LISA 6

Sõidukite elektromagnetkiirgusega seotud häiringukindluse katsetamise meetod

1. Üldist

1.1. Käesolevas lisas kirjeldatud katsemeetodit kohaldatakse üksnes sõidukite suhtes. See meetod kehtib sõiduki mõlema konfiguratsiooni kohta:

a) muud konfiguratsioonid peale REESSi elektrivõrgust laadimise režiimi;

b) REESSi elektrivõrgust laadimise režiim.

1.2. Katsemeetod

Selle katse eesmärgiks on tõendada sõiduki elektrooniliste süsteemide häiringukindlust. Sõiduk allutatakse käesolevas lisas kirjeldatud elektromagnetväljale. Sõidukit jälgitakse katsete ajal.

Kui käesolevas lisas ei ole sätestatud teisiti, tehakse katse vastavalt standardile ISO 11451-2.

1.3. Alternatiivsed katsemeetodid

Kõigi sõidukite katsed võib teha ka väljas. Katsekoht peab vastama elektromagnetväljakiirgust käsitlevatele (riiklikele) õigusaktidele.

Kui sõiduki pikkus on üle 12 m ja/või laius üle 2,60 m ja/või kõrgus üle 4,00 m, tuleb sagedusvahemikus 20…2 000 MHz käesoleva eeskirja punktis 6.8.2.1 kindlaksmääratud tasemetel rakendada voolusisestuse (BCI) meetodit vastavalt standardile ISO 11451-4.

2. Sõiduki olek katsete ajal

2.1. Sõiduk muus konfiguratsioonis kui REESSi elektrivõrgust laadimise režiim

2.1.1. Sõiduk peab olema koormata, välja arvatud vajalikud katseseadmed.

2.1.1.1. Mootor peab käitama veorattaid tavaliselt püsikiirusel 50 km/h, kui ei ole sõidukist tingitud tehnilisi põhjusi teistsuguste tingimuste kehtestamiseks. L1- ja L2-kategooria sõidukite puhul on püsikiiruseks tavaliselt 25 km/h. Sõiduk on nõuetekohaselt koormatud dünamomeetril või selle puudumisel isoleeritud tugedel, et kõrgus maapinnast oleks võimalikult väike. Vajaduse korral võib jõuülekandevõllid, ajamirihmad või -ketid lahti ühendada (nt veoautod, kahe- ja kolmerattalised sõidukid).

2.1.1.2. Põhitingimused sõiduki jaoks

Käesolevas punktis määratakse kindlaks sõiduki häiringukindluskatse miinimumtingimused (niivõrd, kuivõrd need on kohaldatavad) ning katse mitteläbimise kriteeriumid. Muid sõidukisüsteeme, mis võivad mõjutada häiringukindlusega seotud funktsioone, tuleb katsetada tootja ja tehnilise teenistuse vahel kokku lepitud viisil.

Sõiduki katsetingimused 50 km/h kiiruse jaoks Mitteläbimise kriteeriumid Sõiduki kiirus 50 km/h (L1- ja L2-kategooria sõidukite puhul vastavalt 25 km/h) ±20 % (sõiduk sõidab rullidel). Kui sõiduk on varustatud püsikiirusehoidjaga, peab see kogu aeg töötama. Kiiruse hälve üle ±10 % nominaalkiirusest. Automaatkäigukasti korral: ülekandearvu muutus, mis toob kaasa kiiruse hälbe, mis on suurem kui ±10 % nominaalkiirusest. Lähituled sisse lülitatud (käsirežiim) Esi- ja tagatuled lülituvad välja Spetsiaalsed hoiatused (nt pöörlev/vilkuv tuli, signaaltulede latt, sireen) sisse lülitatud Spetsiaalsed hoiatused lülituvad välja Näidikute paneel toimib tavarežiimis Ootamatu hoiatus Läbisõidumõõdiku ebaühtlane kõikumine Tahavaatesüsteem Tahavaatepeegli ootamatu liikumine Kuva kustub või hangub Esiklaasipuhasti sisse lülitatud (käsirežiim) maksimumkiirusele Esiklaasipuhasti peatub täielikult Juhipoolne suunatuli sisse lülitatud Sageduse muutus (alla 0,75 Hz või üle 2,25 Hz). Töötsükli muutus (alla 25 % või üle 75 %). Reguleeritav vedrustus normaalasendis Ootamatu oluline hälve Juhiiste ja rool keskmises asendis Ootamatu hälve üle 10 % koguulatusest Signalisatsioon välja lülitatud Signalisatsiooni ootamatu aktiveerumine Autopasun välja lülitatud Autopasuna ootamatu aktiveerumine Turvapadi ja turvavöösüsteem tööolekus ning kaassõitja turvapadi ooteolekus (kui see funktsioon on olemas) Ootamatu aktiveerumine Automaatuksed suletud Ootamatu avanemine Reguleeritava käsipiduri kang normaalasendis Ootamatu aktiveerumine Piduripedaal ei ole alla vajutatud Piduri ootamatu rakendumine või piduritulede ootamatu süttimine





