ET Euroopa Liidu Teataja L 185/15

Rahvusvahelise avaliku õiguse alusel on õiguslik toime ainult ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni originaaltekstidel. Käesoleva eeskirja staatust ja jõustumiskuupäeva tuleb kontrollida ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni staatust käsitleva dokumendi TRANS/WP.29/343 uusimast versioonist, mis on kättesaadav Internetis:

http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html

Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Euroopa Majanduskomisjoni (UN/ECE) eeskiri nr 31 – Ühtsed sätted, milles käsitletakse mootorsõidukite Euroopa asümmeetrilise valgusjaotusega lähi- või kaugtuld või mõlemat tuld kiirgavate esitule lamplaternate tüübikinnitust

2. versioon

Sisaldab kogu kehtivat teksti kuni:

02-seeria muudatuste 7. täiendus – jõustumiskuupäev: 15. oktoober 2008

SISUKORD

EESKIRI

1. Reguleerimisala

2. Mõisted

3. Tüübikinnituse taotlemine

4. Märgistus

5. Tüübikinnituse andmine

6. Üldised nõuded

7. Nimi- ja katseväärtused

8. Valgustus

9. Värvus

10. Ebamugavuse hindamine

11. Toodangu vastavus nõuetele

12. Karistused toodangu nõuetele mittevastuse korral

13. Halogeen-lamplaternamooduli tüübi muutmine ja tüübikinnituse laiendamine

14. Tootmise lõpetamine

15. Üleminekusätted

16. Tüübikinnituskatsete eest vastutavate tehniliste teenistuste ning haldusasutuste nimed ja aadressid

LISAD

1. lisa – Teatis, milles käsitletakse halogeen-lamplaternamooduli tüübi tüübikinnituse andmist, tüübikinnituse laiendamist, tüübikinnituse andmisest keeldumist, tüübikinnituse tühistamist või tootmise lõpetamist kooskõlas eeskirjaga nr 31

2. lisa – Tüübikinnitusmärkide kujunduse näidised

3. lisa – Halogeen-lamplaternamoodulite elektriühendused

4. lisa – Mõõteekraan

5. lisa – Toodangu nõuetele vastavuse järelevalvemenetluse miinimumnõuded

6. lisa – Töötavate esilaternate fotomeetriliste näitajate püsivuse katsetamine

7. lisa – Plastmaterjalist hajutiklaasidega laternatele esitatavad nõuded – hajutiklaasi või materjalinäidiste ja laternakoostude katsetamine

8. lisa – Näidiste võtmise miinimumnõuded

1. REGULEERIMISALA (1)

Käesolevat eeskirja kohaldatakse M-, N- ja T-kategooria sõidukite esilaternate suhtes (2).

2. MÕISTED

Käesolevas eeskirjas kasutatakse järgmisi mõisteid:

2.1. „halogeen-lamplaternamoodul”– esilatern, mille osad, sealhulgas klaasist, metallist või muust materjalist peegeldi, optiline süsteem ning üks või mitu halogeenvalgusallikat moodustavad lahutamatult ühendatud terviku, mida ei saa osadeks võtta ilma moodulit täiesti kasutuskõlbmatuks muutmata. Sellised moodulid on:

2.2. „hajutiklaas”– esilaterna või laterna üksuse kõige välimine osa, mis laseb valguse läbi valgusava;

2.3. „pinne”– toode või tooted, mis kantakse ühe või mitme kihina hajutiklaasi välispinnale;

2.4. „eri tüüpi halogeen-lamplaternamoodulid”– moodulid, mis erinevad üksteisest järgmiste oluliste näitajate poolest:

2.5. „seadme kiiratava valguse värvus”– käesolevas eeskirjas kasutatakse tüübikinnitustaotluse esitamise ajal kehtivas eeskirjas nr 48 ja selle muudatustes sätestatud kiiratava valguse värvuse mõisteid.

3. TÜÜBIKINNITUSE TAOTLEMINE

3.1. Tüübikinnituse taotluse esitab kaubanime või kaubamärgi omanik või tema nõuetekohaselt volitatud esindaja. Taotluses tuleb ära näidata: 3.1.1. andmed selle kohta, kas halogeen-lamplaternamoodulit kavatsetakse kasutada lähitule, kaugtule või mõlema jaoks; 3.1.2. kui halogeen-lamplaternamoodulit kavatsetakse kasutada lähitule jaoks, siis kas see on projekteeritud nii vasak- kui ka parempoolseks või üksnes vasakpoolseks või üksnes parempoolseks liikluseks.

3.2. Igale tüübikinnituse taotlusele lisatakse: 3.2.1. kolmes eksemplaris joonised, mis on piisavalt üksikasjalikud, et võimaldada kindlaks teha halogeen-lamplaternamooduli tüüp, ja millel on kujutatud halogeen-lamplaternamooduli eestvaade (olemasolu korral koos hajutiklaasi rihvelmustriga) ning ristlõige; joonistel kujutatakse ka hõõglambi (hõõglampide) ja ekraani(de) eest- ja külgvaade mõõtkavas 2:1; joonistel tuleb näidata tüübikinnitusnumbri ja lisatähiste paigutus tüübikinnitusmärgi suhtes; 3.2.2. lühike tehniline kirjeldus; 3.2.3. järgmised näidised: 3.2.3.1. värvitut valgust kiirgava halogeen-lamplaternamooduli tüübikinnituse saamiseks: viis näidist; 3.2.3.2. värvilist valgust kiirgava halogeen-lamplaternamooduli tüübikinnituse saamiseks: kaks värvilise valguse näidist ja viis värvitu valguse näidist, mis on sama tüüpi ja mis erinevad esitatud tüübinäidistest üksnes värvitu hajutiklaasi või filtri poolest; 3.2.3.3. värvilist valgust kiirgavate halogeen-lamplaternamoodulite korral, mis erinevad värvitut valgust kiirgavatest moodulitest üksnes kiiratava valguse värvuse poolest ja mille puhul punktide 6, 7 ja 8 tingimused on juba täidetud, piisab ühest värvilist valgust kiirgava mooduli esitamisest punktis 9 kirjeldatud katsete tegemiseks; 3.2.4. hajutiklaaside valmistamiseks kasutatud plastmaterjali katsetamiseks: 3.2.4.1. kolmteist hajutiklaasi. 3.2.4.1.1. Kuus hajutiklaasi kõnealustest hajutiklaasidest võib asendada kuue, vähemalt 60 mm × 80 mm suuruse materjalinäidisega, mille välispind on lame või kumer ning mille keskel on vähemalt 15 mm × 15 mm suurune põhiliselt lame ala (kõveruse raadiusega vähemalt 300 mm). 3.2.4.1.2. Iga selline hajutiklaas või materjalinäidis peab olema saadud masstoodangu valmistamisel kasutatava meetodi kohaselt; 3.2.4.2. peegeldi, millele saab hajutiklaasid tootja juhendi kohaselt kinnitada.

3.3. Hajutiklaaside ja pinnete (olemasolu korral) juba katsetatud materjalidele peab olema lisatud katseprotokoll, milles kirjeldatakse nende materjalide ja pinnete omadusi.

3.4. Pädev asutus teeb enne tüübikinnituse andmist kindlaks, kas on kehtestatud rahuldav kord, millega tagatakse toodangu nõuetele vastavuse tõhus kontroll.

4. MÄRGISTUS (3)

4.1. Tüübikinnituse saamiseks esitatud halogeen-lamplaternamoodulitele peab olema kantud taotleja kaubanimi või kaubamärk.

4.2. Hajutiklaasil peab olema piisava suurusega ala punktis 5 nimetatud tüübikinnitusmärgi ja lisatähiste jaoks; kõnealune ala näidatakse punktis 3.2.1 nimetatud joonistel.

4.3. Hajutiklaasile või korpusele peab olema kantud kaugtule hõõgniidi nimipinge ja nimivõimsus, millele asjakohasel juhul järgneb lähitule hõõgniidi nimivõimsus.

5. TÜÜBIKINNITUSE ANDMINE

5.1. Üldosa

5.1.1. Kui kõik punkti 3 kohaselt tüübikinnituse saamiseks esitatud halogeen-lamplaternamooduli tüübi näidist vastavad käesoleva eeskirja nõuetele, antakse tüübikinnitus.

5.1.2. Kui grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternad vastavad rohkem kui ühe eeskirja nõuetele, võib laternale kanda ühe rahvusvahelise tüübikinnitusmärgi tingimusel, et igaüks nendest grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternatest vastab selle suhtes kohaldatavatele nõuetele.

5.1.3. Igale kinnitatud tüübile antakse tüübikinnitusnumber. Selle kaks esimest numbrit (praegu 02) näitavad muudatuste seeriat, mis hõlmab tüübikinnituse andmise ajal käesoleva eeskirja kõige hilisemaid suuri tehnilisi muudatusi. Sama kokkuleppeosaline ei tohi anda sama numbrit teisele käesoleva eeskirja reguleerimisalasse kuuluvale halogeen-lamplaternamoodulile, välja arvatud tüübikinnituse laiendamise korral üksnes valguse värvuse poolest erinevale seadmele.

5.1.4. Käesolevat eeskirja kohaldavatele 1958. aasta kokkuleppe osalistele edastatakse teade optilisele moodulile käesoleva eeskirja alusel tüübikinnituse andmise, laiendamise, tüübikinnituse andmisest keeldumise, tüübikinnituse tühistamise või tootmise lõpetamise kohta käesoleva eeskirja 1. lisas esitatud vormi abil.

5.1.5. Igal esilaternal, mis vastab käesoleva eeskirja kohaselt kinnitatud halogeen-lamplaternamooduli tüübile, peab lisaks punktiga 4.1 ettenähtud märgistusele olema punktis 4.2 osutatud aladel punktides 5.2 ja 5.3 kirjeldatud tüübikinnitusmärk.

