ET Euroopa Liidu Teataja L 237/1

Rahvusvahelise avaliku õiguse alusel on õiguslik toime ainult ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni originaaltekstidel. Käesoleva eeskirja staatust ja jõustumiskuupäeva tuleb kontrollida ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni staatust käsitleva dokumendi TRANS/WP.29/343 uusimast versioonist, mis on kättesaadav veebisaidil: http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html.

Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Euroopa Majanduskomisjoni (UNECE) eeskiri nr 23 – mootorsõidukite ja nende haagiste tagurdustulelaternate ja manööverdustulelaternate tüübikinnituse ühtsed sätted

Sisaldab kogu kehtivat teksti kuni:

eeskirja algversiooni 19. täiendus – jõustumise kuupäev: 15. juuli 2013

SISUKORD

REGULEERIMISALA

1. Mõisted

2. Tüübikinnituse taotlemine

3. Märgistus

4. Tüübikinnituse andmine

5. Üldnõuded

6. Kiiratava valguse tugevus

7. Katsemenetlused

8. Kiiratava valguse värvus

9. Toodangu nõuetele vastavus

10. Karistused toodangu nõuetele mittevastavuse korral

11. Tootmise lõpetamine

12. Tüübikinnituskatsete eest vastutavate tehniliste teenistuste ja tüübikinnitusasutuste nimed ja aadressid

LISAD

1. Teatis

2. Tüübikinnitusmärkide kujunduse näited

3. Fotomeetrilised mõõtmised

4. Toodangu vastavuse kontrollimise menetluse miinimumnõuded

5. Näidiste võtmise miinimumnõuded kontrollijale

0. REGULEERIMISALA

Käesolevat eeskirja kohaldatakse:

a) M-, N-, O- ja T-kategooria sõidukite tagurdustulelaternate suhtes (1);

b) M- ja N-kategooria sõidukite manööverdustulelaternate suhtes.

1. MÕISTED

Käesolevas eeskirjas kasutatakse järgmisi mõisteid:

1.1. „Tagurdustulelatern” – latern, mis on projekteeritud tee valgustamiseks sõiduki taga ja teiste liiklejate hoiatamiseks, et sõiduk tagurdab või hakkab tagurdama.

1.2. „Manööverdustulelatern” – latern, mida kasutatakse sõidukiga külgneva ala täiendavaks valgustamiseks aeglaste manöövrite ajal.

1.3. Käesolevas eeskirjas kasutatakse tüübikinnitustaotluse esitamise ajal kehtivas eeskirjas nr 48 ja selle muudatuste seerias sätestatud määratlusi.

1.4. „Eri tüüpi tagurdustulelaternad ja manööverdustulelaternad” – laternad, mis erinevad üksteisest järgmiste oluliste tunnuste poolest:

a) kaubanimi või kaubamärk;

b) optilise süsteemi näitajad (valgustugevus, valguse jaotusnurk, valgusallika tüüp, valgusallika moodul jne).

Laternat ei loeta teise tüüpi kuuluvaks, kui tal on teist värvi valgusallikas või filter.

1.5. Käesoleva eeskirja viidetega standardsetele (etalon-)hõõglampidele ja eeskirjale nr 37 osutatakse tüübikinnitustaotluse esitamise ajal kehtivale eeskirjale nr 37 ja selle muudatuste seeriale.

Käesoleva eeskirja viidetega standardsetele leedvalgusallikatele ja eeskirjale nr 128 osutatakse tüübikinnitustaotluse esitamise ajal kehtivale eeskirjale nr 128 ja selle muudatuste seeriale.

2. TÜÜBIKINNITUSE TAOTLEMINE

2.1. Tüübikinnitustaotluse esitab kaubanime või kaubamärgi omanik või tema nõuetekohaselt volitatud esindaja.

Taotleja soovi korral määratakse taotluses kindlaks, kas seadist saab sõidukile paigaldada nullteljest erinevate kallete all sõiduki baastasandite ja maapinna suhtes või kas seda saab pöörata ümber nulltelje; sellised paigaldamise erijuhud tuleb teatises ära märkida.

2.2. Iga tagurdustulelaterna või manööverdustulelaterna tüübi taotlusega kaasnevad:

2.2.1. kolmes eksemplaris piisavalt üksikasjalikud joonised, mis võimaldavad kindlaks teha tagurdustulelaterna või manööverdustulelaterna tüübi ning millel on geomeetriliselt kujutatud tagurdustulelaterna või manööverdustulelaterna sõidukile paigaldamise asend(id); katsetustes nullteljena kasutatav vaatlustelg (horisontaalnurk H = 0°, vertikaalnurk V = 0°) ning punkt, mis võetakse kõnealustes katsetustes nullkeskmeks. Joonistel tuleb näidata tüübikinnitusnumbri ja lisatähise paigutus tüübikinnitusmärgi suhtes;

Lisaks sellele tuleb joonisele märkida manööverdustulelaternate nulltelje paigalduskõrgus ja -suund maapinna, vertikaaltelje ja pikitasapinna suhtes.

