ET Euroopa Liidu Teataja L 330/1

Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Euroopa Majanduskomisjoni (UN/ECE) eeskiri nr 25 — Sõiduki istmega kokku ehitatud või sellele kinnitatavate peatugede tüübikinnituse ühtsete sätete kohta (1)

1. REGULEERIMISALA

Käesolevat eeskirja kohaldatakse peatugede suhtes, mis vastavad ühele punktis 2.2 määratletud tüübile. (2)

1.1.1. Eeskirja ei kohaldata peatugede suhtes, mida saab paigaldada klappistmetele või külje või seljaga sõidu suunas olevatele istmetele.

1.1.2. Eeskirja kohaldatakse istmete seljatugede suhtes, kui need on loodud täitma ka peatugede otstarvet vastavalt määratlusele punktis 2.2.

2. MÕISTED

Käesolevas eeskirjas kasutatakse järgmisi mõisteid.

Sõiduki tüüp – mootorsõidukite kategooria, mis ei erine järgmiste oluliste omaduste poolest:

2.1.1. sõitjateruumi piiritlevad kere kontuurid ja sisemõõtmed,

2.1.2. istmete tüüp ja mõõtmed,

2.1.3. peatoe kinnituse tüüp ja mõõtmed ning otse sõiduki konstruktsiooni külge kinnitatud peatoe puhul konstruktsiooni vastavate osade tüüp ja mõõtmed.

Peatugi – seade, mille eesmärk on vähendada täiskasvanud sõitja pea tahapoole nihkumist torso suhtes, et vähendada sõitja kaelalülide vigastamise ohtu õnnetuse korral.

2.2.1. Istmega kokku ehitatud peatugi – peatugi, mille moodustab istme seljatoe ülemine osa. Käesolevale määratlusele vastavad peatoed, mis vastavad allpool punktide 2.2.2 ja 2.2.3 määratlustele, kuid mida saab istme või sõiduki konstruktsiooni küljest eemaldada ainult tööriistade abil või istmekatte osalise või täieliku eemaldamise teel.

2.2.2. Mahavõetav peatugi – peatugi, mille moodustab istmest eraldatav osa ja mis on konstrueeritud nii, et see kinnitatakse püsivalt istme seljatoe külge.

2.2.3. Eraldiseisev peatugi – peatugi, mille moodustab istmest eraldi asuv osa ja mis on konstrueeritud nii, et see kinnitatakse püsivalt sõiduki kere külge.

2.3. Istme tüüp – istmed, mis ei erine üksteisest mõõtmete, karkassi ega polsterduse poolest, kuid võivad erineda viimistluse või värvuse poolest.

2.4. Peatoe tüüp – peatoed, mis ei erine mõõtmete, karkassi ega polsterduse poolest, kuid võivad erineda viimistluse, värvuse või kattematerjali poolest.

2.5. Istme võrdluspunkt (H-punkt) (vt käesoleva eeskirja 3. lisa) – istme suhtes vertikaalsel pikitasandil asuv punkt, mida läbib inimkeha matkiva mannekeeni puusaliigese teoreetiline pöörlemistelg.

2.6. Võrdlusjoon – sirgjoon, mis läbib täiskasvanud mehe massist või mõõtmetest poole väiksema katsemannekeeni või sellega võrdsete näitajatega katsemannekeeni jalgade ja vaagna ühenduskoha ning kaela ja rindkere liitumiskoha. Istme H-punkti määramiseks käesoleva eeskirja 3. lisas kirjeldatud mannekeenil on võrdlusjoon kõnealuse lisa liites joonisel 1 näidatud joon.

2.7. Peajoon – sirgjoon, mis läbib pea raskuskeskme ning kaela ja rindkere ühenduskoha. Kui pea toetub peatoele, asetseb peajoon võrdlusjoone pikendusel.

2.8. Klappiste – vahetevahel kasutamiseks mõeldud lisaiste, mis on tavaliselt üles tõstetud.

Reguleerimissüsteem – seade istme või selle osade reguleerimiseks sõitjale sobivasse asendisse.

See seade võimaldab reguleerida istme asendit:

2.9.1. pikisuunas,

2.9.2. vertikaalsuunas,

2.9.3. istumisnurga suhtes.

2.10. Nihutussüsteem – seadis, mis võimaldab kindla vaheasendita nihutada või pöörata istet või mõnda istme osa, et hõlbustada pääsu asjaomase istme taha.

3. TÜÜBIKINNITUSE TAOTLEMINE

3.1. Tüübikinnituse taotluse esitab istme või peatoe kaubanime või -märgi omanik või tema nõuetekohaselt volitatud esindaja.

Taotlusega koos tuleb esitada järgmised dokumendid kolmes eksemplaris:

3.2.1. peatoe üksikasjalik kirjeldus, milles on eelkõige täpsustatud kasutatud polstrimaterjali või -materjalide omadused ning vajaduse korral ka tugi- ja kinnituselementide asukoht ja tehnilised andmed istmetüübi või istmetüüpide puhul, mille peatoele kinnitust taotletakse.

Mahavõetava peatoe puhul (vt määratlust punktis 2.2.2):

3.2.2.1. üksikasjalik kirjeldus istme tüübi või tüüpide kohta, mille peatoele kinnitust taotletakse;

3.2.2.2. üksikasjalik kirjeldus sõidukitüübi või -tüüpide kohta, millele on ette nähtud paigaldada punktis 3.2.2.1 nimetatud istmed.

Eraldiseisva peatoe puhul (vt määratlust punktis 2.2.3):

3.2.3.1. sõiduki konstruktsiooni selle piirkonna üksikasjalik kirjeldus, kuhu peatugi on ette nähtud kinnitada;

3.2.3.2. üksikasjalikud andmed sõidukitüübi kohta, millele paigaldamiseks peatoed on ette nähtud;

3.2.3.3. konstruktsiooni ja peatoe iseloomulike osade mõõtjoonised; joonistel tuleb näidata tüübikinnitusnumbri kavandatav asukoht tüübikinnitusmärgi ringi suhtes;

3.2.4. istme ja peatoe iseloomulike osade mõõtjoonised. Joonistel tuleb näidata tüübikinnitusnumbri kavandatav asukoht tüübikinnitusmärgi ringi suhtes.

Tüübikatsetuste eest vastutavale tehnilisele teenistusele tuleb esitada järgmised näidised.

3.3.1. Kui peatugi on istmega kokku ehitatud (vt määratlust punktis 2.2.1): neli istmekomplekti.

Kui peatugi on mahavõetav (vt määratlust punktis 2.2.2):

3.3.2.1. kaks istet igast tüübist, millele peatugi kinnitatakse;

3.3.2.2. 4 + 2N peatuge, kus N on istmetüüpide arv, millele peatugi kinnitatakse.

3.3.3. Eraldiseisva peatoe (vt määratlust punktis 2.2.3) puhul kolm peatuge ja sõiduki konstruktsiooni vastav osa või terve sõiduk.

Tüübikatsetuste eest vastutav tehniline teenistus võib nõuda:

3.4.1. konkreetsete osade või materjalinäidiste esitamist ja/või

3.4.2. punktis 3.2.2.2 nimetatud tüüpi sõidukite esitamist.

