ET Euroopa Liidu Teataja L 323/1

Rahvusvahelise avaliku õiguse alusel on õiguslik toime ainult ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni originaaltekstidel. Käesoleva eeskirja staatust ja jõustumise kuupäeva tuleb kontrollida ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni staatust käsitleva dokumendi TRANS/WP.29/343 viimasest versioonist, mis on kättesaadav Internetis aadressil

http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html

Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Euroopa Majanduskomisjoni (UN/ECE) eeskiri nr 3 – Ühtsed sätted, milles käsitletakse mootorsõidukite ja nende haagiste helkurseadmete tüübikinnitust

Sisaldab kogu kehtivat teksti kuni:

02-seeria muudatuste 12. täiendus – jõustumise kuupäev: 23. juuni 2011

SISUKORD

EESKIRI

1. Reguleerimisala

2. Mõisted

3. Tüübikinnituse taotlemine

4. Märgistus

5. Tüübikinnitus

6. Üldised nõuded

7. Erinõuded (katsed)

8. Tootmise vastavus nõuetele

9. Karistused tootmise nõuetele mittevastavuse korral

10. Tootmise lõplik peatamine

11. Tüübikinnituskatsete eest vastutavate tehniliste teenistuste ja haldusasutuste nimed ja aadressid

12. Üleminekusätted

LISAD

1. lisa – Helkurseadmed, tähised, ühikud

2. lisa – Teatis helkurseadme tüübikinnituse andmise, tüübikinnituse andmisest keeldumise, tüübikinnituse tühistamise või tootmise lõpliku peatamise kohta kooskõlas eeskirjaga nr 3

3. lisa – Tüübikinnitusmärkide kujundus

4. lisa – IA ja IIIA klassi seadmete katsemenetlus

5. lisa – Kujule ja mõõtmetele esitatavad nõuded

Liide – Haagiste IIIA ja IIIB klassi helkurid

6. lisa – Kolorimeetrilised nõuded

7. lisa – Fotomeetrilised nõuded

8. lisa – Vastupidavus välismõjudele

9. lisa – Helkurseadmete optiliste näitajate ajaline stabiilsus

10. lisa – Kuumuskindlus

11. lisa – Värvipüsivus

12. lisa – Katsete ajaline järjestus

13. lisa – IVA klassi seadmete löögikindlus

14. lisa – IVA klassi seadmete katsemenetlus

15. lisa – IVA klassi seadmete katsete ajaline järjestus

16. lisa – IB ja IIIB klassi seadmete katsemenetlus

17. lisa – Tootmise nõuetele vastavuse järelevalvemenetluse miinimumnõuded

18. lisa – Näidiste võtmise miinimumnõuded

1. REGULEERIMISALA

Käesolevat eeskirja kohaldatakse L-, M-, N-, O- ja T-kategooria (1) sõidukite helkurseadmete (2) suhtes.

2. MÕISTED (3)

Käesolevas eeskirjas

2.1. kasutatakse tüübikinnitustaotluse esitamise ajal kehtivas eeskirjas nr 48 ja selle muudatustes sätestatud mõisteid:

2.2. „tagasipeegeldus” – peegeldus, mille puhul valgus peegeldatakse tagasi tulekusuunale lähedases suunas. See omadus peab säilima valgustusnurga suurte erinevuste puhul;

2.3 „tagasipeegeldav optiline osa” – tagasipeegeldust tekitav optiliste osiste kombinatsioon;

2.4. „helkurseade” (1) – koost, mis on kasutusvalmis ja koosneb ühest või enamast tagasipeegeldavast optilisest osast;

2.5. „kõrvalekaldenurk” – nullkeset vastuvõtja keskme ning valgustusallika keskmega ühendavate sirgjoonte vaheline nurk;

2.6. „valgustusnurk” – nurk nulltelje ja sirgjoone vahel, mis ühendab nullkeset valgustusallika keskmega;

2.7. „pöördenurk” – nurk, millega helkurseade pöörleb etteantud asendist ümber oma nulltelje;

2.8. „helkurseadme nähtavusnurk” – nurk, mille all on nähtav suurim osa valgustatud pinnast, vaadatuna valgustusallika või vastuvõtja keskmest;

2.9. „helkurseadme valgustatus” – lühendatud väljend, mida tavaliselt kasutatakse valgustuse tähistamisel, mida mõõdetakse valguskiirtega risti asetseval ja nullkeset läbival tasapinnal;

2.10. „valgustugevuse koefitsient” (CIL) – kindlaksmääratud suunas peegelduv valgustugevus, jagatud helkurseadme valgustatusega antud valgustus-, kõrvalekalde- ja pöördenurga juures.

2.11. Käesolevas eeskirjas kasutusel olevad tähised ja ühikud on esitatud käesoleva eeskirja 1. lisas.

2.12. Helkurseadme tüüp määratakse kindlaks koos tüübikinnitustaotlusega esitatud näidiste ja kirjeldavate dokumentide abil. Helkurseadmeid võib pidada samasse tüüpi kuuluvaks, kui neil on üks või mitu standardnäidise tagasipeegeldavate optiliste osadega identset osa või kui osad ei ole identsed, aga on sümmeetrilised ja neid saab paigaldada nii sõiduki vasakule kui ka paremale poolele ning kui nende muude osade erinevus standardnäidise muudest osadest ei mõjuta käesolevas eeskirjas ette nähtud omadusi.

2.13. Helkurseadmed liigitatakse fotomeetriliste näitajate järgi kolme klassi: IA või IB, IIIA või IIIB ja IVA klass.

2.14. IB ja IIIB klassi helkurseadmed on kombineeritud teiste märgulaternatega, mis ei ole 8. lisa punkti 1.1 kohaselt veekindlad ja on sõidukisse sisse ehitatud.

2.15. „Seadisest peegelduva valguse värvus” – seadisest peegelduva valguse värvuse määratlused on esitatud eeskirja nr 48 punktis 2.30.

3. TÜÜBIKINNITUSE TAOTLEMINE

3.1. Tüübikinnituse taotluse esitab kaubanime või kaubamärgi omanik või vajaduse korral tema nõuetekohaselt volitatud esindaja. Taotleja soovi korral määratakse taotluses kindlaks, kas seadet võib sõidukile paigaldada nullteljest erinevate kallete all sõiduki baastasandite või maapinna suhtes. IA, IB ja IVA klassi helkurite puhul määratakse kindlaks, kas need pöörlevad ümber oma nulltelje; sellised paigaldamise erijuhud tuleb teatises märkida. Taotlusele tuleb lisada: 3.1.1. joonised kolmes eksemplaris, mis on tüübi kindlaksmääramiseks piisavalt üksikasjalikud ja millel näidatakse helkurseadme geomeetriline asend / geomeetrilised asendid sõidukile kinnitamiseks ning mis IB või IIIB klassi helkurite puhul sisaldavad ka paigaldussuuniseid. Joonistel tuleb näidata tüübikinnitusnumbri ja klassitähise kavandatav asukoht tüübikinnitusmärgi ringi suhtes; 3.1.2. tagasipeegeldava optilise osa materjalide tehniliste spetsifikatsioonidega lühikirjeldus; 3.1.3. helkurseadme tootja kindlaksmääratud värvusega näidised, vajaduse korral koos kinnitusvahenditega; esitatavate näidiste arv on sätestatud käesoleva eeskirja 4. lisas; 3.1.4. vajaduse korral kaks muu(de) värvus(t)ega näidist, et laiendada tüübikinnitust samaaegselt või edaspidi muu(de) värvus(t)ega helkurseadmetele; 3.1.5. IVA klassi seadmete puhul helkurseadme näidised, vajaduse korral koos kinnitusvahenditega; esitatavate näidiste arv on sätestatud käesoleva eeskirja 14. lisas.

4. MÄRGISTUS

4.1. Igale tüübikinnituse saamiseks esitatud helkurseadmele peab olema kantud: 4.1.1. taotleja kaubanimi või kaubamärk; 4.1.2. sõna „TOP”, mis paikneb horisontaalselt valgustava pinna ülaosas, kui see on vajalik tootja ettenähtud pöördenurga või -nurkade üheseks kindlaksmääramiseks.

4.2. Igal helkurseadmel peab olema piisavalt suur ala tüübikinnitusmärgi jaoks. See ala näidatakse punktis 3.1.1 nimetatud joonistel.

4.3. Märgistus tuleb kinnitada helkurseadme valgustavale pinnale või ühele valgustavatest pindadest ning see peab olema väljastpoolt nähtav, kui helkurseade on sõidukile kinnitatud.

