ET Euroopa Liidu Teataja L 177/40

Rahvusvahelise avaliku õiguse alusel on õiguslik toime ainult ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni originaaltekstidel. Käesoleva eeskirja staatust ja jõustumise kuupäeva tuleb kontrollida ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni staatust käsitleva dokumendi TRANS/WP.29/343 viimasest versioonist, mis on kättesaadav Internetis: http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html

ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni (UN/ECE) eeskiri nr 6 – Mootorsõidukite ja nende haagiste suunatulede tüübikinnituse ühtsed sätted

Sisaldab kogu kehtivat teksti kuni:

01-seeria muudatuste 18. täiendus – jõustumise kuupäev: 24. oktoober 2009

18. täienduse 1. parandus – jõustumise kuupäev: 11. november 2009

01-seeria muudatuste 19. täiendus – jõustumise kuupäev: 19. august 2010

SISUKORD

EESKIRI

0. Reguleerimisala

1. Mõisted

2. Tüübikinnituse taotlemine

3. Märgistus

4. Tüübikinnitus

5. Üldnõuded

6. Valgustugevus

7. Katsemenetlus

8. Valguse värvus

9. Mootorsõidukite ja nende haagiste suunatuletüübi muudatused ning tüübikinnituse laiendamine

10. Toodangu vastavus nõuetele

11. Karistused toodangu nõuetele mittevastavuse korral

12. Tootmise lõplik peatamine

13. Tüübikinnituskatsete eest vastutavate tehniliste teenistuste ja haldusasutuste nimed ja aadressid

14. Üleminekusätted

LISAD

1. lisa Suunatulede kategooriad: nendesse kategooriatesse kuuluvate suunatulede valguse ruumis jaotumise nõutavad miinimumnurgad

2. lisa Teatis suunatulede tüübikinnituse andmise, selle laiendamise, tüübikinnituse andmisest keeldumise, tüübikinnituse tühistamise või suunatulede tootmise lõpetamise kohta vastavalt eeskirjale nr 6

3. lisa Tüübikinnitusmärgi kujundus

4. lisa Fotomeetrilised mõõtmised

5. lisa Merevaigukollase valguse määratlus – trikromaatilised koordinaadid

6. lisa Toodete vastavuskontrolli miinimumnõuded

7. lisa Näidiste võtmise miinimumnõuded

0. REGULEERIMISALA

Käesolevat eeskirja kohaldatakse L-, M-, N-, O- ja T-kategooria (1) sõidukite suunatulede suhtes.

1. MÕISTED

Käesolevas eeskirjas kasutatakse järgmisi mõisteid:

1.1. „Suunatuli” – mootorsõidukile või selle haagisele paigaldatud seadis, mille abil juht näitab oma kavatsust muuta sõiduki liikumissuunda. Käesolevat eeskirja kohaldatakse üksnes selliste fikseeritud/paigale kinnitatud vilkuva tulega valgustusseadiste suhtes, mis pannakse vilkuma vahelduva elektrivoolu abil.

1.2. Käesolevas eeskirjas kasutatakse tüübikinnitustaotluse esitamise ajal kehtivas eeskirjas nr 48 ja selle muudatustes sätestatud mõisteid.

1.3. „Eri tüüpi suunatuled” – laternad, mis erinevad üksteisest järgmiste oluliste tunnuste poolest:

a) kaubanimi või kaubamärk;

b) optilise süsteemi näitajad (valgustugevus, valguse jaotusnurk, hõõglambi tüüp, valgusallika moodul jne);

c) suunatulelaternate kategooria;

d) valgustugevust reguleeriv juhtseadis (vajaduse korral).

Laternat ei loeta kuuluvaks teise tüüpi, kui tal on teist värvi hõõglamp või filter.

1.4. Käesoleva eeskirja viidetega standardhõõglampidele ja eeskirjale nr 37 osutatakse tüübikinnitustaotluse esitamise ajal kehtivale eeskirjale nr 37 ja selle muudatuste seeriale.

2. TÜÜBIKINNITUSE TAOTLEMINE

2.1. Suunatule tüübikinnituse taotluse esitab kaubanime või kaubamärgi omanik või tema nõuetekohaselt volitatud esindaja. Selles tuleb täpsustada, millis(t)esse 1. lisale vastava(te)sse kategooria(te)sse (1, 1a, 1b, 2a, 2b, 5 või 6) suunatuli kuulub; kui see kuulub 2. kategooriasse, siis kas see on muutmatu valgustugevusega (2a kategooria) või muudetava valgustugevusega (2b kategooria) ning kas suunatuld võib kasutada ka kahe sama kategooria laterna üksuses. Taotleja soovi korral määratakse taotluses ka kindlaks, kas seadist saab sõidukile paigaldada nullteljest erinevate kallete all sõiduki baastasandite ja maapinna suhtes või seda saab pöörata ümber nulltelje; sellised paigaldamise erijuhud märgitakse ära teatises.

Iga suunatuletüübi taotlusele tuleb lisada:

2.2.1. piisavalt üksikasjalikud joonised (kolmes eksemplaris), mis võimaldavad kindlaks määrata suunatule tüübi ja kategooria ning millel on geomeetriliselt kujutatud suunatule sõidukile paigaldamise asend(id); katsetustes nullteljena kasutatav vaatlustelg (horisontaalnurk H = 0o, vertikaalnurk V = 0o) ning punkt, mis võetakse kõnealustes katsetustes nullkeskmeks. Joonistel tuleb näidata tüübikinnituse numbri ja lisatähise paigutus tüübikinnitusmärgi suhtes;

2.2.2. tehniline lühikirjeldus, milles on esitatud (v.a mitteasendatavate valgusallikatega laternate puhul):

a) ettenähtud hõõglambi või hõõglampide kategooria(d), milleks on üks tüübikinnitustaotluse esitamise ajal kehtivas eeskirjas nr 37 ja selle muudatuste seerias sisalduvatest kategooriatest, ja/või

b) valgusallika mooduli tunnuskood;

2.2.3. 2b kategooria suunatule puhul valgustugevust reguleeriva juhtseadise lühikirjeldus, tulede paigutusskeem ja kaherežiimsust võimaldava süsteemi näitajad;

2.2.4. 1., 1a, 1b, 2a ja 2b kategooria suunatulede puhul teave signaali kohta vastavalt punktile 6.2.2;

2.2.5. kaks näidist. Kui tüübikinnitus hõlmab mitteidentseid, kuid sümmeetrilisi seadiseid, mille üks osa sobib paigaldamiseks sõiduki vasakule ning teine sõiduki paremale küljele, võivad kaks esitatud näidist olla identsed ning kohased paigaldamiseks ainult sõiduki paremale või vasakule küljele;

2b kategooria suunatule puhul tuleb taotlusele lisada valgustugevust reguleeriv juhtseadis või generaator, mis tekitab samasuguseid signaale.

3. MÄRGISTUS

Kinnituse saamiseks esitatud seadistel peab olema:

3.1. taotleja kaubanimi või kaubamärk; kõnealune märgistus peab olema selgelt loetav ja kustumatu;

3.2. selgesti loetav ja kustumatu märgistus (v.a mitteasendatavate valgusallikatega laternate puhul), millel on esitatud:

a) ettenähtud hõõglambi või hõõglampide kategooria(d) ja/või

b) valgusallika mooduli tunnuskood;

3.3. piisava suurusega ala punktiga 4.2 ettenähtud tüübikinnitusmärgi ja lisatähiste jaoks; kõnealune ala esitatakse ka punktis 2.2.1 osutatud joonistel;

3.4. normpinge või pingevahemiku ja maksimaalse normvõimsuse märgistus (valgusallika elektroonilise juhtseadisega või valgustugevust reguleeriva juhtseadisega ja/või mitteasendatavate valgusallikatega ja/või valgusallika mooduli(te)ga laternate puhul);

valgusallika mooduli(te)ga laternate puhul peab valgusallika mooduli(te)le olema kantud:

3.5.1. taotleja kaubanimi või kaubamärk; see märgistus peab olema selgesti loetav ja kustumatu;

3.5.2. mooduli tunnuskood; see märgistus peab olema selgesti loetav ja kustumatu. Tunnuskood algab tähtedega „MD”, mis tähistab sõna „moodul”, millele järgneb punktiga 4.2.1.1 ettenähtud tüübikinnitusmärk ilma ringjooneta. Kui kasutatakse mitut mitteidentset valgusallika moodulit, järgnevad nimetatud tähtedele lisatähised või -märgid. See tunnuskood tuleb esitada punktis 2.2.1 nimetatud joonistel.

