mootorit kütusega GR (kütus 1) ja kütusega G23 (kütus 3), L-gaasidele vastavas asendis aga kütusega G25 (kütus 2) ja kütusega G23 (kütus 3). Algmootor peab vastama käesoleva eeskirja nõuetele lüliti mõlemas asendis, ilma et mootori kütusetoidet kahe katse vahel üheski lüliti asendis reguleeritaks. Pärast kütusevahetust on siiski lubatud üks mõõtmisteta kohanemisperiood ühe WHTC kuumkäivitustsükli vältel. Pärast kohanemist jahutatakse mootor maha vastavalt 4. lisa punktile 7.6.1.

4.6.4.1. Valmistaja taotluse korral võib mootorit katsetada G23 asemel ka kolmanda kütusega (kütus 3), mille λ-nihketegur (Sλ) jääb 0,89 (kütusele GR vastav alumine piir) ja 1,19 (kütusele G25 vastav ülemine piir) vahele, näiteks juhul, kui kütus 3 on müügilolev kütus. Selle katse tulemused võib võtta aluseks toodangu nõuetelevastavuse hindamisel.

4.6.5. Maagaasil töötava mootori puhul määratakse iga saasteaine mõõdetud heitetaseme suhe r kindlaks järgmiselt:

või

ning

4.6.6. Veeldatud naftagaasi puhul tõendab valmistaja, et töötav algmootor suudab kohaneda mis tahes koostisega müügiloleva kütusega.

Vedelgaasi C3/C4 koostis varieerub. See varieerumine kajastub ka etalonkütustes. 5. lisas loetletud etalonkütuste A ja B kasutamisel peab algmootor vastama käesoleva eeskirja nõuetele, ilma et mootori kütusetoidet kahe katse vahel reguleeritaks Pärast kütusevahetust on siiski lubatud üks mõõtmisteta kohanemisperiood ühe WHTC kuumkäivitustsükli vältel. Pärast kohanemist jahutatakse mootor maha vastavalt 4. lisa punktile 7.6.1.

4.6.6.1. Iga saasteaine mõõdetud heitetaseme suhe r määratakse järgmiselt:

4.7. Kütuserühmade piiranguga tüübikinnituse nõuded surumaagaasi/biogaasil või veeldatud naftagaasil töötavate ottomootorite puhul.

4.7.1. Heitgaasiheitest lähtuv tüübikinnitus maagaasil töötava H-gaasidele või L-gaasidele reguleeritud mootori puhul.

4.7.1.1. Algmootorit katsetatakse asjakohasse kütuserühma kuuluva 5. lisas loetletud etalonkütusega. H-gaasidele vastavas asendis katsetatakse mootorit kütusega GR (kütus 1) ja kütusega G23 (kütus 3), L-gaasidele vastavas asendis aga kütusega G25 (kütus 2) ja kütusega G23 (kütus 3). Algmootor peab vastama käesoleva eeskirja nõuetele, ilma et mootori kütusetoidet kahe katse vahel reguleeritaks. Pärast kütusevahetust on siiski lubatud üks mõõtmisteta kohanemisperiood ühe WHTC kuumkäivitustsükli vältel. Pärast kohanemist jahutatakse mootor maha vastavalt 4. lisa punktile 7.6.1.

4.7.1.2. Valmistaja taotluse korral võib mootorit katsetada G23 asemel ka kolmanda kütusega (kütus 3), mille λ-nihketegur (Sλ) jääb 0,89 (kütusele GR vastav alumine piir) ja 1,19 (kütusele G25 vastav ülemine piir) vahele, näiteks juhul, kui kütus 3 on müügilolev kütus. Selle katse tulemused võib võtta aluseks toodangu vastavuse hindamisel.

4.7.1.3. Iga saasteaine mõõdetud heitetaseme suhe r määratakse järgmiselt:

või

ning

4.7.1.4. Tarbijale üleantaval mootoril peab olema punktis 4.12.8 osutatud märgis selle kohta, millisesse kütuserühma kuuluvate kütuste kasutamiseks on mootor kinnitatud.

4.7.2. Heitgaasiheitest lähtuv tüübikinnitus maagaasil või veeldatud naftagaasil töötava, ühele kindla koostisega kütusele reguleeritud mootori puhul.

4.7.2.1. Maagaasil töötav algmootor peab vastama etalonkütuste GR ja G25 puhul esitatavatele heitenõuetele, veeldatud naftagaasil töötav algmootor peab vastama etalonkütuste A ja B puhul esitatavatele heitenõuetele, nagu on ette nähtud 5. lisas. Katsete vahel on lubatud kütusesüsteemi peenreguleerimine. Peenreguleerimine seisneb kütusetoitesüsteemi andmebaasi korduskalibreerimises, kusjuures ei muudeta andmebaasi juhtimise põhistrateegiat ega andmebaasi põhistruktuuri. Vajadusel võib asendada vahetult kütusevooluga seotud osad, näiteks pihustusotsakud.

4.7.2.2. Valmistaja taotluse korral võib mootorit katsetada etalonkütustega GR ja G23 või G25 ja G23 ning sellisel juhul kehtib tüübikinnitus üksnes vastavalt kas H-rühma või L-rühma gaaside suhtes.

4.7.2.3. Tarbijale üleantaval mootoril peab olema punktis 4.12.8 osutatud märgis selle kohta, millise koostisega kütuste kasutamiseks on mootor kalibreeritud.

4.8. Kütusepõhise tüübikinnituse nõuded veeldatud maagaasil/veeldatud biogaasil töötavate mootorite puhul

Veeldatud maagaasi/veeldatud biogaasi kasutamisel võib kütusepõhise tüübikinnituse anda punktides 4.8.1.–4.8.2. sätestatud nõuete kohaselt.

4.8.1. Kütusepõhise tüübikinnituse taotlemise nõuded töötavate mootorite puhul.

4.8.1.1. Valmistaja võib taotleda kütusepõhist tüübikinnitust ainult juhul, kui mootor on kalibreeritud konkreetse veeldatud maagaasi koostise jaoks, (4) mille λ-nihketegur ei erine 5. lisas sätestatud kütuse G20 λ-nihketegurist rohkem kui 3 %, ning mille etaanisisaldus ei ole suurem kui 1,5 %.

4.8.1.2. Kõikidel muudel juhtudel taotleb valmistaja kütuserühmade universaalse tüübikinnituse andmist vastavalt punkti 4.6.3.2. nõuetele.

4.8.2. Katsetega seotud erinõuded kütusepõhise (veeldatud maagaas/veeldatud biogaas) tüübikinnituse puhul.

4.8.2.1. Segakütuselise mootoritüüpkonna puhul, kui mootor on kalibreeritud konkreetse veeldatud maagaasi/veeldatud biogaasi koostise2 jaoks, mille λ-nihketegur ei erine 5. lisas sätestatud kütuse G20 λ-nihketegurist rohkem kui 3 % ning mille etaanisisaldus ei ole suurem kui 1,5 protsenti, katsetatakse algmootorit ainult etalon-gaaskütusega G20, nagu on sätestatud 5. lisas.

4.9. Tüüpkonda kuuluva mootori heitgaasiheitest lähtuv tüübikinnitus

4.9.1. Algmootori tüübikinnitust laiendatakse edasiste katseteta kõikidele samasse tüüpkonda kuuluvatele mootoritüüpidele mis tahes koostisega kütuse puhul, mis kuulub algmootori tüübikinnitamisel kasutatud kütuserühma (punktis 4.7.2 kirjeldatud mootorid), või algmootori tüübikinnitamisel kasutatud kütuserühma puhul (punktis 4.6 või 4.7 kirjeldatud mootorid), välja arvatud punktis 4.8.2 kirjeldatud juhtumi korral.

4.9.2. Kui tehniline teenistus teeb kindlaks, et valitud algmootor ei esinda 1. lisa 1. osas kindlaksmääratud mootoritüüpkonda täielikult, võib tehniline teenistus valida katsetamiseks mõne teise katsemootori või teha vajaduse korral lisakatse uue katsemootoriga.

4.10. Pardadiagnostikasüsteemide tüübikinnituse nõuded

4.10.1. Valmistajad tagavad, et kõik mootorisüsteemid ja sõidukid on varustatud pardadiagnostikasüsteemiga.

4.10.2. Pardadiagnostikasüsteem on projekteeritud, ehitatud ja sõidukile paigaldatud vastavalt 9.A lisale nii, et see võimaldab kõnealuses lisas osutatud kahjustuste ja rikete liiki kindlaks määrata, salvestada ja neist teavitada sõiduki kogu kasutusaja jooksul.

4.10.3. Valmistaja tagab, et pardadiagnostikasüsteem vastab 9.A lisa nõuetele, sealhulgas pardadiagnostika talitlusnõuetele, kõigil tavapärastel ja mõistlikult ettenähtavatel sõidutingimustel, sealhulgas 9.B lisas osutatud tavakasutuse tingimustel.

4.10.4. Kvalifitseeritud rikutud osaga katsetamisel aktiveerub pardadiagnostikasüsteemi rikkeindikaator vastavalt 9.B lisale. Pardadiagnostikasüsteemi rikkeindikaator võib aktiveeruda ka allpool 9.A lisas osutatud pardadiagnostika künnisväärtust.

4.10.5. Valmistaja tagab, et järgitakse 9.A lisas sätestatud pardadiagnostika mootoritüüpkonna talitluse sätteid.

4.10.6. Pardadiagnostikasüsteemi talitlusega seotud andmeid säilitatakse ja need tehakse krüpteerimata kättesaadavaks süsteemi standardse sideprotokolli kaudu vastavalt 9.A lisale.

4.10.7. Kui valmistaja nii otsustab, võivad uute tüübikinnituste puhul pardadiagnostikasüsteemid kuni punktis 13.2.3 nimetatud kuupäevani vastata alternatiivsetele sätetele, nagu osutatud 9.A lisas, kus on viidatud käesolevale punktile.

4.10.8. Kui valmistaja nii otsustab, võib ta uute tüübikinnituste puhul kohaldada kuni punktis 13.2.2 nimetatud kuupäevani diislikütuse tahkete osakeste filtri seire suhtes alternatiivseid sätteid, nagu on sätestatud 9.A lisa punktis 2.3.2.2.

4.11. Varu-saastekontrolliseadme tüübikinnituse nõuded

4.11.1. Valmistaja tagab, et varu-saastekontrolliseadmetel, mis on ette nähtud paigaldamiseks tüübikinnitusega mootorisüsteemidele või käesoleva eeskirjaga hõlmatud sõidukitele, on tüübikinnitus eraldi seadmestikuna vastavalt punktidele 4.11.2.–4.11.5.

Käesoleva eeskirja tähenduses loetakse katalüsaatorid, deNOx-seadmed ja tahkete osakeste filtrid saastekontrolliseadmeteks.

4.11.2. Originaal-varu-saastekontrolliseadmed, mis kuuluvad 1. lisa 1. osa punktiga 3.2.12 hõlmatud tüüpi ja on ette nähtud paigaldamiseks sõidukile, mille kohta on koostatud asjakohased tüübikinnitusdokumendid, ei pea vastama 13. lisa kõigile sätetele, kui need vastavad kõnealuse lisa punktide 2.1, 2.2 ja 2.3 nõuetele.