4.4. Märgistus peab olema selgesti loetav ja kustumatu.

5. TÜÜBIKINNITUS

5.1. Kui kõik esitatud näidised vastavad käesoleva eeskirja nõuetele, antakse sellele tüübile kinnitus.

5.2. Kui helkurseadme tüübi kinnitust laiendatakse teistele samasugustele seadmetele, mis erinevad üksnes värvuse poolest, nõutakse käesoleva eeskirja punktis 3.1.4 osutatud kahe ükskõik millise värvusega ning kolorimeetrilistele nõuetele vastava näidise esitamist; muid katseid enam ei nõuta. IVA klassi seadmete puhul käesolevat punkti 5.2 ei kohaldata.

5.3. Igale kinnitatud tüübile antakse tüübikinnitusnumber. Selle kaks esimest numbrit (praegu 02, mis tähistab 02-seeria muudatusi, mis jõustusid 1. juulil 1985) näitavad tüübikinnituse andmise ajaks käesolevasse eeskirja viimati tehtud suurimate tehniliste muudatuste seeriat. Üks ja sama kokkuleppe osaline ei tohi anda sama numbrit teisele käesoleva eeskirja reguleerimisalasse kuuluvale helkurseadme tüübile, välja arvatud tüübikinnituse laiendamise korral üksnes värvuselt erinevale seadmele.

5.4. Teade helkurseadme tüübile käesoleva eeskirja kohase tüübikinnituse andmise, tüübikinnituse laiendamise või tüübikinnituse andmisest keeldumise kohta esitatakse käesolevat eeskirja kohaldavatele kokkuleppe osalistele käesoleva eeskirja 2. lisas esitatud näidisele vastaval vormil.

5.5. Igale käesoleva eeskirja kohaselt tüübikinnituse saanud helkurseadme tüübile vastavale helkurseadmele tuleb punktis 4.2 osutatud alale peale punktis 4.1 kirjeldatud märgistuse kinnitada järgmised tähised: 5.5.1. rahvusvaheline tüübikinnitusmärk, mis koosneb: 5.5.1.1. ringjoonega ümbritsetud E-tähest, millele järgneb tüübikinnituse andnud riigi tunnusnumber (4); 5.5.1.2. tüübikinnitusnumbrist; 5.5.1.3. tähiste rühmast – IA, IB, IIIA, IIIB või IVA –, mis näitab tüübikinnituse saanud helkurseadme klassi.

5.6. Kui kaks või enam laternat on osa ühest ja samast grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternatest (sh helkurist) koosnevast üksusest, antakse tüübikinnitus ainult juhul, kui mõlemad/kõik asjaomased laternad vastavad käesoleva või mõne muu eeskirja nõuetele. Kui asjaomased laternad ei vasta ühegi eeskirja nõuetele, ei tohi neid sellises grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternatest koosnevas üksuses kasutada. 5.6.1. Kui grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternad vastavad mitme eeskirja nõuetele, võib kasutada ainult ühte rahvusvahelist tüübikinnitusmärki, mis koosneb ringjoonega ümbritsetud E-tähest, millele järgneb tüübikinnituse andnud riigi tunnusnumber, tüübikinnitusnumber ja vajaduse korral nõutav nool. Selle tüübikinnitusmärgi võib asetada ükskõik kuhu grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternatel, tingimusel et: 5.6.1.1. märk on pärast paigaldamist nähtav; 5.6.1.2. ühtegi valgust edastavate grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternate osa ei ole võimalik eemaldada, eemaldamata samaaegselt ka tüübikinnitusmärki. 5.6.2. Iga laterna tunnusmärk, mis vastab igale tüübikinnituse aluseks olnud eeskirjale, ning tüübikinnituse andmise kuupäevaks käesolevasse eeskirja viimati tehtud suurimate tehniliste muudatuste seeria tuleb märkida: 5.6.2.1. kas asjakohasele valgust kiirgavale pinnale; 5.6.2.2. või laternate grupile sellisel viisil, et kõik grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternad oleks selgesti tuvastatavad (vt võimalikke näiteid 3. lisas). 5.6.3. Tüübikinnitusmärgi osade mõõtmed ei tohi olla väiksemad minimaalsetest mõõtmetest, mis on tüübikinnituse aluseks oleva eeskirja kohaselt nõutavad kõige väiksemate tähiste puhul. 5.6.4. Igale kinnitatud tüübile antakse tüübikinnitusnumber. Üks ja sama kokkuleppe osaline ei tohi anda sama numbrit teisele käesoleva eeskirja reguleerimisalasse kuuluvate grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternate tüübile.

5.7. Tüübikinnitusmärk peab olema selgesti loetav ja kustumatu.

5.8. Käesoleva eeskirja 3. lisas on esitatud üksiklaternate (joonis 1) ja grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternate (joonis 2) tüübikinnitusmärkide kujunduse näidised koos kõikide eespool nimetatud lisatähistega.

6. ÜLDISED NÕUDED

6.1. Helkurseadmete ehitus peab võimaldama nende nõuetekohast kasutamist tavapärastes kasutustingimustes. Peale selle ei tohi neil olla konstruktsiooni- ega tootmisvigu, mis kahjustavad nende tõhusat toimimist või takistavad nende töökorras hoidmist.

6.2. Helkurseadmete osi ei tohi olla kerge lahti monteerida.

6.3. Tagasipeegeldavad optilised osad ei tohi olla asendatavad.

6.4. Helkurseadmete välispinda peab olema lihtne puhastada. Seetõttu ei tohi see olla kare; sellel võib olla mügarikke juhul, kui need ei takista puhastamist.

6.5. IVA klassi seadmete kinnitusvahendid peavad olema sellised, et seadme ja sõiduki vaheline kinnitus oleks stabiilne ja vastupidav.

6.6. Tavapärastes kasutustingimustes tuleb tagada, et helkurite sisepinnale ei ole võimalik ligi pääseda.

7. ERINÕUDED (KATSED)

7.1. Helkurseadmed peavad vastama ka kujule ja mõõtmetele esitatavatele ning kolorimeetrilistele, fotomeetrilistele, füüsikalistele ja mehaanilistele nõuetele, mis on sätestatud käesoleva eeskirja 5.–11. ja 13. lisas. Katsemenetlusi kirjeldatakse 4. lisas (IA ja IIIA klass), 14. lisas (IVA klass) ja 16. lisas (IB ja IIIB klass).

7.2. Sõltuvalt helkurseadmete ja eelkõige nende optiliste osade valmistamiseks kasutatud materjalist võivad pädevad asutused anda laboritele loa teatavad tarbetud katsed tegemata jätta, tingimusel, et see märgitakse tüübikinnituse teatise märkuste lahtris.

8. TOOTMISE VASTAVUS NÕUETELE

Tootmise nõuetele vastavust tuleb kontrollida kooskõlas kokkuleppe 2. liitega (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2) ning see peab vastama järgmistele nõuetele.

8.1. Käesoleva eeskirja kohase tüübikinnituse saanud helkurid peavad olema valmistatud nii, et need vastavad kinnitatud tüübile, täites punktides 6 ja 7 sätestatud nõudeid.

8.2. Käesoleva eeskirja 17. lisas sätestatud miinimumnõuded tootmise nõuetele vastavuse järelevalvemenetluse jaoks peavad olema täidetud.

8.3. Käesoleva eeskirja 18. lisas sätestatud miinimumnõuded kontrollijapoolse näidiste võtmise jaoks peavad olema täidetud.

8.4. Tüübikinnituse andnud asutus võib igal ajal kontrollida igas tootmisüksuses rakendatavaid vastavuskontrolli meetodeid. Neid kontrolle tehakse tavaliselt kord kahe aasta jooksul.

9. KARISTUSED TOOTMISE NÕUETELE MITTEVASTAVUSE KORRAL

9.1. Helkurseadme tüübile antud tüübikinnituse võib tühistada, kui nõuded ei ole täidetud või kui tüübikinnitusega helkurseade ei vasta tüübikinnituse saanud tüübile.

9.2. Kui käesolevat eeskirja kohaldav kokkuleppe osaline tühistab tüübikinnituse, mille ta on varem andnud, teatab ta sellest kohe teistele käesolevat eeskirja kohaldavatele kokkuleppe osalistele, saates neile teatise, mille vorm vastab käesoleva eeskirja 2. lisas esitatud näidisele.

10. TOOTMISE LÕPLIK PEATAMINE

Kui tüübikinnituse omanik lõpetab käesoleva eeskirja kohaselt tüübikinnituse saanud helkurseadme tüübi tootmise, teatab ta sellest tüübikinnituse andnud asutusele. Pärast asjaomase teatise saamist teavitab kõnealune asutus sellest teisi käesolevat eeskirja kohaldavaid 1958. aasta kokkuleppe osalisi teatisega, mille vorm vastab käesoleva eeskirja 2. lisas esitatud näidisele.

