KOMISJONI OTSUS (EL) 2021/2034,

10. juuni 2021,

riigiabi SA.28599 (C 23/2010) (ex NN 36/2010, ex CP 163/2009) kohta, mida Hispaania andis maapealse digitelevisiooni kasutuselevõtuks äärealadel ja vähem linnastunud piirkondades (väljaspool Castilla-La Manchat)

(teatavaks tehtud numbri C(2021) 4048 all)

(Ainult hispaaniakeelne tekst on autentne)

(EMPs kohaldatav tekst)

EUROOPA KOMISJON,

võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 108 lõike 2 esimest lõiku,

võttes arvesse Euroopa Majanduspiirkonna lepingut, eriti selle artikli 62 lõike 1 punkti a,

olles kutsunud huvitatud isikuid üles esitama märkusi vastavalt eespool viidatud sätetele (1) ja võttes nende märkusi arvesse

ning arvestades järgmist:

1. MENETLUS

(1) 18. mail 2009 sai komisjon kaebuse ettevõtjalt SES Astra S.A. (edaspidi „Astra”). Kaebus käsitles väidetavat riigiabikava, mille olid vastu võtnud Hispaania ametiasutused seoses üleminekuga analoogtelevisioonilt digitelevisioonile Hispaania äärealadel ja vähem linnastunud piirkondades. Astra väitis, et kavast ei teatatud ja seetõttu oli tegemist ebaseadusliku abiga, millega moonutati konkurentsi satelliidi- ja maapealsete ringhäälinguplatvormide vahel.

(2) Vaidlusalune kava tuleneb 14. juuni 2005. aasta seadusest 10/2005 maapealse digitelevisiooni edendamise, kaabeltelevisiooni liberaliseerimise ja pluralismi toetamise kiireloomuliste meetmete kohta (2). Seoses maapealsele digitelevisioonile üleminekuga vastu võetud õigusaktide hulka kuuluvad muu hulgas 29. juuli 2005. aasta kuninglik dekreet 944/2005, millega kiidetakse heaks riiklik maapealse digitelevisiooni tehniline kava; (3)29. juuli 2005. aasta kuninglik dekreet 945/2005, millega kiidetakse heaks maapealse digitelevisiooni teenuse pakkumise üldeeskirjad; (4)29. juuli 2005. aasta määrus ITC 2476/2005, millega kiidetakse heaks maapealse digitelevisiooni teenuse pakkumise üldeeskirjad ja tehnilised nõuded, (5) ning 28. juuli 2006. aasta kuninglik dekreet 920/2006, millega kiidetakse heaks raadio- ja kaabeltelevisiooni ringhäälinguteenuse pakkumise üldeeskirjad (6).

(3) 29. septembri 2010. aasta kirjaga teatas komisjon Hispaania Kuningriigile oma otsusest algatada kõnealuse abi suhtes Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 108 lõikes 2 sätestatud ametlik uurimismenetlus, mis hõlmab kogu Hispaania territooriumi, välja arvatud Castilla-La Mancha, mille puhul algatati eraldi menetlus (7). Komisjoni otsus menetluse algatamise kohta (edaspidi „menetluse algatamise otsus”) avaldati 14. detsembril 2010Euroopa Liidu Teatajas (8). Komisjon kutsus huvitatud isikuid üles esitama meetme kohta oma tähelepanekuid.

(4) Pärast tähtaja pikendamist vastas Hispaania 30. novembri 2011. aasta kirjaga menetluse algatamise otsuses esitatud palvele esitada märkusi. Peale keskvalitsuse esitasid oma märkused ja vastused menetluse algatamise otsuses esitatud küsimustele Astuuria, Aragóni, Baskimaa, Castilla-Leóni, Castilla-La Mancha, (9) Extremadura, Galicia, La Rioja, Madridi ja Murcia ametiasutused.

(5) Komisjonile esitasid oma märkused ka 11. jaanuari 2011. aasta kirjaga Radiodifusión Digital SL (edaspidi „Radiodifusión“), 28. jaanuari kirjadega Grupo Antena 3 ja UTECA (Union de Televisiones Comerciales Asociadas), 31. jaanuari 2011. aasta kirjaga Gestora La Sexta, 2. veebruari 2011. aasta kirjaga Abertis Telecom SA (alates 1. aprillist 2015 nimega Cellnex Telecom S.A., edaspidi „Abertis” või „Cellnex“) ning 4. veebruari 2011. aasta kirjadega Astra ja Telecinco. Komisjon edastas need märkused 19. jaanuari ja 9. veebruari 2011. aasta kirjaga Hispaaniale, kellele anti võimalus vastata. Hispaania esitas märkused 22. veebruari 2011. aasta ja 14. märtsi 2011. aasta kirjaga.

(6) Uurimise käigus toimus mitu kohtumist: 11. ja 12. aprillil 2011 komisjoni ja Hispaania vahel, 14. aprillil 2011 komisjoni ja Astra vahel, 5. mail 2011 komisjoni ja Abertise vahel ning 5. juulil 2011 komisjoni ja UTECA vahel. Pärast seda, kui Hispaania oli saatnud mitmel korral omal algatusel teavet, sealhulgas Baskimaa 24. veebruari 2011. aasta tähelepanekud, esitati Hispaaniale 14. veebruari 2012. aasta kirjaga ametlik teabenõue. Pärast tähtaja pikendamist esitas Hispaania vastuse 16. aprilli kirjaga, millele järgnesid 2012. aasta 15., 19. ja 25. juuni kiri. Kuna osa teabest oli ikka veel puudu, nõudis komisjon 9. augustil 2012 lisateavet. Pärast tähtaja pikendamist esitas Hispaania vastused 10. oktoobri 2012. aasta kirjaga, millele järgnes 30. oktoobri 2012. aasta kiri.

(7) Peale selle esitas Abertis 22. juunil 2011 ja 25. juulil 2012 omal algatusel lisamaterjale. Astra esitas lisateavet 21. juuli 2011. aasta, 16. mai 2011. aasta, 8. septembri 2011. aasta ja 11. novembri 2011. aasta kirjaga, mis saadeti kõik selgituste saamiseks Hispaaniale.

(8) 19. juunil 2013 võttis komisjon nõukogu määruse (EÜ) nr 659/1999 (10) (edaspidi „1999. aasta menetlusmäärus“) artikli 7 kohaselt vastu otsuse 2014/489/EL (11) (edaspidi „2013. aasta otsus“). 2013. aasta otsuse artiklis 1 on sätestatud, et maapealse televisiooniplatvormi operaatoritele maapealse digitelevisiooni võrgu (edaspidi „DTT“) kasutuselevõtmiseks, hooldamiseks ja käitamiseks II piirkonnas riigiabi andmisel rikuti ELi toimimise lepingu artikli 108 lõiget 3 ning et see abi on siseturuga kokkusobimatu, välja arvatud abi, mis anti kooskõlas tehnoloogilise neutraalsuse kriteeriumiga. 2013. aasta otsuse artikliga 3 kohustati kokkusobimatu abi maapealse digitelevisiooni operaatoritelt tagasi nõudma, olenemata sellest, kas nad said kõnealust abi otse või kaudselt.

(9) Pärast 2013. aasta otsuse vastuvõtmist aitasid komisjoni talitused Hispaanial välja töötada tehnoloogiliselt neutraalsete hangete jaoks näidisvormi. Vorm valmis 14. oktoobril 2014. Komisjoni talitused andsid Hispaaniale aega kuni 31. oktoobrini 2014, pärast mida pidid kõik asjaomased Hispaania autonoomsed piirkonnad ja linnad algatama selle vormi alusel uued, tehnoloogiliselt neutraalsed hankemenetlused. See tingimus ei ole täidetud, nagu on kirjeldatud jaotises 2.3.

(10) Hispaania ja mõned abisaajad esitasid 2013. aasta otsuse peale Üldkohtule mitu tühistamishagi. Üldkohus jättis 26. novembril 2015 kõik need hagid rahuldamata, jättes 2013. aasta otsuse jõusse (12). Seejärel kaevati Üldkohtu otsused edasi Euroopa Kohtusse. Euroopa Kohus jättis Hispaania, Baskimaa ja Itelazpi, Kataloonia ja CTTI, Navarra de Servicios y Tecnologíase ning Cellnex Telecomi ja Retevisióni esitatud apellatsioonkaebused rahuldamata (13). Pärast Galicia ja Retegali autonoomse piirkonna esitatud apellatsioonkaebust tühistas Euroopa Kohus 20. detsembril 2017 Üldkohtu vastava otsuse (14) ja 2013. aasta otsuse, (15) kuna komisjon ei põhjendanud vaidlusaluse meetme valikulisust.

(11) Pärast 2013. aasta otsuse tühistamist esitas Astra (22. ja 30. jaanuaril 2018, 29. mail 2018, 15. juunil 2018 ja 11. jaanuaril 2019) omal algatusel oma seisukohad tühistamise tagajärgede kohta. Uurimise käigus toimus poolte algatusel mitu kohtumist: 28. juunil 2018 komisjoni ja Cellnexi vahel, 19. septembril 2018 komisjoni ja Astra vahel ning 16. oktoobril 2018 komisjoni ja Hispaania vahel. 31. oktoobril 2018 esitas Hispaania ülevaate hankemenetlustest ja muudest meetmetest, mida autonoomsed piirkonnad olid ellu viinud pärast 2013. aasta otsust. Komisjon nõudis 14. detsembri 2018. aasta kirjaga Hispaanialt lisateavet. Hispaania esitas lisateabe 19. veebruaril 2019. 19. märtsil 2019 edastas Hispaania komisjonile Baskimaa 4. veebruari 2019. aasta kirja. 4. aprillil 2019 saatis komisjon Hispaaniale teabenõude, millele Hispaania vastas 10. mail 2019. 26. aprillil 2019 saatis komisjon Hispaaniale, Itelazpile, Cellnexile, Retevisiónile, CTTI-le, Navarra de Servicios y Tecnologiasele, SA-le, Retegalile ja Astrale täiendavad teabenõuded, et nad esitaksid oma seisukoha meetmete valikulisuse kohta, võttes arvesse Euroopa Kohtu otsust kohtuasjas C-70/16 P. Astra vastas teabenõudele 27. mail 2019, samal ajal kui Cellnex ja Itelazpi esitasid oma vastused 13. juunil 2019. Hispaania vastas teabenõudele 14. juunil 2019. 1. oktoobril 2020 saatis komisjon Hispaania ametiasutustele teabenõude, paludes ajakohastatud teavet pärast 2013. aasta otsust rakendatud meetmete kohta. Hispaania vastas sellele viimasele teabenõudele 19. oktoobril 2020 ja 5. veebruaril 2021.

2. ABI ÜKSIKASJALIK KIRJELDUS

2.1. Taust

2.1.1. Kaebus

(12) Kaebuse esitaja on satelliidiplatvormi operaator. 1985. aastal nime all Société Européenne des Satellites (SES) loodud SES ASTRA (edaspidi „Astra”) oli Euroopa esimene eraõiguslik satelliidioperaator. Astra käitab ASTRA satelliidisüsteemi, mis pakub ulatuslikku valikut ringhäälingu- ja lairibalahendusi klientidele nii Euroopas kui ka sellest väljaspool. See edastab raadio- ja telesaateid otse miljonitesse kodudesse ning pakub riigiasutustele, suurettevõtjatele, VKEdele ja kodumajapidamistele internetiühendust ja võrguteenuseid.

(13) Astra väidab oma kaebuses, et valitsuse ja autonoomsete piirkondade poolt Hispaania äärealadel ja vähem linnastunud piirkondades kehtestatud meetmed on vastuolus tehnoloogilise neutraalsuse põhimõttega, kuna nendega nähakse digiteerimise ainsa võimalusena ette maapealsed ülekanded. Astra viitab eelkõige Kantaabria juhtumile. Tuginedes hankemenetlusele, mis algatati 2008. aasta jaanuaris digitelevisiooni leviala laiendamiseks kogu Kantaabria territooriumile, oli Kantaabria autonoomse piirkonna omavalitsus valinud vabalevikanalite pakkujaks Astra. 2008. aasta novembris lõpetas kõnealune piirkondlik omavalitsus siiski selle lepingu. Astra väitel lõpetas piirkondlik omavalitsus lepingu alles siis, kui talle teatati keskvalitsuse kavast rahastada maapealse analoogvõrgu ajakohastamist. Tegelikult selgitati Kantaabria ametiasutuste 7. novembri 2008. aasta kirjas, et lepingu lõpetamise põhjuseks oli asjaolu, et keskvalitsus oli vahepeal teinud otsuseid digitelevisiooni leviala laiendamise kohta kogu Hispaaniale (16). Seega tundub Kantaabria juhtum näitavat esiteks seda, et Astra võis sellel turul konkureerida, ja teiseks seda, et keskvalitsuse otsus muutis selle konkureerimise võimatuks.

2.1.2. Asjaomane sektor

(14) Juhtum puudutab ringhäälingusektorit, kus ringhäälinguteenuste tarneahela eri tasanditel tegutseb palju ettevõtjaid.

(15) „Ringhäälinguorganisatsioonid“ on telekanalite toimetajad, kes ostavad või toodavad ise telesaateid ja panevad neist kokku kanalite programme. Seejärel pakutakse neid kanaleid eri platvormide (nt satelliittelevisiooni, maapealse digitelevisiooni, kaabeltelevisiooni, IP-televisiooni) kaudu üldsusele. Hispaania seadusandja on otsustanud, et ringhäälinguteenused on avalikud teenused, ning seepärast pakuvad neid nii riigile kuuluvad ringhäälinguorganisatsioonid (Radiotelevisión Española, RTVE) kui ka eraõiguslikud ringhäälinguorganisatsioonid, kes on sõlminud riigiga kontsessioonilepingu (17). Vaatajad ei pea nende vabalevikanalite eest maksma. Selleks et elanikkond saaks seda avalikku teenust tõhusalt kasutada, on nii avalik-õiguslikele ringhäälinguorganisatsioonidele kui ka kontsessioonilepingu sõlminud eraõiguslikele operaatoritele seoses neile usaldatud ülesandega seadusega kehtestatud minimaalsed levialaga seotud kohustused. Sellest tulenevalt on avalik-õiguslikel ringhäälinguorganisatsioonidel kohustus katta levialaga vähemalt 98 % Hispaania elanikkonnast, samal ajal kui eraõiguslikud ringhäälinguorganisatsioonid peavad katma vähemalt 96 % elanikkonnast. Riiklikel ringhäälinguorganisatsioonidel ei ole Hispaanias riiklikku ringhäälinguvõrku. Seepärast sõlmivad nad oma saadete edastamiseks ja levialaga seotud kohustuste täitmiseks kokkulepped platvormide operaatoritega.

