ET Euroopa Liidu Teataja L 70/413

Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Euroopa Majanduskomisjoni (UN/ECE) eeskirja nr 124 (Ühtsed sätted, mis käsitlevad sõiduautode ja nende haagiste velgede tüübikinnitust) parandus

( Euroopa Liidu Teataja L 375, 27. detsember 2006 )

Eeskiri nr 124 asendatakse järgmisega:

Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Euroopa Majanduskomisjoni (UN/ECE) eeskiri nr 124 — Ühtsed sätted, mis käsitlevad sõiduautode ja nende haagiste velgede tüübikinnitust 1. REGULEERIMISALA Käesolev eeskiri hõlmab M1-, M1G-, O1- ja O2-kategooria sõidukite (1) uusi varuvelgi. Eeskirja ei kohaldata punktides 2.3 ja 2.4.1 määratletud originaalvelgede või sõiduki tootja valmistatud varuvelgede suhtes. Eeskirja ei kohaldata punktis 2.5 määratletud erivelgede suhtes, mis saavad edaspidigi tüübikinnituse riigisiseselt. Käesolev eeskiri hõlmab velgede tootmisele ja paigaldamisele esitatavaid nõudeid. 2. MÕISTED Käesolevas eeskirjas kasutatakse järgmisi mõisteid: Velg – rehvi ja telje vahel asuv pöörlev koormustkandev osa. See koosneb tavaliselt kahest peamisest osast: a) pöiast, b) rattakilbist. Pöid ja rattakilp võivad olla terviklikud, püsivalt kinnitatud või monteeritavad. 2.1.1. Kilpvelg – pöia ja rattakilbi püsikombinatsioon. 2.1.2. Äravõetava pöiaga velg – velg, mille rattakilbi külge on kinnitatud äravõetav pöid. 2.1.3. Pöid – velje osa, mille peale rehv paigaldatakse ja mis rehvi toestab. 2.1.4. Rattakilp – telje ja pöia vaheline velje osa, mis toestab velge. Veljetüüp – veljed, mis ei erine teineteisest järgmiste tunnuste poolest: 2.2.1. velje tootja; 2.2.2. velje- või pöia mõõtmete tähis (ISO 3911:1998 standardi järgi); 2.2.3. materjal; 2.2.4. velje kinnitusavad; 2.2.5. suurim kandevõime; 2.2.6. suurim soovitatav rehvirõhk; 2.2.7. valmistamismeetod (keevitamine, stantsimine, valamine…). 2.3. Originaalveljed – veljed, mida on lubatud sõidukimudelile paigaldada sõiduki tootmise käigus. Varuveljed – veljed, mis on ettenähtud originaalvelgede asendamiseks sõiduki kasutusea jooksul. Varuveljed võivad kuuluda järgmistesse kategooriatesse: 2.4.1. sõiduki tootja varuveljed – sõiduki tootja poolt kaasa antud veljed; 2.4.2. identsed varuveljed – veljed, mis on toodetud kasutades samu tootmisseadmeid, -meetodeid ja -materjale, mida kasutati sõiduki tootja poolt kaasa antud varuvelgede valmistamisel. Need veljed erinevad sõiduki tootja varuvelgedest ainult selle poolest, et neil puudub sõiduki tootja kaubamärk ja osa number; 2.4.3. varuvelgede koopiad – sõiduki tootja varuvelgede koopiad, mille valmistaja ei varusta vastavat sõiduki tootjat nimetatud velgedega. Konstruktsioonilt (põhikuju, mõõtmete, paigaldussügavuse, materjali tüübi ja kvaliteedi poolest jne) ning kasutusealt vastavad need täielikult sõiduki tootja varuvelgedele; 2.4.4. mudelvaruveljed – veljed, mille valmistaja ei varusta sõiduki tootjat nimetatud velgedega. Konstruktsiooni, paigaldussügavuse, pöia mõõtmete tähise, velje kinnituse, jaotusringi läbimõõdu ja muhvi läbimõõdu poolest vastavad originaalvelgedele, kuid velje kuju, materjal jms võivad erineda; 2.5. Eriveljed – veljed, mis ei ole originaalveljed ja ei vasta punktis 2.4 kirjeldatud kriteeriumidele (näiteks teistsuguse pöialaiuse või läbimõõduga veljed). 2.6. Paigaldussügavus – kilbi ühenduskülje ja pöia keskjoone vaheline kaugus (nagu jooniselt 1 näha, võib see olla positiivse, null- või negatiivse väärtusega). 2.7. Dünaamiline veereraadius – dünaamiline raadius, mis on määratletud kui koormatud rehvide teoreetiline ühe pöörde veeretee pikkus, mis on jagatud veljel kasutatava velje tootja määratud kõige suurema rehvi 2Π-ga. 2.8. Rahvusvahelised rehve ja velgi käsitlevad standardid – dokumendid, milles käsitletakse järgmiste organisatsioonide velgedele kehtestatud standardeid: a) Rahvusvaheline Standardiorganisatsioon (ISO) (2); b) Euroopa Rehvide ja Velgede Tehniline Organisatsioon (ETRTO) (3): “Standardite käsiraamat” (“Standards Manual”); c) Euroopa Rehvide ja Velgede Tehniline Organisatsioon (ETRTO) (3): “Konstrueerimisteave – vananenud andmed” (“Engineering Design Information – obsolete data”); d) Rehvide ja Velgede Assotsiatsioon Inc (TRA) (4): “Aastaraamat” (“Year Book”); e) Jaapani Rehvitootjate Liit (JATMA) (5): “Aastaraamat” (“Year Book”); f) Austraalia Rehvi- ja Veljeliit (TRAA) (6): “Standardite käsiraamat” (“Standard Manual”); g) Ladina-Ameerika Rehvi- ja Veljeliit (ALAPA) (7): “Tehniliste normatiivide käsiraamat” (“Manual de Normal Technicas”); h) Skandinaavia Rehvi- ja Veljeorganisatsioon (STRO) (8): “Andmeraamat” (“Data Book”). Joonis 1 2.9. Tehniline mõra – dünaamilise koormuskatse ajal toimunud üle 1 mm laiune materjali lõhenemine (tootmisvigu ei arvestata). 