4.11.3. Valmistaja peab tagama identifitseerimismärgiste olemasolu originaal-saastekontrolliseadmel.

4.11.4. Punktis 4.11.3 nimetatud identifitseerimismärgisteks on:

a) sõiduki või mootori kaubamärk või valmistaja nimi;

b) originaal-saastekontrolliseadme mark ja identifitseerimiseks vajalik osanumber, nagu on märgitud 1. lisa 1. osa punktis 3.2.12.2.

4.11.5. Varu-saastekontrolliseadmetele antakse käesoleva eeskirja kohane tüübikinnitus alles siis, kui käesoleva eeskirja 13. lisas (5) on kehtestatud katsetamise erinõuded.

4.12. Mootorisüsteemide ja sõidukite tüübikinnitustähis ja muud märgised

4.12.1. Igale kinnitatud tüübile antakse tüübikinnitusnumber. Selle esimesed kaks kohta (06, kui on tegemist käesoleva 06-seeria muudatustega) näitavad kinnituse andmise ajaks käesolevas eeskirjas viimati tehtud peamiste tehniliste muudatuste seerianumbrit. Üks ja seesama kokkuleppeosaline ei või anda sama numbrit teisele mootori- või sõidukitüübile.

4.12.2. Teade mootori- või sõidukitüübile käesoleva eeskirja kohase kinnituse andmise, tüübikinnituse laiendamise, tüübikinnituse andmisest keeldumise või tootmise lõpetamise kohta esitatakse käesolevat eeskirja kohaldavatele 1958. aasta kokkuleppe osalistele käesoleva eeskirja 2.A, 2.B või 2.C lisas esitatud näidiste kohasel vormil. Esitatakse ka tüübikatsetuste käigus mõõdetud parameetrite väärtused.

4.12.3. Igale mootorile, mis vastab käesoleva eeskirja kohaselt kinnitatud mootoritüübile, ja igale sõidukile, mis vastab käesoleva eeskirja kohaselt kinnitatud sõidukitüübile, tuleb kinnitada hästi juurdepääsetavasse kohta hästi märgatav rahvusvaheline tüübikinnitustähis, mis koosneb:

4.12.3.1. ringi sisse paigutatud tähest E, millele järgneb tüübikinnituse andnud riigi eraldusnumber (6);

4.12.3.2. punktis 4.12.3.1 nimetatud ringist paremal pool asuvast käesoleva eeskirja numbrist, millele järgneb R-täht, sidekriips ja tüübikinnitusnumber.

4.12.3.3. Tüübikinnitustähisel on tüübikinnitusnumbri järel kaldkriips ja täiendav täht, mis märgib etappi, millele tüübikinnitus on antud vastavalt punktile 13.2; need täiendavad tähed on esitatud 3. lisa tabelis 1. 4.12.3.3.1. Diislikütusel töötava diiselmootori tüübikinnitustähisel on riigi eraldusnumbri järel täht D, mis märgib mootori tüüpi, millele tüübikinnitus on antud. 4.12.3.3.2. Etanoolil (ED95) töötava diiselmootori tüübikinnitustähisel on riigi eraldusnumbri järel tähekombinatsioon ED, mis märgib mootori tüüpi, millele tüübikinnitus on antud. 4.12.3.3.3. Etanoolil (E85) töötava ottomootori tüübikinnitustähisel on riigi eraldusnumbri järel märge E85, mis märgib mootori tüüpi, millele tüübikinnitus on antud. 4.12.3.3.4. Bensiiniga töötava ottomootori tüübikinnitustähisel on riigi eraldusnumbri järel täht P, mis märgib mootori tüüpi, millele tüübikinnitus on antud. 4.12.3.3.5. Veeldatud naftagaasil töötava ottomootori tüübikinnitustähisel on riigi eraldusnumbri järel täht Q, mis märgib mootori tüüpi, millele tüübikinnitus on antud. 4.12.3.3.6. Maagaasil töötava mootori tüübikinnitustähisel on riigi eraldusnumbri järel täht/tähekombinatsioon, mis näitab, millise gaaskütuserühma suhtes on tüübikinnitus antud. Täht/tähekombinatsioon on järgmine: a) H, kui mootor on saanud tüübikinnituse H-gaasi kasutamiseks ja on vastavalt kalibreeritud; b) L, kui mootor on saanud tüübikinnituse L-gaasi kasutamiseks ja on vastavalt kalibreeritud; c) HL, kui mootor on saanud tüübikinnituse nii H- kui ka L-gaasi kasutamiseks ja on vastavalt kalibreeritud; d) Ht, kui mootor on saanud tüübikinnituse teatava erikoostisega H-gaaside segu kasutamiseks ja on vastavalt kalibreeritud, kusjuures mootorit on võimalik kohandada kütusetoite peenreguleerimise abil ka mõne muu erikoostisega H-gaaside segu kasutamiseks; e) Lt, kui mootor on saanud tüübikinnituse teatava erikoostisega L-gaaside segu kasutamiseks ja on vastavalt kalibreeritud, kusjuures mootorit on võimalik kohandada kütusetoite peenreguleerimise abil ka mõne muu erikoostisega L-gaaside segu kasutamiseks; f) HLt, kui mootor on saanud tüübikinnituse teatava erikoostisega H- või L-gaaside segu kasutamiseks ja on vastavalt kalibreeritud, kusjuures mootorit on võimalik kohandada kütusetoite peenreguleerimise abil ka mõne muu erikoostisega H- või L-gaaside segu kasutamiseks. g) LNG20, kui mootor on saanud tüübikinnituse ja kalibreeritud konkreetse veeldatud maagaasi/veeldatud biogaasi koostise jaoks, mille λ-nihketegur ei erine 5. lisas sätestatud kütuse G20 λ-nihketegurist rohkem kui 3 % ning mille etaanisisaldus ei ole suurem kui 1,5 %; h) LNG, kui mootor on saanud tüübikinnituse mis tahes muu veeldatud maagaasi/veeldatud biogaasi koostise jaoks ning on vastavalt kalibreeritud. 4.12.3.3.7. Segakütuselise mootori tüübikinnitustähisel on riigi eraldusnumbri järel tähtnumbriline kombinatsioon, mis näitab, millisele segakütuselise mootori tüübile ja milliste gaaskütuserühmade suhtes on tüübikinnitus antud. Tähtnumbrilise kombinatsiooni kaks esimest kohta osutavad segakütuse tüübile, neile järgneb vastavalt punktides 4.12.3.3.1 – 4.12.3.3.6. sätestatud täht või tähekombinatsioon. a) 1A – segakütuselise mootori tüübi 1A puhul; b) 1B – segakütuselise mootori tüübi 1B puhul; c) 2A – segakütuselise mootori tüübi 2A puhul; d) 2B – segakütuselise mootori tüübi 2B puhul; e) 3B – segakütuselise mootori tüübi 3B puhul.

4.12.4. Punktis 4.12.3.1 ettenähtud tähist ei korrata, kui sõiduk või mootor vastab käesoleva eeskirja kohaselt tüübikinnituse andnud riigis kinnitatud tüübile ka ühe või mitme muu kokkuleppele lisatud eeskirja alusel. Sellisel juhul märgitakse punktis 4.12.3.1 ettenähtud tähisest paremale vertikaalsete veergudena eeskirjade numbrid, tüübikinnitusnumbrid ja kõikide selliste eeskirjade lisatähised, mille alusel tüübikinnitus käesoleva eeskirja kohaselt anti.

4.12.5. Tüübikinnitustähis kinnitatakse valmistaja paigaldatud andmeplaadile või selle lähedale.

4.12.6. Tüübikinnitustähise kujunduse näidised on esitatud käesoleva eeskirja 3. lisas.

4.12.7. Mootoril, millele on antud tüübikinnitus kui eraldi seadmestikule, peavad lisaks tüübikinnitustähisele olema veel:

4.12.7.1. mootori valmistaja kaubamärk või kaubanimi;

4.12.7.2. valmistaja poolt antud kaubanduslik kirjeldus.

4.12.8. Märgised

Maagaasil ja veeldatud naftagaasil töötavate mootorite puhul, millel on kütuserühmade piiranguga tüübikinnitus, kasutatakse järgmisi märgiseid:

4.12.8.1. Sisu

Esitatakse järgmine teave:

Punkti 4.7.1.4 kohaldamisel peab märgisel olema lause "KÜTUSENA KASUTADA AINULT H-RÜHMA MAAGAASI". Vajaduse korral asendatakse H-täht L-tähega;

Punkti 4.7.2.3 kohaldamisel peab märgisel olema lause „KÜTUSENA KASUTADA AINULT SPETSIFIKAADILE … VASTAVAT MAAGAASI” või „KÜTUSENA KASUTADA AINULT SPETSIFIKAADILE … VASTAVAT VEELDATUD NAFTAGAASI”. Esitada tuleb kogu 5. lisa asjakohases tabelis (asjakohastes tabelites) märgitud teave ning mootori valmistaja poolt kindlaksmääratud koostisained ja piirnormid.

Tähtede ja numbrite kõrgus peab olema vähemalt 4 mm.

Märkus: kui selline märgistamine ei ole ruumipuudusel võimalik, võib kasutada lihtsustatud koodi. Sellisel juhul on kogu eespool nimetatud teavet sisaldavad selgitused kergesti kättesaadavad igale isikule, kes täidab kütusepaaki või tegeleb mootori ning selle lisaseadmete hooldus- või remonditöödega, ning asjaomastele asutustele. Nende selgitavate märkuste asukoht ja sisu määratakse kindlaks mootori valmistaja ning tüübikinnitusasutuse vastastikusel kokkuleppel.

4.12.8.2. Omadused

Märgised peavad püsima mootori kogu kasuliku tööea jooksul. Märgised peavad olema selgesti loetavad ning tähed ja numbrid peavad olema kustumiskindlad. Lisaks peavad märgised olema kinnitatud nii, et kinnitus peab vastu mootori kogu kasuliku tööea jooksul ning märgiseid ei saa eemaldada ilma neid purustamata või rikkumata.

4.12.8.3. Märgiste kinnitamine

Märgised kinnitatakse mootori osale, mis on vajalik mootori normaalseks tööks ja mida mootori kasutusaja jooksul harilikult ei asendata. Lisaks paigutatakse märgised selliselt, et pärast mootori tööks vajalike abiseadmete paigaldamist oleksid need kergesti nähtavad.

4.13. Sõidukitüübile mootoriga seotud tüübikinnituse taotlemise korral tuleb punktis 4.12.8 kirjeldatud märgistus paigutada ka kütuse tankimisava lähedusse.

4.14. Tüübikinnituse taotlemise korral sõidukitüübile, mille mootorile on juba antud tüübikinnitus, paigutatakse punktis 4.12.8 kirjeldatud märgistus ka tankimisava lähedusse.