11. TÜÜBIKINNITUSKATSETE EEST VASTUTAVATE TEHNILISTE TEENISTUSTE JA HALDUSASUTUSTE NIMED JA AADRESSID

Käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppe osalised peavad edastama ÜRO sekretariaadile tüübikinnituskatsete eest vastutavate tehniliste teenistuste ning nende tüübikinnitusi andvate haldusasutuste nimed ja aadressid, kellele tuleb saata teistes riikides välja antud tunnistused tüübikinnituse andmise, tüübikinnituse laiendamise, tüübikinnituse andmisest keeldumise või tüübikinnituse tühistamise kohta.

12. ÜLEMINEKUSÄTTED

Käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppe osalised:

12.1. peavad jätkuvalt tunnustama endise I, II ja III klassi helkurseadmete tüübikinnitusi, mida kavatsetakse paigaldada asendusseadmena kasutuses olevatele sõidukitele;

12.2. võivad väljastada I ja II klassi seadmetele tüübikinnitusi eeskirja algversiooni alusel (23. septembri 1964. aasta dokument E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Add.2) tingimusel, et seadmed on ette nähtud asendusseadmena kasutuses olevatele sõidukitele paigaldamiseks ning et tehnilistel põhjustel ei vasta kõnealused seadmed IA klassi fotomeetrilistele nõuetele;

12.3. võivad keelata selliste helkurseadmete paigaldamise, mis ei vasta käesoleva eeskirja nõuetele: 12.3.1. sõidukitele, mille tüübikinnitus või üksiksõiduki kinnitus on väljastatud 20. märtsil 1984 või pärast seda; 12.3.2. sõidukitele, mis võeti esimest korda kasutusele 20. märtsil 1985 või pärast seda.

(1) Nagu on määratletud sõidukite ehitust käsitleva konsolideeritud resolutsiooni (R.E.3), (dokument TRANS/WP.29/78/Rev.1/Amend.2, mida on viimati muudetud muudatusega Amend.4) 7. lisas.

(2) Nimetatakse ka helkuriteks.

(3) Käesolevas eeskirjas kasutatud tehnilised mõisted (välja arvatud need, mis on esitatud eeskirjas nr 48) on Rahvusvahelises Valgustuskomisjonis (CIE) vastu võetud mõisted.

(4) 1 – Saksamaa, 2 – Prantsusmaa, 3 – Itaalia, 4 – Madalmaad, 5 – Rootsi, 6 – Belgia, 7 – Ungari, 8 – Tšehhi Vabariik, 9 – Hispaania, 10 – Serbia, 11 – Ühendkuningriik, 12 – Austria, 13 – Luksemburg, 14 – Šveits, 15 – (vaba), 16 – Norra, 17 – Soome, 18 – Taani, 19 – Rumeenia, 20 – Poola, 21 – Portugal, 22 – Venemaa Föderatsioon, 23 – Kreeka, 24 – Iirimaa, 25 – Horvaatia, 26 – Sloveenia, 27 – Slovakkia, 28 – Valgevene, 29 – Eesti, 30 – (vaba), 31 – Bosnia ja Hertsegoviina, 32 – Läti, 33 – (vaba), 34 – Bulgaaria, 35 – (vaba), 36 – Leedu, 37 – Türgi, 38 – (vaba), 39 – Aserbaidžaan, 40 – endine Jugoslaavia Makedoonia Vabariik, 41 – (vaba), 42 – Euroopa Ühendus (tüübikinnitusi annavad selle liikmesriigid, kasutades vastavat Euroopa Majanduskomisjoni sümbolit), 43 – Jaapan, 44 – (vaba), 45 – Austraalia, 46 – Ukraina, 47 – Lõuna-Aafrika, 48 – Uus-Meremaa, 49 – Küpros, 50 – Malta, 51 – Korea Vabariik, 52 – Malaisia, 53 – Tai, 54 – (vaba), 55 – (vaba) ja 56 – Montenegro. Järgmised numbrid antakse teistele riikidele sellises kronoloogilises järjekorras, milles nad ratifitseerivad kokkuleppe, milles käsitletakse ratassõidukitele ning neile paigaldatavatele ja/või neil kasutatavatele seadmetele ja osadele ühtsete tehnonõuete kehtestamist ja kõnealuste nõuete alusel väljastatud tüübikinnituste vastastikuse tunnustamise tingimusi, või ühinevad selle kokkuleppega ning Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni peasekretär edastab kõnealused numbrid kokkuleppe osalistele.

1. LISA

HELKURSEADMED

Tähised ja ühikud

A – helkurseadme valgustav pind (cm2) C – nullkese NC – nulltelg Rr – vastuvõtja, vaatleja või mõõteseade Cr – vastuvõtja kese Ør – vastuvõtja Rr läbimõõt, kui vastuvõtja on ringikujuline (cm) Se – valgustusallikas Cs – valgustusallika kese Øs – valgustusallika läbimõõt (cm) De – vahemaa valgustusallika keskmest Cs nullkeskmeni C (m) D'e – vahemaa vastuvõtja keskmest Cr nullkeskmeni C (m)

Märkus: Erinevus De ja D'e vahel on üldjuhul nii väike, et tavapärastes vaatlustingimustes De = D'e.

D – vaatluskaugus, millest alates valgustav pind näib pidevana α – kõrvalekaldenurk β – valgustusnurk. Seda nurka tähistatakse alati horisontaalseks peetava sirgjoone CsC suhtes lisamärkidega – (vasak), + (parem), + (üles) või – (alla), olenevalt valgustusallika Se asendist nulltelje NC suhtes helkurseadme suunas vaadatuna. Suundade puhul, mille määravad vertikaalne ja horisontaalne valgustusnurk, antakse alati esimesena vertikaalnurk. γ – mõõteseadme Rr nähtavusnurk vaadatuna nullkeskmest C δ – valgustusallika Se nähtavusnurk vaadatuna nullkeskmest C ε – pöördenurk. Nurk on positiivne, kui pöörlemine toimub valgustava pinna poole vaadates päripäeva. Tähisega „TOP” märgitud asendit helkurseadmel peetakse algasendiks. E – helkurseadme valgustatus (luks) CIL – valgustugevuse koefitsient (millikandelat/luks). Nurki väljendatakse kraadides ja minutites.

HELKURID

Tähised

2. LISA

TEATIS

(suurim formaat: A4 (210 × 297 mm))

3. LISA

TÜÜBIKINNITUSMÄRKIDE KUJUNDUS

Joonis 1

(Üksiklaternate märgistus)

NÄIDIS A

NÄIDIS B

NÄIDIS C

Märkus: joonistel kujutatud tüübikinnitusnumber tuleb asetada ükskõik millisele sobivale kohale E-tähte ümbritseva ringjoone lähedale. Tüübikinnitusnumbri numbrikohad peavad paiknema E-tähega samasuunaliselt. Klassi tähistav tähiserühm peab asuma diametraalselt tüübikinnitusnumbri vastas. Pädevad asutused peavad vältima selliste tüübikinnitusnumbrite nagu IA, IB, IIIA, IIIB ja IVA kasutamist, sest neid võidakse segi ajada klassitähistega IA, IB, IIIA, IIIB ja IVA. Juures olevatel joonistel on näha võimalikud kujundused; tegemist on vaid näidistega. Joonistel kujutatud tüübikinnitusnumbriga helkurseade on saanud tüübikinnituse Madalmaades (E4) ja kannab tüübikinnitusnumbrit 02216. Tüübikinnitusnumber näitab, et tüübikinnitus on antud kooskõlas 02-seeria muudatustega muudetud eeskirja nõuetega.

Joonis nr 2

(Grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternate lihtsustatud märgistus)

NÄIDIS D

NÄIDIS E

NÄIDIS F

Märkus: kolm tüübikinnitusmärgi näidist (näidised D, E ja F) kujutavad kolme võimalikku märgistamisviisi valgustusseadme puhul, milles kaks või enam laternat on ühe ja sama grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternatest koosneva üksuse osa. Joonisel kujutatud tüübikinnitusmärgiga seade on tüübikinnituse saanud Madalmaades (E4), kannab tüübikinnitusnumbrit 3333 ja koosneb järgmistest osadest: IA klassi helkurist, mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirja nr 3 02-seeria muudatustega; 2.a kategooria tagumisest suunatulelaternast, mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirja nr 6 algversiooniga; punasest tagumisest ääretulelaternast (R), mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirja nr 7 01-seeria muudatustega; tagumisest udutulelaternast (F), mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirja nr 38 algversiooniga; tagurdustulelaternast (AR), mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirja nr 23 algversiooniga; kaherežiimsest piduritulelaternast (S2), mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirja nr 7 01-seeria muudatustega.