Tüübikinnitusmärk ei pea olema sama mis laternal, milles moodulit kasutatakse, kuid mõlemad märgistused peavad olema sama taotleja esitatud;

3.5.3. normpinge või pingevahemiku ja maksimaalse normvõimsuse märgistus.

3.6. Valgusallika elektroonilisele juhtseadisele või valgustugevust reguleerivale juhtseadisele, mis kuulub laterna juurde, aga ei sisaldu laterna korpuses, peab olema kantud tootja nimi ja tunnusnumber.

4. TÜÜBIKINNITUS

4.1. Üldosa

4.1.1. Tüübikinnitus antakse, kui punkti 2.2.4 kohaselt tüübikinnituse saamiseks esitatud kaks seadist vastavad käesoleva eeskirja nõuetele.

4.1.2. Kui grupeeritud, kombineeritud või kokkuühendatud laternad vastavad mitme 1958. aasta kokkuleppele lisatud eeskirja nõuetele, võib neile kinnitada ainult ühe rahvusvahelise tüübikinnitusmärgi, juhul kui need laternad ei ole grupeeritud, kombineeritud või kokku ühendatud selliste laternatega, mis ei vasta mõne nimetatud eeskirja nõuetele.

4.1.3. Igale kinnitatud tüübile antakse tüübikinnitusnumber. Selle kaks esimest numbrit (praegu 01, mis tähistab 01-seeria muudatusi, mis jõustusid 27. juunil 1987) näitavad tüübikinnituse andmise ajaks käesolevasse eeskirja viimati tehtud peamiste tehniliste muudatuste seeriat. Üks ja sama lepinguosaline ei anna ühele tüübile antud numbrit teisele käesoleva eeskirja kohasele seadisetüübile. Eri kategooriate suunatuledele võib anda ainult ühe kinnitusnumbri, juhul kui nad moodustavad üksuse.

4.1.4. Teatis seadisetüübile käesoleva eeskirja kohase tüübikinnituse andmise, selle laiendamise, tüübikinnituse andmisest keeldumise, tüübikinnituse tühistamise või seadise tootmise lõpetamise kohta edastatakse käesolevat eeskirja kohaldavatele 1958. aasta kokkuleppe osalistele vormis, mis vastab käesoleva eeskirja 2. lisas esitatud näidisele.

4.1.5. Igal seadisel, mis vastab käesoleva eeskirja kohaselt kinnitatud tüübile, peab olema eespool punktis 3.3 osutatud alal (lisaks vastavalt punktides 3.1 ja 3.2 või 3.4 kirjeldatud märgistusele) punktidega 4.2 ja 4.3 ettenähtud tüübikinnitusmärk.

4.2. Tüübikinnitusmärgi elemendid

Tüübikinnitusmärk koosneb järgmistest elementidest:

rahvusvaheline tüübikinnitusmärgistus, mis hõlmab järgmist:

4.2.1.1. ringjoonega ümbritsetud E-täht, millele järgneb tüübikinnituse andnud riigi eraldusnumber (2);

4.2.1.2. punktiga 4.1.3 ettenähtud tüübikinnitusnumber;

lisatähis(ed):

4.2.2.1. vähemalt üks järgmistest numbritest: 1, 1a, 1b, 2a, 2b, 5 või 6 sõltuvalt seadise kuuluvusest vähemalt ühte kategooriatest 1, 1a, 1b, 2a, 2b, 5 või 6, mille puhul punkti 2.1 alusel tüübikinnitust taotletakse;

4.2.2.2. seadiste puhul, mis on paigaldatavad ainult sõiduki ühele küljele, seadise asetust näitav horisontaalne nool (noole suund on sõidukist eemale 1., 1.a, 1.b, 2.a ja 2.b kategooria seadiste puhul ning sõiduki esiosa poole 3., 4., 5. ja 6. kategooria seadiste puhul). Peale selle peab 6. kategooria seadistel olema märgis „R” või „L”, mis tähistab vastavalt sõiduki paremat või vasakut külge;

4.2.2.3. seadiste puhul, mida saab kasutada kahe laternaga üksuse osana, täiendav D-täht punktis 4.2.2.1 nimetatud tähisest paremal;

4.2.2.4. käesoleva eeskirja 4. lisa punkti 2.1.3 kohaselt peab vähendatud valgusjaotusega seadistele olema kantud horisontaalsegmendist algav vertikaalnool suunaga allapoole;

4.2.2.5. tüübikinnitusnumbri kaks esimest kohta, mis näitavad tüübikinnituse andmise ajal kehtivat muudatuste seeriat, ja vajaduse korral võib eespool kirjeldatud lisatähiste lähedale märkida nõutud noole;

4.2.2.6. punktides 4.2.1 ja 4.2.2 osutatud märgid ja tähised peavad olema selgesti loetavad ja kustumatud ka siis, kui seadis on sõidukile paigaldatud.

4.3. Tüübikinnitusmärgi kujundus

4.3.1. Sõltumatud laternad

Käesoleva eeskirja 3. lisa joonisel 1 on esitatud tüübikinnitusmärgi kujunduse näidis koos eespool nimetatud lisatähistega.

Kui eri tüüpi laternad, millel on ühesugune sama või eri värvi hajutiklaas, vastavad mitme eeskirja nõuetele, võib kasutada ühtset rahvusvahelist tüübikinnitusmärki, mis koosneb ringjoonega ümbritsetud E-tähest, millele järgnevad kinnituse andnud riigi eraldusnumber ja tüübikinnitusnumber. Tüübikinnitusmärgi võib kinnitada ükskõik kuhu laterna peale, eeldusel et

4.3.1.1. märk on nähtav pärast laternate sõidukile paigaldamist;

4.3.1.2. igale laternale märgitakse selle tunnusmärk, mis vastab tüübikinnituse aluseks olnud eeskirjale, ning tüübikinnituse andmise kuupäevaks eeskirja viimati tehtud peamiste tehniliste muudatuste seeria ja vajadusel nõuetekohane nool;

4.3.1.3. tüübikinnitusmärgi osade mõõtmed ei tohi olla väiksemad kui tüübikinnituse aluseks olnud eeskirjas üksikmärkidest väikseima jaoks ettenähtud miinimummõõtmed;

4.3.1.4. laterna korpusel on eespool punktis 3.3 kirjeldatud ala ning tegelikule talitusele vastav tüübikinnitusmärk;

4.3.1.5. käesoleva eeskirja 3. lisa joonisel 4 on esitatud tüübikinnitusmärgi ja eespool nimetatud lisatähiste näidised.