5. NÕUDED JA KATSED

5.1. Üldsätted

5.1.1. Valmistajad varustavad sõidukid ja mootorid osadega, mis võivad mõjutada heitkoguseid, selliselt, et nende konstrueerimisel, valmistamisel ja koostel on tagatud, et sõiduk või mootor vastab tavapärase kasutamise korral käesolevale eeskirjale ja selle rakendusmeetmetele.

5.1.2. Valmistaja võtab tehnilised meetmed, et tagada käesoleva eeskirja kohane summutitoru heitkoguste tõhus piiramine sõiduki tavapärastes kasutustingimustes kogu normaalse kasutusaja jooksul.

5.1.2.1. Punktis 5.1.2 osutatud meetmetega tagatakse heitekontrollisüsteemides kasutatavate voolikute ning nende ühenduste ja liidete turvalisus ning vastavus originaalkonstruktsiooni eesmärkidele.

5.1.2.2. Valmistaja tagab, et heitekatsete tulemused vastavad kõigile käesoleva eeskirja katsetingimustes ettenähtud piirnormidele.

5.1.2.3. Kõik mootorisüsteemid ja konstruktsioonielemendid, mis võivad mõjutada gaasiliste saasteainete ja tahkete osakeste heidet, konstrueeritakse, monteeritakse ja paigaldatakse nii, et mootor vastab tavakasutuses käesoleva eeskirja sätetele. Samuti tagab valmistaja vastavuse punktis 5.1.3 ja 10. lisas sätestatud tsükliväliste heidete nõuetele.

5.1.2.4. Keelatud on kasutada katkestusstrateegiaid, mis vähendavad saastekontrollisüsteemide tõhusust.

5.1.2.5. Tüübikinnituse saamiseks bensiinil või etanoolil E85 töötava mootori korral tagab valmistaja, et bensiinil või etanoolil E85 töötavate sõidukite kütusepaakide sisselaskeavade suhtes punktis 6.3 kehtestatud erinõuded on täidetud.

5.1.3. Nõuded tsükliväliste heidete piiramiseks

5.1.3.1. Punkti 5.1.2 nõuete täitmiseks võetavate tehniliste meetmete puhul võetakse arvesse järgmist: a) üldnõudeid, sealhulgas talitlusnõudeid ja katkestusstrateegiate keelatust, nagu on sätestatud 10. lisas; b) nõuet piirata summutitoru heitkoguseid tõhusalt mitmesugustel keskkonnatingimustel, milles võidakse sõidukit eeldatavasti käitada, ning mitmesugustel töötingimustel, mis võivad ette tulla; c) tüübikinnituse andmisel tsükliväliste heidetega seotud laborikatseid käsitlevaid nõudeid; d) nõudeid seoses kaasaskantavate heitemõõtmisseadmete tõendamiskatsega tüübikinnitusel ja kõiki muid kasutuses oleva sõiduki tsükliväliseid heiteid käsitlevaid täiendavaid nõudeid, nagu sätestatud käesolevas eeskirjas; e) valmistajale kehtestatud nõuet esitada kinnitus, et tsükliväliste heidete piiramise nõue on täidetud.

5.1.3.2. Valmistaja täidab 10. lisas sätestatud erinõudeid ja järgib nendega seotud katsemenetlusi.

5.1.4. Nõuded dokumentidele

5.1.4.1. Punktis 3 nõutud dokumendipakett, mis võimaldab tüübikinnitusasutusel hinnata NOx kontrollimeetmete nõuetekohase toimimise tagamiseks heitekontrollistrateegiaid ja sõiduki pardal olevaid süsteeme ning mootorit, tehakse kättesaadavaks kahes järgmises osas: a) ametlik dokumendipakett, mis võidakse taotluse korral teha kättesaadavaks huvitatud isikutele; b) laiendatud dokumendipakett, mis on konfidentsiaalne.

5.1.4.2. Ametlik dokumendipakett võib olla lühike, kui see sisaldab tõendeid, et kõik väljundparameetrid, mis on saadud üksikute sisendparameetrite reguleerimispiiride maatriksi alusel, on kindlaks tehtud. Dokumentides kirjeldatakse 11. lisas nõutud meeldetuletussüsteemi, sealhulgas kõnealuse süsteemiga seonduva teabe saamiseks vajalike parameetrite toimimist. Kõnealuseid dokumente säilitab tüübikinnitusasutus.

5.1.4.3. Laiendatud dokumendipakett sisaldab teavet kõigi heitekontrolli abi- ja põhistrateegiate kohta, sealhulgas mis tahes abistrateegia poolt muudetavate parameetrite kirjeldust ja abistrateegia toimimise piirtingimusi ning viiteid selle kohta, millised heitekontrolli abi- ja põhistrateegiad on tõenäoliselt aktiivsed 10. lisas sätestatud katsemenetlustele vastavates tingimustes. Laiendatud dokumendipakett sisaldab toitesüsteemi kontrolli põhimõtet, gaasijaotusfaaside strateegiate ja lülituspunktide kirjeldusi kõikide töötamistingimuste korral. Lisaks sisaldab see 11. lisas nõutud meeldetuletussüsteemi, sealhulgas sellega seonduvate seirestrateegiate täielikku kirjeldust.

5.1.4.4. Laiendatud dokumendipakett on rangelt konfidentsiaalne. Seda võib säilitada tüübikinnitusasutus või tüübikinnitusasutuse äranägemisel valmistaja. Kui dokumendipaketti säilitab valmistaja, idendib ja kuupäevastab tüübikinnitusasutus dokumendipaketi pärast selle läbivaatamist ja kinnitamist. See tehakse tüübikinnitusasutusele kontrollimiseks kättesaadavaks tüübikinnituse andmise ajal ning igal ajal tüübikinnituse kehtivusaja jooksul.

5.1.5. Elektroonikasüsteemide turvalisust käsitlevad sätted

5.1.5.1. Elektroonikasüsteemide turvalisust käsitlevad üld- ja erinõuded on sätestatud käesoleva eeskirja 9.B lisa punktis 4 ja neid on kirjeldatud 9.A lisa punktis 2.

5.2. Gaasiliste saasteainete ja tahkete osakeste heite spetsifikatsioonid

5.2.1. 4. lisas sätestatud katsete teostamisel ei tohi gaasilised ja tahkete osakeste heited ületada tabelis 1 esitatud väärtusi.

5.2.2. 6. lisas sätestatud katse tegemisel ottomootoriga on tühikäigul mootori tavapärase pöörlemiskiiruse korral heitgaaside maksimaalne lubatav süsinikmonooksiidi sisaldus sõiduki valmistaja deklareeritud sisaldus. Maksimaalne süsinikmonooksiidi sisaldus ei tohi siiski ületada 0,3 mahuprotsenti.

Suure pöörlemiskiirusega tühikäigul ei tohi süsinikmonooksiidi sisaldus heitgaasides ületada 0,2 mahuprotsenti, kusjuures mootori pöörlemiskiirus peab olema vähemalt 2 000 pööret minutis ning lambda 1 ± 0,03 vastavalt valmistaja spetsifikatsioonidele.

5.2.3. Valmistaja peab tagama, et suletud karteri puhul ei võimalda 4. lisa punktides 6.10. ja 6.11 sätestatud katse puhul mootori karteri õhutussüsteem karterigaaside paiskumist atmosfääri. Kui tegemist on avatud karteriga, siis heitgaasid mõõdetakse ja lisatakse summutitoru heitkogused vastavalt 4. lisa punktile 6.10.

5.3. Heitkoguste piirnormid

Tabelis 1 on esitatud käesoleva eeskirja kohased heitkoguste piirnormid.

Tabel 1

Heitkoguste piirnormid

Piirnormid CO (mg/kWh) THC (mg/kWh) NMHC (mg/kWh) CH4 (mg/kWh) NOX (mg/kWh) NH3(ppm) Tahkete osakeste mass (mg/kWh) Tahkete osakeste arv (#/kWh) WHSC (CI) 1 500 130 400 10 10 8,0 × 1011 WHTC (CI) 4 000 160 460 10 10 6,0 × 1011 WHTC (PI) 4 000 160 500 460 10 10 Märkused: PI = ottomootor CI = diiselmootor

5.4. Vastupidavus- ja halvendustegurid

Valmistaja määrab halvendustegurid, mida kasutatakse tõendamaks, et mootoritüüpkonna või mootori järeltöötlussüsteemi tüüpkonna gaasilised ja tahkete osakeste heited vastavad punktis 5.3 sätestatud heitkoguste piirnormidele allpool sätestatud tavapärase kasutusaja jooksul.

Mootorisüsteemi või mootori järeltöötlussüsteemi tüüpkonna vastavuse tõendamise kord tavapärase kasutusaja jooksul on sätestatud 7. lisas.

Läbisõit ja ajavahemik, mille kohta tüübikinnituse saamiseks tehtavad saastekontrolliseadmete vastupidavuse katsed ja kasutusel olevate sõidukite või mootorite vastavuskontroll tuleb läbi viia, on järgmised:

a) M1-, N1- ja M2-kategooria sõidukitesse paigaldatud mootorite puhul 160 000 km või viis aastat, olenevalt sellest, kumb täitub esimesena;

b) 300 000 km või kuus aastat, olenevalt sellest, kumb täitub esimesena, mootorite puhul, mis on paigaldatud N2-kategooria sõidukitesse, N3-kategooria sõidukitesse, mille maksimaalne tehniliselt lubatav mass ei ületa 16 tonni, ning M3-kategooria I klassi, II klassi ja A-klassi ning B-klassi sõidukitesse, mille maksimaalne tehniliselt lubatav mass ei ületa 7,5 tonni;

c) 700 000 km või seitse aastat, olenevalt sellest, kumb täitub esimesena, mootorite puhul, mis on paigaldatud N3-kategooria sõidukitesse, mille maksimaalne tehniliselt lubatav mass on üle 16 tonni, ning M3-kategooria III klassi ja B-klassi sõidukitesse, mille maksimaalne tehniliselt lubatav mass on üle 7,5 tonni.

5.5. NOx kontrollimeetmete nõuetekohase toimimise tagamise nõuded

5.5.1. Tüübikinnituse taotlemisel esitavad valmistajad tüübikinnitusasutusele teabe, mis tõendab, et NOx-süsteem säilitab heitekontrollifunktsiooni kõigi tingimuste korral, mis piirkonnas (nt Euroopa Liit) üldjuhul valitsevad, eelkõige madala temperatuuri korral.

Lisaks esitab valmistaja tüübikinnitusasutusele andmed heitgaasitagastussüsteemi talitlusstrateegia kohta, sealhulgas selle toimimise kohta madala temperatuuri korral.

Neis andmetes tuleb kirjeldada ka süsteemi käitamise võimalikku mõju heidetele madala temperatuuri korral.

Teave katsete ja menetluste kohta, mis vastavad nendele nõuetele, on esitatud 11. lisas.