4. LISA

IA JA IIIA KLASSI SEADMETE KATSEMENETLUS

1. Taotleja peab tüübikinnituse saamiseks esitama kümme näidist, mida katsetatakse 12. lisas esitatud ajalises järjestuses.

2. Pärast üldistele nõuetele (eeskirja punkt 6) ning kujule ja mõõtmetele esitatavatele nõuetele (5. lisa) vastavuse kontrollimist katsetatakse kümne näidise kuumuskindlust käesoleva eeskirja 10. lisas kirjeldatud viisil ning vähemalt üks tund pärast seda katset uuritakse nende kolorimeetrilisi näitajaid ja valgustugevuse koefitsienti (7. lisa) kõrvalekaldenurga all 20’ ja valgustusnurga all, mille puhul V = H = 0°, või vajaduse korral 7. lisa punktides 4 ja 4.1 määratletud asendis. Kahele helkurile, millel on vastavalt kõige väiksemad ja kõige suuremad väärtused, tehakse täielikud katsed 7. lisa kohaselt. Kõnealused kaks näidist jäävad laborisse hoiule võimalike edasiste kontrollimiste jaoks. Ülejäänud kaheksa näidist jagatakse nelja kahest näidisest koosnevasse rühma: Esimene rühm : kahele näidisele tehakse järjest veekindluskatse (8. lisa punkt 1.1); kui kõnealuse katse tulemus on positiivne, katsetatakse näidiste vastupidavust mootorikütustele ja määrdeõlidele (8. lisa punktid 3 ja 4). Teine rühm : kahele näidisele tehakse vajaduse korral korrosioonikatse (8. lisa punkt 2) ja helkurseadme tagakülje kulumiskindluskatse (8. lisa punkt 5). Kolmas rühm : kahele näidisele tehakse helkurseadme optiliste näitajate ajalise stabiilsuse katse (9. lisa). Neljas rühm : kahele näidisele tehakse värvipüsivuse katse (11. lisa).

3. Pärast eelmises punktis osutatud katseid peab iga rühma helkurseadmetel olema: 3.1. 6. lisas ette nähtud tingimustele vastav värvus. Seda kontrollitakse kvalitatiivse analüüsi meetodi abil ning kahtluse korral kinnitatakse kvantitatiivse meetodi abil; 3.2. 7. lisas ette nähtud tingimustele vastav valgustugevuse koefitsient. Katse tehakse ainult kõrvalekaldenurgaga 20’ ja valgustusnurgaga, mille puhul V = H = 0°, või vajaduse korral 7. lisa punktides 4 ja 4.1 määratletud asendis.

5. LISA

KUJULE JA MÕÕTMETELE ESITATAVAD NÕUDED

1. IA VÕI IB KLASSI HELKURSEADMETE KUJU JA MÕÕTMED

1.1. Valgustava pinna kuju peab olema lihtne ning seda ei tohi tavapärasest vaatluskaugusest olla võimalik segi ajada tähe, numbri või kolmnurgaga.

1.2. Erandina eelmisest punktist on lubatud kasutada lihtsa kujuga tähtede O, I ja U või numbriga 8 sarnanevat kuju.

2. IIIA või IIIB KLASSI HELKURSEADMETE KUJU JA MÕÕTMED (vt käesoleva lisa liidet)

2.1. IIIA ja IIIB klassi helkurseadmete valgustav pind peab olema võrdkülgse kolmnurga kujuga. Ühele nurgale märgitud sõna „TOP” tähendab, et see nurk peab asuma üleval.

2.2. Valgustava pinna keskel võib, aga ei tarvitse olla kolmnurgakujuline peegelduseta ala, mille küljed on paralleelsed kolmnurga väliskülgedega.

2.3. Valgustav pind võib, aga ei tarvitse olla pidev. Suurim kaugus kahe kõrvuti asetseva tagasipeegeldava optilise osa vahel ei tohi ühelgi juhul olla üle 15 mm.

2.4. Helkurseadme valgustavat pinda peetakse pidevaks, kui kõrvuti asetsevate tagasipeegeldavate optiliste osade valgustavate pindade servad on paralleelsed ja kui nimetatud optilised osad on ühtlaselt jaotunud üle kogu kolmnurga pinna.

2.5. Kui valgustav pind ei ole pidev, ei tohi eraldi asetsevate tagasipeegeldavate optiliste osade arv olla alla nelja ühelgi kolmnurga küljel, nurgad kaasa arvatud.

2.5.1. Eraldi asetsevad tagasipeegeldavad osad ei tohi olla asendatavad, välja arvatud juhul, kui need koosnevad tüübikinnitusega IA klassi helkurseadmetest.

2.6. IIIA ja IIIB klassi kolmnurgakujuliste helkurseadmete valgustavate pindade välisservade pikkus peab olema 150–200 mm. Õõnsusega seadmete puhul peab külgede laius täisnurga all mõõdetuna olema vähemalt 20 % valgustavate pindade kõige kaugemate punktide vahelisest pikkusest.

3. IVA KLASSI HELKURSEADMETE KUJU JA MÕÕTMED

3.1. Valgust kiirgava pinna kuju peab olema lihtne ning seda ei tohi tavapärasest vaatluskaugusest olla võimalik segi ajada tähe, numbri või kolmnurgaga. Sellegipoolest on lubatud kasutada lihtsa kujuga tähtede O, I ja U või numbriga 8 sarnanevat kuju.

3.2. Helkurseadme valgust kiirgav pind peab olema vähemalt 25 cm2.

4. Eespool nimetatud nõuetele vastavuse võib vajaduse korral visuaalselt kindlaks määrata.

6. LISA

KOLORIMEETRILISED NÕUDED

1. Käesolevad nõuded kehtivad ainult värvitute, punase või merevaigukollase värvusega helkurseadmete kohta. 1.1. Helkurseadmed võivad koosneda kombineeritud tagasipeegeldavast optilisest osast ja filtrist, mis peavad olema ehituselt sellised, et neid ei saa tavapärasel kasutamisel üksteisest eraldada. 1.2. Tagasipeegeldavate optiliste osade katmine värvi või lakiga ei ole lubatud.

2. Kui helkurseadet valgustatakse CIE standardile vastava valgusallikaga A kõrvalekaldenurga all 1/3 kraadi ja valgustusnurga all, mille puhul V = H = 0 kraadi, või kui see annab värvuseta pinnapeegelduse, siis nurga all, mille puhul nurk V = ± 5 kraadi, H = 0 kraadi, peavad peegeldava valgusvoo trikromaatiliste koordinaatide piirväärtused olema eeskirja nr 48 punkti 2.30 kohases vahemikus.

3. Värvuseta helkurseadmed ei tohi tekitada selektiivset tagasipeegeldust, st helkurseadme valgustamiseks kasutatava etalonvalgusallika A trikromaatiliste koordinaatide x ja y muutus pärast helkurseadmelt tagasipeegeldumist ei tohi olla üle 0,01.

7. LISA

FOTOMEETRILISED NÕUDED

1. Tüübikinnituse taotlemisel peab taotleja kindlaks määrama ühe või mitu nulltelge või nulltelgede kogumi, mis vastab/vastavad valgustugevuse koefitsientide tabeli järgi valgustusnurgale, mille puhul V = H = 0°.

Kui tootja on kindlaks määranud rohkem kui ühe nulltelje või nulltelgede kogumi, tuleb fotomeetrilisi mõõtmisi korrata, kasutades iga kord eri nulltelge või tootja määratud kõige äärmisemat nulltelge.

2. Fotomeetriliste mõõtmiste juures võetakse IA ja IB klassi puhul arvesse ainult see valgustav pind, mis jääb tootja määratud helkurseadme optilise süsteemi äärmiste osadega külgnevate tasapindade ja 200 mm läbimõõduga ringi piiresse. Valgustav pind ise ei tohi olla suurem kui 100 cm2, ilma et tagasipeegeldavate optiliste osade pind tarvitseks ulatuda kõnealuse alani. Tootja määrab kindlaks kasutatava ala piirjooned. IIIA, IIIB ja IVA klassi puhul võetakse arvesse kogu valgustav pind ilma piiranguteta mõõtmete suhtes.