4. TÄHISED

Kinnituse saamiseks esitatud seadmed peavad:

4.1.1. olema selgelt ja kustutamatult tähistatud taotluse esitaja kaubanime või kaubamärgiga;

4.1.2. omama punktides 3.2.3.3 ja 3.2.4 nimetatud joonistel näidatud asukohas piisavalt ruumi tüübikinnitusmärgi jaoks.

4.2. Kui peatugi on istmega kokku ehitatud või mahavõetav (vt määratlusi punktides 2.2.1 ja 2.2.2), võivad punktides 4.1.1 ja 4.1.2 nimetatud tähistused olla siltidel, mis on paigutatud punktis 3.2.4 nimetatud joonisel näidatud kohtadesse.

5. TÜÜBIKINNITUS

5.1. Kui vastavalt käesolevale eeskirjale tüübikinnituse saamiseks esitatud peatugi vastab punktide 6 ja 7 nõuetele, antakse seda tüüpi peatoele tüübikinnitus.

5.2. Igale tüübikinnituse saanud peatoele antakse tüübikinnitusnumber. Esimesed kaks numbrit (praegu 03, mis vastavad 20. novembril 1989 jõustunud muudatuste seeriale 03) tähistavad muudatuste seeriat, mis hõlmab kinnituse väljastamise ajal eeskirja tehtud kõige viimaseid olulisi tehnilisi muudatusi. Sama kokkuleppeosaline ei tohi sama numbrit anda teisele peatoe tüübile.

5.3. Teatis peatoe tüübile käesoleva eeskirja kohaselt tüübikinnituse andmise, laiendamise või andmisest keeldumise kohta edastatakse käesolevat eeskirja kohaldatavatele 1958. aasta kokkuleppeosalistele käesoleva eeskirja 1. lisas toodud näidisele vastaval vormil.

Igale punktides 2.2.1, 2.2.2 ja 2.2.3 määratletud ja käesoleva eeskirja alusel tüübikinnituse saanud istmega kokku ehitatud või eraldiseisvale peatoele kinnitatakse rahvusvaheline tüübikinnitusmärk, millel on:

5.4.1. ringi paigutatud E-täht, millele järgneb tüübikinnituse andnud riigi eraldusnumber (3);

5.4.2. tüübikinnitusnumber ja

5.4.3. istmega kokku ehitatud peatoe puhul tüübikinnitusnumbri ees olev käesoleva eeskirja number, R-täht ja sidekriips.

5.5. Tüübikinnitusmärk kinnitatakse punktis 4.1.2 nimetatud kohta.

5.6. Tüübikinnitusmärk peab olema selgesti loetav ja kustutamatu.

5.7. Käesoleva eeskirja 2. lisas on näited tüübikinnitusmärgi paigutuse kohta.

6. ÜLDISED NÕUDED

Peatugi ei tohi olla sõitjatele lisaohuallikas sõidukis. Eelkõige ei tohi sellel üheski kasutusasendis olla ohtlikke konarusi ega teravaid ääri, mis võiksid suurendada sõitjate vigastuste ohtu või raskust. Allpool määratletud peaga kokkupõrke tsoonis asuvad peatoe osad peavad suutma hajutada energiat käesoleva eeskirja 6. lisas kirjeldatud viisil.

6.1.1. Peaga kokkupõrke tsoon peab olema külgedelt piiratud kahe vertikaalse pikitasandiga, üks kummalgi küljel ning kumbki 70 mm kaugusel asjaomase istme sümmeetriatasandist.

6.1.2. Peaga kokkupõrke tsoon peab olema ülevalt piiratud peatoe osaga, mis asub võrdlusjoonega R ristuva tasandi kohal ning 635 mm kaugusel H-punktist.

6.1.3. Erandina eespool nimetatud sätetest ei kohaldata energia neeldumise nõudeid nende peatugede tagumise külje suhtes, mis on mõeldud paigaldamiseks istmetele, mille taga ei ole ühtegi istet.

6.2. Peatoe esi- ja tagakülje osad – välja arvatud nende istmete peatugede tagakülg, mille taga ei ole teisi istekohti, – mis asuvad väljaspool eespool nimetatud püstpikitasandeid, tuleb polsterdada nii, et pea ei puutuks otse vastu sõiduki detaile, mille kõveruse raadius neis kohtades, kus nad ulatuvad 165 mm läbimõõduga alani, on vähemalt 5 mm.

Alternatiivina võib neid detaile pidada sobivaks, kui nad on läbinud käesoleva eeskirja 6. lisas kirjeldatud energia neeldumise katse. Kui eespool nimetatud peatoe ja selle kinnituste osad on kaetud materjaliga, mis on pehmem kui 50 Shore’i kõvadust A, kohaldatakse käesoleva punkti nõudeid, välja arvatud käesoleva eeskirja 6. lisas määratud energia neelduvuse nõuded, ainult jäikade osade suhtes.

6.3. Peatugi kinnitatakse istme või sõiduki konstruktsiooni külge nii, et peatoe polstrist, kinnitusest või istme seljatoest ei tungiks esile jäiku ja ohtlikke osasid, kui katse käigus rakendatakse peakujulisele katseseadmele survet.

Peatoe kõrgus, mõõdetuna punktis 7.2 kirjeldatud viisil, peab vastama järgmistele tingimustele.

6.4.1. Peatoe kõrgust mõõdetakse punktis 7.2 kirjeldatud viisil.

6.4.2. Mittereguleeritava kõrgusega peatoe kõrgus peab olema vähemalt 800 mm esiistmetel ja 750 mm muudel istmetel.

Reguleeritava kõrgusega peatugede:

6.4.3.1. kõrgus peab olema vähemalt 800 mm esiistmetel ja 750 mm muudel istmetel, seda mõõdetakse kõrgeima ja madalaima võimaliku asendi vahelises asendis;

6.4.3.2. kasutamisasendis ei tohi kõrgus olla vähem kui 750 mm;

6.4.3.3. muude istmete puhul, v.a esiistmed, võivad peatoed olla sellised, et neid saab nihutada asendisse, mille kõrgus on alla 750 mm, eeldusel et sõitjale on selge, et see asend ei ole mõeldud peatoe kasutamiseks;

6.4.3.4. esiistmete puhul võivad peatoed olla sellised, et neid saab tühja istme puhul automaatselt nihutada asendisse, mille kõrgus on alla 750 mm, eeldusel et need lähevad automaatselt kasutusasendisse, kui sõitja istub istmele.

6.4.4. Punktides 6.4.2 ja 6.4.3.1 nimetatud mõõtmed võivad olla vähem kui 800 mm esiistmete puhul ja vähem kui 750 mm muude istmete puhul, selleks et peatoe ja katuse sisepinna, akende või sõiduki mis tahes kereosa vahel oleks piisav vahemaa; vahe ei tohi olla suurem kui 25 mm. Nihutus- ja/või reguleerimissüsteemiga varustatud istmete puhul kehtib see istme kõikide asendite kohta. Lisaks sellele ei või erandina punktist 6.4.3.2 olla ühegi kasutusasendi kõrgus alla 700 mm.