4.3.2. Grupeeritud, kombineeritud või kokkuühendatud laternad

Kui grupeeritud, kombineeritud või kokkuühendatud laternad vastavad mitme eeskirja nõuetele, võib neile kinnitada ühe rahvusvahelise tüübikinnitusmärgi, millel on ringjoonega ümbritsetud E-täht, millele järgnevad kinnituse andnud riigi eraldusnumber ja kinnitusnumber. Selle tüübikinnitusmärgi võib paigutada mis tahes kohale grupeeritud, kombineeritud või kokkuühendatud laternatel, tingimusel et:

4.3.2.1.1. see on pärast laternate paigaldamist nähtav;

4.3.2.1.2. ühtegi grupeeritud, kombineeritud või kokkuühendatud laternate valgust edastavat osa ei saa eemaldada, eemaldamata samaaegselt tüübikinnitusmärki;

iga laterna tunnusmärk, mis vastab tüübikinnituse aluseks olnud eeskirjale, ning tüübikinnituse andmise kuupäevaks eeskirja viimati tehtud peamiste tehniliste muudatuste seeria ja vajaduse korral nõuetekohane nool märgitakse:

4.3.2.2.1. asjakohasele valgust kiirgavale pinnale või

4.3.2.2.2. laternate grupile sellisel viisil, et grupeeritud, kombineeritud või kokkuühendatud laternatest iga latern oleks selgesti kindlaksmääratav.

4.3.2.3. Ühe kinnitusmärgi osade mõõtmed ei tohi olla väiksemad kui tüübikinnituse aluseks olnud eeskirjas üksikmärkidest väikseima jaoks ette nähtud miinimummõõtmed.

4.3.2.4. Igale kinnitatud tüübile antakse tüübikinnitusnumber. Sama kokkuleppe osaline ei tohi anda sama numbrit teisele käesoleva eeskirja reguleerimisalasse kuuluvale grupeeritud, kombineeritud või kokkuühendatud laternate tüübile.

4.3.2.5. Käesoleva eeskirja 3. lisa joonisel 2 on esitatud grupeeritud, kombineeritud või kokkuühendatud laternate kinnitusmärkide kujunduse näidised koos kõigi eespool nimetatud lisatähistega.

4.3.3. Muude laternatega kokkuühendatud laternate puhul, mille klaase saab kasutada ka muude esilaterna tüüpide juures,

kohaldatakse punkti 4.3.2 sätteid.

4.3.3.1. Peale selle võivad samade hajutiklaaside kasutamisel olla nendel klaasidel erinevad tüübikinnitusmärgid, mis vastavad esilaternate või laternate üksuste eri tüüpidele, tingimusel, et ka esilaterna klaasidega lahutamatult ühendatud korpusel on punktis 3.3 kirjeldatud ala ning tegelikule talitlusele vastavad tüübikinnitusmärgid.

Kui eri tüüpi esilaternatel on ühine korpus, siis võivad korpusel olla erinevad tüübikinnitusmärgid.

4.3.3.2. Käesoleva eeskirja 3. lisa joonisel 3 on esitatud tüübikinnitusmärgi näidised laternate jaoks, mis on ühendatud esilaternaga kokku.

4.4. Tüübikinnitusmärk peab olema selgesti loetav ja kustumatu. Selle võib kinnitada kas seadise läbipaistvale või läbipaistmatule sise- või välisosale, mida ei saa eraldada seadise valgust kiirgavast läbipaistvast osast. Märgistus peab olema nähtav ka siis, kui seadis on sõidukile paigaldatud või kui mõni liikuv osa, näiteks mootorikate või pagasiruumi kaas või sõiduki uks, on avatud.

5. ÜLDNÕUDED

5.1. Iga esitatud seadis peab vastama punktides 6–8 esitatud nõuetele.

5.2. Seadised peavad olema projekteeritud ja ehitatud nii, et tavapärastes tingimustes oleks kindlustatud nende nõuetekohane toimimine ja käesoleva eeskirjaga ettenähtud näitajate säilimine, olenemata võimalikust vibratsioonist kasutamise ajal.

Valgusallika moodulite puhul kontrollitakse, kas:

5.3.1. valgusallika moodul(id) on projekteeritud vastavalt järgmistele tingimustele:

a) ühtegi valgusallika moodulit ei saa paigaldada üheski muus asendis peale kindlaksmääratud õige asendi ning seda saab eemaldada üksnes tööriista(de) abil;

b) kui seadises kasutatakse enam kui ühte valgusallikat, saab ühe ja sama laterna korpuses kasutada ainult ühesuguste näitajatega valgusallika mooduleid;

5.3.2. valgusallika moodul(id) on avamiskindel (avamiskindlad).

5.4. Juhul kui 2b kategooria suunatule valgustugevust reguleeriv juhtseadis on rikkis ja laterna valgustugevus ületab 2a kategooria ülempiiri, peavad 2a kategooria muutumatu valgustugevusega laternatele kehtestatud nõuded olema automaatselt täidetud.

Asendatavate hõõglampide puhul:

5.5.1. võib kasutada kõiki eeskirja nr 37 alusel tüübikinnituse saanud hõõglampide kategooriaid, eeldusel et nende kasutamist ei ole piiratud tüübikinnitustaotluse esitamise ajal kehtiva eeskirjaga nr 37 ega selle muudatuste seeriaga;

5.5.2. peab seadise ehitus võimaldama hõõglampi paigaldada vaid õiges asendis;

5.5.3. peab hõõglambi pesa vastama Rahvusvahelise Elektrotehnikakomisjoni (IEC) väljaandes nr 60061 esitatud näitajatele. Sellega seoses kohaldatakse hõõglambi asjaomase kategooria pesa andmelehte.

6. VALGUSTUGEVUS

Kahest seadisest kummagi kiiratava valguse tugevus peab 1., 1a, 1b, 2a või 2b. kategooria suunatulede puhul nulltelgedel ning 5. ja 6. kategooria suunatulede puhul lisas 1 täpsustatud suunas A olema suurem valgustugevuse miinimumväärtusest ja väiksem järgmistest maksimumväärtustest:

Suunatule kategooria Valgustugevuse miinimumväärtus (cd) Valgustugevuse maksimumväärtus (cd), kui kasutatakse üksiklaternat D-ga tähistatud (üksik)laternat (vt punkt 4.2.2.3) 1 175 1 000 500 1a 250 1 200 600 1b 400 1 200 600 2a (muutumatu) 50 500 250 2b (muudetav) 50 1 000 500 5 0,6 280 140 6 50 280 140

6.1.1. Kahe või enama suunatulelaternaga üksuse puhul ei ületa valgustugevuse koguväärtus maksimumväärtust.

6.1.2. Kui kahe või enama laternaga üksusel on sama funktsioon, loetakse see üheks laternaks ja see peab vastama järgmistele nõuetele:

a) valgustugevuse maksimumväärtus, kui kõik laternad on korraga sisse lülitatud (tabeli viimane veerg);

b) valgustugevuse miinimumväärtus, kui üks latern on rikkis.

Rohkem kui ühest valgusallikast koosneva 1., 1a, 1b, 2a ja 2b kategooria üksiklaterna rikke korral kohaldatakse järgmisi sätteid.

6.2.1. Kui mitu valgusallikat on juhtmetega kokku ühendatud viisil, et ühe valgusallika rikke puhul ei kiirga valgust neist mitte ükski, loetakse need üheks valgusallikaks.

6.2.2. Eeskirja nr 48 punktis 6.5.8 ettenähtud märgutule aktiveerimise signaal käivitub:

a) kui mõni valgusallikas on rikkis,

b) kui vaid kahe hõõgniidiga valgusallika jaoks projekteeritud laterna puhul on valgustugevuse väärtus nullteljel alla 50 % miinimumväärtusest või

c) kui ühe või enama valgusallika rikke tõttu jääb valgustugevuse väärtus ühes järgnevatest suundadest, mis on esitatud käesoleva eeskirja 4. lisas, alla nõutud miinimumväärtuse: i) H = 0°, V = 0° ii) H = 20° sõidukist eemale, V = + 5° iii) H = 10° sõiduki poole, V = 0°.