3. Valgustugevuse koefitsiendi väärtused

3.1. IA, IB, IIIA ja IIIB klass

3.1.1. Punaste helkurseadmete valgustugevuse koefitsiendi väärtused peavad olema vähemalt võrdsed tabelis esitatud väärtustega (ühik: mcd/lx) tabelis osutatud kõrvalekalde- ja valgustusnurkade juures. (kraadides) Klass Kõrvalekaldenurk α Valgustusnurgad vertikaal V 0 ± 10 ± 5 horisontaal H 0 0 ± 20 IA, IB 20′ 300 200 100 1°30′ 5 2,8 2,5 IIIA, IIIB 20′ 450 200 150 1°30′ 12 8 8 Tabeli kahes viimases veerus esitatud väärtustest väiksemad valgustugevuse koefitsiendi väärtused ei ole lubatavad ruuminurga sees, mille tipp on nullkese ning mis piirneb järgmisi sirgjooni mööda lõikuvate tasapindadega: (V = ± 10°, H = 0°) (V = ± 5°, H = ± 20°).

3.1.2. IA ja IB klassi kollaste helkurseadmete valgustugevuse koefitsiendi väärtused peavad olema vähemalt võrdsed punkti 3.1.1 tabelis esitatud väärtustega, mis on korrutatud koefitsiendiga 2,5.

3.1.3. IA ja IB klassi värvitute helkurseadmete valgustugevuse koefitsiendi väärtused peavad olema vähemalt võrdsed punkti 3.1.1 tabelis esitatud väärtustega, mis on korrutatud koefitsiendiga 4.

3.2. IVA klassi seadmete valgustugevuse koefitsiendi väärtused peavad olema vähemalt võrdsed järgmises tabelis esitatud väärtustega (ühik: mcd/lx) tabelis osutatud kõrvalekalde- ja valgustusnurkade juures.

(kraadides) Värv Kõrvalekaldenurk α Valgustusnurgad vertikaal V 0 ± 10 0 0 0 0 horisontaal H 0 0 ± 20 ± 30 ± 40 ± 50 Valge 20′ 1 800 1 200 610 540 470 400 1°30′ 34 24 15 15 15 15 Kollane 20′ 1 125 750 380 335 290 250 1°30′ 21 15 10 10 10 10 Punane 20′ 450 300 150 135 115 100 1°30′ 9 6 4 4 4 4

4. Kui helkurseadme valgustugevuse koefitsienti mõõdetakse nurga β all, mille puhul V = H = 0°, tuleb seadme kerge pööramise abil kindlaks teha peegeldusefekti olemasolu. Kui selline efekt ilmneb, on vaja võtta näit nurga β all, mille puhul V on vahemikus ± 5° ning H = 0°. Vastuvõetav asend vastab minimaalsele valgustugevuse koefitsiendile ühes kõnealustest asenditest.

4.1. Valgustusnurga β juures, mille puhul V = H = 0°, või punktis 4 antud nurga ja kõrvalekaldenurga 20′ juures tuleb märgiseta „TOP” helkurseadmed pöörata ümber oma nulltelje kuni minimaalse valgustugevuse koefitsiendini, mis peab vastama eespool punktis 3 esitatud väärtusele. Kui valgustugevuse koefitsient määratakse muude valgustus- ja kõrvalekaldenurkade juures, peab helkurseade olema asendis, mis vastab pöördenurga ε kindlaksmääratud väärtusele. Kui kindlaksmääratud väärtusi ei saavutata, tuleb seadet kõnealuse asendi suhtes veel kuni ± 5° ümber nulltelje pöörata.

4.2. Valgusnurga β juures, mille puhul V = H = 0°, või punktis 4 osutatud nurga ja kõrvalekaldenurga 20′ juures tuleb märgisega „TOP” helkurseadmed pöörata vahemikus ± 5°. ümber oma nulltelje. Valgustugevuse koefitsient ei tohi seadme pööramise ajal üheski asendis langeda alla ettenähtud väärtuse.

4.3. Kui valgustugevuse koefitsient ületab suunas V = H = 0° ja pöördenurga ε = 0° juures kindlaksmääratud väärtuse vähemalt 50 % võrra, tuleb kõigi valgustus- ja kõrvalekaldenurkade kõik mõõtmised teha väärtusega ε = 0°.

8. LISA

VASTUPIDAVUS VÄLISMÕJUDELE

1. VEE- JA MUSTUSEKINDLUS

1.1. Veekindluskatse

1.1.1. Pärast kõikide äravõetavate osade eemaldamist leotatakse helkurseadmeid, olenemata sellest, kas need on laterna osa või mitte, kümme minutit vees temperatuuril 50 ± 5 °C, kusjuures valgustava pinna ülaosa kõrgeimat punkti hoitakse umbes 20 mm sügavusel vee all. Seda katset korratakse 180° võrra pööratud helkurseadmega nii, et seadme valgustav pind on põhjas ja tagakülg on umbes 20 mm sügavusel vee all. Seejärel tuleb neid optilisi osi kohe leotada samadel tingimustel vees temperatuuril 25 ± 5 °C.

1.1.2. Tagasipeegeldava optilise osa valgustavale pinnale ei tohi sattuda vett. Kui visuaalsel vaatlusel ilmneb selgesti vee olemasolu, ei ole seade katset läbinud.

1.1.3. Kui visuaalsel vaatlusel ei tuvastata vee olemasolu või kui tekib kahtlus, mõõdetakse valgustugevuse koefitsienti 4. lisa punktis 3.2 või 14. lisa punktis 4.2 kirjeldatud viisil pärast helkurseadme kerget raputamist, et eemaldada välispinnalt liigne vesi.

1.2. IB ja IIIB klassi seadmete alternatiivne katsemenetlus

Alternatiivina võib tootja soovil punktis 1.1 kirjeldatud veekindluskatse asemel rakendada järgmist niiskus- ja tolmukatset.

1.2.1. Niiskuskatse

Katsega hinnatakse näidisseadme vastupidavust niiskusele veepihustist ja seda, kuidas vesi seadme äravoolu- või muude avade kaudu ära nõrgub.

1.2.1.1. Veepihustuskatse vahendid

Kasutatakse veepihustuskambrit, millel on järgmised osad/näitajad:

1.2.1.1.1. Kamber

Kambril peab olema üks või mitu pihustit, millest pihustatakse ühtlane koonusekujuline veejuga sobiva nurga all üle kogu näidisseadme. Pihusti(te) keskjoon tuleb suunata pöördaluse vertikaaltelje kohal allapoole nurga all 45° ± 5°.

1.2.1.1.2. Pöördalus

Pöördaluse läbimõõt peab olema vähemalt 140 mm ja see peab kambri keskel vertikaaltelje ümber pöörlema.

1.2.1.1.3. Pihustamiskiirus

Seadmele tuleb vett pihustada kiirusel 2,5 (+ 1,6/– 0) mm/min, mida mõõdetakse pöördaluse vertikaaltelje keskel asuva vertikaalse silindrilise kollektori abil. Kollektori kõrgus peab olema 100 mm ja siseläbimõõt vähemalt 140 mm.

1.2.1.2. Veepihustuskatse menetlus

Pärast valgustugevuse koefitsiendi mõõtmist ja näidu registreerimist tehakse katseseadisele paigaldatud näidisseadmega veepihustuskatse järgmistel tingimustel:

1.2.1.2.1. Seadme avad

Kõik äravoolu- ja muud avad peavad olema lahti. Kui seadme puhul kasutatakse äravoolutahti, tuleb seda kontrollida.

1.2.1.2.2. Pöörlemiskiirus

Seade peab pöörlema ümber oma vertikaaltelje kiirusega 4,0 ± 0,5 min–1.

1.2.1.2.3. Kui helkur on vastastikku ühendatud või grupeeritud valgustus- või signaalseadmega, peavad need seadmed töötama ettenähtud pingel tsükliga 5 minutit sisselülitatult (võimaluse korral vilkuval režiimil) ja 55 minutit väljalülitatult.

1.2.1.2.4. Katse kestus

Veepihustuskatse peab kestma vähemalt 12 tundi (12 tsüklit pikkusega 5/55 min).

1.2.1.2.5. Äravooluaeg

Pöörlemine ja pihustus lülitatakse välja ning seadmel lastakse ühe tunni jooksul kinnise uksega kambris nõrguda.

1.2.1.2.6. Näidise hindamine

Kui äravooluaeg on lõppenud, tuleb kontrollida, kas seadme sisse on kogunenud niiskust. Tekkida ei tohiks mingit püsivat loigukest, seda ka mitte seadme pihta koputades või seda kallutades. Pärast seadme välispinna kuivatamist kuiva puuvillase lapiga mõõdetakse valgustugevuse koefitsient 4. lisa punktis 3.2 kirjeldatud viisil.

1.2.2. Tolmukatse

Katsega hinnatakse näidisseadme vastupidavust kokkupuutele tolmuga, mis võiks helkuri fotomeetrilisi tööparameetreid oluliselt mõjutada.