2.10. Velje profiil – pöörleva keha läbilõige, mille moodustab velje sisekontuur (vt 10. lisa, joonis 1). 2.11. Rehvi mõõtmete tähis – tähis, mis koosneb rehvi ristlõike nimilaiusest, nominaalsest ristlõikesuhtest ja tavalisest numbrist, mis tähistab pöia nimiläbimõõtu (neid mõisteid on lähemalt selgitatud eeskirjas nr 30). 3. TÜÜBIKINNITUSE TAOTLEMINE Tüübikinnituse taotluse esitab sõiduki tootja või selle nõuetekohaselt volitatud esindaja ja taotlusele tuleb lisada: 3.1.1. Joonised kolmes eksemplaris, mis on piisavalt üksikasjalikud, et kindlaks teha velgede tüüpi. Joonistel tuleb näidata tüübikinnituse tähistuse ja velje märgiste asukohad. Tehniline kirjeldus, mis hõlmab vähemalt järgmisi andmeid: 3.1.2.1. varuvelgede kategooria – vt punktid 2.4.2, 2.4.3 ja 2.4.4; 3.1.2.2. pöiakontuuri tähis – velje paigaldussügavus – andmed velje kinnitamise kohta; 3.1.2.3. poltide ja mutrite pingutusmoment; 3.1.2.4. tasakaalustusvihtide kinnitusmeetod; 3.1.2.5. vajalikud lisatarvikud (st lisakinnitusdetailid); 3.1.2.6. viide rahvusvahelisele standardile; 3.1.2.7. sobivus lohvita rehvi paigaldamiseks; 3.1.2.8. sobivad ventiilitüübid; 3.1.2.9. suurim kandejõud; 3.1.2.10. suurim rehvirõhk; 3.1.2.11. andmed materjali kohta, sealhulgas keemiline koostis (vt 4. lisa); 3.1.2.12. sõiduki tootja poolt originaalvarustusele määratud rehvi mõõtmete tähis. 3.1.3. Käesoleva eeskirja 10. lisa punkti 1 kohane dokumentatsioon: — sõidukiandmed (10. lisa punkt 1.2); — lisaandmed (10. lisa punkt 1.3); — paigaldusjuhised (10. lisa punkt 1.4), ja — lisanõuded (10. lisa punkt 2). 3.1.4. Veljetüübile vastavad näidisveljed laboratoorsete katsete tegemiseks või tüübikinnitusasutuse koostatud katsearuannete koostamiseks. 3.2. Kui taotletakse identse velje tüübikinnitust, peab taotleja tõestama tüübikinnitusasutusele, et velg on tõepoolest “identne varuvelg”, nagu on määratletud punktis 2.4.2. 4. TÜÜBIKINNITUS 4.1. Kui velg, millele taotletakse tüübikinnitust punkti 3 kohaselt, vastab nõuetele, antakse sellele veljetüübile tüübikinnitus. 4.2. Igale tüübikinnituse saanud veljetüübile antakse tüübikinnituse number. Selle kaks esimest numbrit (mis praegu on eeskirja algkuju kohaselt 00) tähistavad tüübikinnituse andmise ajal kõige viimaste käesolevasse eeskirja tehtud peamiste tehniliste muudatuste seeriaid. Üks ja seesama lepinguosaline ei või anda sama tüübikinnituse numbrit teisele veljetüübile. 4.3. Teade veljetüübile käesoleva eeskirja kohase tüübikinnituse andmise, sellest keeldumise või selle laiendamise kohta edastatakse käesolevat eeskirja kohaldavatele 1958. aasta kokkuleppe osalistele eeskirja 1. lisas esitatud näidisele vastavas vormis. Iga käesoleva eeskirja kohaselt tüübikinnituse saanud velg peab lisaks punktis 5 kirjeldatud märgistusele kandma selgesti loetavat ja kustumatut rahvusvahelist tüübikinnitusmärki, mis koosneb: 4.4.1. Tähest E ja seda ümbritsevast ringjoonest, mille kõrval on tüübikinnituse andnud riigi eraldusnumber (vt 2. Lisa) (9); 4.4.2. käesoleva eeskirja number, millele järgneb täht r, sidekriips ja punkti 4.2 kohane tüübikinnituse number. 4.5. Tüübikinnitusmärk peab olema püsiv, nähtav ja selgesti loetav ka siis, kui veljele on paigaldatud rehv. 4.6. Käesoleva eeskirja 2. lisas on esitatud tüübikinnitusmärgi paigutuse näidis. 4.7. Katseid võib läbi viia velje tootja rajatistes tingimusel, et katsetuste juures viibib tüübikinnitusasutus või selle ametlik esindaja. 5. VELJE MÄRGISTUS Veljel peab olema valmistaja poolt valitud kohas püsiv ja loetav märgistus, millel on alljärgnevad andmed ning mis on nähtav, kui veljele on paigaldatud rehv: 5.1.1. valmistaja nimi või kaubamärk; velje- või pöiakontuuri tähis; 5.1.2.1. Märgis peabvastama rahvusvahelistele rehvi- ja veljestandarditele ja sisaldab vähemalt järgmist: — pöia mõõtmete tähis, mis koosneb: — pöiakontuuri tähisest, pöia nimiläbimõõdust, — tähisest “x”, kui tegemist on monoliitveljega, — tähisest “–”, kui tegemist on koostatava veljega — tähest “A”, kui veljevagu paikneb asümmeetriliselt (ei ole kohustuslik), — tähest “S”, kui veljevagu paikneb sümmeetriliselt (ei ole kohustuslik). 5.1.3. velje paigaldamissügavus; 5.1.4. valmistamise aeg (vähemalt kuu ja aasta); 5.1.5. velje/pöia osa number. 5.2. Käesoleva eeskirja 3. lisas on näide velje märgiste paigutuse kohta. 