6.3. Kui kõik valgusallikad on sisse lülitatud, võib üksiklaterna puhul kindlaksmääratud valgustugevuse maksimumväärtust ületada juhul, kui üksiklaternale ei ole märgitud D-tähte ja kui ei ületata kahe või enama laternaga üksuse puhul kindlaksmääratud valgustugevuse maksimumväärtust.

Väljaspool nulltelge ja käesoleva eeskirja 1. lisa joonistel määratletud nurgaväljadel peab kummagi seadise valgustugevus olema järgmine:

igas käesoleva eeskirja 4. lisas esitatud valgustugevuse jaotumise tabeli punktidele vastavas suunas mitte alla punktis 6.1 osutatud miinimumväärtuse, korrutatuna nimetatud tabelis kõnealuse suuna jaoks sätestatud protsendimääraga;

6.4.1.1. kõrvalekaldena punktidest 6.4 ja 6.4.1 on 5. kategooria tagumiste suunatulede puhul nõutav miinimumväärtus 0,6 cd 1. lisas osutatud väljade kõikides osades;

6.4.2. üheski suunas, kus suunatulelatern on nähtav, ei tohi ületada punktis 6.1 sätestatud maksimumväärtust.

Lisaks:

6.4.3.1. kiiratava valguse tugevus päevaste kasutamistingimuste korral peab 1. lisa joonistel määratletud väljade kõikides osades olema 1b kategooria seadiste puhul vähemalt 0,7 cd; 1., 1a, 2a, 2b kategooria seadiste ning 2b kategooria seadiste puhul vähemalt 0,3 cd; öiste kasutamistingimuste korral peab see 2b kategooria seadiste puhul olema vähemalt 0,07 cd;

6.4.3.2. järgida tuleb käesoleva eeskirja 4. lisa punkti 2.2 sätteid valgustugevuse lokaalsete muutuste kohta.

6.5. Üldiselt mõõdetakse valgustugevust pidevalt põleva valgusallikaga.

Olenevalt aga seadise konstruktsioonist, näiteks kui kasutatakse valgusdioode (LED) või et vältida ülekuumenemist, lubatakse mõõta laternaid vilkuval režiimil.

Selline mõõtmine peab toimuma siis, kui on saavutatud 95 % maksimaalsest valgustugevusest ja latern plingib sagedusega f = 1,5 ±0,5 Hz ja impulsi kestusega üle 0,3 s.

Asendatavate hõõglampide puhul lastakse hõõglambil teatava aja vältel töötada etalonvalgusvoo juures. Muudel juhtudel tuleb punktis 7.1.1 osutatud pinget tõsta ja langetada alla 0,01 s vahemikus; neid väärtusi ületada ei ole lubatud.

Kui mõõdetakse vilkuval režiimil, väljendab saadud valgustugevust maksimaalne valgustugevus.

6.6. 2b kategooria seadiste puhul mõõdetakse ajavahemikku vooluallika(te) sisselülitamise hetke ja selle hetke vahel, mil nullteljel mõõdetav valgustugevus saavutab 90 % punkti 6.3 kohaselt mõõdetud väärtusest, et saada suunatule valgustugevuse piirväärtused. Minimaalse valgustugevuse saavutamiseks kuluv aeg ei tohi ületada maksimaalse valgustugevuse saavutamiseks kuluvat aega.

Valgustugevust reguleeriv juhtseadis peab takistama selliste signaalide tootmist, mille puhul valgustugevus:

6.7.1. jääb väljapoole punktis 6.1 nimetatud vahemikku ja

6.7.2. ületab punktis 6.1 esitatud 2a kategooria maksimumväärtused:

a) päeva- ja öörežiimiga süsteemide puhul: öistes kasutustingimustes;

b) muude süsteemide puhul: tootja kirjeldatud normtingimustel (3).

6.8. Punktis 6.2.1 osutatud 4. lisas esitatakse kasutatavate mõõtmismeetodite üksikasjalikud andmed.

7. KATSEMENETLUS

Kõik fotomeetrilised ja kolorimeetrilised mõõtmised toimuvad järgmiselt:

7.1.1. kui tegemist on asendatava valgusallikaga laternaga, mis ei ole varustatud valgusallika elektroonilise juhtseadise ega valgustugevust reguleeriva juhtseadisega, kasutatakse laterna jaoks ettenähtud kategooriasse kuuluvat värvitut või värvilist standardhõõglampi, millele rakendatakse pinget, mis tekitab asjaomase kategooria hõõglambi jaoks nõutava etalonvalgusvoo;

7.1.2. kui tegemist on mitteasendatava valgusallikaga (hõõglambid jm) laternaga, rakendatakse vastavalt 6,75 V, 13,5 V või 28,0 V;

7.1.3. kui tegemist on süsteemiga, mille puhul valgusallika elektrooniline juhtseadis või valgustugevust reguleeriv juhtseadis on osa laternast, (4) rakendatakse laterna sisendklemmidele tootja osutatud pinget või, kui pinget ei ole märgitud, vastavalt 6,75 V, 13,5 V või 28,0 V;

7.1.4. kui tegemist on süsteemiga, mille puhul valgusallika elektrooniline juhtseadis või valgustugevust reguleeriv juhtseadis ei ole osa laternast, rakendatakse laterna sisendklemmidele tootja osutatud pinget.

7.2. Kui tegemist on 2b kategooria suunatuledega, mille puhul kasutatakse valgustugevuse muutmiseks valgustugevust reguleerivat juhtseadist, teostatakse fotomeetrilised mõõtmised taotleja kirjelduse põhjal.

7.3. Katselabor võib paluda tootjal edastada talle valgusallika käitamiseks ja talitlemiseks vajaliku valgusallika elektroonilise juhtseadise või valgustugevust reguleeriva juhtseadise.

7.4. Laternale rakendatav pinge märgitakse käesoleva eeskirja 2. lisas esitatud vormi kohases teatises.

7.5. Kindlaks tuleb määrata suunatule nullteljesuunalise nähtava pinna piirid. 5. ja 6. kategooria suunatulede puhul määratakse aga kindlaks valgust kiirgava pinna piirid.

8. VALGUSE VÄRVUS

4. lisa punktis 2 kujutatud valgusjaotusala ulatuses kiiratava valguse värvus peab olema merevaigukollane. Katsete kohta vaata käesoleva eeskirja 5. lisa. Sellest alast väljaspool ei tohi värvus järsult muutuda. Samad nõuded kehtivad ka 2b kategooria suunatulede muudetava valgustugevuse vahemiku suhtes.

9. MOOTORSÕIDUKITE JA NENDE HAAGISTE SUUNATULELATERNA TÜÜBI MUUDATUSED NING TÜÜBIKINNITUSE LAIENDAMINE

Igast suunatuletüübi muudatusest tuleb teatada tüübikinnituse andnud ametiasutusele. Seejärel võib kõnealune asutus kas:

9.1.1. pidada ebatõenäoliseks, et tehtud muudatused põhjustavad märgatavat ebasoovitavat mõju, ja leida, et seadis vastab igal juhul nõuetele, või

9.1.2. nõuda katsete tegemise eest vastutavalt tehniliselt teenistuselt täiendavat katsearuannet.

9.2. Tüübikinnituse andmisest või selle andmisest keeldumisest teatatakse käesolevat eeskirja kohaldavatele kokkuleppe osalistele punktis 4.1.4 kindlaksmääratud korras, täpsustades asjaomaseid muudatusi.

9.3. Tüübikinnituse laienduse väljastanud pädev asutus määrab kõnealusele laiendusele seerianumbri ning teavitab sellest teisi käesolevat eekirja kohaldavaid 1958. aasta kokkuleppe osalisi teatisega, mille vorm vastab käesoleva eeskirja 2. lisas esitatud näidisele.