6.4.5. Erandina punktides 6.4.2 ja 6.4.3.1 nimetatud kõrgusnõuetest ei tohi peatoed, mis on mõeldud kasutamiseks tagumisel keskmisel istmel või istekohal, olla madalamad kui 700 mm.

6.5. Seadme selle osa kõrgus, millele toetub pea ja mida mõõdetakse punktis 7.2 kirjeldatud viisil, peab reguleeritava kõrgusega peatoe korral olema vähemalt 100 mm.

Mittereguleeritava kõrgusega seadme korral ei tohi vahe seljatoe ja peatoe vahel olla suurem kui 60 mm.

6.6.1. Kui peatugi on reguleeritava kõrgusega, ei tohi see kõige madalamas asendis olla seljatoe ülemisest servast kaugemal kui 25 mm.

Mittereguleeritava kõrgusega seadme korral on vaadeldav piirkond:

6.6.2.1. 540 mm kaugusel R-punktist võrdlusjoonega risti olev tasand ja

6.6.2.2. kummalgi pool võrdlusjoont sellest 85 mm kaugusel kulgev kahe vertikaalse pikitasandi vaheline ala.

Selles alas võib olla üks või mitu ava, mis kujust sõltumata jäävad kaugusele a, mis punkti 7.5 kohaselt mõõdetuna on suurem kui 60 mm, tingimusel et pärast punkti 7.4.3.4 kohaselt tehtud lisakatset säilib vastavus punkti 7.4.3.6 nõuetele.

6.6.3. Reguleeritava kõrgusega peatugede korral on peatoena toimiva seadme puhul lubatud üks või mitu ava, mis kujust sõltumata jäävad kaugusele a, mis punkti 7.5 kohaselt mõõdetuna on suurem kui 60 mm, tingimusel et pärast punkti 7.4.3.4 kohaselt korraldatud lisakatset säilib vastavus punkti 7.4.3.6 nõuetele.

6.7. Peatoe laius peab olema selline, et tavalises istumisasendis oleks inimese pea nõuetekohaselt toetatud. Mõõtetasandil, mille laius on määratud punktis 7.3, peab peatoe laius ulatuma vähemalt 85 mm kummalegi poole selle istme sümmeetriatasandit, mille jaoks peatugi on ette nähtud; seda vahemaad mõõdetakse punkti 7.3 kohaselt.

6.8. Peatugi ja selle kinnitus peavad olema sellised, et punktis 7.4 sätestatud staatilise meetodi kohaselt mõõdetuna on peatoe võimaldatav maksimaalne pea nihkumine tahapoole alla 102 mm.

6.9. Peatugi ja selle kinnitus peavad olema piisavalt tugevad, et purunemata vastu pidada punktis 7.4.3.7 määratud koormusele.

6.10. Kui peatugi on reguleeritav, ei tohi olla võimalik ületada selle maksimaalset kasutamiseks ettenähtud kõrgust ilma kasutaja tahtliku reguleerimisele lisanduva tegevuseta.

7. KATSETAMINE

7.1. Võrdluspunkti (H-punkti) määramine istmel, millega on ühendatud peatugi

See punkt määratakse kindlaks vastavalt käesoleva eeskirja 3. lisa nõuetele.

Peatoe kõrguse määramine

7.2.1. Kõik jooned peavad asetsema kasutatava istme sümmeetriatasandil, mille lõikumine istmega määrab ära peatoe ja seljatoe kontuuri (vt käesoleva eeskirja 4. lisa joonis 1).

7.2.2. Täiskasvanud meestest poole väiksema massi ja mõõtmetega katsemannekeen või käesoleva eeskirja 3. lisas näidatud katsemannekeen tuleb asetada istmele tavalisse istumisasendisse. Kui istme seljatoe kalle on reguleeritav, fikseeritakse see asendisse, mis võimalikult täpselt vastab mannekeeni torso võrdlusjoone tahapoole kaldele 25° vertikaali suhtes.

7.2.3. Seejärel kantakse kõnealusel istmel 3. lisas nimetatud mannekeeni võrdlusjoone projektsioon punktis 7.2.1 määratletud tasandile. Peatoe ülemise ääre puutuja S tõmmatakse võrdlusjoonega risti.

7.2.4. H-punkti ja puutuja S vaheline kaugus h on kõrgus, mida tuleb arvestada punkti 6.4 nõuete rakendamisel.

Peatoe laiuse määramine (vt käesoleva eeskirja 4. lisa joonis 2)

7.3.1. Võrdlusjoonega ristuv tasand S1, mis asub punktis 7.2.3 määratletud puutujast S 65 mm allpool, määrab peatoe lõike, mida piiritleb kontuur C. Tasandile S1 kantakse lõiget C puutuvad sirged, mis kujutavad tasandi S1 lõikumist vertikaalsete tasanditega P ja P’, mis on kõnealuse istme sümmeetriatasandiga paralleelsed.

7.3.2. Peatoe laius, mida tuleb arvesse võtta punkti 6.7 nõuete rakendamisel, on tasandite P ja P’ projektsioonide vaheline kaugus L tasandil S1.

7.3.3. Peatoe laius tuleb vajaduse korral kindlaks määrata ka 635 mm kõrgusel istme võrdluspunktist piki võrdlusjoont mõõdetuna.

Seadme tõhususe kindlakstegemine

7.4.1. Peatoe tõhusust kontrollitakse allpool kirjeldatud staatilise katsega.

Katse ettevalmistamine

7.4.2.1. Kui peatugi on reguleeritav, tuleb see seada kõrgeimasse asendisse.

7.4.2.2. Pinkistme puhul, kus kogu tugiraam (sealhulgas peatoe tugiraam) või selle osa on mitmele istekohale ühine, tehakse katse samal ajal kõikidel istekohtadel.

7.4.2.3. Kui iste või tagaiste on sõiduki konstruktsiooni külge kinnitatud peatoe suhtes reguleeritav, tuleb see seada tehnilise teenistuse arvates kõige ebasoodsamasse asendisse.

Katsetamine

7.4.3.1. Kõik jooned peavad asetsema asjaomase istme vertikaalsel sümmeetriatasandil (vt eeskirja 5. lisa).

7.4.3.2. Võrdlusjoone R projektsioon kantakse punktis 7.4.3.1 nimetatud tasandile.

7.4.3.3. Nihutatud võrdlusjoon R1 saadakse nii, et käesoleva eeskirja 3. lisas nimetatud mannekeeni selga matkivale osale rakendatakse algjõudu, mis annab H-punkti suhtes tahapoole suunatud 37,3 daNm suuruse jõumomendi.

165 mm läbimõõduga ümmarguse peakujulise katseseadme abil rakendatakse peatoe ülaservast 65 mm allpool ja nihutatud võrdlusjoonega R1 täisnurga all jõudu, mis tekitab H-punkti suhtes 37,3 daNm jõumomendi, kusjuures võrdlusjoon jääb nihutatud asendisse R1 vastavalt punkti 7.4.3.3 nõuetele.