2.2.2. lühike tehniline kirjeldus, milles on esitatud (v.a mitteasendatavate valgusallikatega laternate puhul):

a) ettenähtud hõõglambi või hõõglampide kategooria(d), milleks on üks tüübikinnituse taotluse esitamise ajal kehtivas eeskirjas nr 37 ja selle muudatuste seerias sisalduvatest kategooriatest, ja/või

b) ettenähtud leedvalgusallika(te) kategooria(d), milleks on üks tüübikinnituse taotluse esitamise ajal kehtivas eeskirjas nr 128 ja selle muudatuste seerias sisalduvatest kategooriatest, ja/või

c) valgusallika mooduli tunnuskood;

2.2.3. kaks näidist. Kui seadised ei ole identsed, vaid sümmeetrilised, ning sobivad paigaldamiseks üks sõiduki vasakule ning teine sõiduki paremale küljele, võivad kaks esitatud näidist olla identsed ning ettenähtud paigaldamiseks ainult sõiduki paremale või vasakule küljele.

3. MÄRGISTUS

Tüübikinnituse saamiseks esitatud tagurdustulelaterna või manööverdustulelaterna tüübi näidistel peab olema:

3.1. taotleja kaubanimi või -märk; kõnealune märgistus peab olema selgelt loetav ja kustutamatu;

3.2. selgesti loetav ja kustutamatu märgistus (v.a mitteasendatavate valgusallikatega laternate puhul), millelt on näha:

a) ettenähtud valgusallika(te) kategooria(d) ja/või

b) valgusallika mooduli tunnuskood;

3.3. sõna „TOP” horisontaalselt valgusava ülaosas, kui see on vajalik, vältimaks tagurdustulelaterna valesti paigaldamist sõidukile;

3.4. piisava suurusega ala punktiga 4.3 ettenähtud tüübikinnitusmärgi ja lisatähiste jaoks; kõnealune ala peab olema näidatud punktis 2.2.1 osutatud joonisel;

3.5. mitteasendatavate valgusallikatega või valgusallika mooduli(te)ga laternate puhul nimipinge või pingevahemiku ja nimivõimsuse märgistus;

3.6. valgusallika mooduli(te)ga laternate puhul kantakse valgusallika mooduli(te)le:

3.6.1. taotleja kaubanimi või -märk; kõnealune märgistus peab olema selgelt loetav ja kustutamatu;

3.6.2. mooduli tunnuskood; kõnealune märgistus peab olema selgelt loetav ja kustutamatu. Tunnuskood algab tähtedega „MD”, mis tähistab sõna „moodul”, millele järgneb tüübikinnitusmärk ilma punktis 4.3.1.1 ette nähtud ringjooneta ning kui kasutatakse mitut mitteidentset valgusallika moodulit, siis ka asjaomased lisatähised või -märgid; see tunnuskood tuleb näidata punktis 2.2.1 nimetatud joonistel.

Tüübikinnitusmärk ei pea olema sama mis laternal, milles moodulit kasutatakse, kuid mõlemad märgid peavad olema sama tüübikinnituse taotleja esitatud;

3.6.3. nimipinge ja nimivõimsuse märgistus.

4. TÜÜBIKINNITUSE ANDMINE

4.1. Kui tagurdustulelaterna või manööverdustulelaterna tüübi kaks näidist vastavad käesoleva eeskirja nõuetele, antakse tüübikinnitus.

4.2. Igale kinnitatud tüübile antakse tüübikinnitusnumber. Sama kokkuleppeosaline ei tohi anda sama numbrit teisele käesoleva eeskirja reguleerimisalasse kuuluvale tagurdustulelaterna või manööverdustulelaterna tüübile. Teade tagurdustulelaterna või manööverdustulelaterna tüübile käesoleva eeskirja kohase tüübikinnituse andmise, laiendamise, andmisest keeldumise, tühistamise või tootmise lõpetamise kohta esitatakse käesolevat eeskirja rakendavatele 1958. aasta kokkuleppe osalistele käesoleva eeskirja 1. lisas esitatud näidisele vastavas vormis.

4.3. Igal tagurdustulelaternal või manööverdustulelaternal, mis vastab käesoleva eeskirja kohaselt kinnitatud tüübile, peavad olema punktis 3.4 osutatud alal lisaks punktides 3.1, 3.2 ja 3.3 või 3.5 kirjeldatud märgistusele ja üksikasjadele:

4.3.1. rahvusvaheline tüübikinnitusmärk, mis koosneb järgmistest elementidest:

4.3.1.1. ringiga ümbritsetud täht „E”, millele järgneb tüübikinnituse andnud riigi tunnusnumber (2); ning

4.3.1.2. tüübikinnitusnumber;

4.3.2. lisatähis, mille moodustavad A- ja R-täht, mis on käesoleva eeskirja 2. lisas kujutatud viisil omavahel ühendatud.

Seadiste puhul, mis vastavad käesolevas eeskirjas manööverdustulelaternatele esitatud nõuetele, M- ja L-tähest koosnev lisatähis, mis on paigutatud käesoleva eeskirja 2. lisas kujutatud viisil.

4.3.3. Lisatähiste „AR” või „ML” lähedale võib paigutada tüübikinnitusnumbri kaks esimest kohta, mis näitavad käesolevasse eeskirja viimati tehtud muudatuste seeriat.

4.3.4. Tagurdustulelaternate puhul, mille nähtavusnurgad on nulltelje suhtes asümmeetrilised horisontaalsuunas, nool, mis on suunatud külje poole, kus fotomeetrilised nõuded on täidetud kuni nurgani 45° H.