(16) „Platvormioperaatorid“ (või võrguoperaatorid) (18) on eraõiguslikud või riigi kontrolli all olevad üksused, kes käitavad ringhäälinguorganisatsioonide toodetud kanalite üldsusele edastamiseks vajalikku taristut (näiteks transpordivad ja edastavad signaali). Platvormioperaatorid võivad ka rajada vajaliku taristu ja pakkuda riistvara. Televisioonitööstuse algusaastatel oli ainus olemasolev platvorm maapealne analoogplatvorm. Tehnoloogia täiustudes on turule tulnud rohkem platvorme: satelliidiplatvorm, kaabeltelevisiooni platvorm ja viimati IP-televisioon, (19) mis kasutab telesignaali edastamiseks lairibaühendust.

(17) „Riistvaratarnijad“ on eri platvormide ehitamiseks vajalike taristute ja seadmete tootjad või paigaldajad.

(18) Maapealse ringhäälingu puhul saadetakse telesignaal telestuudiost ülekandejaama (peajaama), mis kuulub tavaliselt võrguoperaatorile, kes seda ka käitab. Seejärel edastatakse ja levitatakse signaal ülekandejaamast (peajaamast) võrguoperaatori hallatavatesse ringhäälingukeskustesse (nt torni); mõnikord edastatakse signaal satelliidi kaudu. Lõpuks edastatakse signaal ringhäälingukeskustest kodudesse. Maapealse analoogvõrgu digiteerimiseks tuleb maapealsed saatjad asendada. Kuna aga digisignaali leviala on analoogsignaali omast väiksem, mistõttu vajab uus tehnoloogia tihedamat võrku, tuleb leviala säilitamiseks või laiendamiseks mõnel juhul ehitada ka uued ülekandejaamad.

(19) Satelliitlevi puhul saadetakse signaal ülekandejaama (peajaama) ja siis satelliidile, mis edastab selle kodudesse. Teise võimalusena võib signaali saata kõigepealt telestuudiost otse satelliidile, kui telestuudiol on vastavad seadmed. Vaatajal peab olema paraboolantenn ja dekooder. Selleks et suurendada mõnes piirkonnas satelliitlevi levikuala, tuleb maapealsed seadmed paigaldada kliendi koju.

(20) Mis puudutab geograafilist katvust, siis satelliidiplatvorm suudaks katta Hispaania territooriumist ligi 100 %, samal ajal kui maapealne platvorm katab umbes 98 %.

2.1.3. Taust

(21) Uurimisalust meedet tuleb vaadelda ringhäälingu digiteerimise taustal, mida maapealsed, satelliit- ja kaabelplatvormid on läbinud või praegu läbivad. Võrreldes analoogringhäälinguga on digiringhäälingu eelis suurem edastusmaht, mis tuleneb raadiosagedusspektri tõhusamast kasutamisest. Digitehnoloogiale üleminek on eriti oluline maapealse ringhäälingu puhul, kus olemasolev sagedusspekter on piiratud. Satelliitedastuse eelis on seevastu tegutsemine täiesti erinevas sagedusalas, kus sageduste nappust ei esine.

(22) Analoogtelevisioonilt digitelevisioonile üleminekul vabaneb märkimisväärne hulk kvaliteetseid raadiosagedusi nn digitaalse dividendina, mis jäävad vabaks elektrooniliste sideteenuste jaoks. See digitaalne dividend, eelkõige sagedus 790–862 MHz (nn 800 MHz sagedusala), saab anda tõuke elektrooniliste sideteenuste tööstusele, mõjutada oluliselt konkurentsivõimet ja majanduskasvu ning pakkuda kõikvõimalikke sotsiaalseid ja kultuurilisi hüvesid (20).

(23) Digitaalse dividendi võib saada kas üleminekuga maapealselt platvormilt mõnele teisele platvormile või üleminekuga analoogringhäälingult maapealsele digiringhäälingule. Ette võib näha ka segalahenduse, milles ühendatakse eri platvormid (21).

(24) Maapealse ringhäälingu puhul jääb isegi pärast digiteerimist siiski probleemiks sageduste nappus. Sellest annab tunnistust asjaolu, et üsna pea pärast analoogtelevisioonilt digitelevisioonile ülemineku lõpetamist 2010. aasta aprillis pidi Hispaania valitsus paigutama ringhäälinguorganisatsioonid 800 MHz sagedusalalt ümber teisele sagedusalale. Ringhäälinguorganisatsioonidele eraldatud maapealse digitelevisiooni multiplekside ümberpaigutamine tõi kaasa lisakulud ja täiendava riigiabi, mille komisjon tunnistas siseturuga kokkusobimatuks (22). Lisaks toetab Hispaania 700 MHz sagedusala vabastamist maapealse televisiooni teenuste alt, hüvitades kodumajapidamistele ja televisiooniteenuse osutajatele kahju. Ühelt poolt hüvitatakse meetmega kortermajade omanikele televisiooni vastuvõtuseadmete kohandamisega seotud kulud. Kogueelarve on 150 miljonit eurot. Teiselt poolt hüvitatakse meetmega eraõiguslikele televisiooniteenuse osutajatele ringhäälingu ülekandesüsteemide kohandamise kulud. Kogueelarve on 10 miljonit eurot (23).

(25) Teleringhäälingu puhul võiks maapealse digiedastuse tulevikus asendada lairibatehnoloogiaga, kuna järgmise põlvkonna lairibavõrkudest saab tõenäoliselt juhtiv edastustehnoloogia. Praegu aga ei ole selliste järgmise põlvkonna lairibavõrkude geograafiline katvus Hispaanias üldine.

(26) Hispaanias on praegu neli ringhäälinguplatvormi: DTT – maapealne digitelevisioon (DVB-T), satelliittelevisioon (DVB-S), kaabeltelevisioon (DVB-C) ja IPTV. Maapealne digitelevisioon on Hispaania tasuta levitatavate avalik-õiguslike kanalite ja erakanalite peamine platvorm (24). Peamine maapealse võrgu operaator on Abertis, kes kontrollib ka satelliidioperaatorit Hispasat. Hispaanias on ka mitu kohalikku telekommunikatsioonivõrgu operaatorit, kes edastavad maapealse digitelevisiooni signaale, mis on tavaliselt seotud Cellnexi üleriigilise võrguga. Tasulisi telekanaleid edastatakse peamiselt satelliit-, kaabel- ja IP-televisiooni kaudu. Peamised satelliidioperaatorid on Astra ja Hispasat.

(27) Digiteerimisprotsessiga tegeledes võttis Hispaania analoogtelevisioonilt digitelevisioonile üleminekuks aastatel 2005–2009 vastu hulga maapealse võrguga seotud reguleerivaid meetmeid, mida on kirjeldatud jaotises 2.2. Hispaania keskasutused jagasid Hispaania territooriumi kolmeks eristatavaks piirkonnaks: — I piirkond – hõlmab valdavat enamikku Hispaania elanikkonnast; selles piirkonnas kandsid üleminekukulud ringhäälinguorganisatsioonid – 96 % elanikkonnast teenindavad eraõiguslikud ringhäälinguorganisatsioonid ja 98 % avalik-õiguslikud ringhäälinguorganisatsioonid. Kuna kulud kandsid ringhäälinguorganisatsioonid, puudus vajadus riigiabi järele. Üleminek maapealselt analoogtelevisioonilt maapealsele digitelevisioonile toob tarbijatele kaasa kulusid, sest nad peavad ostma kas sisseehitatud muunduriga digiteleri või eraldi maapealse digitelevisiooni digimuunduri (25). — II piirkond – vähem linnastunud piirkonnad ja äärealad, mis hõlmavad 2,5 % elanikkonnast, kellele varem edastati avalik-õiguslikke ja erakanaleid maapealse analoogtelevisiooni kaudu. Kuna üleminek digitehnoloogiale nõuab olemasolevate ülekandejaamade ajakohastamist ja uute ehitamist, tuli maapealsesse võrku teha märkimisväärseid investeeringuid. Erasektori ringhäälinguorganisatsioonidel puudus piisav ärihuvi teenuste osutamiseks II piirkonnas ja nad keeldusid digiteerimiskulude kandmisest. Seepärast kehtestasid Hispaania ametiasutused uurimisaluse riigiabikava olemasolevate ülekandejaamade ajakohastamiseks ja uute ehitamiseks, tagamaks, et need riigi elanikud, kelleni erakanalid ja avalik-õiguslikud kanalid olid seni jõudnud maapealse analoogtelevisiooni vahendusel, saaksid jätkuvalt kõiki kanaleid maapealse digitelevisiooni vahendusel. Sellele protsessile viidati tavaliselt kui „maapealse digitelevisiooni leviala laiendamisele“ (st maapealse digitelevisiooni leviala muutmine suuremaks kui eraõiguslikele ringhäälinguorganisatsioonidele kohustuslik leviala). Nii nagu I piirkonnaski toob üleminek maapealsele digitelevisioonile II piirkonnas kaasa kulusid tarbijatele, sest nad peavad ostma kas sisseehitatud muunduriga digiteleri või eraldi maapealse digitelevisiooni digimuunduri. — III piirkond – piirkond, kus topograafia tõttu ei ole võimalik televisiooniteenust pakkuda maapealse platvormi kaudu ja seepärast pakutakse seda satelliidi vahendusel. Tasuta televisioonisignaalide edastamise III piirkonnas tagab Hispasat. Televisiooniteenuse pakkumine satelliidi kaudu tähendab kulusid tarbijale, kes peab soetama endale paraboolantenni ja digimuunduri.

2.2. Abi kirjeldus

(28) Uurimisalune kava põhineb keerukal õigusnormide süsteemil, mille Hispaania keskasutused kehtestasid alates 2005. aastast. Nende õigusnormide alusel andsid autonoomsed piirkonnad ja kohalikud omavalitsused 2008.–2009. aastal riigiabi maapealse digitelevisiooni kasutuselevõtuks II piirkonnas, eraldades abisaajatele rahalisi vahendeid riigieelarvest ja kohalike omavalitsuste eelarvest. Lisaks on autonoomsed piirkonnad andnud alates 2009. aastast jooksvalt abi II piirkonna võrkude hooldamiseks ja käitamiseks.

(29) Üleminekut digitelevisioonitehnoloogiale hakati reguleerima alates 14. juuni 2005. aasta seaduse 10/2005 vastuvõtmisest (26). Selles mainitakse vajadust toetada üleminekut maapealselt analoogtehnoloogialt maapealsele digitehnoloogiale ning nõutakse, et valitsus võtaks selle ülemineku tagamiseks asjakohaseid meetmeid.

(30) Selle volituse alusel kiitis ministrite nõukogu kuningliku dekreediga 944/2005 heaks riikliku tehnilise kava, milles määrati analoogtelevisiooni edastamise lõpetamise kuupäevaks Hispaanias 3. aprill 2010.

(31) Riiklikus tehnilises kavas kehtestati eraõiguslike ringhäälinguorganisatsioonide kohustus katta selleks kuupäevaks oma vastavate levialadega 96 % (27) elanikkonnast, samal ajal kui avalik-õiguslikud ringhäälinguorganisatsioonid pidid katma samaks kuupäevaks oma vastavate levialadega 98 % elanikkonnast.

(32) I piirkonnas olid ringhäälinguorganisatsioonid kohustatud saavutama need näitajad maapealse digitelevisiooniga ja nad pidid ise kandma digiteerimiskulud. Seega ei olnud selles piirkonnas riigiabi vaja.

(33) II ja III piirkonna puhul nähti riikliku tehnilise kava kaheteistkümnenda lisasättega ette võimalus, et kohalikud ja piirkondlikud omavalitsused laiendavad leviala nii, et see kataks 96–100 % elanikkonnast. Sellega seoses viidatakse riiklikus tehnilises kavas sõnaselgelt maapealsele digitelevisioonile (DTT) ja kehtestatakse kuus tingimust, mille alusel kohalikud omavalitsused saaksid leviala laiendada. Tingimuse e kohaselt peab kohalik paigaldis olema kooskõlas maapealse digitelevisiooni tehnilise kavaga.

(34) Seejärel kiitis ministrite nõukogu 7. septembril 2007 heaks riikliku maapealsele digitelevisioonile ülemineku kava (edaspidi „üleminekukava”), (28) millega rakendatakse riiklik tehniline kava. Üleminekukavas jagati Hispaania territoorium üheksakümneks tehnilise ülemineku projektiks (29) ja kehtestati iga projekti jaoks analoogtelevisiooni edastamise lõpetamise tähtaeg.

(35) Tööstus-, turismi- ja kaubandusministeerium võttis 29. veebruaril 2008 vastu otsuse, mille eesmärk oli täiustada telekommunikatsioonitaristuid ning määrata kindlaks kriteeriumid ja rahaliste vahendite jaotamine meetmete puhul, mis on mõeldud infoühiskonna kava „Avanza 2008“ (30) kohaseks arendamiseks. Selle otsusega heaks kiidetud eelarve oli 558 miljonit eurot ning see eraldati osaliselt lairibaühenduse arendamiseks ja osaliselt televisiooni digiteerimiseks Hispaania äärealadel ja vähem linnastunud piirkondades, mille suhtes ei kehti eraõiguslike ringhäälinguorganisatsioonide seadusest tulenevad kohustused (31). Nendes piirkondades toimunud digiteerimisele viidati tavaliselt kui „leviala laiendamisele”. Otsus rakendati kehtivate 2006. aasta raamlepingute (32) mitme lisa kaudu, mille tööstus-, turismi- ja kaubandusministeerium ning autonoomsed piirkonnad allkirjastasid 2008. aasta juulist novembrini (edaspidi „2006. aasta raamlepingute lisad”) ning mis avaldati Hispaania ametlikus väljaandes iga autonoomse piirkonna kohta eraldi. 2006. aasta raamlepingute lisades järgitakse kõigi autonoomsete piirkondade puhul mõningate väikeste erinevustega sama malli. 2006. aasta raamlepingute lisades viidatakse Avanza kavale, üleminekukavale ja kuninglikule dekreedile 944/2005 maapealsele digitelevisioonile ülemineku riikliku kava kohta. Enamikul juhtudel nähtub nende lepingute sõnastusest, et ainus tehnoloogia, mida rahastatakse, on maapealne digitehnoloogia. Tööstus-, turismi- ja kaubandusministeerium kandis rahalised vahendid lepingute alusel üle neile autonoomsetele piirkondadele, kes kohustusid katma meetme ülejäänud kulud oma eelarvest. Need lisad hõlmasid ka kohalike omavalitsuste kohustust järgida riikliku tehnilise kava kaheteistkümnendat lisasätet.