7.4.3.4.1. Kui avad takistavad eespool nimetatud jõu rakendamist peatoe ülaservast 65 mm allpool, võib vahemaad vähendada nii, et jõu telg läbib avale kõige lähemal asuva raamiosa keskjoone.

7.4.3.4.2. Punktides 6.6.2 ja 6.6.3 kirjeldatud juhtudel korratakse katset, rakendades igale avale 165 mm läbimõõduga ümmarguse katseseadme abil jõudu,

mis läbib ava väikseima osa raskuskeskme võrdlusjoonega paralleelsel põikitasandil ja tekitab R-punkti suhtes 37,3 daNm jõumomendi.

7.4.3.5. Määratakse peakujulise katseseadme puutuja Y, mis on paralleelne nihutatud võrdlusjoonega R1.

7.4.3.6. Mõõdetakse puutuja Y ja nihutatud võrdlusjoone R1 vaheline kaugus X. Punkti 6.8 nõue loetakse täidetuks, kui kaugus X on vähem kui 102 mm.

7.4.3.7. Kui punktis 7.4.3.4 määratud jõudu rakendatakse peatoe ülaservast 65 mm või väiksemal kaugusel, siis suurendatakse seda kuni 89 daNm ainult juhul, kui iste või istme seljatugi enne seda ei purune.

Peatoe ava kauguse a määramine (vt eeskirja 7. lisa)

7.5.1. 165 mm läbimõõduga kera abil määratakse iga ava kaugus a peatoe esikülje suhtes.

7.5.2. Kera puudutab ava punktis, mis võimaldab selle maksimaalset sissetungimist jõudu rakendamata.

7.5.3. Kera ja ava kahe kokkupuutepunkti vaheline vahemaa moodustab kauguse a, mida võetakse arvesse punktides 6.6.2 ja 6.6.3 sätestatud hindamisel.

8. TOOTE VASTAVUS KINNITATUD TÜÜBILE

8.1. Iga 2. lisale vastavat tüübikinnitusmärki kandev peatugi või iste peab vastama peatoe kinnitatud tüübile ning punktides 6 ja 7 ettenähtud tingimustele.

8.2. Eespool mainitud vastavuse kontrollimiseks tehakse piisaval arvul seeriatoodangu peatugede pistelisi kontrollimisi.

8.3. Nende katsete puhul kasutatakse müügil olevaid või müüki minevaid peatugesid.

8.4. Vastavuse kontrollimiseks valitud peatoed peavad läbima käesoleva eeskirja punktis 7 kirjeldatud katsetuse.

9. KARISTUS TOOTE KINNITATUD TÜÜBILE MITTEVASTAVUSE KORRAL

9.1. Tüübikinnitusega peatoed

Peatoe tüübile käesoleva eeskirja kohaselt antud kinnituse võib tühistada, kui punktis 5.4 nimetatud peatoed ei läbi pistelist kontrolli või ei vasta kinnitatud tüübile.

9.2. Kui käesolevat eeskirja kohaldav kokkuleppeosaline tühistab tema poolt eelnevalt antud tüübikinnituse, teatab ta sellest kohe teistele käesolevat eeskirja kohaldavatele kokkuleppeosalistele, kaustades selleks käesoleva eeskirja 1. lisas ettenähtud näidisele vastava teatise vormi.

10. PEATOE TÜÜBIKINNITUSE MUUTMINE JA LAIENDAMINE

Igast peatoe tüübi muutmisest tuleb teatada peatoe tüübi kinnitanud haldusasutusele. Seejärel võib haldusasutus:

10.1.1. võtta seisukoha, et tehtud muudatus ei avalda tõenäoliselt negatiivset mõju ja peatugi vastab igal juhul nõuetele, või

10.1.2. nõuda katsete eest vastutavalt tehniliselt teenistuselt täiendavat katsearuannet.

10.2. Tüübikinnituse andmisest või sellest keeldumisest teatatakse koos muudatuste täpsustustega kõikidele käesolevat eeskirja kohaldavatele kokkuleppeosalistele punktis 5.3 täpsustatud korras.

10.3. Tüübikinnituse laienduse andnud pädev asutus määrab igale laiendusele seerianumbri ja teatab sellest teistele käesolevat eeskirja kohaldavatele 1958. aasta kokkuleppe osalistele käesoleva eeskirja 1. lisas ettenähtud näidisele vastava teate vormiga.

11. KASUTUSJUHEND

Iga mudeliga, mis vastab kinnituse saanud peatoe tüübile, peab tootja kaasa andma üksikasjalikud andmed nende istmetüüpide ja tehniliste näitajate kohta, mille jaoks see mudel on tüübikinnituse saanud. Kui peatugi on reguleeritav, peab teabeleht sisaldama selgeid reguleerimise ja/või vabastamise juhiseid.

12. TOOTMISE LÕPLIK LÕPETAMINE

Kui tüübikinnituse omanik lõpetab täielikult käesoleva eeskirja kohaselt tüübikinnituse saanud peatugede tootmise, teatab ta sellest kinnituse andnud asutusele. Asjakohase teate saamise järel teatab asutus sellest teistele käesolevat eeskirja kohaldavatele 1958. aasta kokkuleppe osalistele käesoleva eeskirja 1. lisas ettenähtud näidisele vastava teate vormiga.

13. ÜLEMINEKUSÄTTED

13.1. Alates muudatuste seeria 04 ametliku jõustumise kuupäevast ei tohi käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised keelduda ECE tüübikinnituse andmisest vastavalt käesolevale eeskirjale, mida on muudetud muudatuste seeriaga 04.

13.2. 24 kuud pärast muudatuste seeria 04 jõustumise kuupäeva annavad käesolevat eeskirja kohaldavad kokkuleppeosalised ECE tüübikinnituse ainult juhul, kui kinnitatav sõidukitüüp vastab käesoleva eeskirja nõuetele, mida on muudetud muudatuste seeriaga 04.

13.3. 48 kuud pärast muudatuste seeria 04 jõustumise kuupäeva kaotavad olemasolevad käesoleva eeskirja kohaselt antud tüübikinnitused kehtivuse, välja arvatud juhul, kui sõiduki tüüp vastab käesoleva eeskirja nõuetelele, mida on muudetud muudatuste seeriaga 04.

14. TÜÜBIKATSETUSTE EEST VASTUTAVATE TEHNILISTE TEENISTUSTE JA HALDUSASUTUSTE NIMED JA AADRESSID

Käesolevat eeskirja kohaldavad 1958. aasta kokkuleppe osalised teatavad ÜRO sekretariaadile tüübikatsetuste eest vastutavate tehniliste teenistuste ja nende haldusasutuste nimed ja aadressid, kes annavad tüübikinnituse ja kellele saadetakse teistes riikides välja antud tõendid tüübikinnituse andmise, laiendamise, andmisest keeldumise või tühistamise kohta.

(1) Millega lisatakse muudatuste seeria 03.

(2) M1 kategooria sõidukite peatoed, mis vastavad eeskirja nr 17 tingimustele, ei pea vastama käeoleva eeskirja tingimustele.