Sõiduki katsetingimused pidurdamisrežiimi jaoks Mitteläbimise kriteeriumid Sõiduk olekus, kus pidurisüsteem saab toimida tavapäraselt, seisupidur vabastatud, sõiduki kiirus 0 km/h. Piduripedaal alla vajutatud, et aktiveerida pidurdamisfunktsioon ja pidurituled ilma dünaamilise tsüklita. Režiimi vältel lülituvad pidurituled välja. Pidurite märgutuli põleb, aga pidurdamisfunktsioon ei rakendu. Päevasõidutuli sisse lülitatud Päevasõidutuli lülitub režiimi vältel välja

2.1.1.3. Kõik seadmed, mida juht või kaassõitja saab püsivalt sisse lülitada, peavad olema tavatalituses.

2.1.1.4. Kõik muud juhi sõidukijuhtimist mõjutavad süsteemid peavad toimima nagu sõiduki tavakasutuse korral.

2.1.2. Kui sõidukis on elektrilised/elektroonilised süsteemid, mis on häiringukindlusega seotud funktsioonide lahutamatud osad, kuid mis punktis 2.1 kirjeldatud tingimustel ei toimi, on tootjal lubatud esitada tehnilisele teenistusele aruanne või lisatõendid selle kohta, et sõiduki elektriline/elektrooniline süsteem vastab käesoleva eeskirja nõuetele. Sellised tõendid säilitatakse tüübikinnitusdokumentatsiooni hulgas.

2.1.3. Sõiduki jälgimiseks kasutatakse üksnes seadmeid, mis ei tekita häiringuid. Sõiduki välimust ja sõitjateruumi tuleb jälgida, et teha kindlaks, kas käesoleva lisa nõuded on täidetud (nt kasutades üht või mitut videokaamerat, mikrofoni jms).

2.2. Sõiduk REESSi elektrivõrgust laadimise režiimis

2.2.1. Sõiduk peab olema koormata, välja arvatud vajalikud katseseadmed.

2.2.1.1. Sõiduk peab olema liikumatu, mootor (sisepõlemis- ja/või elektrimootor) välja lülitatud ja laadimisrežiimil.

2.2.1.2. Põhitingimused sõiduki jaoks

Käesolevas punktis määratakse kindlaks sõiduki häiringukindluskatse miinimumtingimused (niivõrd, kuivõrd need on kohaldatavad) ning katse mitteläbimise kriteeriumid. Muid sõidukisüsteeme, mis võivad mõjutada häiringukindlusega seotud funktsioone, tuleb katsetada tootja ja tehnilise teenistuse vahel kokku lepitud viisil.