6. PAIGALDAMINE SÕIDUKILE

6.1. Mootor paigaldatakse sõidukile nii, et tüübikinnitusnõuete täitmine on tagatud. Mootori tüübikinnituse puhul võetakse arvesse järgmisi omadusi:

6.1.1. sisselaske hõrendus ei ületa 1. lisa 1. osas osutatud mootori tüübikinnitusel deklareeritud väärtust;

6.1.2. ülerõhk väljalasketorustikus ei ületa 1. lisa 1. osas osutatud mootori tüübikinnitusel deklareeritud väärtust;

6.1.3. mootoriga käitatavate abiseadmete energiatarve ei ületa 1. lisa 1. osas osutatud mootori tüübikinnitusel deklareeritud väärtust;

6.1.4. heitgaasi järeltöötlussüsteemi karakteristikud vastavad 1. lisa 1. osas osutatud mootori tüübikinnitusel deklareeritud väärtusele.

6.2. Tüübikinnitusega mootori paigaldamine sõidukile

Lisaks järgitakse eraldi seadmestikuna tüübikinnituse saanud mootori sõidukile paigaldamisel järgmisi nõudeid:

a) pardadiagnostikasüsteemi vastavuse tagamiseks paigaldatakse see 9.B lisa 1. liite kohaselt kooskõlas valmistaja paigaldusnõuetega, nagu on osutatud 1. lisa 1. osas;

b) NOx kontrollimeetmete nõuetekohast toimimist tagava süsteemi vastavuse tagamiseks paigaldatakse see 11. lisa 4. liite kohaselt kooskõlas valmistaja paigaldusnõuetega, nagu on osutatud 1 lisa 1. liites.

6.2.1. Eraldi seadmestikuna tüübikinnituse saanud segakütuselise mootori paigaldamisel sõidukile järgitakse 15. lisa punktis 6.3 sätestatud nõudeid ning mootor paigaldatakse 15. lisa punkti 8.2 kohaselt kooskõlas valmistaja paigaldusnõuetega, nagu on osutatud 1. lisa 1. osas.

6.3. Kütusepaakide sisselaskeavad bensiinil või etanoolil E85 töötavate mootorite puhul

6.3.1. Bensiinipaagi või etanooli E85 paagi täiteava on konstrueeritud nii, et paaki ei oleks võimalik täita tankuri püstolist, mille välisdiameeter on 23,6 mm või suurem.

6.3.2. Punkti 6.3.1 ei kohaldata sõiduki suhtes, mille puhul on täidetud mõlemad järgmised tingimused: a) sõiduk on projekteeritud ja ehitatud nii, et pliibensiin ei kahjusta ühtki gaasiliste saasteainete heite kontrollimiseks ettenähtud seadet; b) sõiduk on silmatorkavalt, loetavalt ja kustutamatult märgistatud ISO 2575:2004 kohase pliivaba bensiini tähisega kohas, kus see on kütusepaaki täitvale isikule kohe nähtav. Lisamärgistus on lubatud.

6.3.3. Tuleb võtta meetmeid, et vältida ülemäärast kütuseaurude eraldumist ning kütuse väljavoolamist täiteava korgi puudumise tõttu. Selleks võib kasutada ühte järgmistest lahendustest: a) automaatselt avanev ja sulguv kütuse täiteava kork, mis ei ole eemaldatav; b) konstruktsiooni iseärasused, mis täiteava korgi puudumise korral ei lase kütuseaurudel ülemäärases koguses eralduda; c) või M1- või N1-kategooria sõidukite puhul mis tahes muu sama mõjuga meede. Selliseks lahenduseks võib muu hulgas olla täiteava korgi kinnitamine ketiga või muul viisil või sõiduki süütevõtme kasutamine täiteava lukustamiseks. Sellisel juhul peab võtit saama täiteava korgist välja tõmmata ainult juhul, kui täiteava on lukustatud.

7. MOOTORITÜÜPKOND

7.1. Mootoritüüpkonna parameetrid

Mootori valmistaja poolt kindlaksmääratud mootoritüüpkond peab vastama 4. lisa punkti 5.2 sätetele.

Segakütuselise mootori puhul peab mootoritüüpkond lisaks vastama ka 15. lisa punktis 3.1.1. sätestatud täiendavatele nõuetele.

7.2. Algmootori valik

Tüüpkonna algmootori valimisel lähtutakse 4. lisa punkti 5.2.4 nõuetest.

Segakütuselise mootori puhul peab algmootori tüüpkond lisaks vastama ka 15. lisa punktis 3.1.2. sätestatud täiendavatele nõuetele.

7.3. Mootoritüüpkonna laiendamine uue mootorisüsteemi lisamiseks

7.3.1. Valmistaja taotluse korral ja tüübikinnitusasutuse nõusolekul võib sertifitseeritud mootoritüüpkonda lisada uue mootorisüsteemi, kui punktis 7.1. sätestatud tingimused on täidetud.

7.3.2. Kui punkti 7.2 kohaselt või segakütuseliste mootorite puhul 15. lisa punkti 3.1.2 kohaselt on algmootorisüsteemi konstruktsioonielemendid iseloomulikud ka uutele mootorisüsteemidele, siis algmootorisüsteemi ei muudeta ning valmistaja muudab vastavalt 1. lisas esitatud näidisteatist.

7.3.3. Kui punkti 7.2 kohaselt või segakütuseliste mootorite puhul 15. lisa punkti 3.1.2 kohaselt sisaldavad uued mootorisüsteemid konstruktsioonielemente, mida algmootorisüsteemides ei ole ning uus mootorisüsteem esindab nimetatud punktide kohaselt kogu tüüpkonda, käsitletakse uut mootorisüsteemi kui uut algmootorisüsteemi. Sellisel juhul tuleb tõendada, et uued konstruktsioonielemendid vastavad käesoleva eeskirja sätetele ning muuta 1. lisas esitatud näidisteatist.

7.4. Pardadiagnostika mootoritüüpkonna parameetrid

Pardadiagnostika mootoritüüpkond määratakse kindlaks põhiliste konstruktsiooniparameetrite alusel, mis on vastavalt 9.B lisa punktile 6.1 mootoritüüpkonna mootorisüsteemides ühised.

8. TOODANGU VASTAVUS

8.1. Iga käesoleva eeskirja kohaselt tüübikinnitustähisega märgistatud mootor või sõiduk peab olema valmistatud selliselt, et ta vastaks tüübikinnitusvormil ja selle lisades kirjeldatud kinnitatud tüübile. Toodangu vastavus peab olema kooskõlas nõuetega, mis on sätestatud 1958. aasta kokkuleppe (E/ECE/324//E/ECE/TRANS/505/Rev.2) 2. liites, ja täidetud peavad olema punktides 8.2.–8.5 sätestatud nõuded.

8.1.1. Toodangu vastavust kontrollitakse käesoleva eeskirja 2.A, 2.B ja 2.C lisas sätestatud tüübikinnitustunnistustes esitatud kirjelduse põhjal.

8.1.2. Toodangu vastavust hinnatakse vastavalt käesolevas punktis sätestatud eritingimustele ning asjakohastele statistilistele meetoditele, mis on sätestatud 1., 2. ja 3. liites.

8.2. Üldnõuded

8.2.1. 1., 2. ja 3. liite kohaldamisel korrigeeritakse toodangu vastavuse käigus kontrollitavatest mootoritest paisatavat mõõdetud gaasiliste saasteainete ja tahkete osakeste heitkogust sellele mootorile vastava halvendusteguriga, mis on esitatud käesoleva eeskirja kohaselt antud tüübikinnitustunnistuse lisandis.

8.2.2. 1958. aasta kokkuleppe (E/ECE/324//E/ECE/TRANS/505/Rev.2) 2. liite sätteid kohaldatakse juhul, kui tüübikinnitusasutused ei ole rahul valmistaja auditeerimiskorraga.

8.2.3. Kõik katsetes kasutatavad mootorid valitakse seeriatoodangust juhuslikult.

8.3. Saasteainete heide

8.3.1. Saasteainete heite mõõtmiseks mootoril, mille tüübikinnitust on üks või mitu korda laiendatud, tehakse katsed asjaomase laiendamisega kaasnevas infopaketis kirjeldatud mootoritel.

8.3.2. Saasteainete määramise katses kasutatava mootori vastavus: pärast mootori esitamist tüübikinnitusasutusele ei tohi valmistaja valitud mootorit enam reguleerida.

8.3.2.1. Katsetamisel olevate mootorite seeriatoodangust võetakse kolm mootorit. Toodangu vastavuse kontrollimiseks katsetatakse mootorite toimimist nii WHTC kui vajaduse korral ka WHSC käigus. Piirnormid on esitatud punktis 5.3.

8.3.2.2. Kui tüübikinnitusasutus tunnistab vastuvõetavaks toodangu standardhälbe, mille valmistaja esitab vastavalt 1958. aasta kokkuleppe (E/ECE/324//E/ECE/TRANS/505/Rev.2) 2. liitele, viiakse katsed läbi 1. liite kohaselt. Kui tüübikinnitusasutus toodangu standardhälvet, mille valmistaja esitab vastavalt 1958. aasta kokkuleppe 2. liitele (E/ECE/324//E/ECE/TRANS/505/Rev.2), vastuvõetavaks ei tunnista, viiakse katsed läbi 2. liite kohaselt. Valmistaja taotluse korral võib katsed teha vastavalt 3. liitele.

8.3.2.3. Mootori seeriatoodangu valimi katsetamise põhjal vastavalt punktile 8.3.2.2 loetakse katsealuste mootorite seeriatoodang nõuetele vastavaks juhul, kui asjakohases liites kehtestatud kriteeriumide kohaselt läbib valim katsed kõikide saasteainete suhtes, ning mittevastavaks juhul, kui vähemalt ühe saasteaine suhtes valim katseid ei läbi. Kui muude saasteainete suhtes otsuse tegemiseks korraldatakse täiendavaid katseid, ei muudeta varasemat otsust katsete läbimise kohta teatava saasteaine suhtes. Katse tehakse teise mootoriga (vaata joonis 1), juhul kui kõigi saasteainete suhtes ei saa langetada positiivset otsust, kuid ühegi saasteaine suhtes ei saa langetada negatiivset otsust. Kui otsusele ei jõuta, siis võib valmistaja igal ajal otsustada, et katsetamise lõpetatakse. Sellisel juhul registreeritakse otsus katsete mitteläbimise kohta.

Joonis 1.

Toodangu vastavuskatse skeem

8.3.3. Katsed tehakse uute mootoritega.

8.3.3.1. Katseid võib valmistaja taotluse korral teha mootoritega, mille sissetöötatmisaeg ei ületa 125 tundi. Sel juhul on mootori sissetöötamine valmistaja ülesanne, kes kohustub hoiduma kõnealuste mootori mis tahes viisil kohandamisest.

8.3.3.2. Kui valmistaja esitab taotluse mootori sissetöötamiseks punktis 8.3.3.1 ettenähtud korras, võib sisse töötada: a) kõik katsetatavad mootorid; b) ainult esimese katsetatava mootori ja määrata heitetaseme muutumisteguri järgmiselt: i) saasteainete heitkogus mõõdetakse nii uuel mootoril kui ka esimesel katsetataval mootoril enne punktis 8.3.3.1 osutatud 125 tunni möödumist; ii) iga saasteaine heitetaseme muutumistegur kahe katse vahel arvutatakse järgmiselt: teise katse heitkogus/esimese katse heitkogus; Heitetaseme muutumistegur võib olla alla ühe. Järgmisi katsetatavaid mootoreid ei töötata sisse ja nende puhul korrigeeritakse uuena mõõdetud heitkoguseid heitetaseme muutumisteguriga. Sel juhul võetakse aluseks järgmised väärtused: a) esimese mootori puhul teise katse käigus mõõdetud väärtused; b) muude mootorite puhul uutel mootoritel mõõdetud väärtused, mida on korrutatud heitetaseme muutumisteguriga.