10. TOODANGU VASTAVUS NÕUETELE

Toodangu nõuetele vastavust tuleb kontrollida kooskõlas kokkuleppe 2. liitega (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2) ning see peab vastama järgmistele nõuetele.

10.1. Käesoleva eeskirja raames kinnituse saanud suunatulesid tuleb toota nii, et need vastaksid kinnitatud tüübile, täites punktides 6 ja 8 sätestatud nõudeid.

10.2. Käesoleva eeskirja 6. lisas sätestatud miinimumnõuded toodangu vastavuskontrolli menetluse jaoks peavad olema täidetud.

10.3. Käesoleva eeskirja 7. lisas sätestatud miinimumnõuded kontrollijapoolse näidiste võtmise jaoks peavad olema täidetud.

10.4. Tüübikinnituse andnud asutus võib igal ajal kontrollida igas tootmisüksuses rakendatavaid vastavuskontrolli meetodeid. Neid kontrollimisi tehakse tavaliselt kord kahe aasta jooksul.

11. KARISTUSED TOODANGU NÕUETELE MITTEVASTAVUSE KORRAL

11.1. Seadisele käesoleva eeskirja kohaselt antud tüübikinnituse võib tühistada, kui eespool sätestatud nõudeid ei täideta.

11.2. Kui käesolevat eeskirja kohaldav kokkuleppeosaline tühistab tema poolt varem antud tüübikinnituse, teatab ta sellest kohe teistele käesolevat eeskirja kohaldavatele kokkuleppeosalistele, kasutades käesoleva eeskirja 2. lisas esitatud näidisele vastavat teatise vormi.

12. TOOTMISE LÕPLIK PEATAMINE

Kui tüübikinnituse omanik lõpetab täielikult käesoleva eeskirja kohaselt tüübikinnituse saanud seadise tootmise, peab ta sellest teavitama kõnealuse tüübikinnituse andnud asutust. Pärast asjaomase teatise saamist teavitab kõnealune asutus sellest teisi käesolevat eeskirja kohaldavaid 1958. aasta kokkuleppe osalisi teatisega, mille vorm vastab käesoleva eeskirja 2. lisas esitatud näidisele.

13. TÜÜBIKINNITUSKATSETE EEST VASTUTAVATE TEHNILISTE TEENISTUSTE JA HALDUSASUTUSTE NIMED JA AADRESSID

Käesolevat eeskirja kohaldavad 1958. aasta kokkuleppe osalised edastavad ÜRO sekretariaadile tüübikinnituskatsete eest vastutavate tehniliste teenistuste ja selliste ametiasutuste nimed ja aadressid, kes tüübikinnitusi väljastavad ja kellele tuleb saata vormikohased teated teistes riikides väljastatud tüübikinnituste, tüübikinnituste laiendamise, nende andmisest keeldumise või tühistamise kohta.

14. ÜLEMINEKUSÄTTED

14.1. Muudatuste 01-seeria 8. täienduse ametlikust jõustumiskuupäevast alates ei saa käesolevat eeskirja kohaldavad leppeosalised keelduda ECE tüübikinnituse andmisest vastavalt käesolevale eeskirjale, mida on muudetud muudatuste 01-seeria 8. täiendusega.

14.2. Alates 24 kuu möödumisest jõustumiskuupäevast annavad käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised ECE tüübikinnituse vaid siis, kui kinnitatav suunatuletüüp vastab käesolevale, 01-seeria muudatuste 8. täiendusega muudetud eeskirjale.

14.3. Käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised ei saa keelduda käesoleva eeskirja varasema seeria muudatustele vastava tüübikinnituse laiendamisest.

14.4. 12 kuu jooksul pärast käesoleva eeskirja 01-seeria muudatuste 8. täienduse jõustumist jätkavad käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised tüübikinnituse andmist suunatuletüüpidele, mis vastavad käesoleva eeskirja varasema seeria muudatuste nõuetele.

14.5. Käesoleva eeskirja kohased ECE tüübikinnitused, mis anti 12 kuu jooksul pärast jõustumiskuupäeva, ja kõik tüübikinnituste kehtivusaja laiendused, sealhulgas need, mis vastavad varasemale muudatuste seeriale, kehtivad tähtajatult. Kui eeskirja eelmiste versioonide alusel tüübikinnituse saanud suunatuletüüp vastab käesoleva eeskirja nõuetele, mida on muudetud 01-seeria muudatuste 8. täiendusega, peab tüübikinnituse andnud kokkuleppeosaline teavitama sellest teisi käesolevat eeskirja kohaldavaid kokkuleppeosalisi.

14.6. Käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised ei või keelduda tüübikinnituse andmisest suunatuletüübile, mis on saanud kinnituse käesoleva eeskirja 01-seeria muudatuste 8. täienduse alusel.

14.7. 36 kuu jooksul pärast käesoleva eeskirja 01-seeria muudatuste 8. täienduse jõustumist ei saa ükski käesolevat eeskirja kohaldav kokkuleppeosaline keelduda tüübikinnituse andmisest suunatuletüübile, mis on saanud käesoleva eeskirja varasema muudatuste seeria kohase tüübikinnituse.

14.8. 36 kuu möödumisel eeskirja 01-seeria muudatuste 8. täienduse jõustumiskuupäevast võivad käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised keelduda sellise suunatuletüübi müügist, mis ei vasta eeskirja 01-seeria muudatuste 8. täienduse nõuetele, välja arvatud juhul, kui suunatuli on ette nähtud kasutuses olevatele sõidukitele asendusseadisena paigaldamiseks.

14.9. Käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised jätkavad suunatuledele tüübikinnituste andmist eeskirja mis tahes varasema muudatuste seeria alusel, tingimusel et need suunatuled on ette nähtud kasutuses olevatele sõidukitele asendusseadisena paigaldamiseks.

14.10. Alates 01-seeria muudatuste 8. täienduse ametlikust jõustumiskuupäevast ei saa ükski käesolevat eeskirja kohaldav kokkuleppeosaline keelata paigaldada sõidukitele suunatulesid, mis on saanud tüübikinnituse käesoleva eeskirja alusel, mida on muudetud 01-seeria muudatuste 8. täiendusega.

14.11. 48 kuu jooksul pärast käesoleva eeskirja 01-seeria muudatuste 8. täienduse jõustumist lubavad käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised jätkuvalt käesoleva eeskirja varasema seeria muudatuste nõuetele vastavate suunatuletüüpidele paigaldamist sõidukitele.

14.12. 48 kuu möödumisel 01-seeria muudatuste 8. täienduse jõustumiskuupäevast võivad käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised keelata suunatulede paigaldamise uutele sõidukitele, millele anti riiklik või individuaalne tüübikinnitus enam kui 24 kuud pärast käesoleva eeskirja 01-seeria muudatuste 8. täienduse jõustumiskuupäeva, kui need suunatuled ei vasta käesoleva eeskirja nõuetele, mida on muudetud 01-seeria muudatuste 8. täiendusega.

14.13. 60 kuu möödumisel 01-seeria muudatuste 8. täienduse jõustumiskuupäevast võivad käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised keelata suunatulede paigaldamise uutele sõidukitele, mis registreeriti esmakordselt hiljem kui 60 kuud pärast eeskirja 01-seeria muudatuste 8. täienduse jõustumiskuupäeva, kui need suunatuled ei vasta käesoleva eeskirja nõuetele, mida on muudetud 01-seeria muudatuste 8. täiendusega.