4.4. Sõltumatud laternad

Kui eri tüüpi laternad, millel on ühesugune sama või eri värvi hajutiklaas, vastavad mitme eeskirja nõuetele, võib neile kinnitada ühe rahvusvahelise tüübikinnitusmärgi, millel on ringiga ümbritsetud E-täht, millele järgneb tüübikinnituse andnud riigi tunnusnumber ja tüübikinnitusnumber. Nimetatud tüübikinnitusmärk võib paikneda mis tahes kohas laternal järgmistel tingimustel.

4.4.1. Märk on pärast laterna paigaldamist nähtav.

4.4.2. Märgitud on iga laterna tunnusmärk, mis on tüübikinnituse andmise aluseks olnud eeskirja suhtes asjakohane, nagu ka vastava kinnituse andmise ajaks eeskirja viimasena tehtud peamisi tehnilisi muudatusi hõlmav muudatuste seeria ning vajaduse korral nõuetekohane nool.

4.4.3. Tüübikinnitusmärgi elementide mõõtmed ei tohi olla väiksemad miinimummõõtmetest, mis on tüübikinnituse aluseks oleva eeskirja kohaselt nõutavad kõige väiksemate üksiktähiste puhul.

4.4.4. Laterna korpusel on punktis 3.4 kirjeldatud ala ning tegelikule talitusele vastav tüübikinnitusmärk.

4.4.5. Käesoleva eeskirja 2. lisa mudelis E on esitatud tüübikinnitusmärkide ja ülalnimetatud lisatähiste kujunduse näited.

4.5. Kui kaks või enam laternat on osa samast grupeeritud, kombineeritud või kokkuühendatud laternatest koosnevast üksusest, antakse tüübikinnitus ainult juhul, kui kõik asjaomased laternad vastavad käesoleva või mõne muu eeskirja nõuetele. Kui asjaomased laternad ei vasta ühegi eeskirja nõuetele, ei tohi neid sellises grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternatest koosnevas üksuses kasutada.

4.5.1. Kui grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternad vastavad mitme eeskirja nõuetele, võib neile kinnitada ühe rahvusvahelise tüübikinnitusmärgi, millel on ringiga ümbritsetud E-täht, millele järgneb tüübikinnituse andnud riigi tunnusnumber, tüübikinnitusnumber ja vajadusel nõutud nool. Nimetatud tüübikinnitusmärk võib paikneda mis tahes kohas grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternate peal, tingimusel et:

4.5.1.1. märk on pärast paigaldamist nähtav;

4.5.1.2. ühtki valgust edastavate grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternate osa ei ole võimalik eemaldada, eemaldamata samal ajal ka tüübikinnitusmärki.

4.5.2. Iga laterna tunnusmärk, mis on tüübikinnituse andmise aluseks olnud eeskirja suhtes asjakohane, nagu ka vastava kinnituse andmise ajaks eeskirja viimasena tehtud peamisi tehnilisi muudatusi hõlmav muudatuste seeria märgitakse:

4.5.2.1. kas asjakohasele valgust kiirgavale pinnale

4.5.2.2. või laternarühmale selliselt, et iga latern grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternatest oleks selgesti identifitseeritav (vt 2. lisas esitatud kolme näidet).

4.5.3. Tüübikinnitusmärgi elementide mõõtmed ei tohi olla väiksemad miinimummõõtmetest, mis on tüübikinnituse aluseks oleva eeskirja kohaselt nõutavad kõige väiksemate üksiktähiste puhul.

4.5.4. Igale kinnitatud tüübile antakse tüübikinnitusnumber. Sama kokkuleppeosaline ei tohi anda sama numbrit käesoleva eeskirja reguleerimisalasse kuuluvale grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud teist tüüpi laternatele.

4.6. Punktides 4.3.1 ja 4.3.2 osutatud märk ja tähised peavad olema kustutamatud ja selgesti loetavad ka siis, kui tagurdustulelatern on sõidukile paigaldatud.

manööverdustulelaterna puhul:

a) Iga seadise hajutiklaasil või korpusel peab olema piisavalt suur ala tüübikinnitusmärgi jaoks, mis peab olema loetav, kui seadis on paigaldatud sõidukile. Muudele seadise osadele peab olema märgitud tootja nimi ja eristav tunnus. Kui tüübikinnitusmärgi või -märkide jaoks ei ole piisavalt ruumi, paigutatakse see sõiduki osale, mis on manööverdustulelaternaga püsivalt ühendatud, või sõiduki andmeplaadile;

b) Tüübikinnitusmärgi asukoht tähistatakse punktis 2.2 osutatud joonistel või tüübikinnitustaotlusel.

4.7. 2. lisas on esitatud üksiklaternate (joonis 1) ja grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternate (joonis 2) tüübikinnitusmärkide kujunduse näited koos kõikide eespool nimetatud lisatähistega. A- ja R-täht võivad olla omavahel ühendatud.

5. ÜLDNÕUDED

5.1. Iga näidis peab vastama allpool punktides esitatud nõuetele.

5.2. Tagurdustulelaternad tuleb projekteerida ja valmistada nii, et tavapärastes kasutustingimustes, sõltumata neile siis mõjuda võivast vibratsioonist, oleks kindlustatud nende nõuetekohane toimimine ja käesoleva eeskirjaga ettenähtud omaduste säilimine.