1.2.2.1. Tolmukatse vahendid

Tolmukatsel kasutatakse järgmisi vahendeid:

1.2.2.1.1. Tolmukatse kamber

Katsekambri sisemus peab olema kuubikujuline küljepikkusega 0,9–1,5 m. Selleks et tolm paremini koguneks, võib põhi olla lehtrikujuline. Kambri sisemaht, välja arvatud lehtrikujuline põhi, tohib olla maksimaalselt 2 m3 ning peab sisaldama 3–5 kg katsetolmu. Suruõhu või puhuri abil tuleb kambris tolmu üles keerutada, et see hajuks üle kogu kambri.

1.2.2.1.2. Tolm

Tolmuna tuleb kasutada standardile ASTM C 150-84 vastavat peenikest tsemendipulbrit (1) .

1.2.2.2. Tolmukatse menetlus

Pärast valgustugevuse koefitsiendi mõõtmist ja näidu registreerimist tehakse katseseadisele paigaldatud näidisseadmega tolmukatse järgmistel tingimustel:

1.2.2.2.1. Seadme avad

Kõik äravoolu- ja muud avad peavad olema lahti. Kui seadme puhul kasutatakse äravoolutahti, tuleb seda kontrollida.

1.2.2.2.2. Kokkupuude tolmuga

Katseseadisele paigaldatud näidisseade asetatakse kambrisse selle seintest vähemalt 150 mm kaugusele. Pikemad seadmed kui 600 mm tuleb katsekambrisse asetada horisontaalselt. Viie tunni jooksul keerutatakse suruõhu või puhuri(te)ga 15-minutiliste vahedega korraga 2–15 sekundiks võimalikult palju katsetolmu üles. 15-minutilistel vaheaegadel tuleb tolmul settida lasta.

1.2.2.2.3. Mõõdetud näidise hindamine

Kui tolmukatse on lõppenud, tuleb seadme välispind kuiva puuvillase lapiga puhastada ja kuivatada ning mõõta valgustugevuse koefitsient 4. lisa punktis 3.2 kirjeldatud viisil.

2. KORROSIOONIKINDLUS

2.1. Helkurseadmete ehitus peab tagama ettenähtud fotomeetriliste ja kolorimeetriliste näitajate säilimise olenemata niiskuse ja korrosiooni mõjust, millega need tavaliselt kokku puutuvad. Eesmise pinna vastupidavust tuhmistumisele ja tagumise kaitsepinna kahjustumist kontrollitakse eelkõige siis, kui oluline metallosa võib korrosioonile vastuvõtlikuks osutuda.

2.2. Helkurseadmelt või sellega kombineeritud laternalt võetakse ära kõik eemaldatavad osad ja mõjutatakse soolauduga 50 tunni jooksul, mis jagatakse kaheks 24-tunniseks ajavahemikuks vaheajaga kaks tundi, mille kestel lastakse näidisel kuivada.

2.3. Soolaudu tekitamiseks pihustatakse soolalahust temperatuuril 35 ± 2 °C. Soolalahus saadakse 20 ± 2 kaaluosa naatriumkloriidi lahustamisel 80 kaaluosa destilleeritud veega, mis ei sisalda üle 0,02 % lisandeid.

2.4. Vahetult pärast katse lõppemist ei tohi näidisel olla ülemäärase korrosiooni jälgi, mis võiks vähendada seadme efektiivsust.

3. VASTUPIDAVUS MOOTORIKÜTUSTELE

Helkurseadme välispind ning eelkõige selle valgustav pind hõõrutakse kergelt üle puuvillase lapiga, mida on niisutatud n-heptaani (70 mahuprotsenti) ja tolueeni (30 mahuprotsenti) lahuses. Pinda kontrollitakse visuaalselt umbes viie minuti pärast. Sellel ei tohi olla silmaga nähtavaid muutusi; lubatud on vaid kerged pindmised praod.

4. VASTUPIDAVUS MÄÄRDEÕLIDELE

Helkurseadme välispind ning eelkõige selle valgustav pind hõõrutakse kergelt üle detergentmäärdeõlis niisutatud puuvillase lapiga. Pind puhastatakse umbes viie minuti pärast. Seejärel mõõdetakse valgustugevuse koefitsient (4. lisa punkt 3.2 või 14. lisa punkt 4.2).

5. PEEGELTAGAKÜLJEGA HELKURSEADMETE JUURDEPÄÄSETAVA TAGAKÜLJE VASTUPIDAVUS

5.1. Helkurseadme tagakülge hõõrutakse kõva nailonharjaga ning seejärel asetatakse tagaküljele üheks minutiks punktis 3 osutatud lahusega niisutatud puuvillane lapp. Seejärel puuvillane lapp eemaldatakse ja helkurseadmel lastakse kuivada.

5.2. Vahetult pärast aurumise lõppemist tehakse kulumiskindluskatse, hõõrudes helkurseadme tagakülge uuesti kõva nailonharjaga.

5.3. Helkurseadme kogu tagumine peegelpind kaetakse tušiga ja seejärel mõõdetakse valgustugevuse koefitsient (4. lisa punkt 3.2 või 14. lisa punkt 4.2).

(1) USA Materjalide Katsetamise Ühing (American Society for Testing and Materials).

9. LISA

HELKURSEADMETE OPTILISTE NÄITAJATE AJALINE STABIILSUS (1)

1. Tüübikinnituse andnud asutusel on õigus kontrollida kasutuses oleva helkurseadme tüübi optiliste näitajate ajalist stabiilsust.

2. Peale tüübikinnituse andnud riigi võivad ka muude riikide pädevad asutused teha samalaadseid kontrollimisi oma territooriumil. Kui kasutuses oleva helkuritüübi puhul ilmneb korduv viga, peavad kõnealused asutused kõik katsetamiseks eemaldatud osad saatma arvamuse saamiseks tüübikinnituse andnud asutusele.

3. Muude kriteeriumide puudumise korral tõlgendatakse kasutuses oleva helkuritüübi puhul mõistet „korduv viga” käesoleva eeskirja punkti 6.1 tähenduses.

(1) Helkurseadmete optiliste näitajate ajalise stabiilsuse katse tähtsusest hoolimata ei ole ajalist stabiilsust praegu veel võimalik hinnata piiratud kestusega laborikatsetega.

10. LISA

KUUMUSKINDLUS

1. Helkurseadet hoitakse 48 tundi järjest kuivas keskkonnas temperatuuril 65 ± 2 °C.

2. Selle katse järel ei tohi helkurseadmel ning eelkõige selle optilistel osadel olla silmaga nähtavaid pragusid ega märgatavaid vormimuutusi.

11. LISA

VÄRVIPÜSIVUS (1)

1. Tüübikinnituse andnud asutusel on õigus kontrollida kasutuses oleva helkurseadme tüübi värvipüsivust.

2. Peale tüübikinnituse andnud riigi võivad ka muude riikide pädevad asutused teha samalaadseid kontrollimisi oma territooriumil. Kui kasutuses oleva helkuritüübi puhul ilmneb korduv viga, peavad kõnealused asutused kõik katsetamiseks eemaldatud osad saatma arvamuse saamiseks tüübikinnituse andnud asutusele.

3. Muude kriteeriumide puudumise korral tõlgendatakse kasutuses oleva helkuritüübi puhul mõistet „korduv viga” käesoleva eeskirja punkti 9.1 tähenduses.

(1) Helkurseadmete värvipüsivuse katse tähtsusest hoolimata ei ole värvipüsivust praegu veel võimalik hinnata piiratud kestusega laborikatsetega.