6. ÜLDNÕUDED 6.1. Pöiakontuur peab vastama velje valmistaja viidatud rahvusvahelisele standardile. Pöiakontuur peab tagama rehvide ja ventiilide õige paigalduse. 6.2.1. Veljed, millele on ette nähtud lohvita rehvid, peavad tagama hermeetilisuse. 6.3. Velje valmistamisel kasutatud materjale tuleb analüüsida 4. lisa kohaselt. 6.4. Punktis 2.4.2 määratletud identsete varuvelgede kohta ei ole vaja läbi viia punktis 6.5 nimetatud katseid ega käesoleva eeskirja 10. lisa punktis 2 kirjeldatud sobivuse kontrolli. Varuvelgede koopiad ja mudelvaruveljed peavad läbima järgmised katsed: 6.5.1. Terasveljed 6.5.1.1. Kilpveljed (a) 6. lisa kohane pöördpaindekatse; (b) 7. lisa kohane veerekatse. 6.5.2. Alumiiniumsulamist veljed 6.5.2.1. Monoliitveljed (a) 5. lisa kohane korrosioonikatse. Kui tootmisprotseduur on alati sama, tehakse ainult üks tüüpkatse. (b) 6. lisa kohane pöördpaindekatse; (c) 7. lisa kohane veerekatse. (d) 8. lisa kohane löögikatse. 6.5.2.2. Koostatavad veljed (a) 5. lisa kohane korrosioonikatse; (b) 6. lisa kohane pöördpaindekatse; (c) 7. lisa kohane veerekatse; (d) 8. lisa kohane löögikatse; (e) 9. lisa kohane vahelduva väändemomendi katse. 6.5.3. Magneesiumisulamist veljed 6.5.3.1. Monoliitveljed (a) 5. lisa kohane korrosioonikatse; (b) 6. lisa kohane pöördpaindekatse; (c) 7. lisa kohane veerekatse; (d) 8. lisa kohane löögikatse. 6.5.3.2. Koostatavad veljed (a) 5. lisa kohane korrosioonikatse; (b) 6. lisa kohane pöördpaindekatse; (c) 7. lisa kohane veerekatse; (d) 8. lisa kohane löögikatse; (e) 9. lisa kohane vahelduva väändemomendi katse. 6.6. Kui velje tootja esitab tüübikinnituse taotluse veljeseeria kohta, ei ole vaja katsetada kõiki seeriasse kuuluvaid veljetüüpe. Valiku raskeimatest juhtudest teeb tüübikinnitusasutus või volitatud tehniline teenistus oma äranägemise järgi (vt eeskirja 6. lisa punkti 4). Et sõidukile sobida, peavad mudelvaruveljed vastama järgmistele nõuetele: 6.7.1. Ece tüübikinnitusega velgede pöia nimiläbimõõt, nimilaius ja nimipaigaldussügavus peavad olema samad, mis tootja varuvelgedel. 6.7.2. Veljed peavad sobima rehvi mõõtmete tähistega rehvidele, mille sõiduki tootja on algselt asjaomasele mudelile määratud. 6.7.3. Kõiki velje/sõiduki sobivuse kontrolle ja vastavaid dokumente on kirjeldatud 10. lisas. 7. VELJETÜÜBI MUUDATUSED JA TÜÜBIKINNITUSE LAIENDAMINE Kõikidest veljetüübi muudatustest tuleb teavitada tüübikinnituse andnud asutust. seejärel võib asutus: 7.1.1. otsustada, et tehtud muudatused ei avalda tõenäoliselt märgatavalt kahjulikku mõju ja veljetüüp vastab igal juhul nõuetele; 7.1.2. või nõuda täiendavate katsetuste tegemist. 7.2. Muudatusi sisaldava tüübikinnituse kinnitamisest või selle andmisest keeldumisest teatatakse käesolevat eeskirja kohaldavatele lepinguosalistele punktis 4.3 kirjeldatud korras. 7.3. Tüübikinnituse laienduse välja andnud pädev asutus märgib igale laienduse kohta koostatud teatisevormile seerianumbri. 8. TOODANGU VASTAVUS 8.1. Toodangu vastavust tuleb kontrollida kooskõlas kokkuleppe (e/ece/324-e/ece/trans/505/rev. 2) 2. liitega. 8.2. Tüübikinnituse andnud asutus võib igal ajal kontrollida igas tootmisüksuses rakendatavaid vastavuse kontrollimise meetodeid. selliseid kontrolle tuleks tavapäraselt teha üks kord kahe aasta jooksul. 9. MEETMED TOODANGU MITTEVASTAVUSE KORRAL 9.1. Veljetüübile käesoleva eeskirja kohaselt antud tüübikinnituse võib tühistada, kui ülalnimetatud nõuded ei ole täidetud või kui tüübikinnitusmärgiga velg ei vasta kinnitatud tüübile. 9.2. Kui käesolevat eeskirja kohaldav lepinguosaline tühistab tema poolt varem antud tüübikinnituse, teatab ta sellest kohe teistele eeskirja kohaldavatele lepinguosalistele eeskirja 1. lisas esitatud näidisele vastavas vormis. 10. TOOTMISE LÕPETAMINE Kui tüübikinnituse omanik lõpetab käesoleva eeskirja kohaselt tüübikinnituse saanud rataste tootmise, peab ta sellest teavitama kõnealuse kinnituse andnud asutust. pärast vastava teate saamist teavitab nimetatud asutus sellest teisi käesolevat eeskirja kohaldavaid lepinguosalisi eeskirja 1. lisas esitatud näidisele vastavas vormis. 11. TÜÜBIKATSETUSTE EEST VASTUTAVATE TEHNILISTE TEENISTUSTENING AMETIASUTUSTE NIMED JA AADRESSID Käesolevat eeskirja kohaldavad lepinguosalised peavad edastama üro sekretariaadile tüübikatsetuste eest vastutavate tehniliste teenistuste ning nende ametiasutuste nimed ja aadressid, kes annavad tüübikinnitusi ja kellele tuleb saata teated teistes riikides antud tüübikinnituse või selle laiendamise, sellest keeldumise või selle tühistamise kohta või veljetüübi tootmise lõpetamise kohta.