5.3. Valgusallika moodulite puhul kontrollitakse, kas:

5.3.1. valgusallika mooduli(te) ehitus vastab järgmistele tingimustele:

a) ühtegi valgusallika moodulit ei saa paigaldada üheski muus asendis peale kindlaksmääratud õige asendi ning seda saab eemaldada üksnes tööriista(de) abil;

b) kui seadise korpuses kasutatakse enam kui ühte valgusallikat, tuleb ühe ja sama laterna korpuses kasutada ühesuguste näitajatega valgusallika mooduleid;

5.3.2. valgusallika moodul(id) on avamiskindlad;

5.3.3. valgusallika moodul on projekteeritud nii, et ka tööriistu kasutades ei ole seda võimalik mehaaniliselt vahetada ühegi tüübikinnituse saanud asendatava valgusallikaga.

5.4. Asendatavate valgusallikate puhul:

5.4.1. võib kasutada kõiki eeskirja nr 37 ja/või eeskirja nr 128 alusel tüübikinnituse saanud valgusallikate kategooriaid, eeldusel et nende kasutamist ei ole piiratud tüübikinnitustaotluse esitamise ajal kehtiva eeskirjaga nr 37 ega selle muudatuste seeriaga või tüübikinnitustaotluse esitamise ajal kehtiva eeskirjaga nr 128 ega selle muudatuste seeriaga.

5.4.2. peab seadise ehitus võimaldama valgusallikat paigaldada üksnes õiges asendis.

5.4.3. peab valgusallika pesa vastama Rahvusvahelise Elektrotehnikakomisjoni (IEC) väljaandes nr 60061 esitatud näitajatele. Sellega seoses kohaldatakse kasutatava valgusallika kategooria puhul asjakohast pesa andmelehte.

6. KIIRATAVA VALGUSE TUGEVUS

6.1. Valgustugevuse nõuded tagurdustulelaternatele

6.1.1. Kummagi näidise valgustugevus ei tohi olla väiksem allpool esitatud valgustugevuse miinimumväärtusest ega suurem selle maksimumväärtusest ning seda mõõdetakse nulltelje suhtes allpool näidatud suundades (väljendatuna nulltelje kraadides).

6.1.2. Valgustugevus nullteljel ei tohi olla alla 80 cd.

6.1.3. Valgustugevus kõigis nähtavates suundades ei tohi olla:

üle 300 cd horisontaaltasandil või selle kohal

ja horisontaaltasandist allpool:

600 cd sirge H-H ja 5° D vahel ja 8 000 cd 5° D-st allpool.

6.1.4. Kõigis muudes käesoleva eeskirja 3. lisas esitatud mõõtmissuundades peab valgustugevus vastama vähemalt kõnealuses lisas kindlaksmääratud valgustugevuse miinimumväärtustele.

Juhul, kui tagurdustulelatern on ette nähtud sõidukile paigaldamiseks üksnes paarisseadise osana, võib valgustugevust kontrollida ainult kuni 30° nurgani sissepoole, mille puhul peab valgustugevuse väärtus olema vähemalt 25 cd.

Seda tingimust kirjeldatakse selgelt tüübikinnituse taotluses ja asjaomastes dokumentides (vt käesoleva eeskirja punkt 2).

Juhul, kui tüübikinnituse andmisel kohaldatakse eespool esitatud tingimust, märgitakse teatise vormi punktis 11 „Märkused” (vt käesoleva eeskirja 1. lisa), et seadist võib paigaldada üksnes paarisseadise osana.

6.1.5. Mitme valgusallikaga üksiklaternate puhul peab latern ühe valgusallika häire puhul vastama valgustugevuse miinimumnõuetele ning kõikide valgusallikate põledes ei tohi valgustugevus ületada maksimaalset valgustugevust. Kui valgusallikate rühm on omavahel juhtmetega ühendatud nii, et ühe valgusallika rikke korral kustuvad kõik, loetakse see rühm üheks valgusallikaks.

6.2. Valgustugevuse nõuded manööverdustulelaternatele

6.2.1. Valgustugevus ei tohi olla suurem kui 500 cd igas suunas, kust valgust on võimalik vaadelda, ja igas taotleja määratud paigaldusasendis.

6.2.2. Seadis peab olema välja töötatud nii, et otse sõiduki küljele, ette või taha suunatud valguse tugevus ei ületa allpool määratletud nurgaväljal 0,5 kandelat.

a) Minimaalne vertikaalnurk φ min (kraadides) on: φ min = arctan (1-paigalduskõrgus)/10 kus h on paigalduskõrgus meetrites

b) Maksimaalne vertikaalnurk φ max (kraadides) on: φ max = φ min + 11,3.

Mõõtmine piirdub horisontaalnurgaga vahemikus +90° kuni -90° sirgjoone suhtes, mis lõikub nullteljega ning on risti sõiduki vertikaalse keskpikitasapinnaga.

Mõõtmiskaugus on vähemalt 3 meetrit.

7. KATSEMENETLUSED

7.1. Kõik fotomeetrilised ja kolorimeetrilised mõõtmised toimuvad järgmiselt.

7.1.1. Kui tegemist on asendatava valgusallikaga laternaga, mis ei ole varustatud valgusallika elektroonilise juhtseadisega, kasutatakse laterna jaoks ettenähtud kategooriasse kuuluvat värvitut standardset valgusallikat ja rakendatakse pinget, mis:

a) hõõglambi või hõõglampide puhul on vaja tekitada vastava kategooria hõõglambilt nõutav etalonvalgusvoog;

b) leedvalgusallikate puhul pingega 6,75 V, 13,5 V või 28,0 V tuleb korrigeerida tekitatud valgusvoo väärtust. Parandustegur on objektiivse valgusvoo ja rakendatud pinge juures saadud valgusvoo keskväärtuse suhe.