(3) 1 – Saksamaa, 2 – Prantsusmaa, 3 – Itaalia, 4 – Holland, 5 – Rootsi, 6 – Belgia, 7 – Ungari, 8 – Tšehhi Vabariik, 9 – Hispaania, 10 – Jugoslaavia, 11 – Ühendkuningriik, 12 – Austria, 13 – Luksemburg, 14 – Šveits, 15 – (vaba), 16 – Norra, 17 – Soome, 18 – Taani, 19 – Rumeenia, 20 – Poola, 21 – Portugal, 22 – Venemaa Föderatsioon, 23 – Kreeka, 24 – (vaba), 25 – (vaba), 26 – Sloveenia ja 27 – Slovakkia. Teistele riikidele antakse järgmised numbrid selle kronoloogilise järjekorra alusel, milles nad ratifitseerivad kokkuleppe, milles käsitletakse mootorsõidukite seadmete ja osade tüübikinnituse ja selle vastastikuse tunnustamise ühtsete tingimuste vastuvõtmist, või ühinevad sellega, ning ÜRO peasekretär edastab selliselt antud numbrid kokkuleppeosalistele.

1. LISA TEADE (Suurim formaat A4 (210 × 297 mm))

2. LISA TÜÜBIKINNITUSMÄRKIDE PAIGUTUS (1) Istmega kokku ehitatud või mahavõetava peatoe (vt määratlusi eeskirja punktides 2.2.1 ja 2.2.2) tüübikinnitusmärk. Ühele või mitmele istmega kokku ehitatud või mahavõetavale peatoele kinnitatud tüübikinnitusmärk näitab, et peatugi on vastavalt eeskirjale nr 25 kinnitatud Hollandis (E4) tüübikinnitusnumbriga 032439. Tüübikinnitusnumbri kaks esimest kohta näitavad, et kinnitus on antud vastavalt eeskirjale nr 25, mida on muudetud muudatuste seeriaga 03. Eraldiseisva peatoe tüübi (vt määratlust eeskirja punktis 2.2.3) tüübikinnitusmärk. Peatoele kinnitatud tüübikinnitusmärk näitab, et asjaomane peatugi on saanud tüübikinnituse, see on eraldiseisev peatugi ja see on kinnitatud Hollandis (E4) tüübikinnitusnumbriga 032439. Tüübikinnitusnumbri kaks esimest kohta näitavad, et tüübikinnitus on antud vastavalt eeskirjale nr 25, mida on muudetud muudatuste seeriaga 03. (1) Tüübikinnitusnumber peab olema ringi lähedal ja E-tähe kohal, all või kõrval vasemal või paremal.