Sõiduki katsetingimused REESSi laadimisrežiimi puhul Mitteläbimise kriteeriumid REESS peab olema laadimisrežiimis. REESSi laetustase peab kogu sagedusvahemiku mõõtmise ajal olema 20–80 % maksimaalsest laetusest (selleks võib-olla vaja sagedusvahemik osadeks jagada ja sõiduki veoaku tühjaks laadida, enne kui alustada järgmiste sagedusvahemiku osade mõõtmist). Kui voolutarbimist saab reguleerida, tuleb aluseks võtta väärtus, mis moodustab vähemalt 20 % selle nominaalväärtusest. Mitme aku korral tuleb arvestada keskmise laetusega. Sõiduk hakkab liikuma. Seisupidur vabaneb ootamatult. Automaatkäigukasti korral hakkab auto liikuma.

2.2.1.3. Kõik muud seadmed, mida juht või kaassõitja saab sisse lülitada, peavad olema välja lülitatud.

2.2.2. Sõiduki jälgimiseks kasutatakse üksnes seadmeid, mis ei tekita häiringuid. Sõiduki välimust ja sõitjateruumi tuleb jälgida, et teha kindlaks, kas käesoleva lisa nõuded on täidetud (nt kasutades üht või mitut videokaamerat, mikrofoni jms).

2.2.3. Katse skeem REESSi elektrivõrgust laadimise režiimis sõiduki ühendamiseks on näidatud käesoleva lisa liite 1 joonistel 4a–4h (olenevalt sellest, kas tegemist on vahelduv- või alalisvooluga laadimisega, kus asub laadimispistik ning kas laadimine toimub koos sidega või mitte).

2.3. Sõiduk 1. või 2. laadimisrežiimis (vahelduvvooluga laadimine ilma sideta)

2.3.1. Laadimisjaam/elektrivõrk

Elektrivõrgu pistikupesa võib panna katsekohal ükskõik kuhu, kui on täidetud järgmised tingimused:

— pistikupesa asetatakse maandustasapinnale (neeldumiskambris) või põrandale (välikatsekohas);

— elektrivõrgu pistikupesa ja tehis-elektrivõrgu (-võrkude) vaheline juhtmestik peab olema võimalikult lühike, aga see ei pea olema laadimisjuhtmestikuga samasuunaline;

— juhtmestik tuleb panna maandustasapinnale (neeldumiskambris) või põrandale (välikatsekohas) võimalikult lähedale.

2.3.2. Tehisvõrk

Elektrivõrk ühendatakse sõidukiga ühe või mitme 50 μH/50 Ω tehis-elektrivõrgu kaudu (vt liite 8 punkt 4).

Tehis-elektrivõrgud asetatakse maandustasapinnale (neeldumiskambris) või põrandale (välikatsekohas). Tehis-elektrivõrgud kinnitatakse maandustasapinna külge (neeldumiskambris) või ühendatakse kaitsemaandusega (välikatsekohas, nt maandusvardaga).

Iga tehis-elektrivõrgu mõõtepesa ühendatakse 50 Ω koormusega.

2.3.3. Laadimisjuhtmestik

Laadimisjuhtmestik peab asetsema sirgjooneliselt tehis-elektrivõrgu (-võrkude) ja sõiduki laadimispistiku vahel ning sõiduki pikiteljega risti (vt joonised 3d ja 3e). Tehis-elektrivõrgu (-võrkude) ja sõiduki vahel olev juhtmestik peab olema 0,8 (+0,2/-0) m, nagu näha joonistel 3d ja 3e.

Kui juhtmestik on pikem, tuleks üleliigne osa voltida Z-kujuliselt kokku alla 0,5 m laiuseks umbes tehis-elektrivõrgu ja sõiduki vahelise ala keskel. Kui see ei ole võimalik juhtmestiku kogukuse või jäikuse tõttu või sellepärast, et katse tehakse kasutaja juures, siis märgitakse juhtmestiku üleliigse osa täpne paigutus katsearuandesse.

Sõiduki küljel peab laadimisjuhtmestik rippuma vertikaalselt sõiduki kerest 100 mm (+200/-0 mm) kaugusel.

Kogu juhtmestik tuleb asetada elektrit mittejuhtivale materjalile, mille suhteline läbitavus (dielektriline konstant) on väike (εr ≤ 1,4), 100 mm (±25 mm) kõrgusele maandustasapinnast (neeldumiskambris) või põrandast (välikatsekohas).