8.3.3.3. Diisli, etanooli (ED95), bensiini, E85 ja veeldatud naftagaasiga töötavate mootorite puhul võib kõik need katsed viia läbi müügilolevate kütustega. Valmistaja taotluse korral võib siiski kasutada ka 5. lisas kirjeldatud etalonkütuseid. See eeldab punktis 4 kirjeldatud katseid, milles iga gaasimootorit katsetatakse vähemalt kahe etalonkütusega.

8.3.3.4. Maagaasiga töötavate mootorite puhul võib kõik kõnealused katsed teha müügiloleva kütusega järgmiselt: a) H-märgisega mootorite puhul müügiloleva H-rühma kütusega (0,89 ≤ Sλ ≤ 1,00); b) L-märgisega mootorite puhul müügiloleva L-rühma kütusega (1,00 ≤ Sλ ≤ 1,19); c) HL-märgisega mootorite puhul müügiloleva kütusega, mille λ-nihketegur jääb piiridesse 0,89 ≤ Sλ ≤ 1,19. Valmistaja taotluse korral võib siiski kasutada ka 5. lisas kirjeldatud etalonkütuseid. See eeldab punktis 4 kirjeldatud katsete tegemist.

8.3.3.5. Kui gaasimootor, mille katsetamisel kasutatakse müügilolevat kütust, ei vasta nõuetele ning katsetulemused vaidlustatakse, siis tehakse katsed algmootoriga, mis töötab etalonkütusel, või punktides 4.6.4.1 ja 4.7.1.2 osutatud kütusel 3, kui algmootorit on sellega katsetatud. Seejärel tuleb katsetulemus ümber arvutada asjaomaste koefitsientide r, ra või rb alusel, nagu on kirjeldatud punktides 4.6.5, 4.6.6.1 ja 4.7.1.3. Korrigeerimist ei tehta, kui r, ra või rb on väiksem kui üks. Mõõdetud ja arvutatud tulemused peavad tõendama, et mootor vastab piirnormidele kõikide asjakohaste kütuste puhul (gaasimootorite puhul kütused 1 ja 2 ning vajaduse korral kütus 3, veeldatud naftagaasil töötavate mootorite puhul kütused A ja B).

8.3.3.6. Ühe kindla koostisega kütusel töötamiseks ette nähtud gaasimootori vastavuskatsed tehakse selle kütusega, mille jaoks mootor on kalibreeritud.

8. 4. Pardadiagnostika

8.4.1. Kui tüübikinnitusasutus otsustab, et toodangu kvaliteet ei pruugi olla piisav, võib ta nõuda, et kontrollitaks pardadiagnostikasüsteemi vastavust toodangule esitatavatele nõuetele. Kontroll viiakse läbi vastavalt järgmistele tingimustele: seeriatoodangust valitakse juhuslik mootor, millega tehakse 9.B lisas kirjeldatud katsed. Katseid võib teha mootoriga, mille sissetöötamisaeg ei ületa 125 tundi.

8.4.2. Toodang loetakse nõuetele vastavaks, kui kõnealune mootor vastab 9.B lisas kirjeldatud katsete nõuetele.

8.4.3. Kui seeriatoodangust valitud mootor ei vasta punkti 8.4.1 nõuetele, siis võetakse seeriatoodangust neljast mootorist koosnev juhuslik lisavalim, millega tehakse 9.B lisas kirjeldatud katsed. Katseid võib teha mootoritega, mille sissetöötamisaeg ei ületa 125 tundi.

8.4.4. Toodang loetakse nõuetele vastavaks, kui neljast mootorist koosneva juhusliku lisavalimi vähemalt kolm mootorit vastavad 9.B lisas kirjeldatud katsete nõuetele.

8.5. Kasutusel olevate sõidukite katsetamiseks vajalik teave elektroonilise kontrollploki kohta

8.5.1. Selleks et tõendada punktis 9.4.2.1 nõutud andmevoo teabe kättesaadavust vastavalt punkti 9.4.2.2 nõuetele, kasutatakse 9.B lisas kirjeldatud välist pardadiagnostikaskannerit.

8.5.2. Kui seda teavet ei ole võimalik 9.B lisa nõuete kohaselt töötava skanneri abil asjakohasel moel saada, loetakse mootor nõuetele mittevastavaks.

8.5.3. Elektroonilise kontrollploki pöördemomendi signaali vastavust punktide 9.4.2.2 ja 9.4.2.3 nõuetele tõendatakse vastavalt 4. lisale WHSC katsega.

8.5.4. Kui katsetatava mootori abiseadmed ei vasta eeskirjas nr 85 esitatud nõuetele, korrigeeritakse mõõdetud pöördemomenti 4. lisas sätestatud korrigeerimismeetodi kohaselt.

8.5.5. Elektroonilise kontrollploki pöördemomendi signaal loetakse nõuetele vastavaks, kui arvutatud pöördemoment jääb punktis 9.4.2.5 sätestatud lubatud hälbe piiridesse.

8.5.6. Valmistaja kontrollib kasutusel olevate sõidukite katsetamiseks vajaliku elektroonilist kontrollplokki käsitleva teabe kättesaadavust ja nõuetelevastavust korrapäraselt iga toodetud mootoritüübi puhul igas toodetud mootoritüüpkonnas.

8.5.7. Valmistaja kontrolli tulemused tehakse tüübikinnitusasutuse taotluse korral talle kättesaadavaks.

8.5.8. Tüübikinnitusasutuse taotluse korral tõendab valmistaja mootori elektroonilist kontrollplokki käsitleva teabe kättesaadavust või nõuetelevastavust seeriatoodangu puhul punktides 8.5.1–8.5.4 osutatud asjaomaste katsetega samast mootoritüüpkonnast valitud mootorite valimil. Valimi võtmise, sealhulgas valimi suuruse ja kontrolli läbimise või mitteläbimise statistilised kriteeriumid peavad olema punktides 8.1–8.3 sätestatud kriteeriumid heitkoguste nõuetelevastavuse kontrollimiseks.

9. KASUTUSEL OLEVATE SÕIDUKITE/MOOTORITE VASTAVUS

9.1. Sissejuhatus

Käesoleva punktiga nähakse ette käesoleva eeskirja alusel tüübikinnituse saanud kasutusel olevate sõidukite vastavusnõuded.

9.2. Kasutusel olevate sõidukite vastavus

9.2.1. Meetmed, millega tagatakse käesoleva eeskirja alusel tüübikinnituse saanud kasutusel olevate sõidukite või mootorisüsteemide vastavus, võetakse kooskõlas 1958. aasta kokkuleppe (E/ECE/324//E/ECE/TRANS/505/Rev.2) 2. liites sätestatud korraga, arvestades käesoleva eeskirja 8. lisa nõuetega sõidukite või mootorisüsteemid puhul, mis on saanud tüübikinnituse käesoleva eeskirja kohaselt.

9.2.2. Valmistaja võetavad tehnilised meetmed peavad tagama summutitoru heitkoguste tegeliku piiramise sõidukite tavapärase kasutusaja jooksul tavapärastes kasutustingimustes. Vastavust käesoleva eeskirja sätetele kontrollitakse sõidukile paigaldatud mootorisüsteemi tavapärase kasutusaja jooksul tavapärastes kasutustingimustes, nagu sätestatud käesoleva eeskirja 8. lisas.

9.2.3. Valmistaja teatab kasutusel olevate sõidukite katsetamise tulemustest algse tüübikinnituse andnud tüübikinnitusasutusele vastavalt tüübikinnituse saamisel esitatud algsele kavale. Kõrvalekaldumisi algsest kavast põhjendatakse tüübikinnitusasutust rahuldaval viisil.

9.2.4. Kui algse tüübikinnituse andnud tüübikinnitusasutus ei jää 8. lisa punkti 10 kohaselt esitatud valmistaja aruandega rahule või kui ta on teatanud tõenditest selle kohta, et kasutuses olevate sõidukite vastavus ei ole rahuldav, võib tüübikinnitusasutus kohustada valmistajat läbi viima kinnitava katse. Tüübikinnitusasutus kontrollib valmistaja esitatud kinnitava katse aruannet.

9.2.5. Kui algse tüübikinnituse andnud tüübikinnitusasutus ei ole rahul käesoleva eeskirja 8. lisas sätestatud kriteeriumide kohaselt tehtud kasutusel olevate sõidukite katsetamise või kinnitavate katsete või kokkuleppeosalise poolt kasutusel olevate sõidukitega tehtud katsete tulemustega, nõuab ta valmistajalt, et see esitaks käesoleva eeskirja punktile 9.3 ja 8. lisa punktile 9 vastava parandusmeetmete kava mittevastavuse kõrvaldamiseks.

9.2.6. Iga kokkuleppeosaline võib läbi viia oma seirekatsed ja neist aru anda, lähtudes 8. lisas kehtestatud kasutusel olevate sõidukite vastavuskatsete menetlusest. Dokumenteerida tuleb teave, mis käsitleb hankimist, hooldust ja valmistaja osalust tegevuses. Tüübikinnitusasutuse taotluse korral esitab algse tüübikinnituse andnud tüübikinnitusasutus tüübikinnituse kohta vajaliku teabe, et võimaldada katsetamist 8. lisas kirjeldatud korras.

9.2.7. Kui kokkuleppeosaline tõendab, et mootori- või sõidukitüüp ei vasta käesoleva punkti (st punkti 9.2) ja 8. lisa raames kohaldatavatele nõuetele, teatab ta oma tüübikinnitusasutuse kaudu sellest viivitamata algse tüübikinnituse andnud tüübikinnitusasutusele. Sellise teate saamisel võtab asjaomane tüübikinnitusasutus vajalikud meetmed võimalikult kiiresti, kuid igal juhul kuue kuu jooksul alates teate saamise kuupäevast.

Pärast kõnealuse teate saamist teatab kokkuleppeosalisele algse tüübikinnituse andnud tüübikinnitusasutus viivitamata valmistajale, et mootori- või sõidukitüüp ei vasta kõnealuste sätete nõuetele.

9.2.8. Pärast punktis 9.2.7 osutatud teatamist ja juhul, kui varasemad kasutusel olevate sõidukite vastavuskatsed on näidanud vastavust, võib algse tüübikinnituse andnud tüübikinnitusasutus nõuda valmistajalt pärast nõuetele mittevastavast sõidukist teatanud kokkuleppeosalise ekspertidega konsulteerimist täiendavate kinnitavate katsete tegemist.