(36) Samal ajal nõustus ministrite nõukogu 17. oktoobril 2008 eraldama täiendavad 8,72 miljonit eurot, et laiendada maapealse digitelevisiooni leviala ja saada sellega ühele poole üleminekuprojektide raames, mis tulid lõpule viia üleminekukava esimeses etapis 2009. aasta esimeses pooles. Vahendid eraldati pärast seda, kui tööstus-, turismi- ja kaubandusministeerium ning autonoomsed piirkonnad olid sõlminud 2008. aasta detsembris uued raamlepingud (edaspidi „2008. aasta raamlepingud“). Nendes lepingutes viidatakse eespool nimetatud 8,72 miljoni euro suurusele eraldisele ning nende nimi on „Raamleping tööstus-, turismi- ja kaubandusministeeriumi ning [...] autonoomse piirkonna koostööks maapealsele digitelevisioonile ülemineku riikliku kava väljatöötamisel”. Lepingutes on sätestatud loetelu tegevustest, mida rahastavad kesk- ja piirkondlikud ametiasutused, et saavutada digitelevisiooni puhul leviala, mis on sama ulatuslik kui olemasoleva analoogtelevisiooni leviala. Need tegevused on seotud maapealse digitelevisiooni kasutuselevõtuga.

(37) 23. veebruaril 2009 võeti vastu kuninglik dekreet 1/2009 kiireloomuliste meetmete kohta telekommunikatsiooni valdkonnas (33). Kuninglikus dekreedis 1/2009 kinnitatakse, et leviala laiendamine II piirkonnas on kavandatud üksnes maapealse digitehnoloogia abil: kuningliku dekreedi artikliga 2 lisatakse seadusesse nr 10/2005 uus säte, mille kohaselt on „juurdepääs neile satelliitedastussüsteemi(de) kaudu levitatavatele kanalitele piiratud kodanikega, kes elavad piirkonnas, kuhu pärast üleminekut maapealsele digitelevisioonile riigi tasandi maapealse digitelevisiooniteenuse leviala ei ulatu“. Lisaks on kõnealuse dekreedi preambulis sätestatud, et ametiasutuste rahastamisel laiendatakse II piirkonnas leviala üksnes maapealse tehnoloogia abil. Teisisõnu eeldab kuninglik dekreet, et I ja II piirkonnas kasutatakse ainult maapealset tehnoloogiat (34).

(38) 29. mail 2009 kiitis ministrite nõukogu heaks kriteeriumid 52 miljoni euro eraldamiseks maapealsele digitelevisioonile ülemineku meetmete rahastamiseks, et toetada üleminekukava teise ja kolmanda etapi projektide kohast leviala laiendamist (35). Ministrite nõukogu lepingus luuakse üleminekukavaga otsene seos, kuna selles on sätestatud, et „saavutamaks riiklikus maapealsele digitelevisioonile ülemineku kavas püstitatud eesmärk, nimelt praeguse analoogtehnoloogiat kasutava maapealse televisiooni levialaga sarnane maapealse digitelevisiooni leviala, on vaja riigiasutuste rahalist toetust“ ning et „selle koostöö elluviimine vormistatakse riikliku maapealsele digitelevisioonile ülemineku kavaga ettenähtud raamistikus“.

(39) Lisaks avaldati 2009. aasta oktoobrist detsembrini Hispaania ametlikus väljaandes 2008. aasta raamlepingute lisad (millele on osutatud põhjenduses (36)), milles käsitletakse muu hulgas üleminekukava II ja III etapi kohase leviala laiendamise rahastamist. Nendes lisades on kindaks määratud, mida tuleks mõista väljendi „leviala laiendamise meede” all, viidates sõnaselgelt üksnes maapealsele tehnoloogiale (ehkki muid tehnoloogiaid selles ametlikult ei välistata) (36).

(40) Pärast 2008. aasta raamlepingute ja eespool nimetatud lisade (37) avaldamist hakkasid autonoomsete piirkondade omavalitsused laiendamist ellu viima. Nad kas korraldasid ise riigihanke või tegid laiendamise ja/või hankemenetluse korraldamise ülesandeks mõnele riigi osalusega ettevõttele. Toetustes lepiti osaliselt kokku tööstus-, turismi- ja kaubandusministeeriumiga ning seepärast rahastati neid riigieelarvest (vt eespool põhjendused (35)–(38)) või rahastasid autonoomsed piirkonnad neid osaliselt ise. Teatavatel juhtudel tegid autonoomsed piirkonnad leviala laiendamise korraldamise ülesandeks kohalikele omavalitsustele.

(41) Leviala laiendamiseks korraldatud hankemenetlused tähendasid, et hankemenetluse võitnud ettevõtja sai ülesande tagada (sageli rajada) toimiv maapealse digitelevisiooni võrk. Kohustuste hulka kuulusid võrgu projekteerimine ja ehitamine, signaali edastamine, võrgu kasutuselevõtmine ja varustamine vajalike seadmetega. Leviala laiendamise hanked hõlmasid peale toimiva digitelevisiooni võrgu rajamise tavaliselt ka vajalike seadmete tarnimist (ja teatavatel juhtudel võrguoperaatori seadmetega tasuta varustamist). Lisaks hõlmasid leviala laiendamise hanked tavaliselt lisalepinguid, mis on seotud ülekandejaamade digiteerimisega või uute ülekandejaamade ehitamisega (nt elamute kohandamine, energiavarustus, nn range hooldus, liisingulepingud, ohutus- ja terviseuuringud). Teist liiki hankemenetlused olid menetlused riistvara tarnimiseks, mida korraldati siis, kui võrgud olid juba olemas. Hankemenetluse võitjalt eeldati selle ajakohastamist vajalike seadmetega, st seadmete tarnimist, paigaldamist ja aktiveerimist.

(42) Enamiku hangete puhul viitavad korraldusasutused hankemenetluse eseme määratluses selgelt (38) ja tehnilises kirjelduses või rahastatavate seadmete kirjelduses kaudselt (39) maapealsele tehnoloogiale ja maapealsele digitelevisioonile. Neil üksikutel juhtudel, kui on sõnaselgelt nimetatud satelliittehnoloogiat, viidatakse paraboolantennidele, mis on mõeldud satelliitsignaali vastuvõtmiseks maapealses televisioonitornis, (40) või seadmetele, mille abil saab vastu võtta digitelevisiooni III piirkonnas (41). Väga väheseid hankemenetlusi võiks pidada tehnoloogiliselt neutraalseteks. Need tehnoloogiliselt neutraalsed hanked sõnastati nii, et hoolimata Hispaania valitsuse kavast kasutada maapealset digitehnoloogiat üksnes leviala laiendamiseks, ei välistanud need muid tehnoloogiaid lisaks maapealsele digitelevisioonile (42). Pakkumiskutsete avaldamise asemel valisid mõned ametiasutused maapealse digitelevisiooni leviala laiendamiseks teistsuguse viisi. Näiteks Baskimaa andis rahalist toetust otse piirkondlikule võrguoperaatorile Itelazpi. Sarnane lahendus valiti ka Navarras.

(43) 2008.–2009. aastal investeeriti leviala laiendamisse II piirkonnas kokku ligi 163 miljonit eurot riigieelarvest (osaliselt sooduslaenudena, mida tööstus-, turismi- ja kaubandusministeerium andis autonoomsetele piirkondadele (43)) ja 60 miljonit eurot 16 uurimisaluse autonoomse piirkonna (v.a Castilla-La Mancha) eelarvest. Lisaks rahastasid omavalitsused leviala laiendamist omavahenditest ligikaudu 3,5 miljoni euroga.

(44) Pärast maapealse digitelevisiooni laiendamist II piirkonda on mõned autonoomsed piirkonnad korraldanud alates 2009. aastast teise sammuna täiendavaid hankeid või on sõlminud hankemenetlust korraldamata lepinguid digiteeritud ja laiendamise käigus kasutusele võetud seadmete käitamiseks ja hooldamiseks. Erinevalt üleminekuabist kujutavad viimati nimetatud meetmed endast jooksvalt antavat abi. Kuna need lepingud on mõeldud II piirkonda rajatud maapealse võrgu käitamiseks ja hooldamiseks, ei ole need ka tehnoloogiliselt neutraalsed. Aastatel 2009–2011 anti hankemenetluste kaudu seadmete käitamiseks ja hooldamiseks kokku vähemalt 32,7 miljonit eurot (jooksvalt antav abi).

2.3. Pärast 2013. aastat toimunud muutused

(45) Pärast 2013. aasta otsuse vastuvõtmist tegid mõned autonoomsed piirkonnad teatavaid muudatusi taristu käitamise ja hooldamisega seotud meetmetes. Täpsemalt (põhjendused 46–60):

(46) Andaluusias kuulutas avaliku sektori hankija 12. novembril 2014 välja hanke telekommunikatsiooniteenuste osutamiseks, mis võimaldavad võtta Andaluusia autonoomse piirkonna teatavates geograafilistes piirkondades vastu tasuta levitatavaid riiklikke digitelevisioonikanaleid. Hanke võitis 11. aprillil 2017 ettevõtja U.T.E Andalucía Televisión Digital (Retevisión ja Axión Infraestructuras de Telecomunicaciones, S.A.). Leping sõlmiti 9. juunil 2017.

(47) Aragónis kuulutati 25. novembril 2016 välja hange digitelevisiooniteenuste osutamiseks äärealadel ja vähem linnastunud piirkondades. Hanke võitis 19. mail 2017 ettevõtja Retevisión ja leping sõlmiti 26. juunil 2017.

(48) Baleaaridel kuulutati hankemenetlus välja 14. juulil 2014. 5. novembril 2014 sõlmiti leping Tradia Telecomiga, S.A.

(49) Kanaari saartel kuulutati 28. jaanuaril 2015 välja hange (võistlev dialoog) riiklike ja piirkondlike digitelevisioonikanalite edastamise teenuse osutamiseks Kanaari saarte autonoomse piirkonna äärealadel ja vähem linnastunud piirkondades. Hispaania ametiasutuste 5. veebruaril 2021 esitatud teabe kohaselt sõlmiti leping 2020. aasta jaanuaris ja teenus võetakse kasutusele alates 3. juulist 2020.

(50) Kantaabrias kuulutati 13. mail 2015 välja hange digitelevisioonikanalite edastamise teenuse osutamiseks autonoomse piirkonna äärealadel ja hõredamalt asustatud piirkondades. Hanke võitis 2. detsembril 2015 Retevisión ja leping sõlmiti 14. märtsil 2016.

(51) Extremaduras kuulutati 3. aprillil 2015 välja hange telekommunikatsiooniteenuste osutamiseks, mis võimaldavad levitada ja vastu võtta digitelevisioonikanaleid Extremadura autonoomse piirkonna teatavates piirkondades. Hanke võitis 30. detsembril 2015 Retevisión ja leping sõlmiti 15. märtsil 2016.

(52) Navarras kuulutati 11. novembril 2014 välja hange digitelevisiooni laiendamiseks äärealadel ja vähem linnastunud piirkondades. 28. mail 2019 otsustasid Navarra ametiasutused lepingut mitte sõlmida ja loobusid menetlusest.

(53) La Riojas kuulutati 13. novembril 2014 välja võistleva dialoogi menetlus. Hispaania ametiasutuste 5. veebruaril 2021 esitatud teabe kohaselt on menetlus pooleli.

(54) Astuuria autonoomne piirkond kuulutas 28. detsembril 2018 välja hanke seadmete ühispaiknemise pakkumiseks (44). Hanke võitis Retevisión 10. jaanuaril 2019. 19. detsembril 2018 kuulutati välja hange hooldusteenuste lepingu sõlmimiseks. Lisaks algatati 10. detsembril 2018 hankemenetlus ringhäälingu ülekandeteenuste osutamiseks Astuurias Astuuriale kuuluvate seadmetega. Hispaania ametiasutuste 16. jaanuaril 2019 esitatud teabe kohaselt on kaks viimast hankemenetlust veel pooleli.

(55) Galicia kohta teatasid Hispaania ametiasutused komisjonile, et Galicia ei soovi rahastada ettevõtjate osutatavaid käitamis- ja hooldusteenuseid II piirkonnas ning seetõttu ta uusi tehnoloogianeutraalseid hankeid ei korralda. Ringhäälinguvõrgu II piirkonna operaatorite osutatavad käitamis- ja hooldusteenused ei kuuluks autonoomse piirkonna vastutusalasse, vaid pigem kohalike omavalitsuste pädevusse.

(56) Hispaania ametiasutused teatasid komisjonile, et Madridi autonoomne piirkond algatas hankemenetluse digitelevisiooniseadmete hooldamiseks. Hanke võitis Retevisión 8. juulil 2019 ja leping sõlmiti 7. augustil 2019. Melilla ja Murcia kohta teatasid Hispaania ametiasutused komisjonile, et hankemenetlust ei korraldata ja et hoolduse eest vastutab kohalik omavalitsus.

(57) Hispaanialt saadud teabe kohaselt ei ole Baskimaa pärast 2013. aasta otsust ühtegi hankemenetlust korraldanud ega kavatse seda ka teha. Baskimaa võttis selle asemel vastu üldist majandushuvi pakkuvate teenuste deklaratsiooni. Kohalik omavalitsus kiitis 2. detsembril 2014 heaks Baskimaa autonoomses piirkonnas telekanalite leviala laiendamise teenuse lepingu.

(58) Ceuta kohta teatasid Hispaania ametiasutused komisjonile, et hankemenetlust ei korraldata, ning väitsid, et hoolduse eest makstava toetuse suhtes kohaldatakse vähese tähtsusega abi eeskirju.

(59) Valencia autonoomses piirkonnas korraldati 2017. aasta jaanuaris pakkumismenetlus seadmete hooldamiseks. Hanke võitis Retevisión 2017. aasta detsembris ja leping sõlmiti 18. mail 2018. Leping piirdub seadmete hooldusega ega hõlma ennetava ja parendusliku hoolduse teenuste osutamist.

(60) Katalooniaga seoses kuulutati 3. augustil 2018Euroopa Liidu Teatajas välja hange (45) II piirkonna Kataloonia elanikkonda hõlmavate audiovisuaalsete signaalide edastamiseks ja levitamiseks. 2019. aastal sõlmiti üheaastane leping, mida pikendati veel üheks aastaks.