2.4. Sõiduk 3. või 4. laadimisrežiimis (vastavalt kas vahelduv- või alalisvooluga laadimine koos sidega)

2.4.1. Laadimisjaam/elektrivõrk

Laadimisjaam võib asuda katse toimumise kohas või sellest väljaspool.

Kui sõiduki ja laadimisjaama vahelist kohalikku/isiklikku sidet saab simuleerida, võib laadimisjaama asemel kasutada vahelduvvooluvõrku.

Mõlemal juhul tuleb nii elektrivõrgu pistikupesa kui ka side- või signaaliliini pistikupesa(d) asetada katsekohale järgmiselt:

— pistikupesa asetatakse maandustasapinnale (neeldumiskambris) või põrandale (välikatsekohas);

— elektrivõrgu / kohaliku/isikliku sidepistiku pesa ja ühe või mitme tehis-elektrivõrgu / alalisvooluga laadimise tehisvõrgu / asümmeetrilise tehisvõrgu vaheline juhtmestik peab olema võimalikult lühike, aga see ei pea olema laadimisjuhtmestikuga samasuunaline;

— elektrivõrgu / kohaliku/isikliku sidepistiku pesa ning ühe või mitme tehis-elektrivõrgu / alalisvooluga laadimise tehisvõrgu / asümmeetrilise tehisvõrgu vaheline juhtmestik peab olema maandustasapinnale (neeldumiskambris) või põrandale (välikatsekohas) võimalikult lähedal.

Kui laadimisjaam asub katsekoha sees, tuleb laadimisjaama ning elektrivõrgu / kohaliku/isikliku side pistikupesa vaheline juhtmestik vastama järgmistele tingimustele:

— laadimisjaama poolel peab juhtmestik rippuma vertikaalselt maandustasapinna (neeldumiskambris) või põranda (välikatsekohas) suunas;

— juhtmestiku üleliigne osa asetatakse võimalikult maandustasapinna (neeldumiskambris) või põranda (välikatsekohas) lähedale ja volditakse vajaduse korral Z-kujuliselt. Kui see ei ole võimalik kaabli kogukuse või jäikuse tõttu või sellepärast, et katse tehakse kasutaja juures, siis märgitakse kaabli üleliigse osa täpne paigutus katsearuandesse.

Laadimisjaam tuleks asetada väljapoole vastuvõtuantenni lainefrondi laiust.

2.4.2. Tehisvõrk

Vahelduvvoolvõrk ühendatakse sõidukiga ühe või mitme 50 μH/50 Ω tehis-elektrivõrgu kaudu (vt liite 8 punkt 4).

Alalisvooluvõrk ühendatakse sõidukiga ühe või mitme 5 μH/50 Ω kõrgepinge tehisvõrgu (alalisvooluga laadimise tehisvõrgu) kaudu (vt liite 8 punkt 3).

Tehis-elektrivõrgud / alalisvooluga laadimise tehisvõrgud asetatakse maandustasapinnale (neeldumiskambris) või põrandale (välikatsekohas). Tehis-elektrivõrgud / alalisvooluga laadimise tehisvõrgud kinnitatakse maandustasapinna külge (neeldumiskambris) või ühendatakse kaitsemaandusega (välikatsekohas, nt maandusvardaga).

Iga tehis-elektrivõrgu / alalisvooluga laadimise tehisvõrgu mõõtepesa ühendatakse 50 Ω koormusega.

2.4.3. Asümmeetriline tehisvõrk

Kohalikud/isiklikud sideliinid, mis on ühendatud signaali-/juhtpordiga, ja kaablivõrgu portidega ühendatud liinid ühendatakse sõidukiga asümmeetrilise tehisvõrgu (-võrkude) kaudu.

Erinevad asümmeetrilised tehisvõrgud, mida kasutada, on määratletud liite 8 punktis 5:

— sümmeetriliste liinidega signaal-/juhtport (punkt 5.1);

— kaablivõrgu port koos PLC-toiteliinidega (punkt 5.2);

— signaal-/juhtport, millel on juhtsignaali liini poolel PLC (tehnoloogia) (punkt 5.3), ja

— juhtsignaali liiniga signaal-/juhtport (punkt 5.4).