7.1.2. Kui tegemist on mitteasendatava valgusallikaga (hõõglambid jm) laternaga, rakendatakse vastavalt pinget 6,75 V, 13,5 V või 28,0 V.

7.1.3. Kui tegemist on süsteemiga, mille puhul valgusallika elektrooniline juhtseadis on osa laternast (3), rakendatakse laterna sisendklemmidele tootja osutatud pinget või kui pinget ei ole märgitud, siis kas 6,75 V, 13,5 V või 28,0 V.

7.1.4. Kui tegemist on süsteemiga, mille puhul valgusallika elektrooniline juhtseadis ei ole osa laternast, rakendatakse laterna sisendklemmidele tootja osutatud pinget.

7.2. Tehniline teenistus võib paluda tootjal edastada talle valgusallika käitamiseks ja talitlemiseks vajaliku valgusallika elektroonilise juhtseadise.

7.3. Laternale rakendatav pinge märgitakse käesoleva eeskirja 1 lisas esitatud vormi kohases teatises.

7.4. Iga laterna (v.a hõõglampidega) valgustugevuse väärtused, mida mõõdetakse ühe minuti möödumisel seadise käivitamisest ja seejärel 30 minuti pärast, peavad vastama miinimum- ja maksimumnõuetele. Valgustugevuse jaotumist pärast laterna üheminutilist tööd saab arvutada valgustugevuse jaotumise põhjal 30 tööminuti pärast, kasutades igas mõõtepunktis üks minut pärast laterna käivitumist horisontaal- ja vertikaalpunktis mõõdetud valgustugevuse väärtuse ning 30 minuti pärast mõõdetud valgustugevuse väärtuse suhtarvu.

7.5. Kindlaks tuleb määrata valgus-signaalseadise nullteljesuunalise nähtava pinna piirid.

8. KIIRATAVA VALGUSE VÄRVUS

Tagurdustulelaternate puhul peab 3. lisa punktis 2 kujutatud valgusjaotusala ulatuses kiiratava valguse värvus olema valge.

Manööverdustulelaternate puhul peab kogu valgusjaotusala ulatuses kiiratava valguse värvus olema valge.

Nende kolorimeetriliste näitajate kontrollimiseks kohaldatakse käesoleva eeskirja punktis 7 kirjeldatud katsemenetlust. Sellest alast väljaspool ei tohi värvus järsult muutuda.

Mitteasendatavate valgusallikatega (hõõglambid jm) varustatud laternate puhul tuleb kolorimeetriliste näitajate kontrollimiseks kasutada lambis paiknevaid valgusallikaid, nagu on ette nähtud käesoleva eeskirja punkti 7.1 vastavates alampunktides.

9. TOODANGU NÕUETELE VASTAVUS

Toodangu vastavust kinnitavate menetluste tegemisel järgitakse kokkuleppe 2. liitega (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2) kehtestatud korda järgmiste nõuetega.

9.1. Käesoleva eeskirja alusel tüübikinnituse saanud laternad peavad olema valmistatud nii, et need vastavad kinnitatud tüübile, täites punktide 6 ja 8 nõuded.

9.2. Tuleb tagada käesoleva eeskirja 4. lisas esitatud toodangu miinimumnõuetele vastavuse kontrollimise kord.

9.3. Käesoleva eeskirja 5. lisas sätestatud näidiste võtmise miinimumnõuded kontrollijale peavad olema täidetud.

9.4. Tüübikinnituse andnud tüübikinnitusasutus võib igal ajal kontrollida igas tootmisüksuses kohaldatavaid nõuetele vastavuse kontrollimise meetodeid. Kõnealuste kontrollimiste harilik sagedus on kord iga kahe aasta järel.

10. KARISTUSED TOODANGU NÕUETELE MITTEVASTAVUSE KORRAL

10.1. Tagurdustulelaterna või manööverdustulelaternate tüübile käesoleva eeskirja kohaselt antud tüübikinnituse võib tühistada, kui eespool esitatud nõuded ei ole täidetud või kui punktides 4.3.1 ja 4.3.2 osutatud tüübikinnitusmärgiga tagurdustulelatern või manööverdustulelaternad ei vasta kinnituse saanud tüübile.

10.2. Kui käesolevat eeskirja kohaldav kokkuleppeosaline tühistab tüübikinnituse, mille ta on eelnevalt andnud, teatab ta sellest kohe teistele käesolevat eeskirja kohaldavatele kokkuleppeosalisi, kasutades selleks käesoleva eeskirja 1. lisas esitatud näidisele vastavat teatisevormi.

11. TOOTMISE LÕPETAMINE

Kui tüübikinnituse omanik lõpetab käesoleva eeskirja kohaselt tüübikinnituse saanud tagurdustulelaterna või manööverdustulelaterna tüübi tootmise, teatab ta sellest tüübikinnituse andnud tüübikinnitusasutusele. Pärast asjaomase teatise saamist teavitab kõnealune tüübikinnitusasutus sellest teisi käesolevat eeskirja kohaldavaid 1958. aasta kokkuleppe osalisi kasutades selleks käesoleva eeskirja 1. lisas esitatud näidisele vastavat teatisevormi.