(61) Eelöeldu alusel peatati mõnes autonoomses piirkonnas käitamis- ja hooldusabiga seotud esialgsed meetmed alates esialgsete lepingute lõpetamise kuupäevast, kuna jõustusid uued muudetud meetmeid käsitlevad lepingud või kehtestati uus õiguslik alus jooksva abi andmiseks käitamise ja hoolduse tarvis (mis Hispaania arvates kuuluvad üldist majandushuvi pakkuvate teenuste või vähese tähtsusega abi alla).

(62) Käesolevas otsuses ei käsitleta uute muudetud meetmete õiguslikku hindamist. Käesolev otsus ei mõjuta mingil viisil muudetud meetmete hindamist riigiabi eeskirjade alusel.

2.4. Menetluse algatamise põhjused

(63) Menetluse algatamise otsuses märkis komisjon esiteks, et kirjeldatud meede näis vastavat kõigile ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 kriteeriumidele ja seega võis seda pidada riigiabiks.

(64) Kuna ringhäälinguturul on eri tasandid, tehti menetluse algatamise otsuses kindlaks kolm riigiabi saajate kategooriat: i) võrguoperaatorid, ii) leviala laiendamiseks vajalike seadmete hankemenetluses osalevad riistvaratarnijad ja iii) telekanalite edastajad.

(65) Komisjon jõudis esialgsele järeldusele, et maapealse digitelevisiooni leviala laiendamise kulusid rahastades võidi kavaga moonutada konkurentsi eri tehnoloogiavaldkondades tegutsevate riistvaratarnijate vahel ning maapealsete ja satelliidiplatvormi operaatorite vahel või luua võimalus selliseks konkurentsimoonutuseks. Eelkõige märgitakse komisjoni esialgsetes seisukohtades järgmist (põhjendused 66–68):

(66) Tekkida võib konkurentsi moonutamine eri platvormide (maapealne ja satelliidiplatvorm) vahel, sest vaidlustatud meetme eesmärk on maapealsete ülekandekeskuste digiteerimine ja uute rajamine, arvestamata satelliittehnoloogiat.

(67) Vaidlustatud meede võib kahjustada ka ringhäälinguorganisatsioonidevahelist konkurentsi. Varem on maapealne platvorm traditsiooniliselt vastu võtnud tasuta levitatavaid telekanaleid ja satelliidiplatvorm peamiselt tasulist televisiooni ja vaatamiskorrapõhise tasuga televisiooni (pay-per-view). Menetluse algatamise otsuse tegemise ajal lõid tasuta levitatavaid telekanaleid pakkuvad ringhäälinguorganisatsioonid maapealsel platvormil siiski tasulisi telekanaleid ning satelliitringhäälinguorganisatsioonid taotlesid juurdepääsu tasuta kanalitele, et täiendada oma pakkumist ja konkureerida aktiivsemalt tasuta levitatavaid kanaleid pakkuvate ringhäälinguorganisatsioonidega.

(68) Mis puudutab riistvaratarnijaid, siis vaidlustatud meetmega näis kaasnevat konkurentsieelis (suurenenud nõudluse näol) riistvaratarnijate kasuks.

(69) Komisjon leidis oma esialgses hinnangus, et meede kujutab endast riigiabi ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses, ning ei näinud ühtegi põhjust, kuidas see saaks olla siseturuga kokkusobiv, kuna ükski erand ei tundunud olevat kohaldatav.

(70) Täiendavate üksikasjade saamiseks viidatakse käesolevas otsuses menetluse algatamise otsusele.

3. HUVITATUD ISIKUTE MÄRKUSED

3.1. Astra märkused

3.1.1. Üldised tähelepanekud

(71) Astra kordab oma varasemat seisukohta, et maapealsele digitelevisioonile üleminekuni viinud meetmete puhul oli tegemist keskvalitsuse tasandil kavandatud ja piirkondlike omavalitsuste elluviidud kooskõlastatud kavaga. Ent isegi kui eeldada, et leviala laiendamiseks antavat riigiabi kavandati, korraldati ja rakendati piirkondlikul tasandil, on Astra veendunud, et meetmed kujutavad endast ebaseaduslikku ja siseturuga kokkusobimatut abi.

(72) Seoses Kantaabria hankemenetlusega rõhutab Astra, et vastupidi Hispaania väitele olid Kantaabria ametiasutused kohustatud hankima ringhäälinguorganisatsioonidelt loa nende kanalite kättesaadavaks tegemiseks satelliidiplatvormi vahendusel. Pealegi, ehkki ringhäälinguorganisatsioonid olid saatnud oma kirjad 2008. aasta märtsis, pakkusid Kantaabria ametiasutused teistele autonoomsetele piirkondadele alternatiivi, mille nad olid valinud 2008. aasta juulis. Kui Astraga lepingu lõpetamise põhjus oleks olnud ringhäälinguorganisatsioonide soovimatus kasutada satelliidiplatvormi, nagu väidab Hispaania, ei oleks Kantaabria ametiasutused teistele autonoomsetele piirkondadele satelliitlahendust soovitanud.

3.1.2. Riigiabi olemasolu

(73) Võrguoperaatorite ja eelkõige Abertise saadud eelise kohta märgib Astra, et riistvaratarnija Abertisega sõlmiti umbes 45 % hankelepingutest leviala laiendamisega hõlmatud piirkondades asuvate maapealsete rajatiste digiteerimiseks. Kuna Abertis on platvormioperaator, on võrgu digiteerimine tema ringhäälinguorganisatsioonidele esitatud pakkumust silmas pidades soodne, kuivõrd maapealne digitelevisioon jõuab nüüd ilma lisakuluta peaaegu 100 %ni elanikkonnast võrreldes 96 või 98 %ga, mis oleks vaidlusaluse meetme puudumise korral digiteeritud maapealselt. Peale selle tuleb Abertisele kasuks asjaolu, et Astral kui peamisel konkureerival platvormioperaatoril takistatakse II piirkonda sisenemisega Hispaania turul kanda kinnitada.

(74) Lisaks sai Abertis Astra sõnul meetmete tulemusel muidki eeliseid. Esiteks on Hispaania ametiasutused andnud uurimisaluste meetmete raames rahalisi vahendeid märkimisväärsele hulgale Abertise maapealsetele rajatistele, mille käitaja on samuti Abertis. Seda eelkõige rajatiste jaoks, mis asuvad piirkonnas, kus RTVE (avalik-õiguslik ringhäälinguorganisatsioon) on kohustatud edastama oma signaali, kuid kus eraõiguslikel ringhäälinguorganisatsioonidel sellist kohustust ei ole (hõlmab umbes 2,5 % elanikkonnast). Teiseks väidab Astra, et Abertis sai riigiabist kaudselt kasu lähiturgudel, näiteks transporditurul. Veel märgib kaebuse esitaja, et uurimisalune meede põhjustab III piirkonnas konkurentsimoonutusi (46).

(75) Astra arvates kuuluvad satelliidiplatvorm ja maapealne platvorm samale turule. Erinevus vaatamiskorrapõhise tasuga televisiooni ja tasuta levitatava televisiooni vahel ei ole platvormidevahelise konkurentsi seisukohast oluline. Maapealne platvorm ja satelliidiplatvorm konkureerivad tasulise televisiooni edastamise pärast juba praegu, sest juba praegu on olemas vähemalt kaks vaatamiskorrapõhise tasuga kanalit, mis pakuvad oma signaali maapealse digitelevisiooni platvormi kaudu, ja üks neist on kättesaadav üksnes maapealse digitelevisiooni kaudu. Lisaks on Astra sõnul kõik praegu tegevusluba omavad ringhäälinguorganisatsioonid juba taotlenud valitsuselt litsentsi oma saadete edastamiseks tasu eest.

(76) Oma 27. mai 2019. aasta kirjas avaldas Astra arvamust, et kõnealused meetmed on valikulised ja nendega ei edendata ringhäälingutegevuse arengut tervikuna, vaid pigem diskrimineeritakse maapealse võrgu operaatoreid. Astra selgitab, et leviala laiendamisel äärealadel ja maapiirkondades tuleks muid tehnoloogiaid, sealhulgas ASTRAt kasutavaid võrguoperaatoreid käsitada maapealset tehnoloogiat kasutavate operaatoritega võrreldavas olukorras olevatena. Astra juhib eelkõige tähelepanu sellele, et mõnel juhul (näiteks Kantaabria, Navarra) korraldati leviala laiendamise hankemenetlused tehnoloogilise neutraalsuse põhimõttest lähtudes ning satelliidiplatvormid konkureerisid maapealsete operaatoritega ja võitsid hanke. Teistes liikmesriikides (näiteks Prantsusmaal, Portugalis ja Ühendkuningriigis) konkureerivad alternatiivsed platvormid maapealse platvormiga. Lisaks kasutatakse Hispaanias satelliidioperaatori Hispasati teenuseid üksnes III piirkonnas. Astra väidab, et satelliidiplatvorm ei ole maapealse tehnoloogiaga võrreldes ebasoodsas konkurentsiolukorras. Astra arvates näitavad kõik need asjaolud, et maapealsed operaatorid ja teistsuguseid tehnoloogiaid kasutavad operaatorid on asjaomaste meetmetega taotletavaid eesmärke silmas pidades võrreldavas olukorras.

(77) Astra on arvamusel, et uuritud meetmed ei olnud proportsionaalsed. Ta märgib, et üleminek maapealsele digitelevisioonile nõudis märkimisväärseid kohandusi korterelamutes ja investeerimist kaablitesse. Toetamaks oma väidet, et leviala laiendamine satelliidi teel ei oleks olnud kallim kui maapealse platvormi kaudu, viitas Astra 2008. aasta novembris korraldatud ettevõttesisesele kulu-uuringule (edaspidi „Astra uuring“), mis esitati koos kaebusega. Uuringus võrreldi leviala laiendamise kulusid nii maapealse kui ka satelliittehnoloogia kasutamise korral. Uuringu eeldused erinevad Hispaania ja Abertise tehtud uuringute eeldustest mitmes aspektis, muu hulgas seoses paraboolantennide hinnaga ja vajadusega osta maapealse digitelevisiooni vastuvõtmiseks eraldiseisev digimuundur. Uuringu tulemuste alusel saab järeldada, et leviala laiendamine satelliidi kaudu ei pruukinud olla ilmtingimata kallim kui maapealse tehnoloogia kasutamine. Astra esitas ka lisadokumendid, mille eesmärk oli näidata, et nende kahe tehnoloogia paigaldus- ja käitamiskulud märkimisväärselt ei erine.

(78) Astra väidab ka seda, et satelliitringhäälingule juurdepääsu tingimuslikkuse tagamine ei takista vabalevikanalite edastamist. Tingimusjuurdepääsusüsteemid on olemas kogu maailmas ja neid ei ole keeruline kasutada (47). Pealegi sai Kantaabrias tingimusjuurdepääsu jaoks välja pakutud lahendus heakskiidu Kantaabria ametiasutustelt, kellel oli võimalus otsustada, milliseid kasutajaid teenuse vastuvõtmiseks aktiveerida. Seega kontrollis teenuse territoriaalset piiritlemist Kantaabria omavalitsus. Selle jaoks ei olnud vaja teha spetsiaalset kohandamist.

(79) Meetme asjakohasuse kohta väidab Astra, et mastaabisäästu tõttu on satelliittehnoloogia majanduslikult seda atraktiivsem, mida suurem on geograafiline leviala. Satelliittehnoloogia pandi ebasoodsamasse konkurentsiolukorda ainuüksi sellega, et meede jagati II piirkonnas enam kui 600 kohalikuks ja piirkondlikuks hankeks. Isegi kui Hispaania valitsus ei oleks saanud nõuda või soovitada piirkonnaülese koostoime kui rahaliste vahendite eraldamise tingimuse arvessevõtmist, oleksid piirkonnad võinud selle võimalusega arvestada, et tagada oma maksumaksjatele kõige kulutasuvama lahenduse valimine. Tegelikult väidab Astra, et nad püüdsid seda teha, enne kui Hispaania keskvalitsus sekkus otsusega maapealse tehnoloogia kasuks. Olles valinud riigihankemenetluse tulemusel välja Astra, püüdsid Kantaabria ametiasutused alguses veenda ka teisi piirkondi valima satelliidiplatvormi, kuivõrd see oleks vähendanud veelgi nende oma kulusid.

3.1.3. Käitamiseks ja hooldamiseks antav riigiabi

(80) Astra kordab, et osa vaidlusalustest meetmetest kujutavad endast jooksvalt antavat riigiabi, kuna autonoomsete piirkondade omavalitsused rahastavad II piirkonna kohalike võrkude käitamist ja hooldamist jooksvalt. Mis puudutab satelliitlahenduse iga-aastaseid käitamis- ja hoolduskulusid, siis Astra hinnangul ulatuvad need 100 000 euroni kanali kohta aastas, ehkki seda summat oleks olnud võimalik vähendada, kui satelliitlahenduse oleks valinud rohkem kui üks piirkond.

3.2. Abertise / Cellnexi märkused

(81) Abertis on telekommunikatsioonitaristu operaator ja võrguseadmete tarnija. Talle kuuluvad muude äriühingute hulgas Retevisión S.A. ja Tradia S.A., kes haldavad ja käitavad telekommunikatsioonivõrke ja -taristuid.

3.2.1. Riigiabi olemasolu

(82) Esiteks märgib Abertis, et uurimisalused meetmed ei kujuta endast riigiabi ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses. Piirkondlikud omavalitsused lihtsalt soetasid turutingimustel kaupu ja teenuseid avatud hankemenetluste teel ning nad jäävad II piirkonna ülekandejaamadesse paigaldatud seadmete omanikuks. Seega ei edastatud ei rahalisi vahendeid ega selle eest soetatud digiseadmeid kunagi kolmandale isikule.

(83) Peale selle leiab Abertis, et vaidlusalused meetmed ei andnud võrguoperaatoritele mingit arvestatavat majanduslikku eelist. Abertis väidab, et ta ei käita ühtki II piirkonnas asuvat kohalikku võrku (isegi kui nendega seotud ülekandejaamad kuuluvad talle) ning et seepärast ei ole tal võimalik saada mingit otsest kasu. Teiseks tegutses Abertis II piirkonnas üksnes riistvaratarnijana. Kolmandaks, isegi juhtudel, kui Abertis müüs ülekandejaama ajakohastamiseks kasutatud digiseadmed ja need seadmed paigaldati hiljem Abertisele kuuluvasse ülekandejaama, ei kaasnenud sellega mingit kasu. Seda seetõttu, et Abertis lihtsalt rendib neid ülekandejaamu turutingimustel kohalikele võrguoperaatoritele ja digiteerimisprotsess Abertisele makstavat rendisummat ei mõjutanud. Neljandaks rõhutab Abertis, et maapealse digitelevisiooni leviala mõningane suurenemine (1–2 %) ei too Abertisele kui I piirkonna platvormioperaatorile mingit majanduslikku kasu. Lisaks ei mõjuta II piirkonna digiteerimine hinda, mida Abertis saab ringhäälinguorganisatsioonidelt oma edastusteenuste eest nõuda, võttes eeskätt arvesse seda, et Abertise hulgimüügi hinnakujundust reguleerib Hispaania reguleeriv asutus Comisión del Mercado de Telecomunicaciones (edaspidi „CMT“) (48).