12. LISA

KATSETE AJALINE JÄRJESTUS

Lisa number Punkti number Katsed Näidised a b c d e f g h i j — 6 (1) Üldised nõuded: visuaalne vaatlus x x x x x x x x x x 5 — Kuju ja mõõtmed: visuaalne vaatlus x x x x x x x x x x 10 — Kuumuskindlus: 48 tundi temperatuuril 65° ± 2 °C x x x x x x x x x x Vormimuutuste visuaalne kontroll x x x x x x x x x x 6 — Kolorimeetria: visuaalne vaatlus x x x x x x x x x x Kahtluse korral trikromaatilised koordinaadid x 7 — Fotomeetria: piiratud kuni 20′ ja V = H = 0° x x x x x x x x x x 7 3 Täielik fotomeetria x x 8 1 Vesi: 10 min normaalasendis x x 10 min ümberpööratud asendis x x visuaalne vaatlus x x 4 3.1 Kolorimeetria: visuaalne vaatlus x x Kahtluse korral trikromaatilised koordinaadid x x 4 3.2 Fotomeetria: piiratud kuni 20′ ja V = H = 0° x x 8 3 Mootorikütused: 5 min x x visuaalne vaatlus x x 8 4 Määrdeõlid: 5 min x x visuaalne vaatlus x x 4 3.1 Kolorimeetria: visuaalne vaatlus Kahtluse korral trikromaatilised koordinaadid x x 4 3.2 Fotomeetria: piiratud kuni 20′ ja V = H = 0° x x 8 2 Korrosioon: 24 tundi x x 2-tunnine vaheaeg x x 24 tundi x x visuaalne vaatlus x x 8 5 Tagakülg: 1 min x x visuaalne vaatlus x x 4 3.1 Kolorimeetria: visuaalne vaatlus x x Kahtluse korral trikromaatilised koordinaadid x x 4 3.2 Fotomeetria: piiratud kuni 20′ ja V = H = 0° x x 9 — Ajaline stabiilsus 4 3.1 Kolorimeetria: visuaalne vaatlus või trikromaatilised koordinaadid 4 3.2 Fotomeetria: piiratud kuni 20′ ja V = H = 0° 11 — Värvipüsivus 4 3.1 Kolorimeetria: visuaalne vaatlus või trikromaatilised koordinaadid 4 3.2 Fotomeetria: piiratud kuni 20′ ja V = H = 0° 4 2 Näidiste säilitamine ametiasutuses x x

(1) Käesoleva eeskirja punktid.

13. LISA

IVA KLASSI SEADMETE LÖÖGIKINDLUS

1. Helkurseade paigaldatakse nii, nagu asjaomast helkurseadet sõidukile paigaldatakse, kuid laternaklaas peab jääma horisontaalselt suunaga ülespoole.

2. 13 mm läbimõõduga poleeritud teraskuulil lastakse üks kord 0,76 m kõrguselt laternaklaasi keskele kukkuda. Kuuli võib vabalangemisel suunata, aga mitte takistada.

3. Kui helkurseadet katsetatakse sellisel viisil toatemperatuuril, et tohi laternaklaasile tekkida pragusid.

14. LISA

IVA KLASSI SEADMETE KATSEMENETLUS

1. Taotleja peab tüübikinnituse saamiseks esitama kümme näidist, mida katsetatakse 15. lisas esitatud ajalises järjestuses.

2. Pärast punktides 6.1–6.5 esitatud üldistele nõuetele ning kujule ja mõõtmetele esitatavatele nõuetele (5. lisa) vastavuse kontrollimist katsetatakse kümne näidise kuumuskindlust (10. lisa) ning vähemalt üks tund pärast seda katset uuritakse nende kolorimeetrilisi näitajaid ja valgustugevuse koefitsienti (7. lisa) kõrvalekaldenurga all 20' ja valgustusnurga all, mille puhul V = H = 0°, või vajaduse korral 7. lisas määratletud asendites. Kahele helkurile, millel on vastavalt kõige väiksemad ja kõige suuremad väärtused, tehakse täielikud katsed 7. lisa kohaselt. Kõnealused kaks näidist jäävad laborisse hoiule võimalike edasiste kontrollimiste jaoks.

3. Ülejäänud kaheksast näidisest valitakse juhuslikkuse põhimõttel neli ja jagatakse need kahte kahest näidisest koosnevasse rühma. Esimene rühm : kahele näidisele tehakse järjest veekindluskatse (8. lisa punkt 1); kui kõnealuse katse tulemus on positiivne, katsetatakse näidiste vastupidavust mootorikütustele ja määrdeõlidele (8. lisa punktid 3 ja 4). Teine rühm : kahele näidisele tehakse vajaduse korral korrosioonikatse (8. lisa punkt 2) ja helkurseadme tagakülje kulumiskindluskatse (8. lisa punkt 5). Neile kahele näidisele tehakse ka löögikindluskatse (13. lisa).

4. Pärast eelmises punktis osutatud katseid peab iga rühma helkurseadmetel olema: 4.1. 6. lisas ette nähtud tingimustele vastav värvus. Seda kontrollitakse kvalitatiivse analüüsi meetodi abil ning kahtluse korral kinnitatakse kvantitatiivse meetodi abil; 4.2. 7. lisas ette nähtud tingimustele vastav valgustugevuse koefitsient. Katse tehakse ainult kõrvalekaldenurgaga 20' ja valgustusnurgaga, mille puhul V = H = 0°, või vajaduse korral 7. lisas määratletud asendites.

5. Ülejäänud nelja näidist võib vajaduse korral kasutada muudel eesmärkidel.

15. LISA

IVA KLASSI SEADMETE KATSETE AJALINE JÄRJESTUS

Lisa number Punkti number Katsed Näidised a b c d e f g h i j — 6 (1) Üldised nõuded: visuaalne vaatlus x x x x x x x x x x 5 — Kuju ja mõõtmed: visuaalne vaatlus x x x x x x x x x x 10 — Kuumuskindlus: 48 tundi temperatuuril 65° ± 20 °C x x x x x x x x x x Vormimuutuste visuaalne kontroll x x x x x x x x x x 6 — Kolorimeetria: visuaalne vaatlus x x x x x x x x x x Kahtluse korral trikromaatilised koordinaadid x 7 — Fotomeetria: piiratud kuni 20′ ja V = H = 0° x x x x x x x x x x 7 — Täielik fotomeetria x x 8 1 Vesi: 10 min normaalasendis x x 10 min ümberpööratud asendis x x visuaalne vaatlus x x 8 3 Mootorikütused: 5 min x x visuaalne vaatlus x x 8 4 Määrdeõlid: 5 min x x visuaalne vaatlus x x 6 — Kolorimeetria: visuaalne vaatlus x x Kahtluse korral trikromaatilised koordinaadid x x 7 — Fotomeetria: piiratud kuni 20′ ja V = H = 0° x x 8 2 Korrosioon: 24 tundi x x 2-tunnine vaheaeg x x 24 tundi x x visuaalne vaatlus x x 8 5 Tagakülg: 1 min x x visuaalne vaatlus x x 13 — Löögikindlus x x visuaalne vaatlus x x 6 — Kolorimeetria: visuaalne vaatlus x x Kahtluse korral trikromaatilised koordinaadid x x 7 — Fotomeetria: piiratud kuni 20′ ja V = H = 0° x x 14 2 Näidiste säilitamine ametiasutuses x x

(1) Käesoleva eeskirja punktid.

16. LISA

IB JA IIIB KLASSI SEADMETE KATSEMENETLUS

IB ja IIIB klassi helkurseadmeid katsetatakse 4. lisas kirjeldatud katsemenetluste kohaselt, järgides katsete puhul 12. lisas esitatud ajalist järjestust. Erandiks on siin 8. lisa punkti 1 järgi teostatav katse, mille võib IB ja IIIB klassi seadmete puhul asendada 8. lisa punktis 1.2 määratletud katsega.

17. LISA

TOOTMISE NÕUETELE VASTAVUSE JÄRELEVALVEMENETLUSE MIINIMUMNÕUDED

1. ÜLDSÄTTED

1.1. Mehaanilisest ja geomeetrilisest seisukohast peetakse vastavusnõudeid käesoleva eeskirja kohaselt täidetuks, kui erinevused ei ületa vältimatuid tootmishälbeid.

1.2. Fotomeetriliste tööparameetrite puhul ei vaidlustata seeriaviisiliselt valmistatavate helkurite nõuetele vastavust juhul, kui katsetamiseks juhuslikult valitud helkuri mitte ükski mõõdetud väärtus ei kaldu ebasoodsas suunas üle 20 % kõrvale käesolevas eeskirjas sätestatud väärtustest.

1.3. Trikromaatiliste koordinaatide suhtes kohaldatavad nõuded peavad olema täidetud.

2. MIINIMUMNÕUDED TOOTJAPOOLSELE NÕUETELE VASTAVUSE KONTROLLILE

Tüübikinnitusmärgi omanik peab sobiva ajavahemiku järel tegema igale helkuritüübile vähemalt järgmised katsed. Katsed tuleb teostada vastavalt käesoleva eeskirja sätetele.

Kui mõni näidis ei vasta asjaomase katsetüübi nõuetele, tuleb võtta muud näidised ja katsetada neid. Tootja peab võtma meetmeid asjaomase toote nõuetele vastavuse tagamiseks.

2.1. Katsete laad

Käesoleva eeskirja kohased nõuetele vastavuse katsed tehakse fotomeetriliste ja kolorimeetriliste näitajate ning veekindluse kontrollimiseks.