Kui katseandmed ei ole kättesaadavad, esitab valmistaja 60 tööpäeva jooksul pärast punktis 9.2.7 osutatud teate kättesaamist algse tüübikinnituse andnud tüübikinnitusasutusele kas punkti 9.3 kohase parandusmeetmete kava või teeb täiendavad kasutusel olevate sõidukite vastavuskatsed samaväärse sõidukiga, et kontrollida mootori- või sõidukitüübi mittevastavust. Kui valmistaja suudab tüübikinnitusasutusele veenvalt tõendada, et täiendavate katsete jaoks on vaja lisaaega, võidakse anda ajapikendust.

9.2.9. Vastavalt punktile 9.2.7 kutsutakse mittevastavast mootori- või sõidukitüübist teatanud kokkuleppeosalise eksperdid punktis 9.2.8 osutatud kasutusel olevate sõidukite täiendavate vastavuskatsete tunnistajaks. Lisaks sellele teatatakse katsete tulemustest kõnealusele kokkuleppeosalisele ja tüübikinnitusasutustele.

Kui kõnealused kasutuses olevate sõidukite vastavuskatsed või kinnitavad katsed kinnitavad mootori- või sõidukitüübi mittevastavust, kohustab tüübikinnitusasutus valmistajat esitama mittevastavuse kõrvaldamiseks parandusmeetmete kava. Parandusmeetmete kava peab vastama käesoleva eeskirja punktile 9.3 ja 8. lisa punktile 9.

Kui kasutusel olevate sõidukite vastavuskatsed tõendavad vastavust, esitab valmistaja algse tüübikinnituse andnud tüübikinnitusasutusele aruande. Algse tüübikinnituse andnud tüübikinnitusasutus esitab aruande nõuetele mittevastavast sõidukitüübist teatanud kokkuleppeosalisele ja tüübikinnitusasutustele. Aruanne sisaldab 8. lisa punktile 10 vastavaid katsetulemusi.

9.2.10. Algse tüübikinnituse andnud tüübikinnitusasutus teavitab kokkuleppeosalist, kes tõendas mootori- või sõidukitüübi nõuetele mittevastavust, valmistajaga peetud arutelude käigust ja tulemustest, kontrollkatsetest ja parandusmeetmetest.

9.3. Parandusmeetmed

9.3.1. Tüübikinnitusasutuse taotluse korral ja pärast kasutuses olevate sõidukite vastavuskatsete tegemist punkti 9.2 kohaselt esitab valmistaja tüübikinnitusasutusele parandusmeetmete kava hiljemalt 60 tööpäeva jooksul pärast tüübikinnitusasutuselt teate saamist. Kui valmistaja suudab tüübikinnitusasutusele veenvalt tõendada, et vajab parandusmeetmete kava esitamise tarvis mittevastavuse põhjuse väljaselgitamiseks lisaaega, võidakse anda ajapikendust.

9.3.2. Parandusmeetmeid kohaldatakse kõigi samasse mootoritüüpkonda või pardadiagnostika mootoritüüpkonda kuuluvate kasutusel olevate mootorite suhtes ning neid laiendatakse samuti mootoritüüpkondadele või pardadiagnostika mootoritüüpkondadele, mida võivad tõenäoliselt mõjutada samad vead. Tüübikinnitusdokumentide muutmise vajadust hindab valmistaja ning tulemusest teatatakse tüübikinnitusasutusele.

9.3.3. Tüübikinnitusasutus konsulteerib valmistajaga, et saavutada kokkulepe parandusmeetmete kava osas ja tagada kava elluviimine. Kui algse tüübikinnituse andnud tüübikinnitusasutus jõuab otsusele, et ühist kokkulepet ei ole võimalik saavutada, võtab ta vajalikud meetmed, sealhulgas tühistab vajaduse korral tüübikinnituse tagamaks, et sõidukite, süsteemide, osade või eraldi seadmestike tootmine viiakse vastavusse kinnitatud tüübiga. Tüübikinnitusasutus teatab võetud meetmetest teiste kokkuleppeosaliste tüübikinnitusasutustele. Tüübikinnituse tühistamise korral teatab tüübikinnitusasutus tühistamisest ja selle põhjustest teiste kokkuleppeosaliste tüübikinnitusasutustele 20 tööpäeva jooksul.

9.3.4. Tüübikinnitusasutus kiidab parandusmeetmete kava heaks või lükkab selle tagasi 30 tööpäeva jooksul alates valmistaja parandusmeetmete kava kättesaamisest. Sama ajavahemiku jooksul teatab tüübikinnitusasutus oma otsusest parandusmeetmete kava heaks kiita või tagasi lükata ka valmistajale ja kõigile kokkuleppeosalistele.

9.3.5. Valmistaja vastutab heakskiidetud parandusmeetmete kava ellurakendamise eest.

9.3.6. Valmistaja peab arvestust kõigi tagasivõetud ja remonditud või muudetud mootorisüsteemide või sõidukite ning remondi teinud töökodade kohta. Tüübikinnitusasutusel on taotluse korral juurdepääs nendele andmetele kava elluviimise ajal ja viie aasta jooksul pärast kava elluviimist.

9.3.7. Punktis 9.3.6 osutatud parandused või muudatused kantakse sertifikaadile, mille valmistaja annab mootori või sõiduki omanikule.

9.4. Nõuded kasutusel olevate sõidukite kohta ja nende katsetamine

9.4.1. Sissejuhatus

Käesolevas punktis (punktis 9.4) sätestatakse mootorisüsteemi elektroonilise kontrollploki andmete spetsifikatsioonid ja katsed, mis tehakse tüübikinnituse andmise ajal kasutusel olevate sõidukite katsetamiseks.

9.4.2. Üldnõuded

9.4.2.1. Kasutusel olevate sõidukite katsetamiseks tehakse pardadiagnostikasüsteemis reaalajas ja sagedusel vähemalt 1 Hz kohustusliku andmevoona kättesaadavaks arvutatud koormus (mootori pöördemoment protsendina mootori praegusel pöörlemiskiirusel saavutatavast suurimast pöördemomendist), mootori pöörlemiskiirus, mootori jahutusvedeliku temperatuur, kütuse hetkekulu ning mootori suurim võrdluspöördemoment funktsioonina mootori pöörlemiskiirusest.

9.4.2.2. Elektrooniline kontrollplokk võib hinnata väljundpöördemomenti, kasutades sisemise pöördemomendi ja hõõrdemomendi arvutamiseks sisestatud algoritme.

9.4.2.3. Eespool osutatud andmevoo teabest tulenev mootori pöördemoment njuutonmeetrites (Nm) võimaldab vahetut võrdlemist eeskirja nr 85 kohaselt mootori võimsuse määramisel saadud väärtustega. Eelkõige lisatakse eespool osutatud andmevoo teabesse kõik abiseadmeid puudutavad lõplikud parandused.

9.4.2.4. Punktis 9.4.2.1 nõutud teabele antakse juurdepääs vastavalt 9.A lisa nõuetele ja 9.B lisa 6. liites osutatud standarditele.

9.4.2.5. Punktis 9.4.2.1 nõutud teabe põhjal arvutatud ja njuutonmeetrites (Nm) väljendatud keskmine koormus töötamistingimustel ei erine keskmisest mõõdetud koormusest nendel töötamistingimustel rohkem kui a) 7 %, kui määratakse mootori võimsust vastavalt eeskirjale nr 85; b) 10 %, kui tehakse ülemaailmse ühtlustatud püsiva sõidutsükli (edaspidi „WHSC”) katset vastavalt 4. lisa punktile 7.7. Eeskirja nr 85 kohaselt on lubatud, et mootori tegelik maksimumkoormus võib erineda maksimaalsest võrdluskoormusest 5 % võrra, et võtta arvesse tootmise eripärasid. Kõnealust hälvet võetakse eespool osutatud väärtustes arvesse.

9.4.2.6. Väline juurdepääs punktis 9.4.2.1 nõutud teabele ei mõjuta sõiduki heiteid ega talitlust.

9.4.3. Kasutusel olevate sõidukite katsetamiseks nõutava elektroonilise kontrollploki teabe kättesaadavuse ja nõuetelevastavuse kontroll

9.4.3.1. Selleks et tõendada punktis 9.4.2.1 nõutud andmevoo teabe kättesaadavust vastavalt punkti 9.4.2.2 nõuetele, kasutatakse 9.A lisas kirjeldatud välist pardadiagnostikaskannerit.

9.4.3.2. Kui kõnealust teavet ei ole võimalik nõuetekohaselt töötava skanneri abil asjakohasel moel saada, loetakse mootor nõuetele mittevastavaks.

9.4.3.3. Elektroonilise kontrollploki pöördemomendisignaali vastavust punktide 9.4.2.2 ja 9.4.2.3 nõuetele tõendatakse asjaomase tüüpkonna algmootori võimsuse määramisel vastavalt eeskirjale nr 85, WHSC katsega vastavalt 4. lisa punktile 7.7 ja tüübikinnituse andmisel vastavalt 10. lisa punktile 7 tehtavate laborikatsetega, mis puudutavad tsükliväliseid heiteid.

9.4.3.3.1 Elektroonilise kontrollploki pöördemomendisignaali vastavust punktide 9.4.2.2 ja 9.4.2.3 nõuetele tõendatakse mootori võimsuse määramisel vastavalt eeskirjale nr 85 iga mootoritüüpkonna liikme puhul. Selleks tehakse lisamõõtmisi osalise koormuse ja mootori kiiruse tööpunktides (näit. WHSC faasides või pisteliselt valitud lisapunktides).

9.4.3.4. Kui katsetatava mootori abiseadmed ei vasta eeskirja nr 85 nõuetele, korrigeeritakse mõõdetud pöördemomenti 4. lisa punktis 6.3.5 sätestatud korrigeerimismeetodi kohaselt.

9.4.3.5. Elektroonilise kontrollploki pöördemomendisignaali vastavus loetakse tõendatuks, kui pöördemomendisignaal jääb punktis 9.4.2.5 sätestatud hälbe piiridesse.

10. KARISTUSED TOODANGU MITTEVASTAVUSE KORRAL

10.1. Kui punktis 8.1 kehtestatud nõudeid ei järgita või valitud mootor(id) või sõiduk(id) ei läbi punktis 8.3 ettenähtud katseid, võib mootori- või sõidukitüübile käesoleva eeskirja kohaselt antud tüübikinnituse tühistada.

10.2. Kui käesolevat eeskirja rakendav kokkuleppeosaline tühistab tema poolt varem antud tüübikinnituse, teatab ta sellest viivitamata teistele käesolevat eeskirja rakendavatele kokkuleppeosalistele, kasutades selleks käesoleva eeskirja 2.A, 2.B või 2.C lisas esitatud näidiste kohast vormi.

11. KINNITATUD TÜÜBI MUUTMINE JA TÜÜBIKINNITUSE LAIENDAMINE

11.1. Kinnitatud tüübi kõikidest muudatustest tuleb teatada tüübikinnituse andnud asutusele. Seejärel võib asutus kas 11.1.1. pidada ebatõenäoliseks, et tehtud muudatused põhjustavad märgatavat ebasoovitavat mõju, ja otsustada, et muudetud tüüp vastab jätkuvalt nõuetele, või 11.1.2. nõuda katsete eest vastutavalt tehniliselt teenistuselt täiendavat katsearuannet.