5.2. Tüübikinnitusmärgi elemendid

Tüübikinnitusmärk koosneb järgmistest elementidest:

5.2.1. rahvusvaheline tüübikinnitusmärk, mis koosneb: 5.2.1.1. ringjoonega ümbritsetud E-tähest, millele järgneb tüübikinnituse andnud riigi tunnusnumber (4); 5.2.1.2. punktiga 5.1.3 ettenähtud tüübikinnitusnumbrist;

5.2.2. järgmis(t)est lisatähis(t)est: 5.2.2.1. ainult vasakpoolses liikluses kasutatavate halogeen-lamplaternamoodulite puhul horisontaalne nool, mille teravik on suunatud näoga halogeen-lamplaternamooduli poole seisva vaataja suhtes paremale, s.o liiklussuuna poole; 5.2.2.2. halogeen-lamplaternamoodulite puhul, mis vastavad käesoleva eeskirja nõuetele üksnes seoses lähitulega, tähed „HSC”; 5.2.2.3. halogeen-lamplaternamoodulite puhul, mis vastavad käesoleva eeskirja nõuetele üksnes seoses kaugtulega, tähed „HSR”; 5.2.2.4. halogeen-lamplaternamoodulite puhul, mis vastavad käesoleva eeskirja nõuetele seoses nii lähi- kui ka kaugtulega, tähed „HSCR”; 5.2.2.5. halogeen-lamplaternamoodulite puhul, mis vastavad käesoleva eeskirja nõuetele seoses kaugtulega, maksimaalse valgustugevuse tähis punktis 8.3.2.1.2 nimetatud viitemärgi kujul, mis paigutatakse E-tähte ümbritseva ringjoone lähedale; 5.2.2.6. plastmaterjalist hajutiklaasiga varustatud halogeen-lamplaternamoodulite puhul kantakse punktidega 5.2.2.3–5.2.2.5 ettenähtud tähiste lähedale tähed „PL”. 5.2.2.7. Tüübikinnitusnumbri kaks esimest numbrit (praegu 02), mis näitavad muudatuste seeriat, mis hõlmab tüübikinnituse andmise ajal käesoleva eeskirja kõige hilisemaid suuri tehnilisi muudatusi, ning vajadusel ka eespool kirjeldatud nool võivad paikneda eespool nimetatud lisatähiste läheduses. 5.2.2.8. Igal juhul peavad katsemenetluse ajal vastavalt 6. lisa punktile 1.1.1.1 kasutatud asjakohane töötamismoodus ning vastavalt 6. lisa punktile 1.1.1.2 lubatud pinge/pinged olema kantud tüübikinnitusvormidele ja teatistele, mis saadetakse käesolevat eeskirja kohaldavatele kokkuleppeosalistele. Vastavatel juhtudel märgistatakse seade järgmiselt. Käesoleva eeskirja nõuetele vastavate halogeen-lamplaternamoodulite puhul, mis on projekteeritud nii, et lähitule hõõglamp ei sütti samaaegselt ühegi muu valgustusfunktsiooniga, millega see võib olla vastastikku ühendatud, märgitakse tüübikinnitusmärgil oleva lähitulelaterna tähise taha kaldjoon (/). 5.2.2.9. Punktides 5.2.1 ja 5.2.2 nimetatud märgid ja tähised peavad olema selgelt loetavad ja kustumatud ka siis, kui halogeen-lamplaternamoodul on sõidukile paigaldatud.

5.3. Tüübikinnitusmärgi kujundus

5.3.1. Sõltumatud laternad

Käesoleva eeskirja 2. lisa joonistel 1–7 on esitatud tüübikinnitusmärkide ja eespool osutatud lisatähiste kujunduse näidised.

5.3.2. Grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternad

5.3.2.1. Kui grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternad vastavad mitme eeskirja nõuetele, võib neile kinnitada ühe rahvusvahelise tüübikinnitusmärgi, millel on E-tähte ümbritsev ringjoon, millele järgneb kinnituse andnud riigi tunnusnumber ja tüübikinnitusnumber. Tüübikinnitusmärk võib paikneda mis tahes kohas grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternate peal, tingimusel et: 5.3.2.1.1. märk on nähtav pärast laternate sõidukile paigaldamist; 5.3.2.1.2. ühtki grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternate valgust edastavat osa ei saa eemaldada, eemaldamata samaaegselt ka tüübikinnitusmärki.

5.3.2.2. Iga laterna tunnusmärk, mis vastab tüübikinnituse aluseks olnud eeskirjale, ning tüübikinnituse andmise ajal eeskirja kõige hilisemaid suuri tehnilisi muudatusi hõlmav seeria ja vajadusel nõuetekohane nool märgitakse: 5.3.2.2.1. kas asjakohasele valgust kiirgavale pinnale 5.3.2.2.2. või laternate grupile selliselt, et iga latern grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternatest oleks selgesti identifitseeritav (vt 2. lisas esitatud neli võimalikku näidet).

5.3.2.3. Tüübikinnitusmärgi osade mõõtmed ei tohi olla väiksemad kui tüübikinnituse aluseks olnud eeskirjas üksikmärkidest väikseima jaoks ettenähtud miinimummõõtmed.

5.3.2.4. Igale kinnitatud tüübile antakse tüübikinnitusnumber. Sama kokkuleppeosaline ei tohi anda sama numbrit teisele käesoleva eeskirja reguleerimisalasse kuuluvate grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternate tüübile.

5.3.2.5. Käesoleva eeskirja 2. lisa joonisel 8 on esitatud grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternate tüübikinnitusmärkide kujunduse näidised koos kõigi eespool nimetatud lisatähistega.

5.3.3. Laternad, mille hajutiklaasi kasutatakse eri laternatüüpide puhul ning mis võivad olla muude laternatega vastastikku ühendatud või grupeeritud

Kohaldatakse punkti 5.3.2 sätteid.

5.3.3.1. Peale selle võivad samade hajutiklaaside kasutamisel olla nendel klaasidel erinevad tüübikinnitusmärgid, mis vastavad esilaternate või laternaüksuste eri tüüpidele, tingimusel et ka halogeen-lamplaternamooduli hajutiklaasiga lahutamatult ühendatud korpusel on punktis 4.2 kirjeldatud ala ning tegelikule talitlusele vastav tüübikinnitusmärk. Kui eri tüüpi halogeen-lamplaternamoodulitel on ühine korpus, siis võivad korpusel olla erinevad tüübikinnitusmärgid.

5.3.3.2. Käesoleva eeskirja 2. lisa joonisel 9 on esitatud eespool nimetatud juhul kasutatavate tüübikinnitusmärkide kujunduse näidised.

6. ÜLDISED NÕUDED

6.1. Iga näidis peab vastama punktides 7 ja 8 ning vajaduse korral punktis 9 esitatud nõuetele.

6.2. Halogeen-lamplaternamoodulid tuleb projekteerida ja valmistada nii, et tavapärases kasutustingimustes, olenemata neile mõjuda võivast vibratsioonist, oleks kindlustatud nende nõuetekohane toimimine ja käesoleva eeskirjaga ettenähtud omaduste säilimine. 6.2.1. Halogeen-lamplaternamoodulid peavad olema varustatud seadmega, mis võimaldab sõidukil halogeen-lamplaternamoodulite reguleerimist vastavalt kohaldatavatele eeskirjadele. Sellist seadet ei ole vaja halogeen-lamplaternamoodulite lisaosadele, mille kasutamine piirdub sõidukitega, mille puhul esilaterna seadistust saab reguleerida teistmoodi. Kui lähituld kiirgav halogeen-lamplaternamoodul ja kaugtuld kiirgav halogeen-lamplaternamoodul on vahetatavate alammoodulitena ühtseks seadmeks kokku ühendatud, peab reguleerimisseade võimaldama iga halogeen-lamplaternamoodulit eraldi nõuetekohaselt reguleerida. 6.2.2. Nimetatud nõuet ei kohaldata siiski püsivalt kokkuehitatud peegelditega esilaternakoostude suhtes. Seda tüüpi esilaternakoostude suhtes kohaldatakse käesoleva eeskirja punkti 8.3 nõudeid. Kui kaugtule jaoks on kasutusel rohkem kui üks valgusallikas, kasutatakse maksimaalse valgustuse (EM) kindlaksmääramiseks kaugtule kombineeritud talitlusi.

6.3. Klemmid peavad olema elektriliselt ühendatud üksnes asjakohase hõõgniidi või hõõgniitidega ning tugevalt kinnitatud halogeen-lamplaternamooduli külge.

6.4. Halogeen-lamplaternamoodulite elektriühendused peavad vastama ühele käesoleva eeskirja 3. lisas esitatud skeemidest ja olema nimetatud lisas sätestatud mõõtmetega.

6.5. Veendumaks, et kasutamisel ei muutu fotomeetrilised tööparameetrid ülemääraselt, tehakse 6. lisa nõuetele vastavad lisakatsed.

6.6. Kui halogeen-lamplaternamooduli hajutiklaas on plastmaterjalist, tehakse katseid vastavalt 7. lisa nõuetele.

7. NIMI- JA KATSEVÄÄRTUSED

7.1. Nimipinge on 12 volti (5).

7.2. Katsepingel 13,2 V mõõdetuna ei tohi hõõgniidi võimsus olla suurem kui 75 W ja lähitule võimsus ei tohi olla suurem kui 68 W.

8. VALGUSTUS (6)

8.1. Üldised nõuded

8.1.1. Halogeen-lamplaternamoodulid tuleb valmistada nii, et need valgustavad piisavalt ja pimestamata lähitulerežiimis ning hästi kaugtulena.

8.1.2. Halogeen-lamplaternamoodulist saadavat valgustust kontrollitakse vertikaalekraanil, mis asetatakse mooduli ette 25 m kaugusele, nagu on näidatud käesoleva eeskirja 4. lisas (7).

8.1.3. Punktides 8.2.5, 8.2.6 ja 8.3 nimetatud valgustatuse väärtusi ekraanil mõõdetakse fotoretseptori abil, mille tegelik tajupind asub 65 mm küljepikkusega ruudu sees.

8.2. Lähituledele esitatavad nõuded

8.2.1. Lähitule valgusvihk peab moodustama piisavalt terava varju piiri, et selle abil oleks võimalik halogeen-lamplaternamoodulit seadistada. Varju piir peab olema horisontaalne sirgjoon selle liiklussuuna vastaspoolel, mille jaoks halogeen-lamplaternamoodul on ette nähtud. Teisel poolel ei tohi varju piir ulatuda kaugemale kas horisontaaljoone suhtes 45° nurga all oleva sirgjoone HV H1 ja sirgjoonest hh 25 cm kõrgemal asuva sirgjoone H1 H4 moodustatud katkendjoonest HV H1 H4 või sirgjoonest HV H3, mis paikneb 15° nurga all horisontaaljoonest kõrgemal (vt käesoleva eeskirja 4. lisa). Varju piir ei tohi kahe eespool kirjeldatud võimaluse kombinatsiooni tõttu mitte mingil juhul ulatuda kaugemale nii joonest HV H2 kui ka joonest H2 H4.