Asümmeetrilised tehisvõrgud asetatakse otse maandustasapinnale. Asümmeetrilised tehisvõrgud kinnitatakse maandustasapinna külge (neeldumiskambris) või ühendatakse kaitsemaandusega (välikatsekohas, nt maandusvardaga).

Iga asümmeetrilise tehisvõrgu mõõtepesa ühendatakse 50 Ω koormusega.

Kui kasutatakse laadimisjaama, ei ole signaali/juhtpordi ja/või kaablivõrgu portide jaoks vaja kasutada asümmeetrilist tehisvõrku. Kohalikud/isiklikud sideliinid sõiduki ja laadimisjaama vahel ühendatakse laadimisjaama poolel seotud seadmetega, et need toimiks nii nagu ette nähtud. Kui sidet jäljendatakse ja asümmeetrilise tehisvõrgu olemasolu korralikku sidet ei võimalda, ei tohiks asümmeetrilist tehisvõrku kasutada.

2.4.4. Laadimisjuhtmestik / kohalik/isiklik sidejuhtmestik

Laadimisjuhtmestik / kohalik/isiklik sidejuhtmestik peab asetsema sirgjooneliselt tehis-elektrivõrgu (-võrkude) / alalisvooluga laadimise tehisvõrgu (-võrkude) / asümmeetrilise tehisvõrgu (-võrkude) ja sõiduki laadimispesa vahel ning sõiduki pikiteljega risti (vt joonised 3f ja 3g). Tehis-elektrivõrgu (-võrkude) ja sõiduki vahel olev juhtmestik peab olema 0,8 (+0,2/-0) m.

Kui juhtmestik on pikem, tuleks üleliigne osa voltida Z-kujuliselt kokku alla 0,5 m laiuseks. Kui see ei ole võimalik juhtmestiku kogukuse või jäikuse tõttu või sellepärast, et katse tehakse kasutaja juures, siis märgitakse juhtmestiku üleliigse osa täpne paigutus katsearuandesse.

Sõiduki küljel peab laadimisjuhtmestiku kohalik/isiklik sidejuhtmestik rippuma vertikaalselt sõiduki kerest 100 mm (+200/-0 mm) kaugusel.

Kogu juhtmestik tuleb asetada elektrit mittejuhtivale materjalile, mille suhteline läbitavus (dielektriline konstant) on väike (εr ≤ 1,4), 100 mm (±25 mm) kõrgusele maandustasapinnast (neeldumiskambris) või põrandast (välikatsekohas).

3. Võrdluspunkt

3.1. Käesoleva lisa kohaldamisel tähendab võrdluspunkt punkti, kus tehakse kindlaks väljatugevus, ja see punkt määratakse kindlaks järgmiselt.

3.2. M-, N-, O-, T-, R- ja S-kategooria sõidukite puhul vastavalt standardile ISO 11451-2.

3.3. L-kategooria sõidukite puhul: 3.3.1. horisontaalselt vähemalt 2 m antenni faasikeskmest või vertikaalselt vähemalt 1 m ülekandeliinide süsteemi kiirguselementidest; 3.3.2. sõiduki keskjoonel (keskpikitasapind); 3.3.3. 1,0 ± 0,05 m kõrgusel sõiduki aluspinnast või 2,0 ± 0,05 m kõrgusel, kui mudeliseeria mõne sõiduki katuse miinimumkõrgus on üle 3,0 m; 3.3.4. kolmerattaliste sõidukite puhul 1,0 ± 0,2 m kaugusel sõiduki esiratta vertikaalse keskjoone taga (käesoleva lisa liite 1 joonise 1 punkt C); kaherattaliste sõidukite puhul 0,2 ± 0,2 m kaugusel sõiduki esiratta vertikaalse keskjoone taga (käesoleva lisa liite 1 joonise 2 punkt D); 3.3.5. kui kiirgusega otsustatakse katsetada sõiduki tagumist osa, määratakse võrdluspunkt kindlaks vastavalt punktidele 3.3.1–3.3.4. Sõiduk paigutatakse sel juhul tagumise osaga antenni poole, nagu sõidukit oleks pööratud horisontaalselt 180o ümber tema keskpunkti (st et kaugus antenni ja sõidukikere lähima osa vahel jääb samaks). Seda on kujutatud käesoleva lisa liite 1 joonisel 3.