12. TÜÜBIKINNITUSKATSETE EEST VASTUTAVATE TEHNILISTE TEENISTUSTE JA TÜÜBIKINNITUSASUTUSTE NIMED JA AADRESSID

Käesolevat eeskirja kohaldavad 1958. aasta kokkuleppe osalised edastavad ÜRO sekretariaadile tüübikinnituskatsete tegemise eest vastutavate tehniliste teenistuste nimed ja aadressid ning nende tüübikinnitusasutuste nimed ja aadressid, kes väljastavad tüübikinnitusi ja kellele tuleb saata teistes riikides välja antud tõendid tüübikinnituse andmise, laiendamise, andmisest keeldumise või tühistamise või tootmise lõpetamise kohta.

(1) Nagu on määratletud sõidukite ehitust käsitlevas konsolideeritud resolutsioonis (R.E.3) (ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.2, punkt 2). - www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html

(2) 1958. aasta kokkuleppe osaliste tunnusnumbrid on esitatud sõidukite ehitust käsitleva konsolideeritud resolutsiooni (R.E.3) 3. lisas (dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.2/Amend.3) – www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html

(3) Käesolevas eeskirjas tähendab väljend „on osa laternast”, et seadis sisaldub füüsiliselt laterna korpuses või paikneb korpusest väljaspool (sellest eraldi või sellega ühendatuna), kuid kuulub samasse süsteemi, sest tootja on tarninud selle koos laternaga.

1. LISA TEATIS (suurim formaat: A4 (210 × 297 mm)) Välja andnud: ametiasutuse nimi … … … milles käsitletakse (1) : tüübikinnituse andmist tüübikinnituse laiendamist tüübikinnituse andmisest keeldumist tüübikinnituse tühistamist tootmise lõpetamist seoses tagurdustulelaterna tüübiga kooskõlas eeskirjaga nr 23 Tüübikinnitus nr … Laiendus nr … seoses manööverdustulelaterna tüübiga kooskõlas eeskirjaga nr 23 Tüübikinnitus nr … Laiendus nr … 1. Seadise kaubanimi või kaubamärk: … 2. Seadise tüübile tootja poolt antud nimetus: … 3. Tootja nimi ja aadress: … 4. Vajaduse korral tootja esindaja nimi ja aadress: … 5. Tüübikinnituse saamiseks esitamise kuupäev: … 6. Tüübikinnituskatsete eest vastutav tehniline teenistus: … 7. Kõnealuse teenistuse väljastatud aruande kuupäev: … 8. Kõnealuse teenistuse väljastatud aruande number: … 9. Lühikirjeldus: Valgusallika(te) arv, kategooria ja liik: … Pinge ja võimsus: … Valgusallika elektroonilise juhtseadise kasutamine: a) seadis on osa laternast: jah/ei (1) b) seadis ei ole osa laternast: jah/ei (1) Valgusallika elektroonilise juhtseadise sisendpinge(d): Valgusallika elektroonilise juhtseadise tootja ja identifitseerimisnumber (kui valgusallika elektrooniline juhtseadis on laterna osa, kuid ei kuulu laterna korpusesse): … Valgusallika moodul: jah/ei (1) Valgusallika mooduli tunnuskood: … Paigaldamise geomeetrilised tingimused ja variandid (kui neid on): … seoses manööverdustulelaterna tüübiga kooskõlas eeskirja nr 23 punktiga 6.2.2 Maksimaalne paigalduskõrgus: … 10. Tüübikinnitusmärgi asukoht: … 11. Märkused: Tagurdustulelaterna puhul paigaldatakse seade sõidukile ainult paarisseadise osana: jah/ei (1) … 12. Laienduse põhjus(ed) (vajaduse korral): … 13. Tüübikinnitus antud/laiendatud/andmata jäetud/tühistatud (1) 14. Koht: … 15. Kuupäev: … 16. Allkiri: … 17. Käesolevale teatisele on lisatud loetelu tüübikinnituse andnud tüübikinnitusasutuses hoitavatest dokumentidest, mis väljastatakse taotluse korral. (1) Mittevajalik maha tõmmata.