8.2.2. Halogeen-lamplaternamoodul peab olema suunatud nii, et lähitule puhul: 8.2.2.1. parempoolseks liikluseks ettenähtud halogeen-lamplaternamoodulite puhul on varju piir horisontaalne ekraani vasakul poolel (8) ning vasakpoolseks liikluseks ettenähtud halogeen-lamplaternamoodulite puhul on varju piir horisontaalne ekraani paremal poolel; 8.2.2.2. varju piiri horisontaalne osa paikneb ekraanil tasandist hh 25 cm allpool (vt käesoleva eeskirja 4. lisa); 8.2.2.3. varju piiri „küünarnukiosa” on joonel vv. (9)

8.2.3. Kui tüübikinnitust taotletakse üksnes lähitulele, peab sel moel suunatud halogeen-lamplaternamoodul vastama ainult punktide 8.2.5 ja 8.2.6 nõuetele; (10) kui halogeen-lamplaternamoodul on mõeldud kiirgama nii lähi- kui ka kaugtuld, peab see vastama punktide 8.2.5, 8.2.6 ja 8.3 nõuetele.

8.2.4. Kui nimetatud viisil reguleeritud halogeen-lamplaternamoodul ei vasta punktide 8.2.5, 8.2.6 ja 8.3 nõuetele, võib seda teisiti reguleerida tingimusel, et valgusvihu telg ei nihku külgsuunas rohkem kui 1° (= 44 cm) paremale ega vasakule (11). Varju piiri reguleerimise hõlbustamiseks võib halogeen-lamplaternamoodul olla osaliselt varjatud, mis teravdab varju piiri.

8.2.5. Kaugtule poolt ekraanile tekitatav valgustus peab vastama järgmistele nõuetele. PUNKT MÕÕTEEKRAANIL NÕUTAV VALGUSTUS LUKSIDES PAREMPOOLSEKS LIIKLUSEKS PROJEKTEERITUD HALOGEEN-LAMPLATERNAMOODULID VASAKPOOLSEKS LIIKLUSEKS PROJEKTEERITUD HALOGEEN-LAMPLATERNAMOODULID B 50 L B 50 L ≤ 0,4 75 L 75 L ≥ 12 75 L 75 R ≤ 12 50 L 50 R ≥ 12 50 R 50 L ≤ 15 50 V 20 V ≥ 6 25 L 25 R ≥ 2 25 R 25 L ≥ 2 ≤ 0,7 ≥ 3 Mis tahes punkt III piirkonnas Mis tahes punkt IV piirkonnas Mis tahes punkt I piirkonnas ≤ 2 × (E50 R või E50 L) (12)

8.2.6. I, II, III ega IV piirkonnas ei tohi esineda nähtavust halvendavaid kõrvalekaldeid külgsuunas.

8.3. Kaugtuledele esitatavad nõuded

8.3.1. Kui halogeen-lamplaternamoodul on projekteeritud kiirgama nii kaug- kui ka lähituld, tehakse kaugtule poolt ekraanil tekitatava valgustuse mõõtmised sama esilaterna joondusega, nagu punktide 8.2.5 ja 8.2.6 mõõtmiste puhul; kui halogeen-lamplaternamoodul kiirgab ainult kaugtuld, reguleeritakse see nii, et maksimaalse valgustuse ala keskendub joonte hh ja vv lõikumispunkti HV; selline halogeen-lamplaternamoodul peab vastama ainult punkti 8.3 nõuetele.

8.3.2. Kaugtulega ekraanil saavutatav valgustus peab vastama järgmistele nõuetele. 8.3.2.1. Joonte hh ja vv lõikumispunkt HV peab asuma samavalgustustiheduskõvera piires, mis vastab 80 protsendile kaugtulede maksimaalsest valgustusest. See maksimumväärtus (EM) peab olema vähemalt 48 luksi. Maksimumväärtus (EM) ei tohi ühelgi juhul olla suurem kui 240 luksi; kombineeritud lähi- ja kaugtulega halogeen-lamplaternamooduli korral ei tohi maksimumväärtus ületada lähitule punktis 75 R (või 75 L) mõõdetud valgustust, mida on korrutatud koefitsiendiga 16. 8.3.2.1.1. Kaugtule maksimaalne valgustugevus (IM), mida väljendatakse tuhandetes kandelates, arvutatakse järgmise valemi abil: IM = 0,625 EM 8.3.2.1.2. Punktis 5.2.2.5 osutatud maksimaalse valgustugevuse viitemärk (I'M) leitakse järgmise suhte abil: IM = IM/3 = 0,208 EM Arvutuslik väärtus ümardatakse lähima väärtuseni väärtuste hulgast 7,5 – 10 – 12,5 – 17,5 – 20 – 25 – 27,5 – 30 – 37,5 – 40 – 45 – 50. 8.3.2.2. Alates punktist HV ei tohi valgustus piki horisontaaljoont paremal ega vasakul olla alla 24 luksi kuni kauguseni 1,125 m ning alla 6 luksi kuni kauguseni 2,25 m.

9. VÄRVUS

9.1. Halogeen-lamplaternamoodulid peavad kiirgama valget valgust.

10. EBAMUGAVUSE HINDAMINE

Hinnata tuleb halogeen-lamplaternamoodulite lähitule põhjustatavat ebamugavust (13).

11. TOODANGU VASTAVUS NÕUETELE

11.1. Käesoleva eeskirja alusel tüübikinnituse saanud laternad peavad olema valmistatud nii, et need vastavad kinnitatud tüübile, täites punktides 8 ja 9 sätestatud nõudeid.

11.2. Et veenduda punkti 11.1 nõuete täitmises, tuleb toodangut asjakohaselt kontrollida.

11.3. Tüübikinnituse omanik peab eelkõige: 11.3.1. tagama toodangu kvaliteedi tõhusa kontrollimise korra olemasolu; 11.3.2. pääsema juurde seadmetele, mis on vajalikud, et kontrollida vastavust igale kinnitatud tüübile; 11.3.3. tagama katsetulemuste registreerimiste ja sellega seotud dokumentide kättesaadavuse ajavahemikus, mis määratakse kindlaks kokkuleppel haldusasutusega; 11.3.4. analüüsima igat liiki katsete tulemusi, et kontrollida tootenäitajaid ning tagada nende püsivus, võttes arvesse tööstustoodangu puhul lubatud kõikumisi; 11.3.5. tagama, et iga tootetüübi puhul tehakse vähemalt käesoleva eeskirja 5. lisas ettenähtud katsed; 11.3.6. tagama, et kui katse käigus ilmneb mis tahes näidise mittevastavus selle katse tingimustele, võetakse uued näidised ja katset korratakse. Tuleb teha kõik võimalik, et taastada asjaomase toote vastavus tüübikinnitusele.

11.4. Tüübikinnituse andnud pädev asutus võib igal ajal kontrollida igas tootmisüksuses kohaldatavaid nõuetele vastavuse kontrollimise meetodeid. 11.4.1. Iga kontrolli puhul tuleb väliskontrollijale esitada katsetulemused ja tootmise ülevaatuse tulemused. 11.4.2. Kontrollija võib pisteliselt valida näidiseid katsetamiseks tootja laboris. Näidiste väikseima arvu kindlaksmääramisel võib arvesse võtta tootja tehtud kontrollimise tulemusi. 11.4.3. Kui kvaliteeditase osutub ebarahuldavaks või kui peetakse vajalikuks kontrollida punkti 11.4.2 kohaldamisel tehtud katsete kehtivust, valib kontrollija 8. lisa kriteeriumidest lähtudes näidised, mis saadetakse tüübikinnituskatseid teinud tehnilisele teenistusele. 11.4.4. Pädev asutus võib teha kõiki käesoleva eeskirjaga ettenähtud katseid. Katsed tehakse juhuslikkuse põhimõttel valitud näidistega, häirimata seejuures tootja tarnekohustusi ja lähtudes 8. lisa kriteeriumidest. 11.4.5. Pädev asutus püüab kontrolli teha kord kahe aasta järel. Kontrolli tehakse aga pädeva asutuse äranägemisel ja sõltuvalt sellest, kuivõrd pädev asutus usaldab tootmise nõuetele vastavuse tõhusa kontrolli tagamiseks võetud meetmeid. Negatiivsete tulemuste korral tagab pädev asutus selle, et võimalikult kiiresti võetakse toodangu nõuetele vastavuse taastamiseks vajalikud meetmed.

11.5. Ilmsete defektidega esilaternaid ei võeta arvesse.

11.6. Viitemärki ei võeta arvesse.

12. KARISTUSED TOODANGU NÕUETELE MITTEVASTAVUSE KORRAL

12.1. Halogeen-lamplaternamooduli tüübile käesoleva eeskirja kohaselt antud tüübikinnituse võib tühistada, kui eespool sätestatud nõuded ei ole täidetud või kui tüübikinnitusmärki kandev halogeen-lamplaternamoodul ei vasta kinnitatud tüübi nõuetele.

12.2. Kui käesolevat eeskirja kohaldav kokkuleppeosaline tühistab tüübikinnituse, mille ta on eelnevalt andnud, teatab ta sellest käesoleva eeskirja 1. lisas esitatud vormi abil kohe teistele käesolevat eeskirja kohaldavatele kokkuleppeosalistele.

13. HALOGEEN-LAMPLATERNAMOODULI TÜÜBI MUUTMINE JA TÜÜBIKINNITUSE LAIENDAMINE

13.1. Igast halogeen-lamplaternamooduli tüübi muudatusest tuleb teatada halogeen-lamplaternamooduli tüübile tüübikinnituse andnud ametiasutusele. Seejärel võib asutus kas: 13.1.1. võtta seisukoha, et tõenäoliselt ei avalda tehtud muudatused märgatavat ebasoovitavat mõju ning et halogeen-lamplaternamoodul vastab igal juhul endiselt nõuetele, või 13.1.2. nõuda katsete tegemise eest vastutavalt tehniliselt teenistuselt uut katsearuannet.

13.2. Muudatuste loetelu sisaldav teatis tüübikinnituse andmise või selle andmisest keeldumise kohta edastatakse käesolevat eeskirja kohaldavatele kokkuleppeosalistele punktis 5.1.4 sätestatud korras.

13.3. Tüübikinnituse laienduse andnud pädev asutus annab tüübikinnituse laiendusele seerianumbri ja teatab sellest käesoleva eeskirja 1. lisas esitatud vormi kohase teatisega käesolevat eeskirja kohaldavatele 1958. aasta kokkuleppe osalistele.

14. TOOTMISE LÕPETAMINE

Kui tüübikinnituse omanik lõpetab käesoleva eeskirja kohaselt tüübikinnituse saanud halogeen-lamplaternamooduli tüübi tootmise, teatab ta sellest tüübikinnituse andnud asutusele. Pärast asjaomase teatise saamist teatab kõnealune asutus sellest käesoleva eeskirja 1. lisas esitatud vormi kohase teatisega teistele käesolevat eeskirja kohaldavatele 1958. aasta kokkuleppe osalistele.