(84) Seoses II piirkonna kohalike võrguoperaatoritega (st kohalike omavalitsustega) leiab Abertis, et nende puhul ei saa rääkida mingist majanduslikust eelisest, sest nad ei ole ettevõtjad ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses ja igal juhul pakuvad nad avalikku teenust.

(85) Abertis väljendas ka arvamust, et uurimisalune meede ei toonud ringhäälinguorganisatsioonidele mingit majanduslikku kasu. II piirkonnas toimunud üleminek digiringhäälingule ei suurendanud televaatajate hulka võrreldes vaatajaskonnaga, kellel oli juurdepääs analoogtelevisioonile enne digiringhäälingule ülemineku protsessi algust 2005. aastal.

(86) Peale selle leiab Abertis, et vaidlusalustel meetmetel ei olnud arvestatavat mõju võrguoperaatoritevahelisele konkurentsile. Asjaolu, et ei Astra ega ükski muu eraettevõtja ei ole viimase 20 aasta jooksul näidanud üles huvi II piirkonnas ülekandeteenuste osutamise vastu, kinnitab, et turgu ei eksisteerinud ja et riigi sekkumine oli teenuste osutamise hõlbustamiseks vajalik. Ennekõike ei saa rääkida konkurentsi moonutamisest satelliittelevisiooni ja maapealse digitelevisiooni vahel, sest tegemist on kahe eraldi turuga. II piirkonna maapealsete võrkude digiteerimine ei muutnud mingil moel asjaomaste turgude konkurentsistruktuuri, vaid kujutas endast üksnes olemasoleva analoogplatvormi vajalikku tehnilist ajakohastamist.

(87) Abertise väitel pakutakse II piirkonna võrkude ringhäälinguteenuseid vaid teatud isoleeritud piirkondades ning seepärast ei mõjuta see liikmesriikidevahelist kaubandust.

(88) Juhul kui komisjon on seda meelt, et asjaomased riigiasutused või nende allüksused on ettevõtjad ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses, leiab Abertis, et vahendid, mis hõlmasid üleminekut digiringhäälingule II piirkonnas, kujutasid endast hüvitist avaliku teenuse osutamise eest. Sellega seoses on Abertis veendunud, et vaidlustatud meetmed vastavad Altmarki kohtupraktikas (49) sätestatud tingimustele ja et tegemist ei ole riigiabiga.

(89) Oma 13. juuni 2019. aasta kirjas selgitab Cellnex, et kõnealused meetmed ei ole valikulised ja seetõttu ei kujuta need endast riigiabi. Nende arvates ei ole maapealse digitelevisiooni tehnoloogia ja satelliittehnoloogia kõnealuse õiguskorra eesmärki silmas pidades võrreldavas faktilises ja õiguslikus olukorras. Nimelt kohaldatakse maapealse digitelevisiooni ja satelliittelevisiooni suhtes erinevaid õigusakte ning erinevalt satelliittelevisioonist on maapealne digitelevisioon oma laadilt avalik teenus. Maapealsel tehnoloogial on juba olemasolev taristu ja maapealse digitelevisiooni puhul on kasu I piirkonna digiteerimisega loodud sünergiast. Lisaks juhib Cellnex tähelepanu sellele, et ringhäälinguorganisatsioonidel ei ole sageli satelliidi kaudu edastamise õigust ja nad peaksid oma programmi jaoks nõutavad sisuõigused uuesti läbi rääkima. See suurendaks sisu maksumust ja sisu autorid ei tarvitse olla valmis õigusi müüma. Lisaks oleksid satelliittelevisiooniga seotud kulud märkimisväärselt suuremad kui maapealse digitelevisiooniga seotud kulud, nagu näitavad mitmed toimikus esitatud uuringud. Cellnex selgitab, et Astra uuringul on mitmeid puudusi ja seetõttu ei saa komisjon sellele uuringule tugineda.

(90) Cellnex väidab, et 2013. aasta otsuse tühistamisega kaasneb menetluse algatamise otsuse tühistamine. Cellnexi arvates oleks komisjon pidanud pärast 2013. aasta otsuse tühistamist vastu võtma uue menetluse algatamise otsuse, esitades põhjused selle kohta, miks uuritud meetmed on valikulised. Cellnex väidab, et sellise otsuse puudumisel ei saa ta oma kaitseõigust kasutada.

3.2.2. Olemasolev abi

(91) Abertise sõnul algas ringhäälinguvõrkude kasutuselevõtt II piirkonnas liberaliseerimata ringhäälingusektoris 1982. aastal. Sel ajal kuulus Hispaania riigile maapealse ringhäälingu turul seaduslik monopol. Enne kõnealuse sektori liberaliseerimist II piirkonnas rajatud kohalike võrkude paigaldamise, hooldamise ja käitamise rahastamiseks kasutatakse avaliku sektori vahendeid. Seepärast kujutab uuritav meede endast jooksvat, olemasolevat abi.

3.2.3. Kokkusobivus siseturuga

(92) Abertis väidab, et mis tahes võimalik riigiabi oleks ELi toimimise lepingu artikli 106 kohaselt siseturuga kokkusobiv, kuna see vastab kõigile komisjoni otsuse 2005/842/EÜ (50) (edaspidi „artikli 86 lõike 2 kohaldamise otsus“) tingimustele.

(93) Kui see aga nii ei ole, oleks mis tahes võimalik abi igal juhul vastavuses ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 3 punktiga c. Esiteks on Hispaania ametiasutuste vastu võetud meetmete eesmärk kiirendada Hispaanias digiringhäälingule ülemineku protsessi, mis on tunnistatud komisjoni riigiabialastes otsustes ühist huvi pakkuvaks eesmärgiks. Teiseks oli abi asjakohane vahend, kuna maapealne digitelevisioon on leviala laiendamiseks sobivam tehnoloogia (51). Lisaks majanduslikele põhjustele märgib Abertis ka seda, et ringhäälinguorganisatsioonid suhtuvad satelliidiplatvormi kasutamisse tõrksalt, sest neil tuleb oma tasuta levitatavate saadetega seotud õiguste omandamisel silmitsi seista piirangutega. Enamikul juhtudel omandavad nad üksnes õiguse edastada sisu konkreetse platvormi, nimelt maapealse digitelevisiooni kaudu, kuna see tehnoloogia võimaldab ülekandeid suunata ja geograafiliselt piiritleda. Peale selle on meetmed proportsionaalsed, kuna need hõlmavad üksnes kulusid, mis on hädavajalikud, et minna II piirkonnas üle analoogtelevisiooni teenustelt digitaaltelevisiooni teenustele. Vaidlusaluste meetmetega toetatakse vaid neid kulusid, mis on seotud II piirkonnas asuvate ülekandejaamade digiteerimisega, milleks omandatakse ja paigaldatakse digiseadmed.

(94) Meetme tehnoloogilise neutraalsuse kohta märgib Abertis, et maapealne tehnoloogia ei olnud ainus lahendus, mida Hispaania valitsus kaalus. Pealegi peeti III piirkonnas digitelevisiooni teenuste osutamiseks kõige sobivamaks tehnoloogiliseks valikuks lõpuks satelliidiplatvormi. Mis veelgi olulisem, lähtudes esitatud kulu-uuringutest, peetakse Abertise väitel maapealset digitelevisiooni tehnoloogiat II piirkonnas digitelevisiooni teenuste pakkumiseks kõige asjakohasemaks ja vähemkulukas platvormiks, et saavutada sama leviala, mis oli enne analoogtelevisiooni edastamise lõpetamist (52).

3.3. Itelazpi märkused

(95) Itelazpi S.A (edaspidi „Itelazpi“) on Baskimaa omavalitsuse avalik-õiguslik äriühing, mis osutab edastamis- ning raadio- ja televisiooniringhäälinguteenuseid. Oma 13. juuni 2019. aasta kirjas selgitab Itelazpi, et kõnealused meetmed ei ole valikulised ja seetõttu ei kujuta need endast riigiabi. Ta selgitab, et maapealse digitelevisiooni tehnoloogia ja satelliittehnoloogia ei ole kõnealuse õiguskorra eesmärki silmas pidades võrreldavas faktilises ja õiguslikus olukorras. Eelkõige kohaldatakse maapealse digitelevisiooni ja satelliittelevisiooni suhtes erinevaid õigusnorme (sealhulgas territoriaalse katvuse kohustust käsitlevad õigusnormid, autoriõigus). Erinevalt satelliittelevisioonist on maapealne digitelevisioon oma laadilt avalik teenus. Maapealsel digitelevisioonil on juba olemasolev taristu, mis tekitab sünergiat ja õigustab maapealse digitelevisiooni tehnoloogia valimist. Lisaks ei ole ringhäälinguorganisatsioonidel sageli õigust saateid satelliidi kaudu edastada ja kui neilt nõutakse satelliidiplatvormi kasutamist, peaksid nad oma programmi jaoks nõutavad sisuõigused uuesti läbi rääkima. See suurendaks sisu maksumust ja sisu autorid ei tarvitse olla valmis õigusi müüma. Lisaks oleksid satelliittelevisiooniga seotud kulud märkimisväärselt suuremad kui maapealse digitelevisiooniga seotud kulud, nagu näitavad mitmed toimikus esitatud uuringud. Itelazpi esitab veel kaks kulu-uuringut, mille tegi FTI Consulting 2015. ja 2019. aastal (53) (edaspidi „Itelazpi 2015. aasta uuring“ ja „Itelazpi 2019. aasta uuring“).

(96) Lisaks ei selgitata menetluse algatamise otsuses Itelazpi arvates valikulisuse kriteeriumiga seotud analüüsiraamistikku. Itelazpi väidab, et pärast 2013. aasta otsuse tühistamist oleks komisjon pidanud vastu võtma uue menetluse algatamise otsuse, milles oleks tulnud esitada põhjused, miks kõnealused meetmed on valikulised.

3.4. Radiodifusióni märkused

(97) Radiodifusión, mis registreeriti CMT operaatorite registris 2005. aasta novembris, pakub audiovisuaalse signaali edastamise teenuseid.

(98) Radiodifusión nõustub üldjoontes menetluse algatamise otsusega ja toetab komisjoni seisukohti, lisades neile mõned allpool esitatud täiendavad tähelepanekud. Radiodifusión on nõus, et riigiabi ei vasta Altmarki nõuetele ja toob kaasa märkimisväärse riigi rahaliste vahendite ülekandmise.

(99) Uuritud riigiabikavast said kasu võrguoperaatorid, kes maapiirkondades juba tegutsesid. Õigupoolest on meede viinud turul, mida iseloomustavad suured takistused turulesisenejatele, mis on kasulikud juba turgu valitsevale operaatorile, samade ajalooliste monopolimustrite kopeerimiseni. Eeskätt on Abertisel õnnestunud tugevdada oma monopoolset seisundit ning kasutada avaliku sektori rahalisi vahendeid selleks, et arendada välja uus ja tihedam võrgustik, mis võimaldab ettevõttel konkureerida uutel turgudel.

(100) Radiodifusióni väitel ei ole uuritud riigiabi proportsionaalne. Selleks et abi oleks kooskõlas proportsionaalsuse nõudega, peaks see piirduma hädavajalikuga, st seda tuleks kohaldada üksnes kaugetes maapiirkondades ja see peaks tooma tõhusate juurdepääsukohustuste nõudmisega võrdselt kasu kõikidele ettevõtjatele.

3.5. Ringhäälinguorganisatsioonide märkused

(101) Ringhäälinguorganisatsioonid väidavad, et meedet ei saa pidada riigiabiks, sest see ei ole toonud ühelegi ettevõttele ja eelkõige ringhäälingorganisatsioonidele rahalist kasu. Meetmed ei ole suurendanud ringhäälinguorganisatsioonide vaatajaskonda võrreldes ajaga, mil nad edastasid saateid analoogtehnoloogia abil. Pealegi ei mõjuta nende maapiirkondade, äärealade ja hõredalt asustatud alade elanikud, kuhu leviala laiendati, mingil moel reklaamiturgu ega ole osa ringhäälinguorganisatsioonide sihtvaatajaskonnast. Neil asjaoludel ei suurendanud erasektori operaatorid leviala laiendamise tulemusel reklaamitasusid.

(102) Ringhäälinguorganisatsioonid märkisid ka, et nad ei ole huvitatud üleminekust satelliidiplatvormile, kus nende saadetel tuleb konkureerida sadade teiste kanalitega. Maapealse platvormi eelis on piiratud maht, mis tähendab eraõiguslikele vabalevikanalite edastajatele väiksemat konkurentsi. Lisaks tõstsid nad esile asjaolu, et tavaliselt ostavad nad sisu üksnes maapealse platvormi jaoks. Seda seetõttu, et maapealne ringhääling tagab edastuse geograafilise piiritlemise, mis satelliitringhäälingu puhul ei ole võimalik.

(103) Ringhäälinguorganisatsioonid väitsid ka seda, et pärast otsust sõlmida Kantaabria hankeleping Astraga teavitasid nad Kantaabria ametiasutusi oma vastuseisust satelliitringhäälingule, sest nad olid omandanud õigused edastada saateid üksnes maapealse platvormi kaudu.

4. HISPAANIA MÄRKUSED

4.1. Üldised tähelepanekud

(104) Oma märkustes menetluse algatamise otsuse kohta on Hispaania ja autonoomsed piirkonnad esitanud mitmeid argumente (54). Need jagunevad üldiselt kahte kategooriasse. Esiteks väidavad Hispaania ametiasutused, et tegemist ei ole riigiabiga, kuna asjaomane teenus on üldist majandushuvi pakkuv teenus ja seega ei kujuta meede endast riigiabi, kuivõrd see teenus kuulub avalik-õiguslike ringhäälinguteenuste hulka. Pealegi ei looda sellega mingit eelist. Teiseks, isegi kui oleks tegemist riigiabiga, oleks see igal juhul artikli 106 lõike 2 või artikli 107 lõike 3 punkti c alusel siseturuga kokkusobiv, võttes arvesse seda, et a) analoogvõrk oli juba olemas ja tõhususe vaatenurgast oleks olemasoleva taristu ajakohastamine vähemkulukas kui üleminek uuele platvormile; b) vajalikele kvaliteedikriteeriumidele vastaks üksnes maapealne digitelevisiooni tehnoloogia ning c) hankemenetlused olid tehnoloogiliselt neutraalsed ja neis oleksid võinud osaleda ka teised platvormioperaatorid. Need argumendid on kokku võetud allpool.