3. LISA H-PUNKTI JA MOOTORSÕIDUKIS ISTUVAS ASENDIS JUHI VÕI KAASSÕITJA TORSO TEGELIKU KALDENURGA KINDLAKSMÄÄRAMINE 1. EESMÄRK Käesolevas lisas kirjeldatud menetlust kasutatakse H-punkti ja mootorsõidukis ühes või mitmes istuvas asendis juhi või kaassõitja torso tegeliku kaldenurga kindlaksmääramiseks ning sõiduki tootja esitatud tehniliste andmete mõõdetud andmetele vastavuse kontrollimiseks. (1) 2. MÕISTED Käesolevas lisas kasutatakse järgmisi mõisteid. Võrdlusandmed – üks või mitu järgmistest istumisasendi omadustest: 2.1.1. H-punkt ja R-punkt ning nende suhe; 2.1.2. torso tegelik ja arvutuslik kaldenurk ning nende suhe. 2.2. Kolmemõõtmeline H-punkti aparaat (3-DH-aparaat) – seade, mida kasutatakse H-punkti ja torso tegeliku kaldenurga määramiseks. Seda seadet on kirjeldatud käesoleva lisa 1. liites. 2.3. H-punkt – torso ja reie pöördetsenter 3-DH-aparaadil, mis on paigaldatud sõiduki istmele vastavalt allpool toodud punktile 4. H-punkt asub aparaadi telgjoone keskpunktis. Telgjoon paikneb H-punkti kontrollnuppude vahel, mis asuvad 3-DH-aparaadi kummalgi küljel. Teoreetiliselt vastab H-punkt R-punktile (hälbed on toodud allpool punktis 3.2.2). Kui H-punkt on punktis 4 kirjeldatud menetluse kohaselt kindlaks määratud, loetakse H-punkt fikseerituks istmepolstri suhtes ja koos sellega liikuvaks, kui istet reguleeritakse. 2.4. R-punkt või istme võrdluspunkt – arvutuslik punkt, mis on sõiduki tootja poolt iga istumisasendi jaoks kolmemõõtmelise taustsüsteemi abil kindlaks määratud. 2.5. Torsojoon – 3-DH-aparaadi mõõtepea telgjoon, kui mõõtepea on kõige tagumises asendis. 2.6. Torso tegelik kaldenurk – läbi H-punkti kulgeva vertikaaljoone ja torsojoone vaheline nurk, mille mõõtmiseks on kasutatud 3-DH-aparaadi selja kaldenurga mõõturit. Torso tegelik kaldenurk vastab teoreetiliselt torso arvutuslikule kaldenurgale (vt hälbed punktis 3.2.2 allpool). 2.7. Torso arvutuslik kaldenurk – nurk, mis on mõõdetud läbi R-punkti kulgeva vertikaaljoone ja torsojoone vahel asendis, mis vastab tootja määratud ja projektis ettenähtud seljatoeasendile. 2.8. Sõitja sümmeetriatasand (C/LO) – 3-DH-aparaadi kesktasand iga istekoha puhul, kuhu aparaat on paigutatud; seda tasandit kujutab H-punkti koordinaat Y-teljel. Ühekohalistel istmetel langeb istme sümmeetriatasand kokku sõitja sümmeetriatasandiga. Muudel istmetel määrab sõitja sümmeetriatasandi tootja. 2.9. Kolmemõõtmeline taustsüsteem – süsteem, mida on kirjeldatud käesoleva lisa 2. liites. 2.10. Koordinaatmärgid – füüsilised punktid (avad, pinnad, märgid või süvendid) sõiduki kerel, mis on tootja poolt ette nähtud. 2.11. Sõiduki mõõteasend – sõiduki asend, mis on kindlaks määratud koordinaatmärkide koordinaatidega kolmemõõtmelises taustsüsteemis. 3. NÕUDED 3.1. Andmete esitamine Iga istekoha kohta, mille puhul on vaja võrdlusandmeid, et tõendada vastavust käesoleva eeskirja sätetele, tuleb esitada kas kõik järgmised andmed või asjakohane valik neist vormis, millele on osutatud käesoleva lisa 3. liites: 3.1.1. R-punkti koordinaadid kolmemõõtmelise taustsüsteemi suhtes; 3.1.2. torso arvutuslik kaldenurk; 3.1.3. kogu teave, mis on vajalik istme reguleerimiseks mõõteasendisse (kui see on reguleeritav), mis on sätestatud allpool punktis 4.3. 3.2. Mõõteandmete ja tootja andmete suhe 3.2.1. H-punkti koordinaate ja torso tegeliku kaldenurga suurust, mis on saadud allpool punktis 4 sätestatud menetluse tulemusel, võrreldakse vastavalt R-punkti koordinaatidega ja sõiduki tootja nimetatud torso arvutusliku kaldenurgaga. 3.2.2. R- ja H-punktide suhtelisi asukohti ning torso arvutusliku kaldenurga ja tegeliku kaldenurga suhet võib antud istumisasendi korral pidada rahuldavaks, kui H-punkt, määratuna oma koordinaatide kaudu, asetseb 50 mm küljepikkusega horisontaalsete ja vertikaalsete külgedega ruudu piirides, mille diagonaalid ristuvad R-punktis, ja kui torso tegeliku kaldenurga erinevus arvutuslikust kaldenurgast jääb 5° piiridesse. 3.2.3. Kui need tingimused on täidetud, kasutatakse käesoleva eeskirja sätetele vastavuse tõendamiseks R-punkti ja torso arvutuslikku kaldenurka. 3.2.4. Kui H-punkt või torso tegelik kaldenurk ei vasta punkti 3.2.2 nõuetele, määratakse H-punkt ja torso tegelik kaldenurk veel kaks korda (kokku kolm korda). Kui nendest toimingutest kahe tulemused kolmest vastavad nõuetele, kohaldatakse eespool punktis 3.2.3 nimetatud tingimusi. 3.2.5. Kui vähemalt kahe eespool punktis 3.2.4 kirjeldatud toimingu tulemused kolmest ei vasta punkti 3.2.2 nõuetele või kui tõendamine pole võimalik, sest sõiduki tootja ei ole esitanud teavet R-punkti asukoha või torso arvutusliku kaldenurga kohta, kasutatakse kolme mõõdetud punkti keset või kolme mõõdetud kaldenurga keskmist ning need arvatakse kohaldatavaks kõigil juhtudel, kui käesolevas eeskirjas viidatakse R-punktile või torso arvutuslikule kaldenurgale. 4. H-PUNKTI JA TORSO TEGELIKU KALDENURGA MÄÄRAMISE KORD 4.1. Sõidukit hoitakse eelnevalt tootja äranägemisel temperatuuril 20 ± 10 °C, tagamaks et istme materjal saavutab toatemperatuuri. Kui kontrollitaval istmel ei ole kunagi varem istutud, peab sellel istuma 70–80 kg kaaluv inimene kaks korda ühe minuti või asetatakse sinna samaks ajaks sama kaaluga seade, et koolutada istmepolstrit ja seljatuge. Tootja nõudel jäävad kõik istme osad koormamata vähemalt 30 minutiks enne 3-DH-aparaadi paigaldamist. 4.2. Sõiduk peab olema punktis 2.11 kirjeldatud mõõteasendis. 4.3. Kui iste on reguleeritav, reguleeritakse see esmalt sõiduki tootja määratud kõige tagumisse tavalisse sõiduasendisse, arvestades ainult istme pikisuunalist reguleerimist ja mitte istme liikumist muul otstarbel kui tavalise sõiduasendi saavutamiseks. Kui istmel on ka muid reguleerimisviise, nt vertikaalsuunaline, kaldenurga või seljatoe asendi suhtes jne, reguleeritakse need seejärel sõiduki tootja määratud asendisse. Vedrustusega istmetel fikseeritakse vertikaalsuunas reguleeritud asend jäigalt vastavalt tootja määratud tavalisele sõiduasendile. 4.4. Istme ala, mis puutub kokku 3-DH-aparaadiga, peab olema kaetud piisava suuruse ja sobiva koega musliin-puuvillkangaga (sile puuvillkangas, millel on 18,9 niiti cm2 kohta ja mis kaalub 0,228 kg/m2) või samaväärsete omadustega kootud või mittekootud kangaga. Kui istet katsetatakse väljaspool sõidukit, peab põrand, kuhu iste asetatakse, olema samasuguste põhiomadustega (2) kui sõiduki põrand, kus istet kavatsetakse kasutada. 4.5. 3-DH-aparaadi istmiku- ja seljaosa asetatakse nii, et sõitja sümmeetriatasand (C/LO) langeb kokku 3-DH-aparaadi sümmeetriatasandiga. Tootja nõudel võib 3-DH-aparaati nihutada C/LO-tasandi suhtes sissepoole, kui 3-DH-aparaat paikneb nii kaugel küljel, et istme serv takistab 3-DH-aparaadi loodimist. 4.6. Jalalaba- ja sääreosa kinnitatakse istmikuosale kas eraldi või kasutades T-profiili ja sääreosa. Läbi H-punkti kontrollnuppude kulgev joon peab olema maapinnaga paralleelne ja risti istme pikisuunalise sümmeetriatasandiga. 3-DH-aparaadi jalalaba- ja sääreosa reguleeritakse järgmiselt. Määratud istekohad: juhiiste ja eesmine välimine kaassõitjaiste 4.7.1.1. Nii jalalaba- kui ka sääreosa liigutatakse ettepoole niiviisi, et jalad võtavad põrandal loomuliku asendi – vajaduse korral pedaalide vahel. Vasak jalalaba peab võimaluse korral olema ligikaudu sama kaugel 3-DH-aparaadi sümmeetriatasapinnast vasakul kui parem jalalaba sellest paremal. 3-DH-aparaadi ristkaldelood seatakse horisontaalseks, reguleerides vajadusel uuesti istmikuosa või seades jalalaba- ja sääreosad tahapoole. Läbi H-punkti kontrollnuppude kulgev joon tuleb hoida istme pikisuunalise sümmeetriatasandiga risti. 4.7.1.2. Kui vasakut jalga ei ole võimalik hoida parema jalaga paralleelselt ja vasakut jalalaba ei saa konstruktsioonile toetada, liigutatakse vasakut jalalaba, kuni see on toetatud asendis. Kontrollnupud peavad olema joondatud endist viisi. 