15. ÜLEMINEKUSÄTTED

15.1. Alates 02-seeria muudatuste jõustumiskuupäevast ei tohi ükski käesolevat eeskirja kohaldav kokkuleppeosaline keelduda andmast tüübikinnitusi käesoleva eeskirja alusel, mida on muudetud 02-seeria muudatustega.

15.2.24 kuud pärast punktis 15.1 osutatud jõustumiskuupäeva annavad käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised tüübikinnituse vaid siis, kui halogeen-lamplaternamooduli tüüp vastab käesoleva eeskirja nõuetele, mida on muudetud 02-seeria muudatustega.

15.3. Käesoleva eeskirja alusel enne punktis 5.2 osutatud kuupäeva antud tüübikinnitused jäävad kehtima. Käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised võivad aga keelata halogeen-lamplaternamoodulite, mis ei vasta käesoleva eeskirja nõuetele, mida on muudetud 02-seeria muudatustega, paigaldamise: 15.3.1. sõidukitele, millele anti tüübikinnitus või individuaalne tüübikinnitus hiljem kui 24 kuud pärast punktis 15.1 osutatud jõustumiskuupäeva; 15.3.2. sõidukitele, mis registreeriti esmakordselt hiljem kui viis aastat pärast punktis 15.1 osutatud jõustumiskuupäeva.

16. TÜÜBIKINNITUSKATSETE EEST VASTUTAVATE TEHNILISTE TEENISTUSTE NING HALDUSASUTUSTE NIMED JA AADRESSID

Käesolevat eeskirja kohaldavad 1958. aasta kokkuleppe osalised peavad edastama ÜRO sekretariaadile tüübikinnituskatsete tegemise eest vastutavate tehniliste teenistuste ja nende haldusasutuste nimed ja aadressid, kes annavad tüübikinnitusi ja kellele tuleb saata vormikohased teatised teistes riikides välja antud tüübikinnituste, tüübikinnituste laiendamise, tüübikinnituste andmisest keeldumise, tüübikinnituste tühistamise või tootmise lõpetamise kohta.

(1) Käesolev eeskiri ei takista seda kohaldaval kokkuleppeosalisel keelata käesoleva eeskirja alusel plastist hajutiklaasi tüübikinnituse saanud halogeen-lamplaternamooduli kombinatsiooni esilaterna mehaanilise puhastusseadmega (s.o klaasipuhastitega).

(2) Nagu on määratletud sõidukite ehitust käsitleva konsolideeritud resolutsiooni (R.E.3), (dokument TRANS/WP.29/78/Rev.1/Amend.2, mida on viimati muudetud muudatusega Amend.4) 7. lisas.

(3) Ühepoolse liikluse (parem- või vasakpoolse liikluse) nõuetele vastavalt projekteeritud moodulite puhul on peale selle soovitatav hajutiklaasile kustutamatult märkida ala piirjooned, mida võib varjata, et mitte tekitada kasutajale ebamugavust vastupidise liiklussüsteemiga riigis. Sellist märkimist ei ole siiski vaja juhul, kui ala on disainilahenduses selgesti eristatav.

(4) 1 – Saksamaa, 2 – Prantsusmaa, 3 – Itaalia, 4 – Madalmaad, 5 – Rootsi, 6 – Belgia, 7 – Ungari, 8 – Tšehhi Vabariik, 9 – Hispaania, 10 – Serbia, 11 – Ühendkuningriik, 12 – Austria, 13 – Luksemburg, 14 – Šveits, 15 – (vaba), 16 – Norra, 17 – Soome, 18 – Taani, 19 – Rumeenia, 20 – Poola, 21 – Portugal, 22 – Venemaa Föderatsioon, 23 – Kreeka, 24 – Iirimaa, 25 – Horvaatia, 26 – Sloveenia, 27 – Slovakkia, 28 – Valgevene, 29 – Eesti, 30 – (vaba), 31 – Bosnia ja Hertsegoviina, 32 – Läti, 33 – (vaba), 34 – Bulgaaria, 35 – (vaba), 36 – Leedu, 37 – Türgi, 38 – (vaba), 39 – Aserbaidžaan, 40 – Endine Jugoslaavia Makedoonia Vabariik, 41 – (vaba), 42 – Euroopa Ühendus (tüübikinnituse annavad liikmesriigid, kasutades vastavat Euroopa Majanduskomisjoni sümbolit), 43 – Jaapan, 44 – (vaba), 45 – Austraalia, 46 – Ukraina, 47 – Lõuna-Aafrika, 48 – Uus-Meremaa, 49 – Küpros, 50 – Malta, 51 – Korea Vabariik, 52 – Malaisia, 53 –Tai, 54 ja 55 – (vabad), 56 – Montenegro, 57 – (vaba) ja 58 – Tuneesia. Järgmised numbrid antakse teistele riikidele sellises kronoloogilises järjekorras, milles nad ratifitseerivad kokkuleppe, milles käsitletakse ratassõidukitele ning neile paigaldatavatele ja/või neil kasutatavatele seadmetele ja osadele ühtsete tehnonõuete kehtestamist ja kõnealuste nõuete alusel väljastatud tüübikinnituste vastastikuse tunnustamise tingimusi, või ühinevad selle kokkuleppega ning Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni peasekretär edastab kõnealused numbrid kokkuleppeosalistele.

(5) 24 V nimipingega halogeen-lamplaternamoodulitele esitatavad nõuded on väljatöötamisel.

(6) Kõik fotomeetrilised mõõtmised tehakse punktis 7.1 osutatud nimipingel.

(7) Kui käesolevas eeskirjas esitatud nõuete kohaselt ainult lähitule jaoks projekteeritud halogeen-lamplaternamooduli fokaaltelg kaldub märgatavalt kõrvale valguskiire põhisuunast, siis tuleb teha külgreguleerimine viisil, mis kõige paremini vastab valgustusnõuetele punktides 75 R ja 50 R parempoolse liikluse puhul ning 75 L ja 50 L vasakpoolse liikluse puhul.

(8) Katseekraan peab olema piisavalt lai, et võimaldada varju piiri uurimist vähemalt 5° ulatuses kummalegi poole joont vv.

(9) Kui valgusvihu varju piiril ei ole selget „küünarnukki”, tehakse külgreguleerimine viisil, mis kõige paremini vastab valgustusnõuetele punktides 75 R ja 50 R parempoolse liikluse korral ning punktides 75 L ja 50 L vasakpoolse liikluse korral.

(10) Lähitule jaoks projekteeritud halogeen-lamplaternamoodul võib kiirata ka kaugtuld, mis ei pea käesolevatele nõuetele vastama.

(11) Reguleerimise ebatäpsus piirides 1° paremale või vasakule ei ole vastuolus vertikaalse ebatäpsusega. Viimane on piiratud ainult punkti 8.3 nõuetega. Varju piiri horisontaalne osa ei tohiks aga ulatuda kaugemale joonest hh (punkti 8.3 nõudeid ei kohaldata halogeen-lamplaternamoodulite suhtes, mis peavad käesoleva eeskirja nõuetele vastama üksnes seoses lähitulega).

(12) E50 R ja E50 L on tegelikult mõõdetud valgustus.

(13) See nõue on ametkondadele soovituslik.

1. LISA TEATIS (suurim formaat: A4 (210 × 297 mm))

2. LISA TÜÜBIKINNITUSMÄRKIDE KUJUNDUSE NÄIDISED Joonis 1 Joonisel kujutatud tüübikinnitusmärgiga halogeen-lamplaternamoodul on saanud tüübikinnituse Madalmaades (E4), kannab tüübikinnitusnumbrit 2439, vastab 02-seeria muudatustega muudetud käesoleva eeskirja nõuetele seoses nii lähi- kui ka kaugtulega ja on projekteeritud üksnes parempoolseks liikluseks. Arv 30 näitab, et kaugtule maksimaalne valgustugevus on vahemikus 86 250 ja 101 250 kandelat. Märkus: tüübikinnitusnumber ja lisatähis(ed) paigutatakse ringjoone lähedale ja E-tähe kohale või alla või E-tähest paremale või vasakule. Tüübikinnitusnumbri numbrid peavad olema E-tähe suhtes samal pool ja tähega samas suunas. Rooma numbrite kasutamisest tüübikinnitusnumbrina tuleks hoiduda, et vältida nende segiajamist teiste sümbolitega. Joonis 2 Joonisel kujutatud tüübikinnitusmärgiga halogeen-lamplaternamoodul vastab 02-seeria muudatustega muudetud käesoleva eeskirja nõuetele seoses nii lähi- kui ka kaugtulega ja on projekteeritud üksnes vasakpoolseks liikluseks. Joonis 3a Joonisel kujutatud tüübikinnitusmärgiga halogeen-lamplaternamoodul vastab 02-seeria muudatustega muudetud käesoleva eeskirja nõuetele üksnes seoses lähitulega ja on projekteeritud üksnes parempoolseks liikluseks. Joonis 3b Joonis 4 Joonis 5 Joonisel kujutatud tüübikinnitusmärgiga halogeen-lamplaternamoodul, millel on plastmaterjalist hajutiklaas, vastab 02-seeria muudatustega muudetud käesoleva eeskirja nõuetele: ainult seoses lähitulega ja on projekteeritud ainult vasakpoolse liikluse jaoks; ainult seoses kaugtulega. Arv 30 näitab, et kaugtule maksimaalne valgustugevus on vahemikus 86 250 ja 101 250 kandelat. Joonis 6 Joonis 7 Sellise halogeen-lamplaternamooduli tunnuskood, mis vastab eeskirja nr 31 nõuetele seoses nii lähi- kui ka kaugtulega ning on projekteeritud ainult parempoolse liikluse jaoks; ainult seoses lähitulega ja on projekteeritud ainult parempoolse liikluse jaoks. Lähitulelaterna hõõgniit ei sütti samaaegselt kaugtulelaterna hõõgniidi ja/või muu vastastikku ühendatud laternaga. Joonis 8 Grupeeritud, kombineeritud või kokkuühendatud laternate lihtsustatud märgistus (Püst- ja põikjooned näitavad skemaatiliselt valgussignaalseadme kuju. Need ei ole tüübikinnitusmärgi osa.) NÄIDIS A NÄIDIS B NÄIDIS C NÄIDIS D Märkus: Neli eespool kujutatud näidist vastavad järgmistele tüübikinnitusmärgiga valgustusseadmetele: eesmine ääretulelatern, mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirjaga nr 7, mida on muudetud 01-seeria muudatustega; plastmaterjalist hajutiklaasiga halogeen-lamplaternamoodul nii parempoolseks kui ka vasakpoolseks liikluseks mõeldud lähitulega ja vahemikku 86 250 kuni 101 250 kandelat jääva maksimaalse valgustugevusega kaugtulega (millele viitab number 30), mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirjaga nr 31, mida on muudetud 02-seeria muudatustega; eesmine udutulelatern, mis on varustatud plastmaterjalist hajutiklaasiga ja saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirjaga nr 19, mida on muudetud 02-seeria muudatustega; eesmine suunatulelatern (kategooria 1a), mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirjaga nr 6, mida on muudetud 02-seeria muudatustega. Joonis 9 Halogeen-lamplaternamooduliga vastastikku ühendatud latern Näidis 1 Näidisel esitatakse sellise plastmaterjalist hajutiklaasi märgistus, mis on mõeldud kasutamiseks eri tüüpi halogeen-lamplaternamoodulite puhul, nimelt: kas : halogeen-lamplaternamoodul nii parempoolseks kui ka vasakpoolseks liikluseks mõeldud lähitulega ja kaugtulega, mis on saanud tüübikinnituse Saksamaal (E1) kooskõlas eeskirjaga nr 5, mida on muudetud 02-seeria muudatustega, ja mis on vastastikku ühendatud eesmise ääretulelaternaga, mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirjaga nr 7, mida on muudetud 01-seeria muudatustega, või : halogeen-lamplaternamoodul nii parempoolseks kui ka vasakpoolseks liikluseks projekteeritud lähitulega ja vahemikku 86 250 kuni 101 250 kandelat jääva maksimaalse valgustugevusega kaugtulega, mis on saanud tüübikinnituse Saksamaal (E1) kooskõlas eeskirjaga nr 31, mida on muudetud 02-seeria muudatustega, ja mis on vastastikku ühendatud samasuguse eesmise ääretulelaternaga, nagu eespool kirjeldatud, või isegi : üks eespool nimetatud halogeen-lamplaternamoodulitest, mis on tüübikinnituse saanud üksiklaternana. Mooduli korpus kannab ainsat kehtivat tüübikinnitusnumbrit, näiteks: Näidis 2 Näidisel esitatakse sellise hajutiklaasi märgistus, mida kasutatakse kahe halogeen-lamplaternamooduli koostus, mis on tüübikinnituse saanud Madalmaades (E4) ja mis koosneb mõlema liiklussüsteemi jaoks mõeldud lähituld kiirgavat esilaternast ja kaugtulest, mis vastab eeskirja nr 1 nõuetele, ja esilaternast, mis kiirgab kaugtuld, mis vastab eeskirja nr 31 nõuetele.