1. LISA

2. LISA TÜÜBIKINNITUSMÄRGI PAIGUTUS Seda tüübikinnitusmärki kandev velg on saanud tüübikinnituse Itaalias (E3) tüübikinnituse numbriga 001148. Tüübikinnituse numbri kaks esimest numbrit näitavad, et tüübikinnitus anti eeskirja nr XY algkuju nõuete kohaselt. Tüübikinnitusmärgi, eeskirja numbri ja tüübikinnituse numbri vahele võib jätta tühikuid järjekorda muutmata.

3. LISA VELJEMÄRGISE PAIGUTUS Näide käesoleva eeskirja kohase veljele kantavate märgiste kohta: ABCDE 5 J x 14 FH 36 01 99 ab123 Märgistusnäide tähendab, et: — velje tootja on ABCDE, — veljel on pöiakontuuri tähis (5 J), — velg on monoliitne (x), — veljel on pöia nimiläbimõõdu kood (14), — veljevagu paikneb asümmeetriliselt (tähis puudub), — pöia äär on ainult ühel küljel lamekumera konfiguratsiooniga (FH) – märgistus ei ole kohustuslik, — velje paigaldussügavus on 36 mm, — velg on toodetud 1999. aasta jaanuaris (0199), — veljel on tootja osa number (ab123) Pöia tähis peab koosnema andmetest järgmises järjekorras: pöiakontuuri tähis, konstruktsioon, pöia nimiläbimõõdu kood, teave velje vao asetuse kohta ja serva konfiguratsiooniandmed, näiteks 5 J x 14 FH. Kolm esimest üksust võivad olla ka vastupidises järjekorras, näiteks 14 x 5 J FH. Velje paigaldussügavuse märgis, tootmiskuupäev ja valmistaja nimi võivad asetseda pöia tähisest eemal.

4. LISA MATERJALI KATSETAMINE Tuleb teha järgmised metallianalüüsid ja esitada vastav aruanne: Materjal Katse Alumiiniumisulam ii) a, c, e Magneesiumisulam a, c, e Teras a, b, d (a) Teha toorme keemiline analüüs. (b) Kontrollida järgmisi materjalide mehhaanilisi omadusi (R p0,2, R m, ja A): — katkevenivus (A) on pärast katkemist mõõdetud pikkuse juurdekasvu (Lu – Lo) ja algpikkuse suhe protsentides (Lo). Kus algne mõõtepikkus (Lo ) : on mõõtepikkus enne surve avaldamist, lõplik mõõtepikkus (Lu) : on mõõtepikkus pärast katsekeha katkemist. — voolavuspiir, mitteproportsionaalne pikenemine (R p) on pinge, mille puhul mitteproportsionaalne pikenemine võrdub tensomeetri mõõtepikkuse (L e) täpsustatud osakaaluga protsentides. Kasutatavale tähisele järgneb tensomeetri mõõtepikkuse osakaalu tähistav liide, näiteks Rp0,2; — tõmbetugevus (R m) on suurimale jõule (F m) vastav pinge. (c) Kontrollida rummu paigalduskohast ja kilbilt veljele ülemineku kohast või purunemiskohast (kui on) võetud katsekehade mehhaanilisi omadusi (R p0,2, R m ja A). (d) Analüüsida metalli defekte ja toorme struktuuri. (e) Rummu paigalduskohas ja kilbilt pöiale ülemineku kohas või purunemiskohas (kui on) esinenud metalli defektide ja sealt võetud katsekehade struktuuri analüüs.

5. LISA KORROSIOONIKATSE Teha ISO 9227 standardi kohane 384-tunnine soolveekatse. 1.1. Proovitüki ettevalmistamine Tootelt võetud töödeldud pinnaga proovitükki kriimustatakse ja lüüakse kiviga (ISO 565), et jäljendada sõiduki tavalisel kasutamisel ettetulevaid kahjustusi (kahjustus peab olema pöia serval ja velje siseküljel). 1.2. Katse käik Töödeldud pinnaga proovitükiga tehakse soolveekatse, mille käigus proovitükk ja kõik osad, millega see tavaliselt kokku puutub, asetatakse püstasendis katsekambrisse. Velge pööratakse 90° iga 48 tunni järel. 1.3. Hindamine Hinnatakse üksikuid tegureid, mis võivad mõjutada korrosiooni (pinnakatted, kruvid, tsink- ja kaadmiumplaadid, sulamist isoleerkatted jne). Katsedokumendid peavad sisaldama fotosid, millel on näidatud peamised korrosioonikohad, mida on mehhaaniliselt pestud, et välja tuua materjali defektid. Pärast 192 tundi kestnud katset ei tohi esineda märkimisväärset korrosiooni. Pärast 384 tundi ei tohi korrosioon mõjuda kahjulikult velje tööle, kinnitusdetailidele ja pöia astmele. Seda kontrollitakse olenevalt korrodeerunud kohast kas 6. lisa kohase pöördpaindekatsega või 7. lisa kohase veerekatsega.