2.2. Katsemenetlus

2.2.1. Katsed tehakse üldiselt käesolevas eeskirjas kirjeldatud meetodite järgi.

2.2.2. Tootja teostatavatel nõuetele vastavuse katsetel võib tüübikinnituskatsete eest vastutava pädeva asutuse nõusolekul kasutada võrdväärseid meetodeid. Tootjal on kohustus tõestada, et kasutatavad meetodid on käesolevas eeskirjas sätestatud meetoditega võrdväärsed.

2.2.3. Punktide 2.2.1 ja 2.2.2 kohaldamine nõuab katseseadmete regulaarset kalibreerimist ja nende mõõteandmete vastandamist pädeva asutuse teostatud mõõtmistulemustele.

2.2.4. Kõikidel juhtudel, kuid eriti halduslikul kontrollimisel ja näidiste võtmisel, tuleb võrdlusmeetoditena kasutada käesolevas eeskirjas sätestatud meetodeid.

2.3. Näidiste võtmine

Helkurite näidised valitakse ühtliku toodangupartii hulgast juhuslikkuse põhimõttel. Ühtlik partii tähendab tootja tootmismeetodite kohaselt määratletud sama tüüpi helkurite rühma.

Hindamine hõlmab tavaliselt üksikute tehaste seeriatoodangut. Tootja võib siiski koguda sama tüübi kohta andmeid eri tehastest, kui need tehased töötavad samade kvaliteedikriteeriumide ja -juhtimise alusel.

2.4. Mõõdetud ja registreeritud fotomeetrilised näitajad

Näidiseks võetud helkuritel teostatakse fotomeetrilised mõõtmised eeskirjas ette nähtud punktides ja trikromaatiliste koordinaatide juures.

2.5. Nõuetele vastavuse kriteeriumid

Tootja peab katsetulemused statistiliselt töötlema ning määratlema koos pädeva asutusega oma toodete nõuetele vastavust reguleerivad kriteeriumid nii, et on täidetud käesoleva eeskirja punktis 8.1 sätestatud toodete nõuetele vastavuse hindamise nõuded.

Toodete nõuetele vastavuse kriteeriumid peavad olema niisugused, et 18. lisas kirjeldatud juhusliku kontrollnäidise (esimese võetud näidise) puhul on kontrolli läbimise minimaalne tõenäosus 0,95 (95 % usaldatavusega).

18. LISA

NÄIDISTE VÕTMISE MIINIMUMNÕUDED

1. ÜLDSÄTTED

1.1. Vastavusnõudeid peetakse käesoleva eeskirja nõuete osas, kui neid on, mehaanilisest ja geomeetrilisest seisukohast täidetuks, kui erinevused ei ületa vältimatuid tootmishälbeid.

1.2. Fotomeetriliste tööparameetrite puhul ei vaidlustata seeriaviisiliselt valmistatavate helkurite nõuetele vastavust juhul, kui katsetamiseks juhuslikult valitud helkuri:

1.2.1 mitte ükski mõõdetud väärtus ei kaldu ebasoodsas suunas üle 20 % kõrvale käesolevas eeskirjas sätestatud väärtustest.

1.2.2. Ilmsete defektidega helkureid ei võeta arvesse.

1.3. Trikromaatiliste koordinaatide suhtes kohaldatavad nõuded peavad olema täidetud.

2. ESIMENE NÄIDISTE VÕTMINE

Esimesel näidiste võtmisel valitakse juhuslikkuse põhimõttel neli helkurit. Esimese kahe helkuri näidis märgistatakse A-tähega, teise kahe helkuri näidis B-tähega.

2.1. Nõuetele vastavust ei vaidlustata

2.1.1. Vastavalt käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud näidiste võtmise menetlusele ei vaidlustata seeriaviisiliselt toodetud helkurite nõuetele vastavust juhul, kui helkurite mõõteväärtuste kõrvalekalded ebasoodsas suunas on järgmised: 2.1.1.1. näidis A A1: ühel helkuril 0 % ühel helkuril mitte rohkem kui 20 % A2: mõlemal helkuril rohkem kui 0 % kuid mitte rohkem kui 20 % edasi näidisele B 2.1.1.2. näidis B B1: mõlemal helkuril 0 %

2.2. Nõuetele vastavus vaidlustatakse

2.2.1. Vastavalt käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud näidiste võtmise menetlusele tuleb seeriaviisiliselt toodetud helkurite nõuetele vastavus vaidlustada ja tootjalt toodangu nõuetele vastavaks muutmist (ühtlustamist) nõuda juhul, kui helkurite mõõteväärtuste kõrvalekalded on järgmised: 2.2.1.1. näidis A A3: ühel helkuril mitte rohkem kui 20 % ühel helkuril rohkem kui 20 % kuid mitte rohkem kui 30 % 2.2.1.2. näidis B B2: A2 korral ühel helkuril rohkem kui 0 % kuid mitte rohkem kui 20 % ühel helkuril mitte rohkem kui 20 % B3: A2 korral ühel helkuril 0 % ühel helkuril rohkem kui 20 % kuid mitte rohkem kui 30 %

2.3. Tüübikinnituse tühistamine

Nõuetele vastavus tuleb vaidlustada ja punkti 9 sätteid kohaldada juhul, kui käesoleva lisa joonisel 1 kujutatud näidiste võtmise menetlust järgides on helkurite mõõteväärtuste kõrvalekalded järgmised:

2.3.1. näidis A A4: ühel helkuril mitte rohkem kui 20 % ühel helkuril rohkem kui 30 % A5: mõlemal helkuril rohkem kui 20 %

2.3.2. näidis B B4: A2 korral ühel helkuril rohkem kui 0 % kuid mitte rohkem kui 20 % ühel helkuril rohkem kui 20 % B5: A2 korral mõlemal helkuril rohkem kui 20 % B6: A2 korral ühel helkuril 0 % ühel helkuril rohkem kui 30 %

3. KORDUV NÄIDISTE VÕTMINE

Katsete A3, B2 ja B3 puhul tuleb hiljemalt kaks kuud pärast teatamist võtta uued näidised, võttes kahest helkurist koosneva kolmanda näidise C ja kahest helkurist koosneva neljanda näidise D, mis valitakse pärast toodangu ühtlustamist valmistatud ja laos oleva kauba hulgast.

3.1. Nõuetele vastavust ei vaidlustata

3.1.1. Vastavalt käesoleva lisa joonisel kujutatud näidiste võtmise menetlusele ei vaidlustata seeriaviisiliselt toodetud helkurite nõuetele vastavust juhul, kui helkurite mõõteväärtuste kõrvalekalded on järgmised: 3.1.1.1. näidis C C1: ühel helkuril 0 % ühel helkuril mitte rohkem kui 20 % C2: mõlemal helkuril rohkem kui 0 % kuid mitte rohkem kui 20 % edasi näidisele D 3.1.1.2. näidis D D1: C2 korral mõlemal helkuril 0 %

3.2. Nõuetele vastavus vaidlustatakse

3.2.1. Vastavalt käesoleva lisa joonisel kujutatud näidiste võtmise menetlusele tuleb seeriaviisiliselt toodetud helkurite nõuetele vastavus vaidlustada ja tootjalt toodangu nõuetele vastavaks muutmist (ühtlustamist) nõuda juhul, kui helkurite mõõteväärtuste kõrvalekalded on järgmised: 3.2.1.1. näidis D D2: C2 korral ühel helkuril rohkem kui 0 % kuid mitte rohkem kui 20 % ühel helkuril mitte rohkem kui 20 %

3.3. Tüübikinnituse tühistamine

Nõuetele vastavus tuleb vaidlustada ja punkti 9 sätteid kohaldada juhul, kui käesoleva lisa joonisel kujutatud näidiste võtmise menetlust järgides on seadmete mõõteväärtuste kõrvalekalded järgmised:

3.3.1. näidis C C3: ühel helkuril mitte rohkem kui 20 % ühel helkuril rohkem kui 20 % C4: mõlemal helkuril rohkem kui 20 %

3.3.2. näidis D D3: C2 korral ühel helkuril 0 või rohkem kui 0 % ühel helkuril rohkem kui 20 %

4. VEEKINDLUS

Veekindluse suhtes tuleb rakendada järgmist menetlust:

Pärast käesoleva lisa joonisel kujutatud näidiste võtmise menetlust kontrollitakse üht näidise A helkuritest 8. lisa punktis 1 kirjeldatud katsemenetluse järgi ning IVA klassi helkureid 14. lisa punktis 3 kirjeldatud menetluse järgi.

Helkurid on vastuvõetavad, kui katse on läbitud.

Kui aga näidise A katset ei järgita, tehakse kahe näidise B helkuriga läbi sama menetlus ja mõlemad peavad katse läbima.

Joonis