3. LISA HALOGEEN-LAMPLATERNAMOODULITE ELEKTRIÜHENDUSED Joonis 1 1. kategooria (ainult kaugtuli) Joonis 2 21. kategooria (ainult lähituli) Joonis 3 22. kategooria (lähi- ja kaugtuli)

4. LISA MÕÕTEEKRAAN A. Parempoolseks liikluseks projekteeritud halogeen-lamplaternamoodul B. Vasakpoolseks liikluseks projekteeritud halogeen-lamplaternamoodul

5. LISA Toodangu nõuetele vastavuse järelevalvemenetluse miinimumnõuded 1. ÜLDOSA 1.1. Mehaanilisest ja geomeetrilisest seisukohast peetakse vastavusnõudeid käesoleva eeskirja kohaselt täidetuks, kui erinevused ei ületa vältimatuid tootmishälbeid. 1.2. Masstoodanguna valmistatavate esilaternate vastavust fotomeetriliste tööparameetrite nõuetele ei vaidlustata juhul, kui juhuslikult katsetamiseks valitud esilaternate fotomeetriliste tööparameetrite mõõtmisel: 1.2.1. ei erine ükski mõõdetud väärtus käesolevas eeskirjas ettenähtud väärtustest rohkem kui 20 %. Väärtuste B 50 (või R) ja III piirkonna puhul võib maksimumhälve ebasoodsas suunas olla vastavalt: B 50 L (või R) 0,2 luksile vastavalt 20 % 0,3 luksile vastavalt 30 % III piirkond 0,3 luksile vastavalt 20 % 0,45 luksile vastavalt 30 % 1.2.2. ega juhul, kui 1.2.2.1. lähitule puhul on käesoleva eeskirjaga ettenähtud väärtused täidetud punktis HV (lubatud hälbega + 0,2 luksi) ja sama suunatuse korral vähemalt ühes punktis igal mõõteekraani (25 m kaugusel) järgmiste punktide ümber 15 cm raadiusega ringjoonega piiratud alal: B 50 L (või R) (1) (lubatud hälbega + 0,1 luksi), 75 R (või L), 50 V, 25 R, 25 L; ja kogu IV piirkonna alal, mis ei ole rohkem kui 22,5 cm joonest 25 R või 25 L kõrgemal, 1.2.2.2. ja kui HV asub kaugtule puhul samavalgustustihedusjoone 0,75 Emax piires, kehtib kõikides käesoleva eeskirja punkti 8.3 kohaselt määratletud mõõtepunktides maksimumväärtustele lubatud hälve + 20 % ja miinimumväärtustele lubatud hälve – 20 %. 1.2.3. Kui eespool kirjeldatud katse tulemused ei vasta nõuetele, on lubatud esilaterna asendi muutmine tingimusel, et valgusvihu telje ümberpaiknemine ei ületa külgsuunas 1° paremale või vasakule (2). 1.3. Varju piiri vertikaalasendi kuumusest tingitud muutumise kontrollimiseks kohaldatakse järgmist menetlust. Ühte esilaternanäidist katsetatakse vastavalt 6. lisa punktis 2.1 kirjeldatud menetlusele pärast seda, kui näidisele on kolm korda järjest rakendatud 6. lisa punktis 2.2.2 kirjeldatud tsüklit. Esilatern loetakse nõuetele vastavaks, kui Δr ei ületa1,5 mrad. Kui nimetatud väärtus on suurem kui 1,5 mrad, kuid ei ületa 2,0 mrad, katsetatakse teist esilaternat ning seejärel ei tohi mõlemale näidisele registreeritud absoluutsete väärtuste keskmine ületada 1,5 mrad. 1.4. Värvsuskoordinaatide suhtes kohaldatavad nõuded peavad olema täidetud. 2. MIINIMUMNÕUDED TOOTJAPOOLSELE NÕUETELE VASTAVUSE KONTROLLILE Tüübikinnitusmärgi omanik peab sobiva ajavahemiku järel tegema igale esilaternatüübile vähemalt järgmised katsed. Katsed peavad vastama käesoleva eeskirja sätetele. Kui mõni näidis ei vasta asjaomase katsetüübi nõuetele, tuleb võtta muud näidised ja katsetada neid. Tootja peab võtma meetmeid, et tagada toodangu vastavus nõuetele. 2.1. Katsete laad Käesoleva eeskirja nõuetele vastavuse katsed tehakse fotomeetriliste omaduste ning varju piiri vertikaalasendi kuumusest tingitud muutumise kontrollimiseks. 2.2. Katsemeetodid 2.2.1. Katsed tehakse üldiselt käesolevas eeskirjas kirjeldatud meetodite järgi. 2.2.2. Tootja tehtavatel nõuetele vastavuse katsetel võib tüübikinnituskatsete eest vastutava pädeva asutuse nõusolekul kasutada võrdväärseid meetodeid. Tootjal on kohustus tõendada, et kasutatavad meetodid on käesolevas eeskirjas sätestatud meetoditega võrdväärsed. 2.2.3. Punktide 2.2.1 ja 2.2.2 kohaldamine nõuab katseseadmete regulaarset kalibreerimist ja nende mõõteandmete vastandamist pädeva asutuse teostatud mõõtmistulemustele. 2.2.4. Kõikidel juhtudel, kuid eriti halduslikul kontrollimisel ja näidiste võtmisel, tuleb võrdlusmeetoditena kasutada käesolevas eeskirjas sätestatud meetodeid. 2.3. Näidiste võtmine Esilaternate näidised valitakse ühtliku partii hulgast juhuslikkuse põhimõttel. Ühtlik partii tähendab tootja tootmismeetodite kohaselt määratletud sama tüüpi esilaternate rühma. Hindamine hõlmab tavaliselt üksikute tehaste seeriatoodangut. Tootja võib siiski koguda sama tüübi kohta andmeid eri tehastest, kui need tehased töötavad sama kvaliteedisüsteemi ja -juhtimise alusel. 2.4. Mõõdetud ja registreeritud fotomeetrilised näitajad Näidisteks valitud esilaternatega tehakse fotomeetrilised mõõtmised käesolevas eeskirjas ettenähtud punktides, tulemid võetakse kaugtule puhul väärtusele Emax vastavast punktist ja punktidest HV, (3) HL, HR (4) ning lähitule puhul punktidest B 50 L (või R), HV, 50 V, 75 R (või L) ja 25 L (või R) (vt 4. lisa joonis). 2.5. Nõuetele vastavuse kriteeriumid Tootja peab katsetulemused statistiliselt töötlema ning määratlema koos pädeva asutusega oma toodete nõuetele vastavust reguleerivad kriteeriumid nii, et on täidetud käesoleva eeskirja punktis 11.1 sätestatud toodete nõuetele vastavuse hindamise nõuded. Toodete nõuetele vastavuse kriteeriumid peavad olema niisugused, et 8. lisas kirjeldatud juhusliku kontrollnäidise (esimese võetud näidise) puhul on kontrolli läbimise minimaalne tõenäosus 0,95 (95 % usaldatavusega). (1) Sulgudes olevad tähed viitavad vasakpoolse liikluse jaoks mõeldud esilaternatele. (2) Reguleerimise ebatäpsus piirides 1° paremale või vasakule ei ole vastuolus vertikaalse ebatäpsusega. Viimane on piiratud ainult punkti 8.3 nõuetega. Varju piiri horisontaalne osa ei tohiks aga ulatuda kaugemale joonest hh (punkti 8.3 nõudeid ei kohaldata halogeen-lamplaternamoodulite suhtes, mis peavad käesoleva eeskirja nõuetele vastama üksnes seoses lähitulega). (3) Kui kaugtuli on vastastikku ühendatud lähitulega, on HV kaugtule puhul sama mõõtmispunkt kui lähitule puhul. (4) HL ja HR: punktid joonel hh, mis asuvad punktist HV vastavalt 1,125 m vasakul ja paremal.