4. Katsenõuded

4.1. Sagedusvahemik, viivitusajad, polarisatsioon Sõiduki suhtes kasutatakse vertikaalpolariseeritud elektromagnetkiirgust sagedustel 20…2 000 MHz. Katsesignaali modulatsioon peab olema: a) amplituudmodulatsioon (AM), modulatsioon 1 kHz ja 80 % modulatsioonisügavus sagedusvahemikus 20…800 MHz ning b) impulssmodulatsioon (PM), Ton = 577 μs, periood = 4600 μs sagedusvahemikus 800…2 000 MHz, kui tehniline teenistus ja sõiduki tootja ei ole kokku leppinud teisiti. Sageduse sammu suurus ja viivitusaeg valitakse vastavalt standardile ISO 11451-1.

4.1.1. Tehniline teenistus teeb katse standardis ISO 11451-1 ette nähtud intervallidega kogu sagedusvahemikus 20…2 000 MHz. Selleks et kontrollida sõiduki vastavust käesoleva lisa nõuetele, võib tehniline teenistus teise võimalusena valida väiksema arvu üksiksagedusi (nt 27, 45, 65, 90, 120, 150, 190, 230, 280, 380, 450, 600, 750, 900, 1300 ja 1800 MHz), juhul kui tootja esitab kogu sagedusala kohta mõõteandmed, mis on saadud ISO 17025 asjakohaste osade kohaselt akrediteeritud ja tüübikinnitusasutuse poolt tunnustatud katselaborilt. Kui sõiduk ei läbi käesolevas lisas ette nähtud katset, tuleb kontrollida, kas see tulemus on saadud asjakohastes katsetingimustes ja mitte kontrollimatute väljade tekkimise tõttu.

5. Vajaliku väljatugevuse tekitamine

5.1. Katsemetoodika

5.1.1. Katsevälja tingimuste kindlakstegemiseks kasutatakse asendusmeetodit vastavalt standardile ISO 11451-1.

5.1.2. Kalibreerimine

Ülekandeliinide süsteemi jaoks kasutatakse sõiduki võrdluspunktis ühte väljamõõturit.

Antennide jaoks kasutatakse sõiduki võrdlusjoonel nelja väljamõõturit.

5.1.3. Katseetapp

Sõiduk paigutatakse nii, et selle keskjoon jääb sõiduki võrdluspunkti või -joonele. Sõiduk seisab tavaliselt esiosaga liikumatu antenni suunas. Kui aga häiringukindlusega seotud elektrooniline juhtplokk koos juhtmestikuga on peamiselt sõiduki tagaosas, peaks sõiduk olema katse tegemisel tavaliselt tagumise osaga antenni suunas, nagu sõidukit oleks pööratud horisontaalselt 180o ümber tema keskpunkti (st et kaugus antenni ja sõidukikere lähima osa vahel jääb samaks). Pika sõiduki puhul (st välja arvatud L-, M1- ja N1-kategooria sõidukid), mille häiringukindlusega seotud elektroonilised juhtplokid koos juhtmestikuga asuvad peamiselt sõiduki keskel, võib võrdluspunkti määrata kas sõiduki parema või vasaku külje suhtes. See peab olema sõiduki pikkuse keskpunktis või sõiduki küljel punktis, mille tootja on valinud koos tüübikinnitusasutusega, võttes arvesse elektrooniliste süsteemide jaotumist ja juhtmestiku paigutust.

Sellise katse saab teha üksnes juhul, kui kambri füüsiline konstruktsioon seda võimaldab. Antenni asukoht tuleb katsearuandes ära märkida.