(105) Oma 14. juuni 2019. aasta kirjas väidab Hispaania, et rahaline toetus digitelevisiooni leviala laiendamiseks äärealadel ja vähem linnastunud piirkondades ei ole valikuline ja seetõttu ei saa seda käsitada riigiabina (vt jaotis 4.2.3 allpool). Lisaks väidab Hispaania, et 2013. aasta otsuse tühistamine tõi kaasa menetluse algatamise otsuse tühistamise (55) ja seetõttu peaks komisjon vastu võtma uue menetluse algatamise otsuse. Hispaania arvates tuleks sellises uues menetluse algatamise otsuses esitada komisjoni seisukoht kõnealuste meetmete valikulisuse kohta.

4.2. Abi puudumine

4.2.1. Üldist majandushuvi pakkuv teenus

(106) Mis puudutab võrguoperaatoreid, siis Hispaania ametiasutuste sõnul osutavad nad üldist majandushuvi pakkuvat teenust Altmarki kohtuotsuse (56) tähenduses. Ent kuna autonoomsed piirkonnad vastutavad leviala laiendamise meetmete eest, tuleb Altmarki kohtuotsuse kohaldatavust vaadelda iga juhtumi puhul eraldi ja autonoomsete piirkondade ülesanne on tõendada, et Altmarki tingimused on täidetud. Kõige põhjalikumad argumendid esitas Baskimaa, kus digiteerimine toimus riigi osalusega äriühingu Itelazpi S.A. (edaspidi „Itelazpi”) vahendusel.

4.2.2. Eelise puudumine

(107) Riistvaratarnijate kohta märkis Hispaania, et kuna nad võitsid seadmete soetamiseks korraldatud hanke, on valikuline eelis välistatud.

(108) Mis puudutab võrguoperaatoreid, siis ehkki Abertis on I piirkonnas peamine operaator ja omab 29 % II piirkonna ajakohastatud rajatistest, ei käita ta II piirkonna võrku. Seepärast ei saa Abertis võrguoperaatorina sellest meetmest kasu.

(109) Võrgu käitamisega tegelevad hoopiski mõned piirkondlikud operaatorid, autonoomsed piirkonnad või kohalikud omavalitsused, kes lihtsalt rendivad Abertise rajatisi ja seadmeid. Autonoomsed piirkonnad ja kohalikud omavalitsused ei konkureeri teiste võrguoperaatoritega ja seega ei saa nad konkurentsieelist. Pealegi ei teeni nad mingit tulu, kuivõrd ringhäälinguorganisatsioonid ei maksa II piirkonnas ülekandeteenuste osutamise eest.

(110) Maapealse digitelevisiooni edastajate kohta väidab Hispaania, et uuritud meetmete mõju ringhäälinguorganisatsioonidele on peaaegu olematu. Meetmed ei suurendanud ringhäälinguorganisatsioonide vaatajaskonda võrreldes ajaga, mil saateid edastati analoogtelevisiooni vahendusel, kuivõrd leviala laiendamisel sihikule võetud elanikkonnast 2,5 % jaoks oli maapealne analoogtelevisioon juba kättesaadav. Seepärast ei mõjuta meetmed kõnealuste ettevõtete rahalist seisu.

4.2.3. Meetme valikulisuse puudumine

(111) Hispaania ametiasutused väidavad oma 14. juuni 2019. aasta kirjas, et kõnealused meetmed ei ole valikulised. Nad selgitavad, et maapealse televisiooni ja satelliittelevisiooni suhtes kohaldatavad õigusnormid on väga erinevad. Meetmete võtmise ajal reguleerisid eri tehnoloogiaid eri seadused (57). Hispaania selgitab, et kuigi praegu reguleeritakse kõiki audiovisuaalteenuseid 31. märtsi 2010. aasta üldseadusega nr 7/2010 audiovisuaalside kohta, on maapealse digitelevisiooni tehnoloogia ja muude tehnoloogiate õigusraamistikud väga erinevad. Eelkõige on maapealse digitelevisiooni teenuse osutamiseks loa saamise nõuded muude tehnoloogiatega võrreldes rangemad, põhjalikumad ja üksikasjalikumad. Lisaks sellele on maapealse digitelevisiooni tehnoloogia erinevalt teistest tehnoloogiatest üldist majandushuvi pakkuv teenus ja sellel on ranged levialaga seotud kohustused.

(112) Hispaania väidab, et maapealse ja muu tehnoloogia tegelik olukord on väga erinev. Maapealsed ja muud tehnoloogiad ei ole tehniliselt, kaubanduslikult ega majanduslikult võrreldavad. Digiringhäälingule üleminekul tugines Hispaania olemasolevale maapealse võrgu taristule. Satelliittehnoloogia abil toimuv digiüleminek oleks nõudnud uue edastus- ja vastuvõtutaristu täielikku kasutuselevõttu. See oleks muutnud ülemineku keerulisemaks ja kulukamaks. Hispaania märgib, et varem esitatud kulu-uuringud näitavad, et maapealne digitelevisioon oli kõige kulutõhusam lahendus. Lisaks ei ole ükski operaator enam kui 30 aasta jooksul pakkunud satelliittehnoloogiat ega ole seda Hispaanias kasutanud tasuta levitatava televisiooni edastamiseks, mida edastatakse üksnes maapealse digitelevisiooni kaudu. Hispaania arvates viitab see ka asjaolule, et maapealse digitelevisiooni ja muude tehnoloogiate tegelik olukord on erinev.

(113) Baskimaa väitis oma 4. veebruari 2019. aasta kirjas, et satelliittehnoloogia ja maapealse digitelevisiooni tehnoloogia ei ole võrreldavas õiguslikus ja faktilises olukorras ning seetõttu ei ole meede valikuline. Baskimaa juhtis tähelepanu sellele, et Hispaania ja Abertise esitatud uuringud näitavad, et satelliittehnoloogia ja maapealne digitelevisiooni tehnoloogia on õiguslikult ja sisuliselt märkimisväärselt erinevad. Need aruanded näitavad, et muude tehnoloogiate kui maapealse digitelevisiooni kasutamine digiteerimiseks oleks olnud oluliselt kulukam ja põhjustanud suuri viivitusi II piirkonna digiteerimisel.

(114) Kataloonia omavalitsus esitas oma 14. jaanuari 2019. aasta kirjas, mille Hispaania ametiasutused edastasid komisjonile 19. veebruaril 2019, 2017. aasta septembris tehtud uuringu. Uuringu tellis Centre de Telecomunicacions i Tecnologies de la Informació (edaspidi „CTTI“) ja selle tegid Federación Catalana de Empresas Integradas e integradoras de Telecomunicaciones (FEDECOMINTE), Kataloonia Inseneride Liit (Telco.cat) ja Kataloonia Telekommunikatsioonitehnika Liit (Graus TIC) (edaspidi „Kataloonia uuring“). Uuringus hinnati II piirkonnas digitelevisiooni pakkumiseks kavandatud eri tehnoloogiaid ning jõuti järeldusele, et kõige tasuvamad tehnoloogiad olid maapealne ja satelliittehnoloogia ning neist kahest tehnoloogiast oli maapealse digitelevisiooni tehnoloogia kodanike jaoks kõige odavam. Uuringu põhjal väidab Kataloonia valitsus, et maapealse digitelevisiooni tehnoloogia valik digitelevisiooni pakkumiseks II piirkonnas on objektiivselt põhjendatud ning et meedet ei saa pidada riigiabi seisukohast diskrimineerivaks ja valikuliseks.

4.3. Kokkusobivus siseturuga vastavalt ELi toimimise lepingu artikli 106 lõikele 2 ja artikli 107 lõike 3 punktile c

(115) Baskimaa ametiasutused väitsid, et Itelazpile antud riigiabi on vastavalt ELi toimimise lepingu artiklile 106 siseturuga kokkusobiv. Seoses sellega leiavad nad, et meede vastab kõigile tingimustele, mis on sätestatud 28. novembri 2005. aasta otsuses EÜ asutamislepingu artikli 86 lõike 2 kohaldamise kohta üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid osutavatele ettevõtjatele avalike teenuste eest makstava hüvitisena antava riigiabi suhtes (edaspidi „artikli 86 lõike 2 kohaldamise otsus”) (58).

(116) Juhul kui komisjon otsustab, et Hispaania ametiasutuste võetud meetmed maapealse digitelevisiooni kasutuselevõtuks II piirkonnas kujutavad endast riigiabi ja et need ei ole ELi toimimise lepingu artikli 106 kohaldamisel siseturuga kokkusobivad, väidab Hispaania, et need meetmed on kindlasti siseturuga kokkusobivad, kuivõrd nende eesmärk on tagada liidule huvi pakkuva eesmärgi saavutamine (üleminek digiringhäälingule); seega kehtib nende puhul Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 107 lõike 3 punktis c sätestatud erand.

4.3.1. Väited tõhususe kohta

(117) Hispaania sõnul ei ole riiklik tehniline kava ja üleminekukava riigi tasandil leviala laiendamise kavad, sest neis käsitletakse üksnes üleminekut I piirkonnas. Sellisena ei piira need kavad leviala laiendamiseks olemasolevaid tehnoloogilisi võimalusi. Raamlepingutel ei ole samasugust reguleerivat staatust nagu neil kahel kaval ning need põhinevad keskvalitsuse ja piirkondlike omavalitsuste vahelistel kokkulepetel. Lisaks ei välistata Hispaania sõnul nendega satelliittehnoloogia ja muude tehnoloogiate kasutamist. Leviala laiendasid ja tehnoloogia valisid igatahes autonoomsed piirkonnad, kasutades selleks tavaliselt hankemenetlust. Hispaania väidab, et üks selline Castilla-Leónis korraldatud hange oli tehnoloogiliselt neutraalne ning ainuüksi see, et selline hange korraldati, tõendab, et keskametiasutused ei surunud maapealset tehnoloogiat autonoomsetele piirkondadele peale.

(118) Isegi kui mõnes mujal korraldatud hankemenetluses ka viidati teatud maapealse tehnoloogia tehnilistele elementidele, saab seda selgitada asjaoluga, et maapealne ringhääling nõuab teatud elemente, mida ei ole satelliitringhäälingu puhul vaja, ja nende lisamine oli vajalik selleks, et maapealseid lahendusi hangetest mitte välja jätta.

(119) Hispaania ametiasutused viitavad ka uuringule universaalse digitelevisiooniteenuse osutamise teostatavuse kohta eri tehnoloogiate (maapealne digitelevisioon ja satelliittelevisioon) abil, mille tööstus-, turismi- ja kaubandusministeerium tegi 2007. aasta juulis, st enne kui tehti ettepanek rahastada maapealse digitelevisiooni leviala laiendamist (edaspidi „Hispaania 2007. aasta uuring“). Ehkki ametiasutused tunnistavad, et uuring oli vaid sisedokument, millele hiljem ei tuginetud, rõhutavad nad sellegipoolest, et uuringus võeti arvesse maapealse digitelevisiooni ja satelliitedastuse kasutamise tegelikke kulusid. Uuringu järeldus oli, et seda, milline tehnoloogia on televisioonisignaali leviala laiendamisel tõhusam või odavam, ei ole võimalik eelnevalt kindlaks määrata. Selle asemel tuleks valik teha iga piirkonna puhul eraldi, võttes eelistatavalt aluseks konkreetses autonoomses piirkonnas tehtud uuringud, milles analüüsitakse selliseid tegureid nagu topograafia, elanikkonna territoriaalne jaotumine ja olemasoleva taristu seisund.

4.3.2. Kvalitatiivsed nõuded

(120) Esitatud on kaks kvalitatiivset argumenti. Esiteks ei ole tasuta levitatavad maapealse digitelevisiooni kanalid senini olnud selles piirkonnas satelliitringhäälingu kaudu kättesaadavad. Üleminek satelliidiplatvormile tähendaks seega, et kliendid peavad teenuse eest maksma.

(121) Teiseks tuleb lisaks üleriigilistele kanalitele edastada ka piirkondlikke kanaleid. Maapealse digitelevisiooni tehnoloogia võimaldab igal geograafilisel piirkonnal vastu võtta selle piirkonna kanaleid. Piirkondlike ja kohalike kanalite põhjal eraldatakse maapealsele televisioonile kogu Hispaanias kokku 1 380 sagedust, ilma vajaduseta mis tahes tehnilise piirangu järele ja laiendamata edastamist väljapoole iga kanali sihtpiirkonda. Hispaania sõnul oleks see satelliitvõrkude puhul võimatu, sest need ei võimalda geograafilist piiritlemist ja seetõttu tuleks kasutada keerulist tingimusjuurdepääsusüsteemi. See suurendaks veelgi satelliitringhäälingu kulusid ja ringhäälinguorganisatsioonid ei oleks valmis andma juurdepääsu oma kanalitele, olemata veendunud, et piiritlemine on võimalik.

4.3.3. Tehnoloogianeutraalsus

(122) Hispaania sõnul ei sunnitud kesk- ja piirkondlike ametiasutuste kahepoolsete lepingutega peale konkreetselt digiteerimistehnoloogiat. Neis lihtsalt nähti ette edastamine autonoomsetesse piirkondadesse, lähtudes digiteerimise kuludest, mille arvutamisel võeti aluseks maapealse digitelevisiooni tehnoloogia, mida peeti tõhusaks võrdlustehnoloogiaks. Seoses sellega tuleb Hispaania sõnul arvesse võtta asjaolu, et leviala laiendamise ajal jõudis maapealne analoogtelevisioon 98,5 %ni Hispaania kodudest.

(123) Menetluse algatamise otsuses nimetatud Kantaabria hankemenetluse puhul toonitasid Hispaania ametasutused, et hange, mille Astra võitis, puudutas nii I kui ka II piirkonda, st selle eesmärk oli digitelevisiooni universaalne pakkumine Kantaabria piirkonnas. Sellel oleks juhtumi hindamisele kahetine mõju.