4.7.2. Määratud istekoht: välimine tagaiste Tagaistmete või lisaistmete korral pannakse jalad tootja poolt ettenähtud asendisse. Kui jalalabad on sel juhul erinevatel põrandatasapindadel, kasutatakse jalga, mis puudutab esimesena esiistet, etalonina, ja teine jalalaba asetatakse nii, et seadme istmikuosa ristkaldelood näitab horisontaalasendit. 4.7.3. Teised määratud istekohad Järgitakse eespool punktis 4.7.1 kirjeldatud üldist korda, v.a asjaolu, et jalalabad tuleb asetada sõiduki tootja poolt ettenähtud viisil. 4.8. Lisatakse sääre- ja reieraskused ning looditakse 3-DH-aparaat. Seljapaneel kallutatakse ette kõige eesmisse võimalikku asendisse ja 3-DH-aparaat tõmmatakse T-profiili kasutades istme seljatoest eemale. 3-DH-aparaat asetatakse uuesti istmele, kasutades ühte järgmistest meetoditest. 4.9.1. Kui 3-DH-aparaat kipub tahapoole libisema, toimitakse järgmiselt: 3-DH-aparaadil lastakse tahapoole libiseda, kuni T-profiilile ei ole enam vaja rakendada horisontaalset ettepoole suunatud hoidejõudu, st kuni istmikuosa läheb vastu istme seljatuge. Vajadusel korrigeeritakse sääreosa asendit. 4.9.2. Kui 3-DH-aparaat ei kipu tahapoole libisema, toimitakse järgmiselt: 3-DH-aparaati libistatakse tahapoole, rakendades T-profiilile horisontaalset tahapoole suunatud jõudu, kuni istmikuosa puudutab seljatuge (vt käesoleva lisa 1. liite joonis 2). 4.10. 3-DH-aparaadi selja- ja istmikuosale rakendatakse 100 + 10 N suurust jõudu puusa nurga mõõturi ja T-profiili korpuse lõikepunktis. Jõudu rakendatakse joone suunas, mis kulgeb läbi eespool nimetatud lõikepunkti vahetult reieprofiili korpusest ülalpool asuvasse punkti (vt käesoleva lisa 1. liite joonis 2). Seejärel viiakse seljapaneel ettevaatlikult tagasi vastu istme seljatuge. Kogu ülejäänud toimingute ajal tuleb olla ettevaatlik, et vältida 3-DH-aparaadi libisemist ettepoole. 4.11. Paigaldatakse parem- ja vasakpoolne istmikuraskus ja seejärel ükshaaval kaheksa torsoraskust. 3-DH-aparaat hoitakse loodis. 4.12. Istme seljatoe survest vabastamiseks kallutatakse seljapaneeli ettepoole. 3-DH-aparaati õõtsutatakse kolm korda 10-kraadise kaarega küljelt küljele (5° vertikaalsest sümmeetriatasandist kummalegi poole), et kõrvaldada võimalik hõõrdumine 3-DH-aparaadi ja istme vahel. Õõtsutamise ajal võib 3-DH-aparaadi T-profiil ettenähtud horisontaal- ja vertikaaljoontest kõrvale kalduda. Seepärast tuleb T-profiili paigal hoida, rakendades sellele õõtsutamise ajal piisavat külgsuunalist koormust. T-profiili paigalhoidmise ja 3-DH-aparaadi õõtsutamise juures tuleb olla ettevaatlik, tagamaks et neile ei rakendata tahtmatult vertikaalset või ette- või tahasuunalist välist koormust. 3-DH-aparaadi labajalgu ei tohi selles etapis tõkestada ega kinni hoida. Kui labajalgade asend muutub, tuleb need hetkel sellesse asendisse jätta. Seljapaneel viiakse ettevaatlikult tagasi vastu istme seljatuge ja kontrollitakse kahe vesiloodiga loodisolekut. Kui jalad on 3-DH-aparaadi õõtsutamisel ükskõik mil viisil liikunud, tuleb need järgmisel viisil uuesti kohale asetada. Kumbki labajalg tõstetakse kordamööda põrandalt üles ainult niipalju, et see ei pääse rohkem liikuma. Tõstmise ajal võivad jalalabad vabalt pöörduda; neile ei tohi rakendada koormust eest ega küljelt. Kui mõlemad jalad on taas alumises asendis, peab kand puudutama selleks ettenähtud osa. Vesiloodiga kontrollitakse külgsuunalist loodisolekut; vajadusel rakendatakse seljapaneeli ülemisele osale piisavat külgsuunalist koormust 3-DH-aparaadi istmikuosa loodimiseks istmel. 4.13. T-profiili kinni hoides, et hoida ära 3-DH-aparaadi ettepoole libisemine istmepadjal, toimitakse edasi järgmiselt: (a) viiakse seljapaneel tagasi vastu istme seljatuge; (b) selja nurkprofiilile rakendatakse umbes torso keskosa kõrgusel tahapoole suunatud koormust kuni 25 N ja vabastatakse koormusest vaheldumisi kuni puusa nurga mõõtur näitab, et pärast koormusest vabastamist on saavutatud stabiilne asend. Tuleb hoolitseda selle eest, et 3-DH-aparaadile ei rakenduks välist ülalt alla suunatud või külgsuunalist koormust. Kui 3-DH-aparaati on vaja uuesti loodida, kallutatakse seljapaneeli ettepoole, korratakse loodimist ja punktis 4.12 kirjeldatud protseduuri. Tehakse kõik järgmised mõõtmised. 4.14.1. Mõõdetakse H-punkti koordinaadid kolmemõõtmelise taustsüsteemi suhtes. 4.14.2. Torso tegelik kaldenurk loetakse 3-DH-aparaadi selja kaldenurga mõõturilt, kui mõõtepea on kõige tagumises asendis. 4.15. Kui soovitakse 3-DH-aparaadi paigaldust korrata, peab iste enne seda olema koormamata vähemalt 30 minutit. 3-DH-seadet ei tohi istmele jätta kauemaks, kui on vaja katse sooritamiseks. Kui sama istmerea istmeid võib käsitleda sarnastena (nt pinkiste, identsed istmed vms), määratakse igal istmereal ainult üks H-punkt ja üks torso tegelik kaldenurk. Sellisel juhul asetatakse käesoleva lisa 1. liites kirjeldatud 3-DH-aparaat kogu rea suhtes representatiivsele kohale. See koht on: 4.16.1. esimeses reas juhiiste; 4.16.2. tagumis(t)es reas/ridades välimine iste (1) Kõikides istumisasendites, v.a esiistmete puhul võib pädeva asutuse äranägemisel kasutada võrdluseks tootja märgitud R-punkti, kui H-punkti ei saa määrata 3-D H-aparaati kasutades või sätestatud korras. (2) Kaldenurk, istme kinnituse kõrguse erinevus, pinna omadused jne. 1. liide KOLMEMÕÕTMELISE H-PUNKTI APARAADI (1) KIRJELDUS (3-DH-aparaat) 1. SELJAPANEEL JA ISTMIKUOSA Seljapaneel ja istmikuosa on valmistatud tugevdatud plastist ja metallist; need jäljendavad inimese keret ja reisi ning on H-punktis mehaaniliselt liigendiga ühendatud. Mõõtepeale, mis on liigendiga paigaldatud H-punkti, kinnitatakse torso tegeliku kaldenurga mõõtmiseks nurgamõõtur. Istmikuosa külge kinnitatud reguleeritava reielatiga määratakse reite keskjoon ja seda kasutatakse puusa nurga mõõturi nulljoonena. 2. KERE- JA JALAOSAD Sääreosad on istmikuosaga ühendatud põlvedevahelise ühenduslati kaudu, mis on reguleeritava reielati laienduseks külgsuunas. Sääreosadele on põlvede nurga mõõtmiseks kinnitatud nurgamõõturid. Kinga- ja jalalabaosad kalibreeritakse jalalaba nurga mõõtmiseks. Seade orienteeritakse ruumis kahe vesiloodi abil. Kereosa raskused asetatakse vastavatesse raskuskeskmetesse, nii et istmele avaldub 76 kg kaaluvale mehele vastav koormus. Tuleb veenduda, et 3-DH-aparaadi kõik liigendid liiguvad vabalt ilma märgatava hõõrdumiseta. Aparaat vastab ISO standardis 6549-1980 kirjeldatule. (1) Üksikasjaliku teabe saamiseks 3-DH-aparaadi konstruktsiooni kohta pöörduge: Society of Automotive Engineers (SAE), 400 Commonwealth Drive, Warrendale, Pennsylvania 15096, USA. 2. liide KOLMEMÕÕTMELINE TAUSTSÜSTEEM 1. Kolmemõõtmeline taustsüsteem on määratud kolme ristuva tasandiga, mis on kindlaks määratud sõiduki tootja poolt (vt joonis). (1) 2. Sõiduki mõõteasendi kindlaksmääramiseks on sõiduk paigutatud toetuspinnale, nii et koordinaatmärkide koordinaadid vastavad tootja antud väärtustele. 3. R-punkti ja H-punkti koordinaadid määratakse sõiduki tootja antud koordinaatmärkide suhtes. (1) Võrdlussüsteem vastab ISO standardile 4130-1978. 3. liide ISTEKOHTADE VÕRDLUSANDMED 1. VÕRDLUSANDMETE KODEERIMINE Kõigi istekohtade võrdlusandmed loetakse järjest üles. Istekohad identifitseeritakse kahekohalise koodiga. Esimesel kohal on araabia number, mis tähistab istmerida, loendatuna sõiduki esiosast tagaosa suunas. Teisel kohal on suurtäht, mis tähistab istekoha asukohta reas sõidusuunas vaadatuna; kasutada tuleks järgmisi tähti: L = vasak C = keskmine R = parem 2. SÕIDUKI MÕÕTEASENDI KIRJELDUS 2.1. Koordinaatmärkide koordinaadid X … Y … Z … 3. VÕRDLUSANDMETE NIMEKIRI Istekoht: … 3.1.1. R-punkti koordinaadid X … Y … Z … 3.1.2. Torso arvutuslik kaldenurk … 3.1.3. Istme reguleerimise tehnilised andmed (1) horisontaalselt: … vertikaalselt: … istumisnurga suhtes: … torso kaldenurk: … Märkus: teiste istekohtade võrdlusandmed on toodud punktides 3.2, 3.3 jne. (1) Mittevajalik maha tõmmata.