6. LISA Töötavate esilaternate fotomeetriliste näitajate püsivuse katsetamine ESILATERNAKOOSTUDE KATSETAMINE Pärast fotomeetriliste näitajate mõõtmist käesoleva eeskirja ettekirjutuste kohaselt kaugtule puhul väärtusele Emax vastavas punktis ja lähitule puhul punktides HV, 50 R ja B 50 L (või HV, 50 L ja B 50 R vasakpoolseks liikluseks määratud esilaternate puhul) katsetatakse töötava esilaternakoostu fotomeetriliste näitajate püsivust. Esilaternakoostu all mõeldakse laternakoostu koos seda ümbritsevate korpuse osade ja lampidega, mis võivad mõjutada selle soojust hajutavaid omadusi. 1. FOTOMEETRILISTE NÄITAJATE PÜSIVUSE KATSETAMINE Katsed tehakse kuivas ja tuulevaikses kohas õhutemperatuuril 23 °C ± 5 °C ning esilaternakoost asetatakse statiivile viisil, mis vastab esilaterna õigele paigutusele sõidukil. 1.1. Puhas esilatern Esilaternal lastakse töötada 12 tundi, nagu kirjeldatud punktis 1.1.1, ning seda kontrollitakse vastavalt punktile 1.1.2. 1.1.1. Katsemenetlus Esilaternal lastakse töötada ettenähtud aja järgmisel viisil. a) Kui tüübikinnitus antakse ainult ühele valgustusfunktsioonile (lähi- või kaugtulele), lülitatakse vastav hõõgniit ettenähtud ajaks sisse (1). b) Vastastikku ühendatud kaugtulelaterna ja lähitulelaterna puhul (kahe hõõgniidiga halogeen-lamplaternamoodul): kui taotleja deklaratsiooni kohaselt lülitatakse esilaterna kasutamisel samaaegselt sisse vaid üks hõõgniit, (2) tehakse katse vastavalt sellele tingimusele ning igal määratud funktsioonil lastakse töötada (1) punktis 1.1 nimetatud ajavahemikust poole võrra väiksema ajavahemiku vältel. Kõigil ülejäänud juhtudel (1) (2) rakendatakse esilaterna suhtes sätestatud ajavahemiku vältel järgmist tsüklit: 15 minutit on sisse lülitatud lähitule hõõgniit; 5 minutit on sisse lülitatud kõik hõõgniidid. c) Grupeeritud valgustusfunktsioonide korral lülitatakse kõik need funktsioonid samaaegselt sisse üksikfunktsioonide kohta punktis a määratletud ajavahemiku jooksul, võttes arvesse ka punktis b osutatud vastastikku ühendatud valgustusfunktsioonide kasutamist, vastavalt tootja juhistele. 1.1.1.2. Katsepinge Pinget tuleb reguleerida nii, et rakendatav võimsus oleks 90 % halogeen-lamplaternamooduli tüübile (halogeen-lamplaternamoodulite tüüpidele) käesolevas eeskirjas sätestatud maksimumvõimsusest. 1.1.2. Katsetulemused 1.1.2.1. Visuaalne kontroll Kui esilaterna temperatuur on ühtlustunud ümbritseva keskkonna temperatuuriga, tuleb esilaterna hajutiklaasi ja välimist hajutiklaasi (kui see on olemas) puhastada puhta niiske puuvillase lapiga. Seejärel kontrollitakse seda visuaalselt: esilaterna hajutiklaasil ega välimisel hajutiklaasil (selle olemasolul) ei tohi olla ühtki tuvastatavat moonutust, deformatsiooni, mõra ega värvimuutust. 1.1.2.2. Fotomeetriline katse Käesoleva eeskirja nõuete kohaselt tuleb fotomeetrilisi väärtusi kontrollida järgmistes punktides: lähitule puhul: 50 R – B 50 L – HV parempoolseks liikluseks projekteeritud esilaternatel, 50 L – B 50 R – HV vasakpoolseks liikluseks projekteeritud esilaternatel; kaugtule puhul: väärtusele Emax vastav punkt. Esilaterna aluse võimaliku kuumusdeformatsiooni arvessevõtmiseks võib teha teise joondamise (varju piiri asukoha muutumist käsitletakse käesoleva lisa punktis 2). Lubatav erinevus fotomeetriliste näitajate ja enne katset mõõdetud väärtuste vahel on 10 %, mis sisaldab ka fotomeetriliste mõõtmiste lubatud viga. 1.2. Määrdunud esilatern Pärast esilaterna katsetamist punkti 1.1 kohaselt tuleb lasta sel pärast punktis 1.2.1 ettenähtud viisil ettevalmistamist töötada ühe tunni vältel punktis 1.1.1 kirjeldatud viisil ning seejärel kontrollida seda punktis 1.1.2 ettenähtud viisil. 1.2.1. Esilaterna ettevalmistamine 1.2.1.1. Katsesegu 1.2.1.1.1. Esilaterna puhul, mille välimine hajutiklaas on klaasist, peab esilaternale kantav vee ja saasteaine segu koosnema: 9 osast (kaalu järgi) kvartsliivast osakese suurusega 0–100 μm; 1 osast (kaalu järgi) taimsest söetolmust (pöök) osakese suurusega 0–100 μm; 0,2 osast (kaalu järgi) NaCMC-st (3) ja sobivast kogusest destilleeritud veest maksimaalse elektrijuhtivusega ≤ 1 mS/m. Segu ei tohi olla vanem kui 14 päeva. 1.2.1.1.2. Esilaterna puhul, mille välimine hajutiklaas on plastmaterjalist, peab esilaternale kantav vee ja saasteaine segu koosnema: 9 osast (kaalu järgi) kvartsliivast osakese suurusega 0–100 μm; 1 osast (kaalu järgi) taimsest söetolmust (pöök) osakese suurusega 0–100 μm; 0,2 osast (kaalu järgi) NaCMC-st (3), 13 osast (kaalu järgi) destilleeritud veest maksimaalse elektrijuhtivusega ≤ 1 mS/m ja 2 ± 1 osast (kaalu järgi) pindaktiivsest ainest (4). Segu ei tohi olla vanem kui 14 päeva. 1.2.1.2. Katsesegu kandmine esilaternale Katsesegu kantakse ühtlaselt tervele esilaterna valgust kiirgavale pinnale ja lastakse siis kuivada. Kirjeldatud menetlust korratakse, kuni valgustatuse väärtus on järgmiste, punktis 1 kirjeldatud tingimuste kohaselt mõõdetud punktide väärtustega võrreldes 15–20 % langenud: kaugtule fotomeetrilise jaotuse Emax väärtusele vastav punkt kaugtule-/lähitulelaterna puhul; kaugtule fotomeetrilise jaotuse Emax väärtusele vastav punkt ainult kaugtulelaterna puhul; ainult lähitulelaterna puhul parempoolse liikluse jaoks projekteeritud laternal 50 R ja 50 V (5); ainult lähitule puhul vasakpoolse liikluse jaoks projekteeritud laternal 50 L ja 50 V (5). 1.2.1.3. Mõõteseadmed Mõõteseadmed peavad olema samaväärsed esilaterna tüübikinnituskatsetel kasutatutega. 2. SOOJUSE MÕJUL TOIMUVA VARJU PIIRI VERTIKAALASENDI MUUTUMISE KATSE Käesoleva katsega kontrollitakse, kas valgusvihu varju piiri kuumuse mõjul toimuv vertikaalasendist kõrvalenihkumine ei ületa töötavale lähitule esilaternale ettenähtud väärtust. Esilaternaga, mida katsetati vastavalt punktile 1,1, tehakse katse nii, nagu on kirjeldatud punktis 2.1, eemaldamata esilaternat katseseadmelt ega muutmata selle asendit katseseadme suhtes. 2.1. Katse Katse tehakse kuivas ja tuulevaikses kohas, õhutemperatuuril 23 °C ± 5 °C. Masstoodanguna valmistatud ning vähemalt ühe tunni jooksul vanandatud halogeen-lamplaternamoodulit kasutades lülitatakse esilaterna lähituli sisse, esilaternat seejuures katseseadmest eemaldamata ega laterna asendit katseseadme suhtes muutmata. (Käesolevaks katseks reguleeritakse pinge niisuguseks, nagu on ette nähtud punktiga 1.1.1.2.) Varju piiri horisontaalse osa asendit (joone vv ja punkti B 50 L (parempoolne liiklus) või punkti B 50 R (vasakpoolne liiklus) läbiva vertikaaljoone vahel) kontrollitakse vastavalt 3 minutit (r3) ja 60 minutit (r60) pärast esilaterna sisselülitamist. Eespool kirjeldatud varju piiri asukohamuutust mõõdetakse mis tahes meetodil, mis tagab piisava täpsuse ja reprodutseeritavad tulemused. 2.2. Katsetulemused 2.2.1. Milliradiaanides väljendatud tulemused loetakse vastuvõetavaks, kui esilaterna kohta registreeritud absoluutväärtus Δ rI = | r3 – r60 | ei ületa 1,0 mrad (Δ rI ≤ 1,0 mrad). 2.2.2. Kui eespool osutatud väärtus ületab 1,0 mrad, kuid ei ületa 1,5 mrad (1,0 mrad Δ rI ≤ 1,5 mrad), tehakse punktis 2.1 kirjeldatud viisil uus katse teise esilaternaga, mille puhul on eelnevalt kolm korda järjest rakendatud allpool kirjeldatud tsüklit, et stabiliseerida laterna mehaanilised osad statiivil asendis, mis kajastab esilaterna korrektset paigutust sõidukil: lähitulelaternal lastakse töötada 1 tunni vältel (pinge tuleb reguleerida punktis 1.1.1.2 ettenähtud viisil); latern lülitatakse 1 tunniks välja. Esilaternatüüp loetakse vastuvõetavaks, kui esimese näidise kohta mõõdetud absoluutväärtuse Δ rI ja teise näidise puhul mõõdetud absoluutväärtuse Δ rII aritmeetiline keskmine ei ületa 1,0 mrad. (1) Kui katsetatav esilatern on grupeeritud ja/või vastastikku ühendatud signaallaternatega, peavad viimased olema sisse lülitatud kogu katse jooksul. Kui tegemist on suunatulelaternaga, peab see olema sisse lülitatud vilkuvas režiimis ning sisse- ja väljalülitamise perioodid peavad olema ligikaudu võrdsed. (2) Kui esilaternal vilgutamisel töötab korraga kaks või rohkem hõõgniiti, ei käsitata seda hõõgniitide normaalse samaaegse kasutamisena. (3) NaCMC on karboksümetüültselluloosi naatriumsool, mida tavaliselt tähistatakse lühendiga CMC. Segus kasutataval NaCMC-l peab temperatuuri 20 °C juures olema asendatud rühmade määr 0,6 –0,7 a viskoossus 200–300 cP 2 % lahuse puhul. (4) Koguse lubatud hälve tuleneb vajadusest saavutada määrdumine, mis valgub õigesti laiali kogu plastist hajutiklaasil. (5) Punkt 50 V asub 375 mm punktist HV allpool vertikaaljoonel v-v, kui ekraan on 25 m kaugusel.