(124) Esiteks, Kantaabria projekt osutus läbikukkunuks siis, kui pärast Astraga lepingu sõlmimist teatasid mõned suured ringhäälinguorganisatsioonid Astrale ja Kantaabria omavalitsusele, et nad ei luba edastada oma saateid satelliidi vahendusel. Seetõttu ei olnud kava eesmärki enam lihtne saavutada. Teiseks oli lepingu lõpetamise peamine põhjus keskvalitsuse otsus tagada satelliitringhäälingu levi kogu Hispaania III piirkonnas, mitte otsus eraldada keskvalitsuse rahalisi vahendeid leviala laiendamiseks II piirkonnas. Peale selle lõpetati leping 2008. aasta novembris, sest selleks ajaks oli ilmne, et Astra ei suuda oma kohustusi täita. Eeskätt ei alustanud Astra vajalike töödega õigel ajal ja ei saanud tasuta kanaleid levitavatelt ringhäälinguorganisatsioonidelt luba edastada nende kanaleid.

(125) Kantaabria projekt on käesoleva otsuse kontekstis asjakohane ainult niivõrd, kuivõrd satelliidiplatvormi võib pidada maapealse platvormi täieõiguslikuks alternatiiviks. Sellega seoses ei ole eespool esitatud väited asjakohased. Valides III piirkonna jaoks satelliidiplatvormi, võtsid Hispaania ametiasutused vastu riikliku kava ja kehtestasid spetsiaalse määruse, millega nõutakse, et ringhäälinguorganisatsioonid kooskõlastaksid üksteisega oma tegevust ja valiksid ühe ühise satelliittelevisiooni pakkuja. Hispaania märgib, et menetluse algatamise otsuse kohaselt oleks sarnast mehhanismi saanud kohaldada ka II piirkonna puhul. Hispaania sõnul oleks sellise kohustuse kehtestamine II piirkonna ringhäälinguorganisatsioonidele siiski olnud vastuolus minimaalse sekkumise põhimõttega. Lisaks ei soovi Hispaania ringhäälinguorganisatsioonid satelliidiplatvormi kasutada. Erinevalt teistest liikmesriikidest ei ole Hispaanias tasuta levitatavat satelliidiplatvormi. Hispaania sõnul ei anna lepingu lõpetamise kohta esitatud põhjendused mingit põhjust kahelda selles, et satelliittehnoloogia võib olla II piirkonnas televisioonisignaalide edastamiseks sobiv platvorm.

4.3.4. Konkurentsi- ja kauplemismoonutuste puudumine

(126) Hispaania märkis võrguoperaatoritevahelise konkurentsi kohta, et maapealne televisioon ja satelliittelevisioon on kaks täiesti erinevat turgu ning et seepärast ei moonutatud uuritud meetmetega asjaomastel turgudel konkurentsi. Hispaania väidab, et uuritavad meetmed ei mõjuta mingil moel liidusisest turgu, sest need on suunatud piiratud geograafilise piirkonna elanikele. Kuna tegemist on kohalike teenustega, on ebatõenäoline, et meede mõjutab liikmesriikidevahelist kaubandust.

4.4. Vähese tähtsusega riigiabi eeskirja kohaldatavus

(127) Hispaania ametiasutuste arvates on komisjoni määrusega (EÜ) nr 1998/2006 vähese tähtsusega abi kohta (59) kehtestatud vähese tähtsusega riigiabi eeskiri kohaldatav märkimisväärse osa rahastamise suhtes. Riistvara ostsid kõik autonoomsed piirkonnad või kohalikud omavalitsused iseseisvalt, seepärast tuleks vähese tähtsusega abi sätteid analüüsida sellel tasandil. Kuna sellistel juhtudel on teada makstud summa, samuti soetatud kaubad ja teenused, oli abi piisavalt läbipaistev, et kohaldada vähese tähtsusega abi piirmäärasid.

4.5. Käitamiseks ja hooldamiseks antav riigiabi

(128) Seoses ülekandejaamade käitamise ja hooldamisega leiavad Hispaania keskametiasutused, et need ei kuulu leviala laiendamiseks tehtud tööde hulka, mida rahastab osaliselt tööstus-, turismi- ja kaubandusministeerium. Ministeerium ei ole pädev nõudma omavalitsustelt või autonoomsetelt piirkondadelt, et nad jätkaksid käitamist ja hooldamist pärast leviala laiendamise hangetes märgitud perioodi lõppu. Seepärast ei ole võimalik täielikult välistada mõne jaama käitamise ja hooldamise katkemist kohaliku omavalitsuse eelarvekärbete tõttu. Käitamise ja hooldamise iga-aastased kulud moodustavad keskasutuste esialgse hinnangu kohaselt esialgsest investeeringust 10 %. Paljud autonoomsed piirkonnad esitasid uurimise käigus üksikasjalikumaid andmeid II piirkonnas maapealse digitelevisiooni võrgu käitamiseks ja hooldamiseks kulutatud rahaliste vahendite kohta.

5. POOLTE MENETLUSLIKE ARGUMENTIDE HINDAMINE

(129) Itelazpi, Cellnex ja Hispaania väitsid oma 13. ja 14. juuni 2019. aasta märkustes, et komisjon oleks pidanud pärast 2013. aasta otsuse tühistamist vastu võtma uue menetluse algatamise otsuse, milles oleks tulnud esitada komisjoni seisukoht asjaomaste meetmete valikulisuse kohta. Hispaania ja huvitatud isikute arvates ei võimaldanud uue menetluse algatamise otsuse puudumine neil oma kaitseõigust kasutada.

(130) Hispaania ja Cellnex väitsid ka, et käesolevas juhtumis tehtud menetluse algatamise otsus tühistati, kui Euroopa Kohus tühistas 2013. aasta otsuse. 2013. aasta otsuse punktis 41 on sätestatud: „Täiendavaid üksikasju leiab menetluse algatamise otsusest, mida tuleks käsitada käesoleva otsuse lahutamatu osana“. Hispaania arvates tähendab see seda, et 2013. aasta otsuse tühistamisega kaasneb menetluse algatamise otsuse tühistamine. See seisukoht on ekslik järgmistel põhjustel.

(131) Esiteks on menetluse algatamise otsus ja lõplik otsus eraldiseisvad õigusaktid, millel on erinevad õiguslikud tagajärjed. Menetluse algatamise otsus on vastu võetud 1999. aasta menetlusmääruse artikli 4 lõike 4 alusel. Menetluse algatamise otsuses esitatakse komisjoni kahtlused uuritud meetmete kokkusobivuse kohta siseturuga. Lõplik otsus (st 2013. aasta otsus) võeti vastu 1999. aasta menetlusmääruse artikli 7 lõike 5 alusel. 2013. aasta otsuses leidis komisjon, et abi ei olnud siseturuga kokkusobiv ja kohustas abi tagasi nõudma. Kuna menetluse algatamise otsus ja lõplik otsus on kaks eri õigusakti, on 2013. aasta otsuse punkti 41 õige tõlgendus see, et menetluse algatamise otsuses esitatud faktilised üksikasjad on 2013. aasta otsuse osa. Peale selle ei ole lõpliku otsuse tühistamine seotud nende faktiliste asjaoludega.

(132) Teiseks ei taotlenud Hispaania ja huvitatud isikud üheski pärast 2013. aasta otsuse vastuvõtmist esitatud hagis menetluse algatamise otsuse tühistamist: nad taotlesid lõpliku otsuse tühistamist. Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt ei või Euroopa Kohtu tehtud tühistamisotsus ületada hageja nõude piire (60). Kuna ühegi hagiga ei nõutud menetluse algatamise otsuse tühistamist, ei oleks Euroopa Kohus saanud menetluse algatamise otsust Retegali kohtuotsusega (61) tühistada.

(133) Kolmandaks ei mõjuta liidu õigusakti tühistamine väljakujunenud kohtupraktika kohaselt ilmtingimata ettevalmistavaid dokumente (62). Sellise akti tühistamine, millega lõpetatakse mitut etappi hõlmav haldusmenetlus, ei too ilmtingimata kaasa vaidlustatud otsuse vastuvõtmisele eelnenud menetluse tühistamist, sõltumata tühistava kohtuotsuse sisust või menetlust puudutavatest põhjustest.

(134) Seoses väidetava kohustusega taasalustada menetlust pärast 2013. aasta otsuse tühistamist märgib komisjon, et miski õigusaktis ega kohtupraktikas ei viita sellele, et komisjoni otsuse tühistamine tähendaks tingimata ametliku uurimismenetluse taasalustamist, võttes vastu uue otsuse (vt eelkõige kohtuotsus, Üldkohus, 6. juuli 2017, SNCM vs. komisjon, T-1/15, ECLI:EU:T:2017:470, punkt 69). Nagu eespool selgitatud, ei mõjuta ühenduse õigusakti tühistamine kohtupraktika kohaselt tingimata ettevalmistavaid dokumente. SNCMi kohtuasjas ei alustanud komisjon pärast komisjoni lõpliku otsuse tühistamist menetlust uuesti, vaid lihtsalt palus pooltel esitada oma märkused. Euroopa Kohus märkis, et kuna komisjon andis liikmesriigile ja pooltele võimaluse esitada pärast otsuse tühistamist märkusi, on liikmesriigi ja huvitatud isikute menetlusõigused tagatud. Pealegi ei ole nõukogu määruses (EL) 2015/1589 (63) täpsustatud, millal peab komisjon menetlust uuesti alustama. Seega ei saa ka väidetav kohustus taasalustada menetlust uue otsuse vastuvõtmisega tuleneda eespool nimetatud määrusest.

(135) Hispaania, Itelazpi ja Cellnex väidavad, et komisjon oleks pidanud vastu võtma uue menetluse algatamise otsuse, milles oleks esitatud üksikasjalik valikulisuse analüüs, et pooled oleksid saanud avaldada oma arvamust meetme valikulisuse kohta. Komisjon märgib, et Hispaania ametiasutused on juba avaldanud arvamust valikulisuse puudumise kohta esialgses uurimisetapis (nagu on märgitud menetluse algatamise otsuse punktis 22 (64)). Menetluse algatamise otsuses esitas komisjon esialgse seisukoha riigiabi olemasolu (sealhulgas valikulisuse) ja abi kokkusobivuse kohta siseturuga. Menetluse algatamise otsuses märgiti, et vaidlustatud meetmed moonutavad konkurentsi, soodustades maapealse digitelevisiooni tehnoloogiat, ning väideti ka, et maapealse digitelevisiooni ja satelliittelevisiooni sektor konkureerivad omavahel (näiteks osutati Kantaabria juhtumile, kus algselt võitis hanke satelliidioperaator). Menetluse algatamise otsuses selgitati, miks mõned platvormid said teistega võrreldes eelise. See võimaldas Hispaanial ja huvitatud isikutel kujundada oma seisukohad meetmete valikulisuse kohta. Oma 30. novembri 2010. aasta märkustes menetluse algatamise otsuse kohta selgitas Hispaania, et maapealse digitelevisiooni tehnoloogiat kasutavad võrguoperaatorid ei saanud teiste võrguoperaatoritega võrreldes valikulist eelist. Hispaania väitis ka, et kõnealused meetmed ei diskrimineerinud muid tehnoloogiaid peale maapealse digitelevisiooni, selgitades maapealse digitelevisiooni ja satelliittelevisiooni vahelisi kulude ja turutingimustega seotud erinevusi. Hispaania rõhutas, et satelliittelevisioon ja maapealne digitelevisioon ei kuulu samale turule. See näitab, et Hispaanial oli võimalus väljendada oma seisukohti valikulisuse küsimuses juba pärast menetluse algatamise otsust.

(136) Lisaks ei ole muutunud ei uurimisalune meede, juhtumi asjaolud ega õiguslik hinnang.

(137) Lisaks saatis komisjon 26. aprillil 2019 Hispaaniale, Itelazpile, Cellnexile, Retevisiónile, CTTI-le, Navarra de Servicios y Tecnologias SA-le, Retegalile ja Astrale teabenõude, milles palus pooltel esitada oma märkused Retegali kohtuotsuse ja asjaomaste meetmete valikulisuse kohta (65). Cellnex, Itelazpi, Hispaania ja Astra esitasid oma vastustes komisjoni teabenõudele üksikasjalikud märkused, avaldades oma seisukoha valikulisuse kriteeriumi kohta. Huvitatud isikud esitasid üksikasjalikud märkused ning komisjon on analüüsinud kõiki Hispaania ja asjaomaste kolmandate isikute esitatud uusi, asjakohaseid ja selleaegseid asjaolusid. Eespool öeldut arvesse võttes oli Hispaanial ja teistel huvitatud isikutel piisavalt võimalusi teha valikulisuse küsimuses oma seisukohad kuuldavaks ja seega järgiti täielikult poolte menetlusõigusi.

6. ABI HINDAMINE

6.1. Abi õiguslik alus

(138) Nagu on üksikasjalikult kirjeldatud eespool jaotise 2.2 põhjendustes (28)–(39), on Hispaanias digiringhäälingule ülemineku õigusraamistik keerukas kogum eri õigusaktidest, mille on nelja aasta jooksul välja andnud nii keskvalitsus kui ka piirkondlikud ja kohalikud omavalitsused. 2005. aasta riikliku tehnilise kava ja 2007. aasta üleminekukavaga reguleeritakse peamiselt üleminekut maapealsele digitelevisioonile I piirkonnas, ent pannakse ühtlasi alus II piirkonnas võetavatele edasistele laiendamismeetmetele. Piirkondlikud omavalitsused rakendasid need laiendamismeetmed pärast seda, kui olid sõlminud keskvalitsusega mitu raamlepingut (edaspidi „2008. aasta raamlepingud“) ning allkirjastanud 2008. aastal varasemate, 2006. aasta raamlepingute lisa ja 2009. aastal 2008. aasta raamlepingute lisa.

(139) Nende lepingute sõlmimise ja lisade allkirjastamise tulemusel võtsid piirkondlikud ja kohalikud ametiasutused mitmesuguseid meetmeid, mille eesmärk oli laiendada II piirkonnas maapealse digitelevisiooni leviala eeskätt riigihangete kaudu, nagu on kirjeldatud põhjendustes (40)–(43). Seepärast leiab komisjon, et keskvalitsuse tasandil vastu võetud eri õigusaktid ning tööstus-, turismi- ja kaubandusministeeriumi ja autonoomsete piirkondade vahel sõlmitud ja muudetud lepingud on II piirkonnas leviala laiendamise abikava aluseks ja sisaldavad selle olulisi elemente, s.o II piirkonnas digitelevisioonile ülemineku stimuleerimist ja selle stiimuli piiramist maapealse tehnoloogiaga. Nende õigusaktide ja kokkulepete eesmärk oli panna autonoomseid piirkondi võtma meetmeid, mis ei olnud tehnoloogiliselt neutraalsed (66). Kuigi riikliku tehnilise kavaga reguleeritakse üleminekut maapealsele digitelevisioonile I piirkonnas, antakse sellega ka kohalikele omavalitsustele volitused rajada koostöös autonoomsete piirkondadega täiendavad ülekandekeskused, et tagada maapealse digitelevisiooni vastuvõtt II piirkonnas. Seega kavandas keskvalitsus juba siis maapealse digitelevisiooni leviala laiendamist. Digitelevisioonile üleminekut reguleerivas põhiõigusaktis sisalduvates volitustes on viidatud üksnes maapealsele platvormile. Lisaks nähtub kuninglikust dekreedist 1/2009, et satelliittehnoloogia kasutamine on ette nähtud ainult III piirkonnas. Seega on autonoomsed piirkonnad praktikas järginud just keskvalitsuse suuniseid maapealse digitelevisiooni leviala laiendamise kohta (67). Autonoomsed piirkonnad rakendasid keskvalitsuse kava oma vastavate raamlepingute alusel, mis järgisid sama mudelit.