6. LISA PÖÖRDPAINDEKATSE 1. KATSE KIRJELDUS Pöördpaindekatse käigus jäljendatakse külgjõudu, mis veljele kurve läbides avaldub. Katsetatakse nelja näidisvelge, kahte 50 % ja kahte 75 % suurima külgjõuga. Rattavelg kinnitatakse jäigalt katsestendile ning velje paigalduskohale avaldatakse paindemoment Mb (st kangiga, mille ääriku jaotusringi läbimõõt on sama, mis sõidukil, millele velg on ette nähtud). Kergsulamist veljed kinnitatakse pöia siseservade abil kahe poolringikujulise äärikuga. Kui kasutatakse muid kinnitusvahendeid, tuleb kontrollida nende võrdväärsust. Kruvid või kinnitusmutrid pingutatakse sõiduki tootja määratud pingutusmomendini ja need pingutatakse pärast umbes 10 000 tsüklit uuesti üle. 2. PAINDEMOMENDI ARVUTAMISE VALEM Sõidu- ja maastikuautod: Mbmax = S × FV (μ × rdyn + d) Mbmax = suurim võrdluspaindemoment [Nm] FV = velje suurim kandejõud [N] rdyn = suurima veljele soovitatud rehvi dünaamiline veereraadius [m] d = paigaldussügavus [m] μ = hõõrdetegur S = turvalisuskoefitsient 3. Katse tehakse suurima paindemomendi kahe protsentväärtuse juures (50 % ja 70 %) ja järgmiste normide alusel Hõõrdetegur 0.9 Turvalisuskoefitsient 2.0 Nominaaltsüklit minutis Tsüklite arv minutis võib olla suurim võimalik, kuid väljaspool katsestendi resonantssagedust.

Alumiinium/Magneesium Teras Sõidukikategooria i) M1 ja M1G O1 ja O2 ii) M1 ja M1G O1 ja O2 Minimaalne tsüklite arv, kui Mbmax on 75 % 2.0 × 105 0.66 × 105 6.0 × 104 2.0 × 104 Minimaalne tsüklite arv, kui Mbmax on 50 % 1.8 × 106 0.69 × 106 6.0 × 105 2.3 × 105 Sobivuskriteeriumid Võlli nihe alla 10 % suurem kui pärast umbes 10 000 tsüklit mõõdetud nihe. Tehnilised mõrad on lubamatud — Velje kinnituspoltidele ja -mutritele avaldatud esialgse pingutusmomendi lubatav kadu (10) Maksimaalselt 30 % 4. VELJESEERIA KATSEPLAAN Sama tüüpi (punkt 2.2), kuid erineva paigaldussügavusega veljed võib rühmitada katsepaindemomendi suurima väärtuse järgi järgmise katseplaani kohaselt. Katsetatakse suurema keskavaga velgi. Vigade korral tuleb katsetada uusi näidiseid. Vajalikud katsed: Katsetatavate velgede arv Pöördpaindekatse Lühike katse Pikk katse Väikseim jaotusringi läbimõõt Suurim jaotusringi läbimõõt Ainult ühe jaotusringi läbimõõdu korral 1 1 2 1 1 2 Paigaldussügavuste erinevus on kuni: 2 mm 2-5 mm > 5 mm — 1 1 — — 1 Katsed, mis tuleb teha kui velje suurimat lubatud kandevõimet hiljem suurendatakse. Kui katse tulemusel paindemoment suureneb maksimaalselt 10 %. 1 1 Lühike katse = pöördpaindekatse, kus l Mbmax on 75 % (arvestatud velje suurima kandevõime kohta) Pikk katse = pöördpaindekatse, kus Mbmax on 50 % Kui võrreldes esimese tüübikinnitusega katsemoment suureneb üle 10 %, tuleb kogu protseduuri korrata.

7. LISA VEEREKATSE 1. KATSE KIRJELDUS Otse liikuvale veljele mõjuvat koormust jäljendatakse veerekatsega, mille käigus veeretatakse ratas vastu trumlit, mille väikseim välisläbimõõt on 1,7 m (välisveerekatse korral) või mille väikseim siseläbimõõt võrdub rehvi dünaamilise veereraadiusega, mis on jagatud 0,4-ga (siseveerekatse korral). Katsetatakse kahte velge. 2. KATSEKOORMUSE ARVUTAMISE VALEM Kõik sõidukitüübid FP = S · FV FP = katsekoormus [N] FV = velje suurim kandevõime [N] S = turvalisuskoefitsient 3. KATSE KÄIK JA TINGIMUSED Katsed tehakse järgmiste spetsifikatsioonide alusel: M1 ja M1G O1 ja O2 Veeresuund i) Otse Turvalisuskoefitsient — S 2,5 2,25 (11) 2,0 Rehvid Seeriatoodangu rehvid ja võimaluse korral veljele soovitatud suurima ristlõike nimilaiusega rehvid Kiirus katse ajal km/h Suurim kiirusindeksi alusel rehvile lubatud kiirus, tavaliselt 60-100 km/h Ekvivalentne veerekaugus 2 000 km 1 000 km (11) 2 000 km 1 000 km (11) Rehvirõhk katse alguses (ei mõõdeta ega kontrollita katse ajal) Tavakasutus: rõhk veerekatse ajal kuni 160 kPa 280 kPa üle 160 kPa min. 400 kPa Lubatud hälve Tehnilised mõrad ja/või õhuleke on lubamatud Velje kinnituspoltidele ja -mutritele avaldatud esialgse pingutusmomendi lubatav kadu (12) ≤ 30 %