4. LISA PEATOE KÕRGUSE JA LAIUSE MÄÄRAMINE

5. LISA KATSETE KÄIGUS TEHTAVAD JOONISED JA MÕÕTMISED

6. LISA ENERGIA NEELDUMISE KONTROLLIMISE KATSE LÄBIVIIMINE 1. ETTEVALMISTUS, KATSESEADE, SALVESTUSSEADMED JA KATSE LÄBIVIIMINE 1.1. Ettevalmistus Energiat neelava materjaliga kaetud peatugesid reguleeritakse ja neid katsetatakse sõiduki istmel või konstruktsiooni osal, kuhu nad on paigaldatud. Konstruktsiooni osa kinnitatakse tugevalt katsestendi külge selliselt, et see jääb jõu avaldamise ajal liikumatuks; alus, millel see asetseb, peab eritingimuste puudumisel olema enam-vähem horisontaalne, eritingimusi peab põhjendama. Kui istme seljatugi on reguleeritav, kinnitatakse see käesoleva eeskirja punktis 7.2.2 kirjeldatud asendisse. Peatugi paigaldatakse istme seljatoele nii, nagu ta asetseb sõidukis. Kui tegemist on eraldiseisva peatoega, kinnitatakse see sõiduki konstruktsiooni osale, kuhu ta tavaliselt on kinnitatud. Kui tegemist on reguleeritava peatoega, reguleeritakse see kõige ülemisse asendisse, mida reguleerimisseade võimaldab. 1.2. Katseseade 1.2.1. Seade koosneb pendlist, mille telg toetub kuullaagritele ning mille taandatud mass (1) selle löögikeskmes on 6,8 kg. Pendli alumiseks osaks on jäik 165 mm läbimõõduga peakujuline katseseade, mille kese langeb kokku pendli löögikeskmega. 1.2.2. Peakujulise katseseadme külge kinnitatakse kaks kiirendusmõõturit ja kiirusemõõtja, mis on suutelised mõõtma väärtusi löögi suunas. 1.3. Salvestusseadmed Kasutatavad salvestusseadmed peavad võimaldama mõõta järgmise täpsusega. 1.3.1. Kiirendus: täpsus = ± 5 % tegelikust väärtusest; mõõteahela sagedusklass: CFC 600, mis vastab standardile ISO 6487 (1987); ristsuunaline tundlikkus ≤ 5 % skaala kõige madalamast väärtusest. 1.3.2. Kiirus: täpsus = ± 2,5 % tegelikust väärtusest; tundlikkus = 0,5 km/h. 1.3.3. Aja salvestamine Mõõteriistad peavad võimaldama võtta aega kogu tegevuse jooksul ning anda näitusid tuhandiksekundilise täpsusega: katse analüüsimiseks kasutataval salvestisel märgitakse ära löögi algusmoment, kui peakujuline katseseade ja katsetatav peatugi esmakordselt kokku puutuvad. 1.4. Katse läbiviimine Kui peatugi on paigaldatud ja reguleeritud käesoleva lisa punkti 1.1 kohaselt, antakse löök labori valitud punktidesse käesoleva eeskirja punktis 6.1 määratud peaga kokkupõrke tsoonis ja kui võimalik ka punktis 6.2 määratud väljapoole peaga kokkupõrke tsooni jäävates piirkondades pindadel, mille kõveruse raadius on väiksem kui 5 mm. 1.4.1.1. Tagakülje puhul on tagant ettepoole antava löögi suund pikitasapinnal, mis on vertikaalsuunas 45° nurga all. 1.4.1.2. Esikülje puhul on eest tahapoole antava löögi suund pikitasapinnal horisontaalne. 1.4.1.3. Esimesi ja tagumisi alasid piirab peatoe ülemise ääre horisontaalne puutetasapind, mis on kindlaks määratud käesoleva eeskirja punktis 7.2. 1.4.2. Peakujuline katseseade põrkub katsetatava objektiga kiirusel 24,1 km/h; see kiirus saadakse kas ainult pöörlemisenergia abil või kasutatakse pöörduvat lisaseadet. 2. TULEMUSED Eespool kirjeldatud meetodil teostatud katses ei tohi peakujulise katseseadme aeglustus olla rohkem kui kolme millisekundi jooksul püsivalt suurem kui 80 g. Aeglustusmääraks võetakse kahe aeglustusmõõdiku näitude keskmine. 3. SAMAVÄÄRSED KATSEMEETODID 3.1. Samaväärsed katsemeetodid on lubatud tingimusel, et saavutatakse punktis 2 nõutavad tulemused, eelkõige võib muuta katseseadme suunda tingimusel, et peatoe ja löögi suuna vaheliste suhteliste nurkade suurus on sama. 3.2. Punktis 1 kirjeldatud meetodist erineva meetodi samaväärsuse tõendamise eest vastutab meetodit kasutav isik. (1) Pendli taandatud massi mr suhet pendli kogumassi m vahemaal a löögikeskme ja pöörlemistelje vahel ning vahemaal l raskuskeskme ja pöörlemistelje vahel väljendab järgmine valem: mr = m (l/a).