14.14. Käesoleva eeskirja alusel enne 01-seeria muudatuste 16. täienduse kehtima hakkamist heakskiidetud 3. ja 4. kategooria suunatulelaternate tüübikinnitused kehtivad tähtajatult.

(1) Nagu on määratletud sõidukite ehitust käsitleva konsolideeritud resolutsiooni (R.E.3) 7. lisas (dokument TRANS/WP.29/78/1. versioon/2. muudatus, mida on viimati muudetud 4. muudatusega.

(2) 1 – Saksamaa, 2 – Prantsusmaa, 3 – Itaalia, 4 – Madalmaad, 5 – Rootsi, 6 – Belgia, 7 – Ungari, 8 – Tšehhi Vabariik, 9 – Hispaania, 10 – Serbia, 11 – Ühendkuningriik, 12 – Austria, 13 – Luksemburg, 14 – Šveits, 15 – (vaba), 16 – Norra, 17 – Soome, 18 – Taani, 19 – Rumeenia, 20 – Poola, 21 – Portugal, 22 – Vene Föderatsioon, 23 – Kreeka, 24 – Iirimaa, 25 – Horvaatia, 26 – Sloveenia, 27 – Slovakkia, 28 – Valgevene, 29 – Eesti, 30 – (vaba), 31 – Bosnia ja Hertsegoviina, 32 – Läti, 33 – (vaba), 34 – Bulgaaria, 35 – (vaba), 36 – Leedu, 37 – Türgi, 38 – (vaba), 39 – Aserbaidžaan, 40 – endine Jugoslaavia Makedoonia Vabariik, 41 – (vaba), 42 – Euroopa Ühendus (tüübikinnitusi annavad liikmesriigid, kasutades oma Euroopa Majanduskomisjoni sümbolit), 43 – Jaapan, 44 – (vaba), 45 – Austraalia, 46 – Ukraina, 47 – Lõuna-Aafrika, 48 – Uus-Meremaa, 49 – Küpros, 50 – Malta, 51 – Korea Vabariik, 52 – Malaisia, 53 –Tai, 54 ja 55 – (vabad), 56 – Montenegro, 57 – (vaba) ja 58 – Tuneesia. Järgmised numbrid antakse teistele riikidele sellises kronoloogilises järjekorras, milles nad ratifitseerivad kokkuleppe, milles käsitletakse ratassõidukitele ning neile paigaldatavatele ja/või neil kasutatavatele seadmetele ja osadele ühtsete tehnonõuete kehtestamist ja nende nõuete alusel väljastatud tüübikinnituste vastastikuse tunnustamise tingimusi, või ühinevad selle kokkuleppega, kusjuures Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni peasekretär teatab kokkuleppe osalistele nendele riikidele antud numbrid.

(3) Hea nähtavus (MOR (meteorological optical range) > 2 000 m, määratletud vastavalt Maailma Meteoroloogiaorganisatsiooni juhendile: WMO, Guide to Meteorological Instruments and Methods of Observation, kuues väljaanne, ISBN: 92-63-16008-2, lk 1.9.1/1.9.11, Genf 1996) ja puhas hajutiklaas

(4) Käesolevas eeskirjas tähendab väljend „on osa laternast”, et seadis sisaldub füüsiliselt laterna korpuses või paikneb korpusest väljaspool (sellest eraldi või sellega ühendatuna), kuid kuulub samasse süsteemi, sest tootja on tarninud selle koos laternaga.

1. LISA Suunatulede kategooriad: Nende kategooriate alla kuuluvate suunatulede valguse ruumis jaotumise nõutavad miinimumnurgad (1) Suunatulelaternate valguse ruumis jaotumise vertikaalsed miinimumnurgad on kõikidel juhtudel 15° ülalpool ja 15° allpool horisontaaltasandit, välja arvatud: a) laternate puhul, mille paigaldamiskõrgus on kuni 750 mm maapinnast, on need nurgad 15° ülalpool ja 5° allpool horisontaaltasandit; b) 6. kategooria suunatulelaternate puhul on need nurgad 30° ülalpool ja 5° allpool horisontaaltasandit. Horisontaalse nähtavuse miinimumnurgad Sõiduki eesmised suunatuled 1. kategooria : kasutatakse vähemalt 40 mm kaugusel esilaternast; 1a kategooria : kasutatakse 20 kuni 40 mm kaugusel esilaternast; 1b kategooria : kasutatakse alla 20 mm kaugusel esilaternast. Kõigi laternate puhul H-tasandil ja sellest kõrgemal. M2-, M3-, N2- või N3-kategooria sõidukite jaoks ettenähtud laternate puhul H-tasandist allpool. M1- ja N1-kategooria sõidukite puhul H-tasandist allpool H-tasand: „laterna nullkeset läbiv horisontaaltasand” 2a ja 2b kategooria : sõiduki tagumised suunatuled 2a kategooria : muutumatu valgustugevusega tagumised suunatulelaternad 2b kategooria : muudetava valgustugevusega tagumised suunatulelaternad 5. ja 6. kategooria : Täiendavad küljesuunatuled, mida kasutatakse sõidukitel, mis on varustatud lisaks 1., 1a või 1b ja 2a või 2b kategooria suunatuledega. (1) Skeemidel esitatud nurgad kehtivad sõiduki paremale küljele paigaldatavate seadiste puhul. Nooled on suunatud sõiduki esiosa poole.

2. LISA TEATIS (Suurim formaat: A4 (210 × 297 mm)) ( 1 ) välja andnud: ametisasutuse nimi: … … … milles käsitletakse suunatulede (2): TÜÜBIKINNITUSE ANDMIST TÜÜBIKINNITUSE LAIENDAMIST TÜÜBIKINNITUSE ANDMISEST KEELDUMIST TÜÜBIKINNITUSE TÜHISTAMIST TOOTMISE LÕPETAMIST vastavalt eeskirjale nr 6. Tüübikinnitus nr: … Laiendamine nr: … 1. Seadme kaubanimi või kaubamärk: … 2. Seadmetüübile tootja poolt määratud nimetus: … 3. Tootja nimi ja aadress: … 4. Vajadusel tootja esindaja nimi ja aadress: … 5. Esitatud tüübikinnituse saamiseks: … 6. Tüübikinnituskatsete eest vastutav tehniline teenistus katsed: … 7. Tehnilise teenistuse väljaantud katseprotokolli koostamise kuupäev: … 8. Tehnilise teenistuse väljaantud katseprotokolli number: … 9. Lühikirjeldus: Kategooria: 1, 1a, 1b, 2a, 2b, 5, 6 2 3 (2) (3) Valgusallika(te) arv, kategooria ja liik: … Pinge ja võimsus: … Valgusallika mooduli tunnuskood: … Üksnes M1- ja/või N1-kategooria sõidukitele paigaldamiseks: jah/ei (2) Paigaldamiseks ainult kõrgusel kuni 750 mm maapinnast: jah/ei (2) Vajaduse korral paigaldamise geomeetrilised tingimused ja variandid: … Valgusallika elektroonilise juhtseadise / valgustugevust reguleeriva juhtseadise kasutamine: a) seadis on osa laternast: jah/ei (2) b) seadis ei ole osa laternast: jah/ei (2) Valgusallika elektroonilise juhtseadise / valgustugevust reguleeriva juhtseadise sisendpinge: Valgusallika elektroonilise juhtseadise / valgustugevust reguleeriva juhtseadise tootja ja tunnusnumber (kui valgustugevust reguleeriv juhtseadis on osa laternast, aga ei sisaldu selle korpuses): … Valgustugevus on muudetav: jah/ei (2) 10. Tüübikinnitusmärgi asukoht: … 11. Tüübikinnituse laiendamise põhjus(ed) (vajaduse korral): … 12. Tüübikinnitus antud / tüübikinnitust laiendatud / tüübikinnituse andmisest keeldutud / tüübikinnitus tühistatud: (2) 13. Koht: … 14. Kuupäev: … 15. Allkiri: … 16. Käesolevale teatisele on lisatud loetelu tüübikinnituse andnud haldusasutuses hoitavatest dokumentidest, mis väljastatakse taotluse korral. (1) Tüübikinnituse andnud, seda laiendanud, selle andmisest keeldunud või selle tühistanud riigi eraldusnumber (vt käesoleva eeskirja sätteid tüübikinnituse kohta). (2) Mittevajalik maha tõmmata. (3) 1., 1a, 1b, 2a ja 2b kategooria suunatulede puhul teave signaali kohta vastavalt punktile 6.2.2.