2. LISA TÜÜBIKINNITUSMÄRKIDE KUJUNDUSE NÄITED Joonis 1 Üksiklaternate märgistus Mudel A Valikuline a = 5 mm (min) Joonisel kujutatud tüübikinnitusmärgiga seadis on tagurdustulelatern, mis on saanud eeskirja nr 23 alusel tüübikinnituse Madalmaades (E4) ja kannab tüübikinnitusnumbrit 221. Tüübikinnitusnumber näitab, et tüübikinnitus anti kooskõlas eeskirja nr 23 algversiooni nõuetega või eeskirja algversiooni 1. ja/või 2. täiendusega muudetud versiooni nõuetega. Nool osutab küljele, kus fotomeetrilised nõuded on täidetud kuni nurgani 45° H. Märkus. Tüübikinnitusnumber ja lisatähis peavad asetsema ringjoone lähedal ning E-tähe kohal või all või sellest vasakul või paremal. Tüübikinnitusnumber ja tootmisseeria number peavad olema tähe „E” suhtes samal pool ja sellega samas suunas. Rooma numbrite kasutamisest tüübikinnitusnumbrites tuleks hoiduda, et vältida segiajamist muude sümbolitega. Joonis 2 Grupeeritud, kombineeritud või vastastikku ühendatud laternate lihtsustatud märgistus Püst- ja põikjooned näitavad skemaatiliselt valgus-signaalseadise kuju. Need ei ole tüübikinnitusmärgi osad. Mudel B Mudel C Mudel D Märkus. Kolm tüübikinnitusmärgi näidist (näidised B, C ja D) kujutavad kolme võimalikku märgistamisviisi valgustusseadise puhul, milles kaks või enam laternat on ühe ja sama grupeeritud, kombineeritud või kokkuühendatud laternatest koosneva üksuse osa. Joonisel kujutatud tüübikinnitusmärgiga seadis on tüübikinnituse saanud Madalmaades (E 4), kannab tüübikinnitusnumbrit 3333 ja koosneb järgmistest osadest: IA klassi helkur, mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas 02-seeria muudatustega muudetud eeskirjaga nr 3; tagumine suunatulelatern kategooriast 2a, mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas 01-seeria muudatustega muudetud eeskirjaga nr 6; punane tagumine ääretulelatern (R), mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas 01-seeria muudatustega muudetud eeskirjaga nr 7; tagumine udutulelatern (F), mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirja nr 38 algversiooniga; tagurdustulelatern (AR), mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirja nr 23 algversiooniga; kaherežiimne piduritulelatern (S2), mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas 01-seeria muudatustega muudetud eeskirjaga nr 7. Mudel E Sõltumatute laternate märgistus Näidisel esitatakse selliste hajutiklaaside märgistus, mis on ette nähtud kasutamiseks eri tüüpi laternates. Kõnealuste tüübikinnitusmärkide kohaselt on seadis saanud tüübikinnituse Hispaanias (E9), kannab tüübikinnitusnumbrit 1432 ning selle koosseisu kuuluvad: tagumine udutulelatern (F), mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirja nr 38 algversiooniga; tagumine suunatulelatern kategooriast 2a, mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas 01-seeria muudatustega muudetud eeskirjaga nr 6; tagurdustulelatern (AR), mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirja nr 23 algversiooniga; punane tagumine ääretulelatern (R), mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas 02-seeria muudatustega muudetud eeskirjaga nr 7; Üherežiimne piduritulelatern (S1), mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas 02-seeria muudatustega muudetud eeskirjaga nr 7. Joonis 3 Valgusallikate moodulid Joonisel kujutatud tunnuskoodiga valgusallika moodul on koos laternaga saanud tüübikinnituse Itaalias (E3) ja kannab tüübikinnitusnumbrit 17325. Joonis 4 Manööverdustulelaternate märgistus Joonisel kujutatud tüübikinnitusmärgiga seadis on manööverdustulelatern, mis on saanud eeskirja nr 23 alusel tüübikinnituse Saksamaal (E1) ja kannab tüübikinnitusnumbrit 2207. Tüübikinnitusnumber näitab, et tüübikinnitus on antud kooskõlas eeskirja nr 23 algversiooni nõuetega. Märkus. Tüübikinnitusnumber ja lisatähis peavad asetsema ringjoone lähedal ning E-tähe kohal või all või sellest vasakul või paremal. Tüübikinnitusnumber ja tootmisseeria number peavad olema tähe „E” suhtes samal pool ja sellega samas suunas. Rooma numbrite kasutamisest tüübikinnitusnumbrites tuleks hoiduda, et vältida segiajamist muude sümbolitega.

3. LISA FOTOMEETRILISED MÕÕTMISED 1. Mõõtmismeetodite üldinfo 1.1. Fotomeetriliste mõõtmiste tegemisel tuleb kasutada asjakohast hajapeegelduse vastast kaitset. 1.2. Kui mõõtmistulemused vaidlustatakse, tehakse mõõtmised järgmiste nõuete kohaselt: 1.2.1. mõõtmiskaugus peab olema selline, et saaks rakendada ruutjuureseadust; 1.2.2. mõõteseadme vastuvõtja nurgaava valguse nullkeskme poolt vaadatuna on vahemikus 10’–1°; 1.2.3. konkreetse vaatlussuuna puhul kehtiv valgustugevuse nõue on täidetud, kui nõutav valgustugevus tuvastatakse suunas, mis ei erine vaatlussuunast üle veerand kraadi. 1.3. Juhul kui seadist saab paigaldada sõidukile rohkem kui ühte asendisse või teatavasse asendite vahemikku, tuleb fotomeetrilisi mõõtmisi korrata iga asendi puhul või tootja määratud nullteljele vastava ala äärmiste asendite puhul. 2. Tagurdustulelaternate puhul mõõtepunktid väljendatuna nulltelje nurgakraadides ning valgustugevuse miinimumväärtused 2.1. Suunad H = 0° ja V = 0° vastavad nullteljele. Need on sõidukil horisontaalsed, paralleelsed sõiduki keskmise pikitasapinnaga ning suunatud nõutavasse nähtavussuunda. Need läbivad nullkeskme. Tabelis esitatakse valgustugevuse miinimumväärtused cd eri mõõtmissuundades. 2.2. Kui laterna visuaalsel kontrollimisel ilmneb olulisi lokaalseid valgustugevuse kõikumisi, siis tuleb kontrollida, et kahe eespoolnimetatud suuna vahel mõõdetud valgustugevus ei moodustaks alla 50 % nende kahe mõõtmissuuna jaoks ette nähtud minimaalsest valgustugevusest. 3. Mitme valgusallikaga laternate fotomeetriline mõõtmine Fotomeetrilisi tööparameetreid kontrollitakse: 3.1. mitteasendatavate valgusallikate (hõõglambid jms) puhul: laternas olevate valgusallikatega käesoleva eeskirja punkti 7.1 vastavate lõikude kohaselt. 3.2. asendatavate valgusallikate puhul: kui laternas on valgusallikad pingega 6,75 V, 13,5 V või 28,0 V, korrigeeritakse valgustugevuse väärtusi. Hõõglampide puhul on parandustegur etalonvalgusvoo ja rakendatud pinge (6,75 V, 13,5 V või 28,0 V) juures saadud valgusvoo keskväärtuse suhe. Laadvalgusallikate puhul on parandustegur objektiivse valgusvoo ja rakendatud pinge (6,75 V, 13,5 V või 28,0 V) juures saadud valgusvoo keskväärtuse suhe. Ühegi kasutatava hõõglambi ja/või leedvalgusallika tegelik valgusvoog ei tohi erineda keskväärtusest üle 5 %. Teisalt ja üksnes hõõglampide puhul võib kõigis asendites kasutada standardhõõglampi, mis töötab konkreetse etalonvalgusvoo juures, kusjuures kõigi asendite üksikmõõtmised liidetakse kokku.