8. LISA LÖÖGIKATSE 1. KATSE KIRJELDUS Kontrollitakse velje äärte ja teiste kriitiliste kohtade purunemiskindlust, kui velg põrkub takistusega. Piisava purunemiskindluse tõestamiseks tehakse 8. lisa ja selle 1. liite kohane löögikatse. 2. KATSEKOORMUSE ARVUTAMISE VALEM D = 0.6 · FV / g + 180 [kg] D = langeva massi väärtus [kg] FV = velje suurim kandevõime [N] g = raskuskiirendus 9.81 m/s2 3. KATSE KÄIK JA TINGIMUSED M1 ja M1G Käik ja tingimused 8. lisa ja selle 1. liite järgi Rehvirõhk Rehvi tootja soovitatud rehvirõhk, mis põhineb koormusindeksil ja sõiduki suurimal kiirusel, kuid on vähemalt 200 kPa. Rehvid Seeriatoodangu rehvid väikseima ristlõike nimilaiusega ja ühe pöörde veeretee miinimumpikkusega rehvid, mis on välja valitud ühele veljele soovitatud rehviseeria hulgast. Tunnustuskriteeriumid Katse loetakse rahuldavaks, kui velje pinnal ei ole nähtavaid mõrasid ja ühe minuti jooksul pärast katsetamist rehvirõhk ei lange. Lubatud on langeva raskusega otsesel kokkupuutel tekkinud mõrad ja mõlgid. Kui äravõetava pöia või muude lahtimonteeritavate detailidega velgede puhul purunevad kodarate või õhustusavade lähedal asuvad keermestatud kinnitusdetailid, peetakse velg katset mitteläbinuks. Katsetatavate näidiste arv Üks iga löögikoha kohta. Löögikohad Üks kodarate ja pöia ühenduskohas ning veel üks kahe kodara vahel ventiiliavale võimalikult lähedal. Võimaluse korral ei tohi löögisuund kattuda kinnitusava ja velje keskme vahelise radiaaljoonega. 4. VELJESEERIATE KATSEPLAAN Vajalikud katsed: Katsetatavad veljed ii) Löögikatse Kinnitusavade väikseim jaotusringi läbimõõt Kinnitusavade suurim jaotusringi läbimõõt Üks iga löögikoha kohta Üks iga löögikoha kohta

8. LISA 1. liide SÕIDUAUTOD — KERGSULAMIST VELJED — LÖÖGIKATSE 1. REGULEERIMISALA Käesolevas lisas kirjeldatakse laborikatset, millega hinnatakse täielikult või osaliselt kergsulamist velgede põrkumisomadusi (külg)kokkupõrkel äärekiviga. Katse on ette nähtud kontrollimaks sõiduautode velgede kvaliteeti. 2. KATSEVARUSTUS 2.1. Uued, täielikult töödeldud, sõiduautodele ettenähtud velgede tüüpveljed koos rehvidega. 2.2. Löögikoormuskatseseade, millel on vertikaalselt liikuv vähemalt 125 mm laiuse ja vähemalt 375 mm pikkuse löögipinnaga ümardatud või faasitud servadega löökraud, nagu näha jooniselt 1. Langev mass D, hälbega ± 2 % väljendatuna kilogrammides, on järgmine: D = 0,6 × FV)/g + 180 [kg] kus FV/g on velje ja/või sõiduki tootja määratud velje suurim staatiline koormus väljendatuna kilogrammides. 2.3. Mass 1 000 kg. 3. KALIBREERIMINE Kontrollige kalibreerimisseadme abil kas velje kinnituskoha keskmele vertikaalselt mõjuv 1 000 kg mass (punkt 2.3), nagu on näha jooniselt 2, põhjustab 7,5 mm ± 0,75 mm läbipainde mõõdetuna kiire keskelt. 4. KATSE KÄIK 4.1. Paigaldage katsetatav velg (punkt 2.1) ja rehv katseseadmele (punkt 2.2) nii, et löögikoormus mõjuks pöia servale. Velg paigaldatakse nii, et selle telgjoon on vertikaalselt 13° ± 1° nurga all ja selle kõrgeim koht jääb löökraua ette. Katseveljele paigaldatud rehv peab olema väikseima sellele veljele ettenähtud ristlõike nimilaiusega lohvita radiaalrehv. Rehvirõhk peab olema nii suur, nagu on sõiduki tootja poolt määratud või tootjapoolse ettekirjutuse puudumisel 200 kPa. Katsekeskkonna õhutemperatuur peab katse ajal olema 10 °C kuni 30 °C. 4.2. Kontrollige, et velg oleks kinnitatud rummu külge vastavate mõõtmetega kinnitusdetailidega, sellistega, mida kasutatakse sõidukil. Pingutage kinnitusdetaile käsitsi ettenähtud väärtuseni või sõiduki või velje tootja soovitatud viisil. Kuna velje keskme osade konstruktsioon võib olla erinev, tuleb löögikatseid teha piisaval arvul kohtades velje pöial, et olla kindel, et kõiki velje keskme osasid on hinnatud. Iga katse korral tuleb kasutada uut velge. Kodara katsetamisel valida poldiavale kõige lähemal asuv kodar. 4.3. Tuleb tagada, et löökraud oleks rehvi kohal ja ulatuks 25 mm ± 1 mm üle pöia serva. Löökraud tõstetakse 230 mm ± 2 mm kõrgemale pöia serva kõige kõrgemast kohast ja lastakse sel kukkuda. 5. KATSE MITTELÄBIMISE KRITEERIUMID Velge ei läbinud katset järgmistel juhtudel: a) veljekomplekti keskmistele osadele tekib/tekivad nähtav(ad) mõra(d); b) velje keskmine osa tuleb pöia küljest lahti; c) täielik rõhukaotus rehvis ühe minuti jooksul. Kui veljekomplekt deformeerub või pöia ossa, mida tabab löökraua otspind, tekivad mõrad, ei tähenda see, et velg poleks katset läbinud. Märkus: Katses kasutatud rehve ja velgi ei tohi hiljem sõidukil kasutada.