3. LISA TÜÜBIKINNITUSMÄRGI KUJUNDUS Eespool kujutatud tüübikinnitusmärgiga seadis kuulub 4. kategooriasse (eesmine küljesuunatuli), on saanud tüübikinnituse Itaalias (E3), kannab numbrit 216 ja seda võib kasutada ka kahe laternaga üksuses. Horisontaalne nool näitab ainult sõiduki ühele küljele paigaldatava seadise paigaldamise asendit. Nool on suunatud sõiduki esiosa poole. Horisontaalsegmendist algav allpoole suunatud vertikaalnool näitab, et kõnealuse seadise puhul on lubatud paigaldamiskõrgus maksimaalselt 750 mm maapinnast. Tähise „4D” lähedal esitatud number näitab, et kinnitus on antud vastavalt eeskirjale nr 6, mida on muudetud 01-seeria muudatustega. Skeemil on kujutatud tüübikinnitusmärgil olevate noolte suund vastavalt seadise kategooriale: Märkus: tüübikinnitusnumber ja lisatähised peavad asetsema ringi lähedal ning E-tähe kohal või all või sellest paremal või vasakul. Kinnitusnumbri numbrid peavad olema E-tähe suhtes samal pool ja tähega samas suunas. Tüübikinnitusnumbrites tuleks vältida rooma numbrite kasutamist, et vältida segiajamist muude tähistega. Joonis 2 Grupeeritud, kombineeritud või kokkuühendatud laternate lihtsustatud märgistus, juhul kui kaks või enam laternat on sama üksuse osa Püst- ja põikjooned näitavad skemaatiliselt valgussignaalseadme kuju. Need ei ole tüübikinnitusmärgi osa. NÄIDIS A NÄIDIS B NÄIDIS C Märkus: eespool esitatud kolm tüübikinnitusmärgi näidist (näidised A, B ja C) kujutavad kolme võimalikku märgistamisviisi valgustusseadise puhul, mille kaks või enam laternat on ühe ja sama grupeeritud, kombineeritud või kokkuühendatud laternatest koosneva üksuse osa. Joonisel kujutatud tüübikinnitusmärgiga seadis on tüübikinnituse saanud Madalmaades (E 4), kannab tüübikinnitusnumbrit 3333 ja koosneb järgmistest osadest: muudetava valgustugevusega tagumine suunatulelatern (2b kategooria), mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirja nr 6 01-seeria muudatustega; muudetava valgustugevusega punane tagumine ääretulelatern (R2), mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirja nr 7 01-seeria muudatustega; muudetava valgustugevusega tagumine udulatern (F2), mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirja nr 38 algversiooniga; tagurdustulelatern (AR), mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirja nr 23 algversiooniga; muudetava valgustugevusega piduritulelatern (S2), mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirja nr 7 01-seeria muudatustega. Märkus: kolm eespool esitatud näidist vastavad järgmistele kinnitusmärgiga valgustusseadistele: eesmine ääretulelatern, mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirja nr 7 01-seeria muudatustega; esilatern nii parempoolseks kui ka vasakpoolseks liikluseks ettenähtud lähitulega ja maksimaalse valgustugevusega 86 250 kuni 101 250 cd kaugtulega, mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirja nr 20 02-seeria muudatustega; eesmine udutulelatern, mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirja nr 19 02-seeria muudatustega; 1a kategooria eesmine suunatulelatern, mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirja nr 6 01-seeria muudatustega. Joonis 3 Esilaternaga vastastikku ühendatud latern Näidisel esitatakse selliste laternaklaaside märgistus, mis on mõeldud kasutamiseks eri tüüpi esilaternates, nimelt: kas : esilatern nii parempoolseks kui ka vasakpoolseks liikluseks ettenähtud lähitulega ja maksimaalse valgustugevusega 86 250 kuni 101 250 cd kaugtulega, mis on saanud tüübikinnituse Saksamaal (E1) kooskõlas eeskirja nr 8 04-seeria muudatustega ning on kokku ühendatud eesmise suunatulega, mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirja nr 6 01-seeria muudatustega; või : esilatern nii parempoolseks kui ka vasakpoolseks liikluseks ettenähtud lähitulega ja kaugtulega, mis on saanud tüübikinnituse Saksamaal (E1) kooskõlas eeskirja nr 1 01-seeria muudatustega ning on kokku ühendatud sama eesmise suunatulega, millele on osutatud eespool; või isegi : üks eespool nimetatud esilaternatest, mis on saanud tüübikinnituse üksiklaternana. Esilaterna korpusel tohib olla ainult üks kehtiv tüübikinnitusnumber, näiteks: Joonis 4 Sõltumatute laternate märgistus Näidisel esitatakse selliste laternaklaaside märgistus, mis on ette nähtud kasutamiseks eri tüüpi laternates. Kõnealuste tüübikinnitusmärkide kohaselt on seadis saanud tüübikinnituse Hispaanias (E9) ning kannab tüübikinnitusnumbrit 1432 ning selle koosseisu kuuluvad: tagumine udulatern (F), mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirja nr 38 algversiooniga; tagumine suunatulelatern (2a kategooria), mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirja nr 6 01-seeria muudatustega; tagurdustulelatern (AR), mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirja nr 23 algversiooniga; punane tagumine ääretulelatern (R), mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirja nr 7 02-seeria muudatustega; üherežiimne piduritulelatern (S1), mis on saanud tüübikinnituse kooskõlas eeskirja nr 7 02-seeria muudatustega. Valgusallika moodulid Joonisel kujutatud tunnuskoodiga valgusallika moodul on koos laternaga saanud tüübikinnituse Itaalias (E3) ja kannab tüübikinnitusnumbrit 17325.