4. LISA TOODANGU VASTAVUSE KONTROLLIMISE MENETLUSE MIINIMUMNÕUDED 1. Üldosa 1.1. Vastavusnõudeid peetakse käesoleva eeskirja nõuete kohaselt mehaanilisest ja geomeetrilisest seisukohast täidetuks, kui erinevused ei ületa vältimatuid tootmishälbeid. 1.2. Fotomeetriliste tööparameetrite osas ei vaidlustata masstoodanguna valmistatavate laternate nõuetele vastavust juhul, kui käesoleva eeskirja punkti 7 kohaselt juhuslikult katsetamiseks valitud laterna fotomeetriliste tööparameetrite mõõtmisel: 1.2.1. ükski mõõdetud väärtus ei erine käesoleva eeskirjaga ettenähtud väärtustest enam kui 20 %. 1.2.2. Kui asendatava valgusallikaga laternate puhul ei vasta kirjeldatud katse tulemused nõuetele, korratakse katseid teist standardset valgusallikat kasutades. 1.3. Käesoleva eeskirja punkti 7 kohasel katsete tegemisel peavad olema täidetud trikromaatiliste koordinaatide suhtes kohaldatavad nõuded. 2. Tootjapoolsele vastavuskontrollile esitatavad miinimumnõuded Tüübikinnitusmärgi omanik peab piisavalt sageli tegema iga laternatüübiga vähemalt järgmised katsed. Katsed peavad vastama käesoleva eeskirja sätetele. Kui mõni näidis ei vasta asjaomase katsetüübi nõuetele, tuleb võtta uued näidised ja katsetada neid. Tootja peab võtma meetmeid, et tagada toodangu vastavus nõuetele. 2.1. Katsete laad Käesoleva eeskirja kohased nõuetele vastavuse katsed tehakse fotomeetriliste ja kolorimeetriliste näitajate kontrollimiseks. 2.2. Katsemeetodid 2.2.1. Katsed tehakse üldiselt käesolevas eeskirjas kirjeldatud meetodite järgi. 2.2.2. Tootja tehtavatel nõuetele vastavuse katsetel võib tüübikinnituskatsete eest vastutava pädeva tüübikinnitusasutuse nõusolekul kasutada samaväärseid meetodeid. Tootjal on kohustus tõendada, et kasutatavad meetodid on käesolevas eeskirjas sätestatud meetoditega samaväärsed. 2.2.3. Punktide 2.2.1 ja 2.2.2 kohaldamine nõuab katseseadmete regulaarset kalibreerimist ja nende mõõteandmete vastavusse viimist pädeva asutuse tehtud mõõtmiste tulemustega. 2.2.4. Kõikidel juhtudel, kuid eriti halduslikul kontrollimisel ja näidiste võtmisel, tuleb võrdlusmeetoditena kasutada käesolevas eeskirjas sätestatud meetodeid. 2.3. Näidiste võtmine Laternate näidised valitakse ühtliku partii hulgast juhuslikkuse põhimõttel. Ühtlik partii tähendab tootja tootmismeetodite kohaselt määratletud sama tüüpi laternate rühma. Hindamine hõlmab tavaliselt ühe tehase seeriatoodangut. Tootja võib siiski koguda sama tüübi kohta andmeid eri tehastest, kui need tehased töötavad sama kvaliteedisüsteemi ja -juhtimise alusel. 2.4. Mõõdetud ja registreeritud fotomeetrilised parameetrid Laternate näidistel tehakse eeskirjas ette nähtud fotomeetrilised mõõtmised, et määrata kindlaks miinimumväärtused 3. lisas loetletud punktides ning nõutavad trikromaatilised koordinaadid. 2.5. Nõuetele vastavuse kriteeriumid Tootja peab katsetulemused statistiliselt töötlema ning määrama koos pädeva tüübikinnitusasutusega kindlaks oma toodete nõuetele vastavust reguleerivad kriteeriumid nii, et on täidetud käesoleva eeskirja punktis 9.1 sätestatud toodete nõuetele vastavuse hindamise nõuded. Toodete nõuetele vastavuse kriteeriumid peavad olema niisugused, et 5. lisas kirjeldatud juhusliku kontrollnäidise (esimese võetud näidise) puhul on kontrolli läbimise minimaalne tõenäosus 0,95 (95 % usaldatavusega).