11.2. Muudetud tüübi kinnitamisest või sellest keeldumisest teatatakse käesolevat eeskirja kohaldavatele kokkuleppeosalistele punktis 4.12.2 kindlaksmääratud korras, täpsustades tehtud muudatused.

11.3. Tüübikinnituse laienduse andnud pädev asutus annab tüübikinnituse laiendusele seerianumbri ja esitab käesolevat eeskirja kohaldavatele 1958. aasta kokkuleppe osalistele selle kohta teate käesoleva eeskirja 2.A, 2.B või 2.C lisas esitatud näidiste kohasel vormil.

12. TOOTMISE LÕPETAMINE

Kui tüübikinnituse omanik lõpetab täielikult käesoleva eeskirja kohaselt kinnitatud tüübi tootmise, teatab ta sellest kinnituse andnud asutusele. Selle teate saanud tüübikinnitusasutus teatab tootmise lõpetamisest teistele käesolevat eeskirja rakendavatele 1958. aasta kokkuleppe osalistele, kasutades selleks käesoleva eeskirja 2.A, 2.B või 2.C lisas esitatud näidiste kohast vormi.

13. ÜLEMINEKUSÄTTED

13.1. Üldsätted

13.1.1. Alates 06-seeria muudatuste ametlikust jõustumiskuupäevast ei tohi ükski käesolevat eeskirja kohaldav kokkuleppeosaline keelduda tüübikinnituse andmisest käesoleva eeskirja alusel, mida on muudetud vastavalt 06-seeria muudatustele.

13.1.2. Alates 06-seeria muudatuste jõustumise ametlikust kuupäevast annavad käesolevat eeskirja rakendavad kokkuleppeosalised mootorile ECE tüübikinnituse ainult juhul, kui mootor vastab käesoleva eeskirja nõuetele, mida on muudetud vastavalt 06-seeria muudatustele.

13.2. Uued tüübikinnitused

13.2.1. Alates käesoleva eeskirja 06-seeria muudatuste jõustumise ametlikust kuupäevast annavad käesolevat määrust kohaldavad kokkuleppeosalised sõidukile või mootorisüsteemile ECE tüübikinnituse ainult juhul, kui see on kooskõlas:

a) käesoleva eeskirja punkti 4.1 nõuetega;

b) 9.A lisa punktis 2.3.2.2 sätestatud talitluse seire nõuetega;

c) NOx künnisväärtuse seire nõuetega, mis on sätestatud 9.A lisa tabelites 1 ja 2 real „Üleminekuperiood”;

d) 11. lisa punktides 7.1.1.1 ja 8.4.1.1 üleminekuperioodiks reaktiivi kvaliteedi ja tarbimise suhtes sätestatud nõuetega.

13.2.1.1. Vastavalt 9.A lisa punktile 6.4.4 on valmistajad vabastatud kohustusest esitada kinnitus pardadiagnostika talitluse vastavuse kohta.

13.2.2. Alates 1. septembrist 2014 annavad käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised sõidukile või mootorisüsteemile EMK tüübikinnituse ainult juhul, kui see on kooskõlas:

a) käesoleva eeskirja punkti 4.1 nõuetega;

b) tahkete osakeste massi künnisväärtuse seire nõuetega, mis on sätestatud 9.A lisa tabelis 1 real „Üleminekuperiood”;

c) NOx künnisväärtuse seire nõuetega, mis on sätestatud 9.A lisa tabelites 1 ja 2 real „Üleminekuperiood”;

d) reaktiivi kvaliteedi ja tarbimise suhtes 11. lisa punktides 7.1.1.1 ja 8.4.1.1 üleminekuperioodiks sätestatud nõuetega.

13.2.2.1. Vastavalt 9.A lisa punktile 6.4.4 on valmistajad vabastatud kohustusest esitada kinnitus pardadiagnostika talitluse vastavuse kohta.

13.2.3. Alates 31. detsembrist 2015 annavad käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised sõidukile või mootorisüsteemile ECE tüübikinnituse ainult juhul, kui see on kooskõlas:

a) käesoleva eeskirja punkti 4.1 nõuetega;

b) tahkete osakeste massi künnisväärtuse seire nõuetega, mis on sätestatud 9.A lisa tabeli 1 real „Üldtingimused”;

c) NOx künnisväärtuse seire nõuetega, mis on sätestatud 9.A lisa tabelites 1 ja 2 real „Üldtingimused”;

d) reaktiivi kvaliteedi ja tarbimise suhtes 11. lisa punktides 7.1.1. ja 8.4.1. sätestatud üldnõuetega;

e) nõuetega, mis käsitlevad seiremeetodi kava ja selle rakendamist vastavalt 9.A lisa punktidele 2.3.1.2 ja 2.3.1.2.1;

f) 9.A lisa punkti 6.4.1 nõuetega seoses kinnituse esitamisega pardadiagnostika talitluse vastavuse kohta.

13.3. Tüübikinnituste kehtivusaeg

13.3.1. Alates 1. jaanuarist 2014 kaotavad kehtivuse tüübikinnitused, mis on antud vastavalt käesolevale eeskirjale, mida on muudetud 05-seeria muudatuste kohaselt.

13.3.2. Alates 1. septembrist 2015 kaotavad kehtivuse tüübikinnitused, mis on antud vastavalt käesolevale eeskirjale, mida on muudetud 06-seeria muudatuste kohaselt, kuid mis ei vasta punktis 13.2.1 esitatud nõuetele.

13.3.3. Alates 31. detsembrist 2016 kaotavad kehtivuse tüübikinnitused, mis on antud vastavalt käesolevale eeskirjale, mida on muudetud 06-seeria muudatuste kohaselt, kuid mis ei vasta punktis 13.2.2 esitatud nõuetele.

13.4. Erisätted

13.4.1. Käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised võivad jätkata tüübikinnituste andmist neile mootorisüsteemidele või sõidukitele, mis vastavad varasemate seeriate muudatustele või käesoleva eeskirja mis tahes tasandile, tingimusel, et sõidukid on mõeldud müügiks või ekspordiks riikidesse, mis kohaldavad vastavaid nõudeid oma siseriiklike õigusaktidega.

13.4.2. Kasutusel olevate sõidukite asendusmootorid

Käesolevat eeskirja rakendavad kokkuleppeosalised võivad jätkata tüübikinnituste andmist mootoritele, mis vastavad käesoleva eeskirja eelnevate seeriate muudatuste nõuetele või käesoleva eeskirja mis tahes tasandile, tingimusel, et mootorid on ette nähtud asendusmootoriteks kasutusel olevatele sõidukitele, mille kasutuselevõtu kuupäeval kohaldati mootorite suhtes varasemat standardit.

13.4.3. Punktis 13.4.1 või 13.4.2 kirjeldatud erisätete kohaldamisel sisaldab 2.A lisa lisandi punktis 1.6 ja 2.C lisas kirjeldatud tüübikinnituse teatis kõnealuste sätete kohast teavet.

13.4.3.1. Kui tüübikinnitus vastab punkti 13.4.1 kohastele erisätetele, sisaldab tüübikinnituse teatis esilehel järgmist teksti, kus alljärgnevas näidises olev „xx” on asendatud asjakohase muudatuste seeria numbriga: „Mootor vastab eeskirja nr 49 xx-seeria muudatustele”.

13.4.3.2. Kui tüübikinnitus vastab punkti 13.4.2 kohastele erisätetele, sisaldab tüübikinnituse teatis tiitellehel järgmist teksti, kus alljärgnevas näidises olev „xx” on asendatud asjakohase muudatuste seeria numbriga: „Asendusmootor vastab eeskirja nr 49 xx-seeria muudatustele”.

14. TÜÜBIKATSETUSTE EEST VASTUTAVATE TEHNILISTE TEENISTUSTE JA TÜÜBIKINNITUSASUTUSTE NIMED JA AADRESSID

Käesolevat eeskirja kohaldavad 1958. aasta kokkuleppe osalised teatavad Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni sekretariaadile tüübikatsetuste läbiviimise eest vastutavate tehniliste teenistuste ning tüübikinnitusi andvate tüübikinnitusasutuste nimed ja aadressid; samadele asutustele tuleb saata muudes riikides väljastatud tõendid tüübikinnituse andmise või laiendamise, tüübikinnituse andmisest keeldumise või tüübikinnituse tühistamise kohta.

(1) Nagu on määratletud sõidukite ehitust käsitleva konsolideeritud resolutsiooni (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.2, punkt 2 – www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html.

(2) Näiteks kui gaaskütuse paak on tühi.

(3) Punkt on reserveeritud alternatiivsete sätete jaoks, mis käsitlevad alternatiivsete väikesõidukite pardadiagnostikasüsteemi ja NOx kontrolliga seotud nõudeid.

(4) Tavaliselt veeldatud biogaasi puhul.

(5) Enne, kui võib hakata tüübikinnitusi koostama, peab 13. lisas olema sätestatud vanandamise menetlus.

(6) 1958. aasta kokkuleppe osalisriikide tunnusnumbrid on esitatud sõidukite ehitust käsitleva konsolideeritud resolutsiooni (R.E.3) (dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.2/Amend.1) 3. lisas – www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.

1. liide Toodangu vastavuskatsete menetlus rahuldava standardhälbe korral A.1.1. Käesolevas liites kirjeldatakse menetlust, mida kasutatakse toodangu vastavuse kontrollimiseks seoses saasteainete heitega, kui valmistaja toodangu standardhälve on rahuldav. A.1.2. Vähemalt kolmest mootorist koosnev valim moodustatakse selliselt, et seeriatoodangu puhul, mille mootoritest 40 % on defektsed, on tõenäosus, et seeriatoodang läbib katsed, 0,95 (valmistaja risk = 5 %), ning seeriatoodangu puhul, mille mootoritest 65 % on defektsed, on tõenäosus, et seeriatoodang läbib katsed, 0,10 (tarbija risk = 10 %). A.1.3. Iga saasteaine suhtes, mis on märgitud käesoleva eeskirja punktis 5.3, kohaldatakse järgmist menetlust (vt joonist 1 käesoleva eeskirja punktis 8.3). Kasutatakse järgmisi tähiseid: L = saasteaine piirnormi naturaallogaritm; xi = valimi i-nda mootori puhul saadud mõõteväärtuse (pärast vastava halvendusteguri rakendamist) naturaallogaritm; s = toodangu arvestuslik standardhälve (pärast mõõtmisel saadud väärtusest naturaallogaritmi võtmist); n = valimi suurus. A.1.4. Iga valimi puhul arvutatakse piirnormi standardhälvete summa, kasutades järgmist valemit: A.1.5. Siis kehtib järgmine: a) kui katsestatistik on suurem kui valimi suhtes tabelis 2 antud positiivsete otsuste arv, siis tehakse saasteaine suhtes positiivne otsus, b) kui katsestatistik on väiksem kui valimi suhtes tabelis 2 antud negatiivsete otsuste arv, siis tehakse saasteaine suhtes negatiivne otsus, c) kui kumbagi otsust ei saa teha, katsetatakse lisamootorit vastavalt punktile 8.3.2 ja arvutusi korratakse ühe ühiku võrra suurema valimiga. Tabel 2 Positiivsete ja negatiivsete otsuste arv 1. liite kohase valimikava puhul Valimi minimaalne suurus: 3 Katsetatud mootorite kumulatiivne arv (valimi suurus) Positiivsete otsuste arv (An) Negatiivsete otsuste arv (Bn) 3 3,327 –4,724 4 3,261 –4,790 5 3,195 –4,856 6 3,129 –4,922 7 3,063 –4,988 8 2,997 –5,054 9 2,931 –5,120 10 2,865 –5,185 11 2,799 –5,251 12 2,733 –5,317 13 2,667 –5,383 14 2,601 –5,449 15 2,535 –5,515 16 2,469 –5,581 17 2,403 –5,647 18 2,337 –5,713 19 2,271 –5,779 20 2,205 –5,845 21 2,139 –5,911 22 2,073 –5,977 23 2,007 –6,043 24 1,941 –6,109 25 1,875 –6,175 26 1,809 –6,241 27 1,743 –6,307 28 1,677 –6,373 29 1,611 –6,439 30 1,545 –6,505 31 1,479 –6,571 32 –2,112 –2,112