4. LISA FOTOMEETRILISED MÕÕTMISED 1. Mõõtmismeetodid 1.1. Fotomeetriliste mõõtmiste tegemisel tuleb kasutada asjakohast hajapeegelduse vastast kaitset. Kui mõõtmistulemused vaidlustatakse, tehakse mõõtmised järgmiste nõuete kohaselt: 1.2.1. mõõtmiskaugus tuleb valida nii, et kehtiks pöördvõrdeline sõltuvus kauguse ruudust; 1.2.2. mõõteseadmete vastuvõtja nurgaava laterna nullkeskme poolt vaadatuna peab olema vahemikus 10'–1°; 1.2.3. teatavas vaatlussuunas ettenähtud valgustugevuse nõue on täidetud, kui see on täidetud suunas, mis ei erine vaatlussuunast üle veerand kraadi. 1.3. Juhul kui seadist saab paigaldada sõidukile rohkem kui ühte asendisse või teatavasse asendite vahemikku, tuleb fotomeetrilisi mõõtmisi korrata iga asendi puhul või tootja määratud nullteljele vastava ala äärmiste asendite puhul. 2. Tabel 1., 1a, 1b, 2a ja 2b kategooria suunatulelaternate valguse standardse ruumis jaotumise kohta 6. kategooria suunatulede puhul Suund H = 0° ja V = 0° vastab nullteljele (see on sõidukil horisontaalne, paralleelne sõiduki keskmise pikitasapinnaga ning suunatud nõutavasse nähtavussuunda). Nulltelg läbib nullkeskme. Tabelites esitatud väärtused väljendavad valgustugevuse miinimumväärtusi eri mõõtmissuundades ning on esitatud protsentidena punktis 6.1 esitatud tabelis nõutud valgustugevuse miinimumväärtustest: 2.1.1. 1., 1a, 1b, 2a, 2b kategooria puhul suunas H = 0° ja V = 0° ning 5. kategooria puhul nurgaväljal suunas A, nagu ette nähtud 1. lisas; 2.1.2. 6. kategooria puhul suunas H = 5° ja V = 0°. 2.1.3. Kui seadis on aga ette nähtud paigaldamiseks maksimaalselt 750 mm kõrgusel maapinnast, mõõdetakse valgustugevust ainult 5° ja sellest väiksematel nurkadel. 2.2. Punktis 2 skemaatiliselt võrgustikuna kujutatud valguse jaotumise alas peaks valgus jaotuma üldjoontes ühtlaselt; see tähendab, et joontega piiratud ala igas suunas peab valgustugevus vastama vähemalt miinimumväärtusele, mis on esitatud protsendina vastavat suunda piiritlevate joonte kõrval. 3. Laternate fotomeetriline mõõtmine Fotomeetriliste tööparameetrite kontrollimisel 3.1. mitteasendatavate valgusallikate (hõõglambid jms) puhul: laternas olevate valgusallikatega käesoleva eeskirja punkti 7.1 vastavate lõikude kohaselt; 3.2. asendatavate valgusallikate puhul: kui laternas on hõõglambid pingega 6,75 V, 13,5 V või 28,0 V, parandatakse valgustugevuse väärtusi. Parandustegur on etalonvalgusvoo ja rakendatud pinge (6,75 V, 13,5 V või 28,0 V) juures saadud valgusvoo keskväärtuse suhe. Ühegi kasutatava hõõglambi tegelik valgusvoog ei tohi erineda keskväärtusest üle 5 %. Teisalt võib kõigis asendites kasutada standardhõõglampi, mis töötab konkreetse etalonvalgusvoo juures, kusjuures kõigi asendite üksikmõõtmised liidetakse kokku. 3.3. Iga suunatulelaterna (v.a hõõglampidega laternate) valgustugevuse väärtused, mis mõõdeti ühe minuti möödumisel seadise vilkuval režiimil ((f = 1,5 Hz, 50 % töötsükkel) töötamise algusest ja seejärel 30 minuti pärast, peavad vastama miinimum- ja maksimumnõuetele. Valgustugevuse jaotuse pärast seadise üheminutilist tööd saab arvutada igas mõõtepunktis üks minut pärast seadise käivitamist punktis HV mõõdetud valgustugevuse väärtuse ning 30 minuti pärast mõõdetud valgustugevuse väärtuse suhtarvu kaudu, nagu kirjeldatud eespool.

5. LISA MEREVAIGUKOLLASE VALGUSE MÄÄRATLUS: TRIKROMAATILISED KOORDINAADID Kolorimeetriliste näitajate kontrollimisel kasutatakse käesoleva eeskirja punktis 7 kirjeldatud menetlust. Mitteasendatavate valgusallikatega (hõõglambid jm) varustatud laternate puhul tuleb kolorimeetriliste näitajate kontrollimiseks kasutada laternas sisalduvaid valgusallikaid, nagu on ette nähtud käesoleva eeskirja punkti 7.1 vastavas alapunktis.

6. LISA Toodangu nõuetele vastavuse järelevalvemenetluse miinimumnõuded 1. ÜLDSÄTTED 1.1. Tooted vastavad käesoleva eeskirja mehaanilistele ja geomeetrianõuetele, kui erinevused ei ületa vältimatuid tootmishälbeid. Masstoodanguna valmistatavate laternate vastavust fotomeetriliste tööparameetrite nõuetele ei vaidlustata juhul, kui käesoleva eeskirja punkti 7 kohaselt juhuslikult katsetamiseks valitud laternate fotomeetriliste tööparameetrite mõõtmisel: 1.2.1. ei erine ükski mõõdetud väärtus käesoleva eeskirjaga ettenähtud väärtustest enam kui 20 %. 1.2.2. Kui suunatulel on asendatav valgusallikas ja kui kirjeldatud katse tulemused ei vasta nõuetele, korratakse katseid suunatulega teist standardhõõglampi kasutades. 1.3. Käesoleva eeskirja punkti 7 kohasel katsete tegemisel peavad olema täidetud trikromaatiliste koordinaatide suhtes kohaldatavad nõuded. 2. TOOTJA TEOSTATAVA TOODETE VASTAVUSKONTROLLI MIINIMUMNÕUDED Tüübikinnitusmärgi omanik peab sobiva ajavahemiku järel tegema igale suunatuletüübile vähemalt järgmised katsed. Katsed tuleb teostada vastavalt käesoleva eeskirja sätetele. Kui mõni näidis ei vasta asjaomase katsetüübi nõuetele, tuleb võtta muud näidised ja katsetada neid. Tootja peab võtma meetmeid asjaomase toote nõuetele vastavuse tagamiseks. 2.1. Katsete laad Käesoleva eeskirja kohased nõuetele vastavuse katsed tehakse fotomeetriliste ja kolorimeetriliste näitajate kontrollimiseks. 2.2. Katsemenetlus 2.2.1. Katsed tehakse üldiselt käesolevas eeskirjas kirjeldatud meetodite järgi. 2.2.2. Tootja tehtavatel nõuetele vastavuse katsetel võib tüübikinnituskatsete eest vastutava pädeva asutuse nõusolekul kasutada võrdväärseid meetodeid. Tootjal on kohustus tõendada, et kasutatavad meetodid on käesolevas eeskirjas sätestatud meetoditega võrdväärsed. 2.2.3. Punktide 2.2.1 ja 2.2.2 kohaldamine nõuab katseseadmete regulaarset kalibreerimist ja nende mõõteandmete vastandamist pädeva asutuse mõõtmistulemustele. 2.2.4. Kõikidel juhtudel, eriti halduslikul kontrollimisel ja näidiste võtmisel, tuleb võrdlusmeetoditena kasutada käesolevas eeskirjas sätestatud meetodeid. 2.3. Näidiste võtmine Suunatulenäidised valitakse ühtliku toodangupartii hulgast juhuslikkuse põhimõttel. Ühtlik partii tähendab tootja tootmismeetodite kohaselt määratletud sama tüüpi suunatulede rühma. Hindamine hõlmab tavaliselt üksikute tehaste seeriatoodangut. Tootja võib siiski koguda sama tüübi kohta andmeid eri tehastest, kui need tehased töötavad sama kvaliteedisüsteemi ja -juhtimise alusel. 2.4. Mõõdetud ja registreeritud fotomeetrilised näitajad Laternate näidistel teostatakse eeskirjas ettenähtud fotomeetrilised mõõtmised, et määrata kindlaks miinimumväärtused 4. lisas loetletud punktides ning nõutavad trikromaatilised koordinaadid. 2.5. Nõuetele vastavuse kriteeriumid Tootja peab katsetulemusi statistiliselt töötlema ning määratlema koos pädeva asutusega oma toodete nõuetele vastavust reguleerivad kriteeriumid nii, et oleks täidetud käesoleva eeskirja punktis 10.1 sätestatud toodete vastavushindamise nõuded. Toodete nõuetele vastavuse kriteeriumid peavad olema niisugused, et 7. lisas kirjeldatud pistelise kontrolli (esimese näidiste võtmise) puhul on kontrollimise läbimise minimaalne tõenäosus 0,95 (95 % usaldatavusega).