9. LISA VAHELDUVA VÄÄNDEMOMENDI KATSE 1. KATSE KIRJELDUS Vahelduva väändemomendi katse käigus jäljendatakse veljele pidurdamise ja kiirenduse ajal mõjuvat väändemomenti. Näidisvelgi katsetatakse suurima arvestusliku väändemomendi mõlema protsendimääraga (50 % ja 75 %). Velg kinnitatakse pöia servasid pidi jäigalt katsestendile ja sellele avaldatakse vahelduvat väändemomenti ± MT rummu kinnituskülje kaudu, st piduriketta ja muude osade kaudu. 2. Katse väändemomendi arvutamise valem MT = S · FV · rdyn Kus: MT = katse väändemoment [Nm] S = turvalisuskoefitsient FV = velje suurim kandevõime [N] rdyn = dünaamiline veereraadius [m] Katsed tehakse järgmiste parameetrite alusel: Turvalisuskoefitsient S 1,0 Väikseim tsüklite arv, kui MT on ± 90 % 2 · 105 Väikseim tsüklite arv, kui MT on ± 45 % 2 · 106 Tunnustuskriteeriumid Tehnilised mõrad on lubamatud Ratta kinnituspoltidele ja mutritele algselt avaldatud pingutusmomendi lubatav kadu (13) 30 %

10. LISA SÕIDUKI SOBIVUSKATSE JA DOKUMENTATSIOON 1. TEAVE KASUTAMISE JA SOBIVUSE KOHTA Tüübikinnitusasutusele tuleb edastada järgmine teave, mis antakse ka tarbijale veljega kaasa. 1.1. Veljeandmed: ECE tüübikinnituse number, velje tüüp ja variant, rahvusvaheline pöia tähis (näiteks 15 H2 x 5 J) ja paigaldussügavus. 1.2. Sõidukiandmed: Sõiduki tootja, sõiduki mudeli nimetus ja kirjeldus, sõiduki võimsus ja tehasetähis (VIN-kood), mis koosneb vähemalt WMIist (valmistaja rahvusvahelise valmistajate nimistu järgi), VDSist (sõidukikood) ja VISi (sõiduki valmiminumber) esimesest numbrist, mis on mudeli väljalaskeaasta (vt ISO 3779-1983). 1.3. Lisaandmed: kõik erinõuded, spetsiaalsed kinnitusvahendid ja muu, mida nõutakse tootja varuvelgede kasutamisel või ECE tüübikinnitusega velgede kasutamise erinõuded. 1.4. Paigaldusjuhised: soovitused ja ohutusabinõud velje paigaldamiseks; lisa- või asendusdetailide, näiteks pikemate kinnituspoltide kasutamine sulamist velgede puhul; velje kinnituse pingutusmoment; tähelepanu juhtimine selle tähtsusele ja vajadusele kasutada eelistatavalt kalibreeritud momendimõõtevõtit; juhised selle kohta, et velje kinnitusi tuleb pärast 50 km pikkust sõitu uuesti üle pingutada; vajaduse korral rummukatte kasutamise ja paigaldamise juhised; 1.5. Näide kasutus- ja paigaldusandmeid käsitleva tabeli võimaliku ülesehituse kohta Veljeandmed (kohustuslikud väljad on poolpaksus kirjas) ECE tüübikinnituse number Velje tüüp Suurus Paigaldus-sügavus Jaotusringi läbimõõt Kinnitusavad (14) XY R-I 0001148 6014 6Jx14H2 38 mm 98 mm 4 Velje variant Kontroll-muhvi asukoht Velje märgis Keskrõnga märgis Keskava läbimõõt Velje suurim kandejõud N A Jah 98-38 120-98 58,1 mm 5 500

A. Sõidukiandmed Sõiduki tootjad Sõiduki mudeli nimetus Sõiduki tüüp Võimsus kW Tehasetähis (VIN) FIAT ALFA ROMEO 145/146 ALFA ROMEO 930 66-95 WMI VDS Aasta(d) 1C9 Y817H3 4

Lisaandmed Viide No. Andmed 1/ Sfäärilised kinnituskruvid 2. LISANÕUDED 2.1. Velje profiili kontroll Velje sisekontuur (vt joonist 1 velje profiili kohta) peab jätma piduri- ja vedrustusosadele ning juhtimisseadmetele piisavalt ruumi. Kui velje profiil ulatub väljaspoole sõiduki tootja varuvelje profiili, ei ole kontroll vajalik. Kui velje profiil jääb sissepoole sõiduki tootja varuvelje profiili, tuleb kontrollida piduri-, vedrustus-, rooliseadme ja sõiduki põhja all olevate detailide lõtku velje suhtes, võttes arvesse velje tasakaalustusvihtide mõju. Tavaliselt peavad olema täidetud järgmised tingimused: Piduridetailide väikseim lõtk (ebasoodsatel tingimustel, näiteks uue hõõrdkatte puhul) on 3 m (15). Vedrustusdetailide (näiteks ülemiste ja alumiste õõtshoovade) väikseim lõtk on 4 mm, Rooliseadme detailide (näiteks rööpvarda ja rooliliigendi) väikseim lõtk on 4 mm ja tasakaalustusvihtide ning sõiduki osade vaheline väikseim lõtk on 2 mm. Katse võib olla staatiline või dünaamiline. Kui sõiduki tootja varuvelje eri lõtkud on ülalnimetatutest väiksemad, tuleb neid õigeks pidada. 2.2. Õhustusavade kontroll Tüübikinnituse saanud velg ei tohi halvendada piduri tööd võrreldes tootja varuveljega. Piduritelt kandub terasvelgedele üle rohkem soojust kui kergsulamist velgedele. Kui sõiduki tootja varuvelje puhul on ette nähtud, et õhk liigub pidurist välja velje õhuavade kaudu (nt “tuuleveskiefekt”) ja kui mudelvaruvelje õhustusavade piirkond on väiksem kui vastaval tootja varuveljel, tuleb teha võrdluskatse, et hinnata pidurite tõhusust. Katse peab vastama määruse nr 13 4. lisa punkti 4.5 I tüübi — pidurdustõhususe vähenemiskatse nõuetele. Kriteeriumiks on piduri temperatuur. Tüübikinnituseks esitatud velje puhul ei tohi temperatuur (kettad, trummel) ületada sõiduki tootja varuvelgede puhul mõõdetud suurimat temperatuuri. Arvesse tuleb võtta tavaliselt kasutatavaid rummukatteid. 2.3. Velje kinnitamine Soovitav on kasutada sõiduki tootja varuvelgede kinnitusdetaile. Kõik spetsiaalsed velje kinnitusdetailid võimaldavad mudelvaruvelgede kinnitamist lisamuudatusteta. Kinnitusdetailide põhiarvu, näiteks 4 ava, 5 ava jne ei tohi muuta. Velje kinnitusdetailid ei tohi rikkuda muid detaile, näiteks piduridetaile. Vastavad rattapoldid, -mutrid ja tikkpoldid ning keerme pikkus peavad olema samad, mis sõiduki tootja varuvelgedel ja kinnitusdetailidel. Poldid/mutrid peavad sobima tüübikinnituse saanud velje kinnitusavadele. Velje kinnitusdetailide materjal peab olema vähemalt samaväärne sõiduki tootja varuvelgede kinnitusdetailide materjaliga. Kui veljel on kaasas lisatarvikud, peavad sellega kaasas olemas ka spetsiaalsed tööriistad nende paigaldamiseks ja lahtimonteerimiseks. Kui velg on varustatud teistsuguste veljekinnitusdetailidega, peab neid kirjeldama punktis 1.2 nõutud andmete hulgas ja nendega peavad kaasas olema ka kinnitamiseks vajalikud tööriistad. 2.4. Väljaulatuvad osad Sõidukile paigaldatud tüübikinnituse saanud velg koos vajalike lisatarvikutega ei tohi tekitada ohtlikke olukordi. Tuleb järgida ECE eeskirja R26 nõudeid. 2.5. Mitmesugust Katsearuanne peab sisaldama tehtud katsete üksikasju ja tulemusi. Aruanne peab kinnitama, et katsetatud velg vastab nõuetele.