7. LISA Plastmaterjalist hajutiklaasidega laternatele esitatavad Nõuded – Hajutiklaasi Või Materjalinäidiste Ja Laternakoostude Katsetamine 1. ÜLDISED NÕUDED 1.1. Vastavalt käesoleva eeskirja punktile 3.2.4 katsetamiseks antud näidised peavad vastama käesoleva lisa punktides 2.1–2.5 esitatud nõuetele. 1.2. Vastavalt käesoleva eeskirja punktile 3.2.3 katsetamiseks antud kahest plastmaterjalist hajutiklaasidega laternakoostude näidisest viis peavad hajutiklaasi materjali suhtes vastama käesoleva lisa punktis 2.6 esitatud nõuetele. 1.3. Plastmaterjalist hajutiklaaside näidistele või materjalinäidistele koos peegeldiga, millele on ette nähtud paigaldada hajutiklaas (kui peegeldi on kasutusel), tehakse tüübikinnituskatsed käesoleva lisa 1. liite tabelis A määratletud kronoloogilises järjekorras. 1.4. Kui aga tootja suudab tõendada, et toode on juba läbinud punktidega 2.1–2.5 ettenähtud katsed või mõne muu eeskirja kohased võrdväärsed katsed, ei ole nimetatud katseid vaja korrata; kohustuslikud on ainult 1. liite tabelis B ettenähtud katsed. 2. KATSED 2.1. Vastupidavus temperatuurimuutustele 2.1.1. Katsed Kolme uut näidist (hajutiklaasi) katsetatakse temperatuuri ja suhtelise õhuniiskuse muutumise viie tsükli jooksul vastavalt järgmisele programmile: 3 tundi temperatuuril 40 °C ± 2 °C ja suhtelisel õhuniiskusel 85–95 %; 1 tund temperatuuril 23 °C ± 5 °C ja suhtelisel õhuniiskusel 60–75 %; 15 tundi temperatuuril – 30 °C ± 2 °C; 1 tund temperatuuril 23 °C ± 5 °C ja suhtelisel õhuniiskusel 60–75 %; 3 tundi temperatuuril 80 °C ± 2 °C; 1 tund temperatuuril 23 °C ± 5 °C ja suhtelisel õhuniiskusel 60–75 %. Enne seda katset tuleb näidiseid hoida vähemalt neli tundi temperatuuril 23 °C ± 5 °C ja suhtelisel õhuniiskusel 60–75 %. Märkus: näidiste ühetunnine temperatuuril 23 °C ± 5 °C hoidmine peab sisaldama termilise šoki ärahoidmiseks vajalikku ühelt temperatuurilt teisele ülemineku etappi. 2.1.2. Fotomeetrilised mõõtmised 2.1.2.1. Meetod Enne ja pärast katset tehakse näidiste fotomeetrilised mõõtmised. Mõõtmised tehakse standardlaternaga järgmistes punktides: lähitulelaterna või lähi- ja kaugtulega laterna lähitulega punktides B 50 L ja 50 R (B 50 R ja 50 L vasakpoolse liikluse jaoks mõeldud laternate puhul); kaugtulelaterna või kaug- ja lähitulelaterna kaugtulega väärtuse Emax suunas. 2.1.2.2. Tulemused Igal näidisel enne ja pärast katset mõõdetud fotomeetriliste väärtuste erinevus ei tohi ületada 10 %, mille hulka kuulub fotomeetrilise menetluse lubatud hälve. 2.2. Vastupidavus atmosfäärimõjudele ja keemilistele mõjuritele 2.2.1. Vastupidavus atmosfäärimõjudele Kolmele uuele näidisele (hajutiklaasile või materjalinäidisele) rakendatakse kiirgust allikast, mille energia spektraaljaotus on samasugune kui mustal kehal temperatuuril vahemikus 5 500–6 000 K. Kiirgusallika ja näidiste vahele asetatakse sobivad filtrid, et minimeerida alla 295 nm ja üle 2 500 nm lainepikkusega kiirgust. Näidistele rakendatakse energeetilist valgustust võimsusega 1 200 W/m2 ± 200 W/m2 nii pikaks ajaks, et näidiste poolt saadav valgusenergia on 4 500 MJ/m2 ± 200 MJ/m2. Katseseadmes näidiste tasemele paigutatud mustal paneelil mõõdetud temperatuur peab olema 50 °C ± 5 °C. Ühtlase kiirguse tagamiseks peavad näidised pöörlema ümber kiirgusallika kiirusega, mis jääb vahemikku 1–5 p/min. Näidistele piserdatakse destilleeritud vett juhtivusega alla 1 mS/m temperatuuril 23 °C ± 5 °C vastavalt järgmisele tsüklile: pihustamine : 5 minutit; kuivatamine : 25 minutit. 2.2.2. Vastupidavus keemilistele mõjuritele Pärast punktis 2.2.1 kirjeldatud katset ja punktis 2.2.3.1 kirjeldatud mõõtmist töödeldakse kolme nimetatud näidist punktis 2.2.2.2 kirjeldatud viisil punktis 2.2.2.1 määratletud seguga. 2.2.2.1. Katsesegu Katsesegu koosneb (mahu järgi) 61,5 protsendist n-heptaanist, 12,5 protsendist tolüeenist, 7,5 protsendist etüültetrakloriidist, 12,5 protsendist triklooretüleenist ja 6 protsendist ksüleenist. 2.2.2.2. Katsesegu pealekandmine Niisutada (ISO 105 kohast) puuvillasest riidest lappi, kuni see on punktis 2.2.2.1 kirjeldatud segust märg, ja hõõruda sellega 10 sekundi pärast 10 minutit näidise välispinda survega 50 N/cm2, mis vastab 14 × 14 mm suurusega katsepinnal jõule 100 N. Nimetatud kümneminutilise ajavahemiku jooksul niisutatakse lappi seguga uuesti, nii et pealekantav vedelik oleks koostiselt jätkuvalt identne ettenähtud katseseguga. Pealekandmise ajal on pragude tekkimise ärahoidmiseks lubatud näidisele rakendatavat survet kompenseerida. 2.2.2.3. Puhastamine Pärast katsesegu pealekandmist kuivatatakse näidiseid välisõhus ja pestakse seejärel punktis 2.3 (Vastupidavus puhastusainetele) kirjeldatud lahusega temperatuuril 23 °C ± 5o C. Seejärel tuleb näidiseid temperatuuril 23 °C ± 5 °C hoolikalt loputada destilleeritud veega, mis ei sisalda üle 0,2 protsendi lisandeid, ja pühkida seejärel pehme lapiga. 2.2.3. Tulemused 2.2.3.1. Pärast atmosfäärimõjudele vastupidavuse katset ei tohi näidiste välispinnas olla pragusid, kriimustusi, mõrasid ega deformatsioone ja läbipaistvuse muutumise keskmine väärtus Δt = (T2 – T3) / T2, mida on mõõdetud kolmel näidisel vastavalt käesoleva lisa 2. liites kirjeldatud menetlusele, ei tohi ületada 0,020 (Δ tm ≤ 0,020). 2.2.3.2. Pärast keemilistele ainetele vastupidavuse katset ei tohi näidistel olla keemiliste ainete jälgi, mis võivad põhjustada muutusi valguse hajumises, mille keskhälve Δd = (T5 – T4) / T2, mida on mõõdetud kolmel näidisel vastavalt käesoleva lisa 2. liites kirjeldatud menetlusele, ei tohi ületada 0,020 (Δ dm ≤ 0,020). 2.3. Vastupidavus puhastusainetele ja süsivesinikele 2.3.1. Vastupidavus puhastusainetele Kolme näidise (hajutiklaasi või materjalinäidise) välispinda kuumutatakse temperatuurini 50 °C ± 5 °C ja kastetakse seejärel viieks minutiks segusse, mille temperatuur on 23 °C ± 5 °C ja mis koosneb 99 osast destilleeritud veest maksimaalse lisandite sisaldusega 0,02 % ja ühest osast alküülarüülsulfonaadist. Katse lõpul kuivatatakse näidiseid temperatuuril 50 °C ± 5 °C. Näidiste pinda puhastatakse niiske lapiga. 2.3.2. Vastupidavus süsivesinikele Seejärel hõõrutakse kolme näidise välispinda ühe minuti jooksul kergelt lapiga, mida on immutatud 70 % (mahu järgi) n-heptaanist ja 30 % tolüeenist koosnevas segus, ning kuivavatakse seejärel välisõhus. 2.3.3. Tulemused Pärast kahe nimetatud katse tegemist ei tohi läbipaistvuse muutumise keskmine väärtus Δt = (T2 – T3) / T2, mida on mõõdetud kolmel näidisel vastavalt käesoleva lisa 2. liites kirjeldatud menetlusele, ei tohi ületada 0,010 (Δ tm ≤ 0,010). 2.4. Vastupidavus mehaanilisele kulumisele 2.4.1. Mehaanilise kulumise katse meetod Kolme uue näidise (hajutiklaasi) välispinnale rakendatakse ühtlase mehaanilise kulutamise katset meetodil, mida on kirjeldatud käesoleva lisa 3. liites. 2.4.2. Tulemused Pärast nimetatud katset mõõdetakse muutusi: läbipaistvuses: Δ t = (T2 – T3) / T2 ja valguse hajumises: Δ t = (T5 – T4) / T2 vastavalt käesoleva lisa 2. liites kirjeldatud menetlusele käesoleva eeskirja punktis 3.2.4.1.1 määratletud alal. Kolme näidise keskmine väärtus peab vastama järgmistele tingimustele: Δ tm ≤ 0,100; Δ dm ≤ 0,050. 2.5. Pinnete olemasolul: pinnete nakkekatse 2.5.1. Näidise ettevalmistamine Hajutiklaasi pindesse lõigatakse žiletiteraga või nõelaga 20 mm × 20 mm suurune ruudustik ruutude suurusega umbes 2 mm × 2 mm. Terale või nõelale avaldatav surve peab olema piisav vähemalt pinde läbilõikamiseks. 