2. liide Toodangu vastavuskatsete menetlus, kui standardhälve on mitterahuldav või seda ei ole võimalik hinnata A.2.1. Käesolevas liites kirjeldatakse menetlust, mida kasutatakse toodete vastavuse kontrollimiseks seoses saasteainete heitega, kui valmistaja toodangu standardhälve on mitterahuldav või seda ei ole võimalik määrata. A.2.2. Vähemalt kolmest mootorist koosnev valim moodustatakse selliselt, et seeriatoodangu puhul, mille mootoritest 40 % on defektsed, on tõenäosus, et seeriatoodang läbib katsed, 0,95 (valmistaja risk = 5 %), ning seeriatoodangu puhul, mille mootoritest 65 % on defektsed, on tõenäosus, et seeriatoodang läbib katsed, 0,10 (tarbija risk = 10 %). A.2.3. Käesoleva eeskirja punktis 5.3 käsitletud saasteainete väärtusi pärast vastava halvendusteguri rakendamist loetakse normaalselt jaotunuteks ja sellepärast võetakse igast vastavast väärtusest naturaallogaritm. Olgu valimi minimaalse ja maksimaalse mahu tähised vastavalt m0 ja m (m0 = 3 ja m = 32) ning uuritava valimi mahu tähis n. A.2.4. Kui seeriatoodangu puhul teatava saasteaine mõõdetud heitetasemete naturaallogaritmid (pärast vastava halvendusteguri rakendamist) on x1, x2, … xi ja heitetaseme piirnormi naturaallogaritm on L, võib määrata järgmised suurused: A.2.5. Tabelis 3 esitatakse valimi suurusele vastavate positiivsete (A n ) ja negatiivsete (B n ) otsuste arv. Katsestatistik kujutab endast suhet , mille abil tehakse seeriatoodangu suhtes positiivne või negatiivne otsus järgmisel viisil: Kui m0 ≤ n ≤ m: a) kui , tehakse seeriatoodangu kohta positiivne otsus; b) kui , tehakse seeriatoodangu kohta negatiivne otsus; c) kui , tehakse uus mõõtmine. A.2.6. Märkused Katsestatistiku järjestikuste väärtuste arvutamiseks kasutatakse järgmisi rekursiivseid valemeid: (n = 2, 3,…; ; v1 = 0) Tabel 3 Positiivsete ja negatiivsete otsuste arv 2. liite kohase valimikava puhul Valimi minimaalne suurus: 3 Katsetatud mootorite kumulatiivne arv (valimi suurus) Positiivsete otsuste arv (An) Negatiivsete otsuste arv (Bn) 3 –0,80381 16,64743 4 –0,76339 7,68627 5 –0,72982 4,67136 6 –0,69962 3,25573 7 –0,67129 2,45431 8 –0,64406 1,94369 9 –0,61750 1,59105 10 –0,59135 1,33295 11 –0,56542 1,13566 12 –0,53960 0,97970 13 –0,51379 0,85307 14 –0,48791 0,74801 15 –0,46191 0,65928 16 –0,43573 0,58321 17 –0,40933 0,51718 18 –0,38266 0,45922 19 –0,35570 0,40788 20 –0,32840 0,36203 21 –0,30072 0,32078 22 –0,27263 0,28343 23 –0,24410 0,24943 24 –0,21509 0,21831 25 –0,18557 0,18970 26 –0,15550 0,16328 27 –0,12483 0,13880 28 –0,09354 0,11603 29 –0,06159 0,09480 30 –0,02892 0,07493 31 –0,00449 0,05629 32 0,03876 0,03876

3. liide Toodangu vastavuskatsete menetlus valmistaja taotluse korral A.3.1. Käesolevas liites kirjeldatakse menetlust, mida kasutatakse toodangu vastavuse kontrollimiseks seoses saasteainete heitega valmistaja taotluse korral. A.3.2. Vähemalt kolmest mootorist koosnev valim moodustatakse selliselt, et seeriatoodangu puhul, mille mootoritest 30 % on defektsed, on tõenäosus, et seeriatoodang läbib katsed, 0,90 (valmistaja risk = 10 %), ning seeriatoodang puhul, mille mootoritest 65 % on defektsed, on tõenäosus, et seeriatoodang läbib katsed, 0,10 (tarbija risk = 10 %). A.3.3. Iga saasteaine suhtes, mis on märgitud käesoleva eeskirja punktis 5.3, kohaldatakse järgmist menetlust (vt joonist 1 käesoleva eeskirja punktis 8.3). Kasutatakse järgmisi tähiseid: n = valimi suurus. A.3.4. Määratakse kindlaks valimi katsestatistik, mis määrab mittevastavate katsete kumulatiivse arvu n-nda katse korral. A.3.5. Siis kehtib järgmine: a) kui katsestatistik on valimi suhtes tabelis 4 antud positiivsete otsuste arvust väiksem või sellega võrdne, tehakse saasteaine suhtes positiivne otsus, b) kui katsestatistik on valimi suhtes tabelis 4 antud negatiivsete otsuste arvust suurem või sellega võrdne, tehakse saasteaine suhtes negatiivne otsus, c) kui kumbagi otsust ei saa teha, katsetatakse lisamootorit vastavalt käesoleva eeskirja punktile 8.3.2 ja arvutusi korratakse ühe ühiku võrra suurema valimiga. Tabelis 4 esitatud positiivsete ja negatiivsete otsuste arv on arvutatud rahvusvahelise standardi ISO 8422/1991 alusel. Tabel 4 Positiivsete ja negatiivsete otsuste arv 3. liite kohase valimikava puhul Valimi minimaalne suurus: 3 Katsetatud mootorite kumulatiivne arv (valimi suurus) Positiivsete otsuste arv Negatiivsete otsuste arv 3 — 3 4 0 4 5 0 4 6 1 5 7 1 5 8 2 6 9 2 6 10 3 7 11 3 7 12 4 8 13 4 8 14 5 9 15 5 9 16 6 10 17 6 10 18 7 11 19 8 9

4. liide Tüübikinnitusmenetluse kokkuvõte maagaasil töötavate mootorite, veeldatud naftagaasil töötavate mootorite ning maagaasil/biometaanil või veeldatud naftagaasil töötavate segakütuseliste mootorite puhul. Veeldatud naftagaasil töötava mootori tüübikinnitus Punkt 4.6: kütuserühmade universaalse tüübikinnituse nõuded Katsete arv r arvutamise valem Punkt 4.7: nõuded kütuserühmade piiranguga tüübikinnituse kohta maagaasil või veeldatud naftagaasil töötavate ottomootorite puhul Katsete arv r arvutamise valem Vt punkt 4.6.6. Veeldatud naftagaasil töötav mootor, mis kohaneb mis tahes koostisega kütusele Kütus A ja kütus B 2 Vt punkt 4.7.2. Veeldatud naftagaasil töötav mootor, mis on reguleeritud ühe kindla koostisega kütusele Kütus A ja kütus B, katsete vahel on lubatud peenreguleerimine 2

Maagaasil töötava mootori tüübikinnitus Punkt 4,6: kütuserühmade universaalse tüübikinnituse nõuded Katsete arv r arvutamise valem Punkt 4.7: nõuded kütuserühmade piiranguga tüübikinnituse kohta maagaasil või veeldatud naftagaasil töötavate ottomootorite puhul Katsete arv r arvutamise valem Vt punkt 4.6.3. Maagaasil töötav mootor, mis kohaneb mis tahes koostisega kütusele GR (1) ja G25 (2) Valmistaja taotluse korral võib mootorit katsetada täiendava müügil oleva kütusega (3), kui 2 (maksimaalselt 3). Katsetamise puhul täiendava kütusega: ning Vt punkt 4.6.4. Maagaasil töötav mootor, mille kohandamine toimub lüliti abil H-gaasidega GR(1) ja G23 (3) ning L-gaasidega G25 (2) ja G23 (3) Valmistaja taotluse korral võib mootorit katsetada G23 asemel mõne muu müügil oleva kütusega (3), kui H-gaaside puhul 2 ja L-gaaside puhul 2 vastavate lüliti-asendite korral 4 ning Vt punkt 4.7.1. Maagaasil töötav mootor, mis on reguleeritud H-gaasidele või L-gaasidele H-gaasidega GR (1) ja G23(3) või L-gaasidega G25 (2) ja G23 (3) Valmistaja taotluse korral võib mootorit katsetada G23 asemel mõne muu müügil oleva kütusega (3), kui H-gaaside puhul 2 või L-gaaside puhul 2 2 H-gaaside puhul või L-gaaside puhul Vt punkt 4.7.2. Maagaasil töötav mootor, mis on reguleeritud ühe kindla koostisega kütusele GR (1) ja G25 (2), katsete vahel on lubatud peenreguleerimine. Valmistaja taotluse korral võib mootorit katsetada: H-gaasidega GR (1) ja G23(3) või L-gaasidega G25 (2) ja G23 (3) 2 või H-gaaside puhul 2 või L-gaaside puhul 2 2

Maagaasil/biogaasil või veeldatud maagaasil töötava segakütuselise mootori tüübikinnitus Segakütuseline moooritüüp (1) Diislirežiim Segakütuserežiim Surumaagaas Veeldatud maagaas (LNG) Veeldatud maagaas (LNG20) Veeldatud naftagaas 1A Universaalne või kindel koostis (2 katset) Universaalne (2 katset) Kütusepõhine (1 katse) Universaalne või kindel koostis (2 katset) 1B Universaalne (1 katse) Universaalne või kindel koostis (2 katset) Universaalne (2 katset) Kütusepõhine (1 katse) Universaalne või kindel koostis (2 katset) 2A Universaalne või kindel koostis (2 katset) Universaalne (2 katset) Kütusepõhine (1 katse) Universaalne või kindel koostis (2 katset) 2B Universaalne (1 katse) Universaalne või kindel koostis (2 katset) Universaalne (2 katset) Kütusepõhine (1 katse) Universaalne või kindel koostis (2 katset) 3B Universaalne (1 katse) Universaalne või kindel koos