(1) M- ja O-kategooriad on määratletud sõidukite konstruktsiooni käsitleva konsolideeritud otsuse (R.E.3) 7. lisas (dokument TRANS/WP.29/78/rev. 1/muudetud 2).

(2) Rehvistandardid on kättesaadavad järgmistel aadressidel:

ISO, 1, rue de Varembé, Case postale 56, CH-1211 Genève 20 – Šveits

(3) ETRTO, 32 Av. Brugmann - Bte 2, B-1060 Brussels, Belgia

(4) TRA, 175 Montrose West Avenue, Suite 150, Copley, Ohio, 44 321 USA

(5) JATMA, NO.33 MORI BLDG. 8th Floor 3-8-21, Toranomon Minato-Ku, Tokio 105-0001, Jaapan

(6) TRAA, Suite 1, Hawthorn House, 795 Glenferrie Road, Hawthorn, Victoria, 3122 Austraalia

(7) ALAPA, Avenida Paulista 244-12° Andar, CEP, 01310 Sao Paulo, SP Brasiilia

(8) STRO, Älggatan 48 A, Nb, S-216 15 Malmö, Rootsi

(9) 1 – Saksamaa, 2 – Prantsusmaa, 3 – Itaalia, 4 – Holland, 5 – Rootsi, 6 – Belgia, 7 – Ungari, 8 – Tšehhi Vabariik, 9 – Hispaania, 10 – Jugoslaavia, 11 – Ühendkuningriik, 12 – Austria, 13 – Luksemburg, 14 – Šveits, 15 (vaba), 16 – Norra, 17 – Soome, 18 – Taani, 19 – Rumeenia, 20 – Poola, 21 – Portugal, 22 – Venemaa Föderatsioon, 23 – Kreeka, 24 – Iirimaa, 25 – Horvaatia, 26 – Sloveenia, 27 – Slovakkia, 28 – Valgevene, 29 – Eesti, 30 (vaba), 31– Bosnia ja Hertsegoviina, 32 – Läti, 33 (vaba), 34 – Bulgaaria, 35 (vaba), 36 – Leedu, 37 – Türgi, 38 (vaba), 39 – Aserbaidžaan, 40 – Endine Jugoslaavia Makedoonia Vabariik, 41 (vaba), 42 – Euroopa Ühendus (tüübikinnitusi annavad liikmesriigid, kasutades oma vastavaid ECE tähiseid), 43 – Jaapan, 44 (vaba), 45 – Austraalia, 46 – Ukraina, 47 – Lõuna-Aafrika, 48 – Uus-Meremaa, 49 – Küpros, 50 – Malta ja 51 – Korea Vabariik. Järgmised numbrid antakse teistele riikidele kronoloogilises järjekorras vastavalt sellele, millal nad ratifitseerivad kokkuleppe, milles käsitletakse ratassõidukile ning sellele paigaldatavale ja/või sellel kasutatavatele seadmetele ja osadele ühtsete tehnonõuete kehtestamist ja nende nõuete alusel väljastatud tunnistuste vastastikust tunnustamist. Määratud numbrid edastab lepinguosalistele Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni peasekretär.

(10) Kontrollida velje kinnituste pingutusmomendi kadu kinnitusi uuesti üle pingutades, mitte mõõtes lõtvunud kinnituste pingutusmomenti.

(11) Sõiduautode teraskilpvelgede puhul.

(12) Kontrollida velje kinnituste pingutusmomendi kadu kinnitusi uuesti üle pingutades, mitte mõõtes lõtvunud kinnituste pingutusmomenti.

(13) Kontrollida velje kinnituste pingutusmomendi kadu kinnitusi uuesti üle pingutades, mitte mõõtes lõtvunud kinnituste pingutusmomenti.

(14) Soovitav on kasutada sõiduki tootja piduridetailide ja velje profiili. Siiski on vaja kontrollida ka juba kasutuses olevaid sõidukeid, sest piduri osi ja/või originaalvelgede profiili võidakse sõiduki tootmise ajal muuta.

(15) Soovitav on kasutada sõiduki tootja piduridetailide ja velje profiili. Siiski on vaja kontrollida ka juba kasutuses olevaid sõidukeid, sest piduri osi ja/või originaalvelgede profiili võidakse sõiduki tootmise ajal muuta.