2.5.2. Katse kirjeldus Kasutage kleeplinti nakkejõuga 2 N / laiuse cm ± 20 %, mida mõõdetakse käesoleva lisa 4. liites määratletud standardtingimustes. Nimetatud kleeplint, mille laius peab olema vähemalt 25 mm, surutakse vähemalt 5 minutiks vastu punktis 2.5.1 kirjeldatud viisil ettevalmistatud pinda. Seejärel koormatakse kleeplinti nii, et katsetatava pinna nakkejõu suhtes rakendub vastava pinna suhtes risti mõjuv vastujõud. Selles faasis tõmmatakse kleeplint ühtlase kiirusega 1,5 m/s ± 0,2 m/s pinnalt ära. 2.5.3. Tulemused Ruudustikuga piirkonnas ei tohi esineda märgatavaid kahjustusi. Ruutude lõikepunktides või lõigete servades on kahjustused lubatud juhul, kui kahjustatud piirkond ei ületa 15 % ruudustikuga ala pindalast. 2.6. Plastmaterjalist hajutiklaasiga esilaternakoostu katsetamine 2.6.1. Hajutiklaasi pinna vastupidavus mehaanilisele kulumisele 2.6.1.1. Katsed Laternanäidise nr 1 hajutiklaasiga tehakse punktis 2.4.1 kirjeldatud katse. 2.6.1.2. Tulemused Pärast katset ei tohi laternaga tehtud käesoleva eeskirja kohaste fotomeetriliste mõõtmiste tulemused ületada punktide B 50 L ja HV jaoks ettenähtud maksimumväärtusi rohkem kui 30 % võrra ega olla rohkem kui 10 % võrra väiksemad punkti 75 R jaoks ettenähtud miinimumväärtustest (vasakpoolse liikluse jaoks mõeldud esilaternate puhul tuleb arvestada punktidega B 50 R, HV ja 75 L). 2.6.2. Pinnete olemasolul: pinnete nakkekatse Laternanäidise nr 2 hajutiklaasiga tehakse punktis 2.5 kirjeldatud katse. 3. TOODANGU NÕUETELE VASTAVUSE KONTROLLIMINE 3.1. Hajutiklaaside valmistamiseks kasutatavate materjalidega seoses käsitatakse seeriasse kuuluvaid laternaid käesoleva eeskirja nõuetele vastavaks, kui: 3.1.1. pärast keemilistele mõjuritele, puhastusainetele ja süsivesinikele vastupidavuse katseid ei esine näidiste välispinnal palja silmaga märgatavaid pragusid, täkkeid ega deformatsioone (vt punktid 2.2.2, 2.3.1 ja 2.3.2); 3.1.2. pärast punktis 2.6.1.1 kirjeldatud katset jäävad punktis 2.6.1.2 nimetatud mõõtepunktide fotomeetrilised väärtused vastavusse käesoleva eeskirjaga toodangu nõuetele vastavuse suhtes kehtestatud piirnormidega. 3.2. Kui katsetulemused ei vasta nõuetele, korratakse katseid juhuslikkuse põhimõttel valitud teise esilaternanäidisega. 1. LIIDE TÜÜBIKINNITUSKATSETE KRONOLOOGILINE JÄRJEKORD A. Plastmaterjalide katsetamine (hajutiklaasid või materjalinäidised, mis on katsetamiseks esitatud vastavalt käesoleva eeskirja punktile 3.2.4) Näidised–Katsed Hajutiklaasid või materjalinäidised Hajutiklaasid 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 1.1. Piiratud fotomeetrilised parameetrid (punkt 2.1.2) x x x 1.1.1. Temperatuurimuutus (punkt 2.1.1) x x x 1.1.2. Piiratud fotomeetrilised parameetrid (punkt 2.1.2) x x x 1.2.1. Läbipaistvuse mõõtmine x x x x x x x x x 1.2.2. Valguse hajumise mõõtmine x x x x x x 1.3. Atmosfäärimõjurid (punkt 2.2.1) x x x 1.3.1. Läbipaistvuse mõõtmine x x x 1.4. Keemilised mõjurid (punkt 2.2.2) x x x 1.4.1. Valguse hajumise mõõtmine x x x 1.5. Puhastusained (punkt 2.3.1) x x x 1.6. Süsivesinikud (punkt 2.3.2) x x x 1.6.1. Läbipaistvuse mõõtmine x x x 1.7. Kulumine (punkt 2.4.1) x x x 1.7.1. Läbipaistvuse mõõtmine x x x 1.7.2. Valguse hajumise mõõtmine x x x 1.8. Nake (punkt 2.5) x B. Laternakoostude katsetamine (katsetamiseks esitatud vastavalt käesoleva eeskirja punktile 3.2.3). Katsed Esilaternakoost Näidis nr 1 2 2.1. Kulumine (punkt 2.6.1.1) x 2.2. Fotomeetria (punkt 2.6.1.2) x 2.3. Nake (punkt 2.6.2) x 2. LIIDE Valguse hajumise ja läbipaistvuse mõõtmise meetod 1. MÕÕTESEADMED (vt joonis) Kollimaatori K valgusvihku poolhajuvusega β/2 = 17,4 × 10-4 rd piiratakse diafragmaga DT, mille ava on 6 mm ja mille vastu asetatakse näidisealus. Konvergentne akromaatiline lääts L2, mida on korrigeeritud sfäärilise moonutuse suhtes, ühendab diafragmat DT fotomeetri anduriga R; läätse L2 diameeter peab olema selline, et see ei kataks näidise poolt hajutatavat valgust koonuse ulatuses, mille ülemine poolnurk on β/2 = 14°. Ringdiafragma DD nurkadega α0/2 = 1° ja αmax/2 = 12° asetatakse läätse L2 kujutise fokaaltasandisse. Diafragma läbipaistmatu keskmine osa on vajalik otsesest valgusallikast saabuva valguse kõrvaldamiseks. Diafragma keskmist osa peab olema võimalik valgusvihust niimoodi eemaldada, et see lähtestub täpselt esialgsesse asendisse. Vahekaugus L2 DT ja hajutiklaasi L2 fookuskaugus F2 valitakse nii, et kujutis DT katab täielikult anduri R. Kui esialgselt langevat valgust väljendatakse tuhandetes ühikutes, peab iga lugemi absoluutne täpsus olema väiksem kui üks ühik. 2. MÕÕTMISED Tuleb võtta järgmised lugemid. Lugem Näidisega DD keskmise osaga Iseloomustav suurus T1 ei ei Langeva valgusvoo esimene lugem T2 jah (enne katset) ei Uue materjali poolt läbilastav valgusvoog 24 °C moodustatud väljal T3 jah (pärast katset) ei Uue materjali poolt läbilastav valgusvoog 24 °C moodustatud väljal T4 jah (enne katset) jah Uue materjali poolt hajutatud valgusvoog T5 jah (pärast katset) jah Katsetatud materjali poolt hajutatud valgusvoog 3. LIIDE PIHUSTUSKATSE MEETOD 1. KATSESEADMED 1.1. Pihustuspüstol Kasutatav pihustuspüstol peab olema varustatud 1,3 mm läbimõõduga düüsiga, mis võimaldab vedeliku voolukiirust 0,24 ± 0,02 l/min töörõhul 6,0 bar – 0, + 0,5 bar. Nimetatud kasutustingimustes moodustuva lehvikukujulise liivajoa poolt kulutataval pinnal tekkiva mustri läbimõõt peab düüsist 380 mm ± 10 mm kaugusel olema läbimõõduga 170 mm ± 50 mm. 1.2. Katsesegu Katsesegu koostis peab olema järgmine: kvartsliiv, kõvadusega Mohri skaala järgi 7, terasuurusega 0–0,2 mm, ligikaudu normaaljaotusega ning nurgateguriga 1,8–2; vesi, karedusega mitte üle 205 g/m3, segus, mis sisaldab 25 g liiva liitri vee kohta. 2. KATSE Laternate hajutiklaaside välispinnale lastakse üks kord või rohkem kordi toimida eespool kirjeldatud viisil moodustatud liivajoal. Juga tuleb pihustada katsetatava pinna suhtes ligikaudu risti. Kulumist kontrollitakse ühe või mitme klaasinäidise abil, mis asetatakse võrdlusnäidis(t)ena katsetatavate hajutiklaaside lähedale. Segu pihustatakse pinnale, kuni valguse hajumise 2. liites kirjeldatud viisil mõõdetud muutumine näidistel vastab järgmisele väärtusele: Δd = (T5–T4)/T2 = 0,0250 ± 0,0025 Kogu katsetatava pinna ühtlase kulumise kontrollimiseks võib kasutada mitut võrdlusnäidist. 4. LIIDE KLEEPLINDI NAKKEKATSE 1. EESMÄRK Käesolev meetod võimaldab määrata standardtingimustes kleeplindi lineaarset nakkejõudu klaasplaadi suhtes. 2. PÕHIMÕTE Jõu mõõtmine, mis on vajalik kleeplindi klaasplaadilt 90° nurga all eemaldamiseks. 3. ETTENÄHTUD KESKKONNATINGIMUSED Ümbritseva keskkonna temperatuur peab olema 23 °C ± 5 °C ja suhteline õhuniiskus 65 ± 15 %. 4. KATSETÜKID Enne katsetamist konditsioneeritakse näidiseks oleva kleeplindi rulli 24 tunni jooksul ettenähtud keskkonnatingimustel (vt punkt 3). Igast rullist katsetatakse viit 400 mm pikkust katsetükki. Need võetakse rullist pärast kolme pealmise kihi kõrvaldamist. 5. MENETLUS Katse tuleb teha punktis 3 kirjeldatud keskkonnatingimustes. Võetakse viis katsetükki, keerates linti radiaalsuunas lahti kiirusel ca 300 mm/s. Seejärel kinnitatakse katsetükid järgneva 15 sekundi jooksul järgmisel viisil. Lint kantakse sõrme pideva pikisuunalise hõõruva liigutusega, liigselt klaasplaadile surumata, nii et lindi ja klaasplaadi vahele ei jääks õhumulle. Klaasplaadile kinnitatud lint jäetakse 10 minutiks ettenähtud keskkonnatingimustesse. Eemaldatakse umbes 25 mm pikkune katsetükk plaadilt katsetükiga risti olevas tasapinnas. Kinnitatakse plaat ja painutatakse lindi vaba ots 90° all tagasi. Rakendatakse jõudu nii, et lindi ja plaadi eraldusjoon on selle jõu ja plaadi suhtes risti. Tõmmatakse linti selle eemaldamiseks kiirusega 300 mm/s ± 30 mm/s ja registreeritakse selleks vajalik jõud. 6. TULEMUSED Saadud viis väärtust tuleb seada suuruse järjekorda ja võtta mõõtmistulemuseks mediaan. Nimetatud väärtust väljendatakse njuutonites lindi laiuse sentimeetri kohta.