(140) Seega ilmneb nimetatud kesktasandil vastu võetud õigusaktidest, kokkulepetest ja lisadest, et need on aluseks kavale, mille eesmärk on laiendada maapealse digitelevisiooni leviala II piirkonnas, kasutades üksnes maapealset ringhäälingut. Lisaks ei olnud keskvalitsusel või kohalikel omavalitsustel sellises olukorras süsteemi tehnilisel rakendamisel mingit kaalutlusruumi, et järgida tehnoloogilise neutraalsuse põhimõtet. Riiklike, piirkondlike või kohalike ametiasutuste võetud meetmed järgisid sama eesmärki ning nende tihedat seotust silmas pidades tuleks neid analüüsida koos ühe ja sama kava osana. Seda kinnitas ka Üldkohus kohtuasjas T-541/13 tehtud otsuses seoses 2013. aasta otsuse tühistamise hagiga järgmiselt. See järeldus kehtib ka käesolevas otsuses käsitletud meetmete puhul (mis on samad kui need, mida käsitleti 2013. aasta otsuses): „52 Il résulte de différents actes législatifs et administratifs des autorités espagnoles que le plan de transition vers la télévision numérique dans l’ensemble du territoire du Royaume d’Espagne par un recours prédominant à la technologie terrestre obéissait à une initiative lancée et coordonnée par l’administration centrale. Il est constant, ainsi qu’il ressort du considérant 24 de la décision attaquée, que la loi 10/2005, qui marquait le début de la réglementation du passage à la TNT, a précisé la nécessité d’encourager la transition de la technologie analogique vers la TNT. Ainsi qu’il ressort du considérant 26 de ladite décision, les autorités espagnoles prévoyaient, dans une disposition additionnelle du programme technique national en faveur de la TNT, la possibilité d’une extension de couverture au moyen de la technologie terrestre dans les zones à faible densité de population à la condition que l’installation locale soit conforme à ce programme. Les considérants 28 à 32 de cette décision, dont le contenu n’est pas contesté par les requérantes, décrivent la collaboration entre le MITC et les communautés autonomes au moyen de conventions-cadres et d’addenda à des conventions-cadres afin de procéder à la numérisation dans ladite zone. Ces actes avaient notamment trait au cofinancement par le gouvernement espagnol de l’extension de la couverture de la TNT dans cette zone. 53 Au vu des éléments qui précèdent, il ne saurait être reproché à la Commission d’avoir analysé les mesures espagnoles en faveur du déploiement de la TNT dans la zone II dans un seul et même contexte. En effet, les différentes interventions étatiques aux niveaux national, régional et communal devant être analysées en fonction de leurs effets, elles présentaient, en l’espèce, des liens tellement étroits entre elles qu’elles pouvaient être considérées par la Commission comme un seul régime d’aides accordé par les autorités publiques en Espagne. Tel est le cas notamment parce que les interventions consécutives en Espagne présentaient, au regard notamment de leur chronologie, de leur finalité et de la situation dans ladite zone, des liens tellement étroits entre elles qu’il ne saurait être reproché à la Commission de ne pas les avoir dissociées (voir, en ce sens, arrêt du 19 mars 2013, Bouygues et Bouygues Télécom/Commission, C-399/10 P et C-401/10 P, Rec, EU:C:2013:175, points 103 et 104).“

(141) Sellele järeldusele kinnituse leidmiseks on komisjon uurinud ka autonoomsete piirkondade endi korraldatud üksikute hangete valimit. Valim hõlmab kogu Hispaania territooriumi, välja arvatud Melilla (selle piirkonna kohta Hispaania ametiasutused hankemenetlusi ei esitanud, väites, et asjakohased dokumendid puudusid). Valim hõlmab nii leviala laiendamise hankeid kui ka seadmete tarnimise hankeid. Lisaks sisaldab valim erineva eelarvega hankeid: suhteliselt väikese eelarvega hanked ja suure eelarvega hanked (eelarve üle 10 miljoni euro). Valimi valik ja katvus tagavad valimi representatiivsuse. Need hanked on eelnevates põhjendustes kirjeldatud riikliku programmi rakendamise tulemus, mis oli eelnevalt kindlaks määratud õigusaktide ja autonoomsete piirkondadega sõlmitud lepingute alusel. Valimi kontrollimine kinnitab eespool esitatud järeldust, sest valdav enamik uuritud hangetest ei ole olnud tehnoloogiliselt neutraalsed. Selle representatiivse valimi põhjal kinnitas komisjon, et teatavates autonoomsetes piirkondades korraldatud hangete puhul järgiti loogikat, mille kohaselt olid need hanked suunatud üksnes maapealsele tehnoloogiale.

(142) Isegi tehnoloogiliselt neutraalseteks kvalifitseerunud üksikute hankemenetluste puhul, mis formaalselt ei olnud diskrimineerivad, võis komisjon kindlaks teha vaid väga vähesed neist. Nende hangete tehniline kirjeldus oli sõnastatud nii, et hoolimata Hispaania keskvõimude plaanidest võisid neis osaleda ettevõtjad, kes kasutasid muid tehnoloogiaid kui maapealne tehnoloogia. Igal juhul viitab pelk asjaolu, et vähesed hangetest oleksid olnud tehnoloogiliselt neutraalsed, üksnes kava puudulikule rakendamisele, kuid ei muuda seda kava kehtetuks.

(143) Üldkohus täpsustas seoses 2013. aasta otsusega veel, et: „Komisjon ei rakendanud skaleerimist, kui ta leidis, et valimi suhtes tuvastatud rikkumised leidsid aset kogu Hispaanias. Komisjon piirdus asjaomase abikava tunnuste uurimisega ja õigesti ei järeldanud, et kuna analüüsitud hankemenetlused ei järginud tehnoloogilise neutraalsuse põhimõtet, ei järgitud seda põhimõtet kõikide hankemenetluste puhul, mis puudutasid maapealse digitaaltelevisiooni käitamist, mis ilmekalt nähtub ka vaidlustatud otsuse resolutsioonist“ (68). See järeldus kehtib ka käesolevas otsuses käsitletud meetmete puhul (mis on samad kui need, mida käsitleti 2013. aasta otsuses).

(144) Maapealse digitelevisiooni kasutuselevõtuks II piirkonnas ette nähtud riigiabi väljamaksmine toimus rahaliste vahendite ülekandmise teel kesk- ja piirkondlikelt ametiasutustelt abisaajatele. See toimus eri autonoomsetes piirkondades erineva aja jooksul. Saadud teabe põhjal toimusid kõige varasemad kindlakstehtud hankemenetlused 2008. aasta juulis (69). Lisas on esitatud avaliku sektori kulude arvestus piirkondade kaupa.

(145) Võrkude käitamiseks ja hooldamiseks jooksvalt antud abi täiendab kava, mille eesmärk on laiendada maapealse digitelevisiooni leviala II piirkonnas, kasutades üksnes maapealset ringhäälingut, ning on selle loogiline tagajärg, kuigi keskvalitsus jättis selle jooksvalt antava abi rakendamise autonoomsetele piirkondadele. Mõned autonoomsed piirkonnad algatasid olemasolevate maapealsete digivõrkude käitamiseks ja hooldamiseks hankemenetlused (vt otsuse lisa veerg „püsikulud”), mis avaldati asjaomaste piirkondade ametlikes väljaannetes (70).

(146) Nagu on selgitatud eespool põhjenduses (62), ei anta käesolevas otsuses õiguslikku hinnangut uute, muudetud meetmete kohta.

6.2. Riigiabi hindamine vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 107 lõikele 1

6.2.1. Abi olemasolu ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses

(147) Kõnealust meedet, sealhulgas põhjenduses (44) kirjeldatud jooksvalt antud abi seadmete käitamiseks ja hooldamiseks, võib pidada riigiabiks ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses, milles on sätestatud riigiabi olemasolu tingimused. Esiteks peab olema tegemist riigi sekkumisega või abi andmisega riigi ressurssidest. Teiseks peab see sekkumine andma abisaajale valikulise majandusliku eelise. Kolmandaks peab see kahjustama või ähvardama kahjustada konkurentsi. Neljandaks peab see sekkumine potentsiaalselt kahjustama liikmesriikidevahelist kaubandust.

6.2.1.1. Riigi rahalised vahendid

(148) Kõnealune meede tuleneb nii riigi kui ka piirkonna ja kohalikul tasandil vastu võetud õigusaktide süsteemist, mida on kirjeldatud eespool, ning samuti Hispaania eri tasandi ametiasutuste vahel sõlmitud lepingutest. Hispaania ei vaidlustanud menetluse algatamise otsuses esitatud järeldust, et meedet rahastati eelarvevahenditest. Ent Hispaania rõhutas, et seda rahastati nii riigi kui ka piirkondlike ja kohalike omavalitsuste eelarvetest. Hispaania märkis ka, et kõnealune meede kujutas endast tegelikult lihtsalt rahaliste vahendite ülekandmist eri ametiasutuste vahel. Selle vastu, et vahendid on pärit peamiselt riigieelarvest ning osaliselt piirkondlikest ja kohalikest eelarvetest, Hispaania ei vaielnud. Lisaks ei kujutanud meede endast lihtsalt rahaliste vahendite ülekandmist ametiasutuste vahel, sest lõppkokkuvõttes kasutasid neid vahendeid maapealse digitelevisioonivõrgu kasutuselevõtuks üksused, kes tegelevad majandustegevusega (nagu on selgitatud jaotises 6.2.1.2).

(149) Seepärast on jõutud järeldusele, et uurimisalust meedet rahastati otse riigieelarvest ning konkreetsete autonoomsete piirkondade ja kohalike omavalitsuste eelarvest. Põhjenduses (44) kirjeldatud käitamis- ja hooldusabi ei rahastatud riigieelarvest, vaid otse autonoomsete piirkondade eelarvest. Seepärast on see seostatav riigiabiga ja kujutab endast riigi rahaliste vahendite kasutamist.

6.2.1.2. Majandustegevusega tegelevatele üksustele majandusliku eelise andmine

(150) Kõnealune meede toob kaasa riigi rahaliste vahendite ülekandmise teatud ettevõtjatele. Ehkki ettevõtja mõistet ei ole ELi toimimise lepingus määratletud, viidatakse selles mis tahes füüsilisele või juriidilisele isikule (olenemata tema õiguslikust seisundist ja rahastamisest), kes tegeleb majandustegevusega. Komisjoni praktikas – mida kinnitavad ka kohtud – on televisiooniülekannete edastamiseks kasutatavate võrkude käitamine majandustegevus (71) nii nagu teistel juhtumitel, kus taristu haldamisega tegelevad piirkondlikud omavalitsused (72). Käesoleval juhul on platvormioperaatorid ja enamik riigi osalusega äriühinguid või kohalikke omavalitsusi kantud CMT registrisse võrguoperaatoritena. Selle põhjal võib eeldada, et nad pakuvad teatavaid teenuseid, mis kujutavad endast väljakujunenud kohtupraktika kohaselt majandustegevust. Turg on olemas, kui teised ettevõtjad tahavad või on suutelised pakkuma asjaomast teenust; käesoleval juhul on see nii. Näiteks kohtus Astra enne, kui II piirkonnas hakati leviala laiendama, mitu korda autonoomsete piirkondadega, et teha neile oma pakkumine. Peale selle osales Astra 2008. aasta märtsis tehnoloogiliselt neutraalses hankes, mis korraldati Kantaabrias digitelevisiooni pakkumiseks II ja III piirkonnas, ning võitis selle. Asjaolu, et riigi osalusega äriühingud ja kohalikud omavalitsused ei saa osutatud teenuste eest tasu, ei välista kõnealuste tegevuste käsitamist majandustegevusena (73).

(151) Komisjon ei ole nõus Hispaania väitega, et autonoomsete piirkondade, riigi osalusega äriühingute ja kohalike omavalitsuste poolne maapealse võrgu käitamine on seotud ametiasutuse avaliku võimu teostamisega ning ei kuulu seega ELi toimimise lepingu artikli 107 kohaldamisalasse. On leitud, et tegevus, mis on seotud riigi eesõiguste kasutamisega riigi enda või oma avaliku võimu piires tegutsevate ametiasutuste poolt, ei ole majandustegevus konkurentsinormide tähenduses (74). Need tegevused moodustavad osa riigi olulistest funktsioonidest või on seotud nende funktsioonidega oma olemuse, eesmärgi ja neid reguleerivate õigusnormide poolest. Kohtupraktikas tuuakse mitmeid näiteid sellesse kategooriasse kuuluvate tegevuste kohta, millega tõmmatakse piir puhtakujulise riigi tegevuse ja äritegevuse vahele, milles mõni riigi üksus võib kaasa lüüa. Sellesse loetellu kuuluvad tegevused, mis on seotud sõjaväe või politseiga, lennuliikluse ohutuse säilitamine ja parandamine, lennujuhtimine, (75) saastevastane järelevalve, mis on avaliku huvi sfääri kuuluv ülesanne ja on seoses keskkonna- ja merepiirkondade kaitsega osa riigi olulistest funktsioonidest, (76) ning standardimistegevus koos sellega seotud teadus- ja arendustegevusega (77).

(152) Seda arvesse võttes leiab komisjon, et kõnealusel juhul ei kuulu maapealse ringhäälinguvõrgu käitamine riigi kohustuste ega eesõiguste hulka ning see ei ole ka tüüpiline tegevus, mida saaks teostada üksnes riik. Kõnealused teenused ei ole tüüpilised ametiasutuse pakutavad teenused ja on oma olemuselt majanduslikku laadi, mida tõendab asjaolu, et I piirkonna turul tegutseb mitu ettevõtjat. Teiseks oli riigiasutustest sõltumatu eraettevõtja Astra huvitatud selle teenuse osutamisest II piirkonnas (mida tõendab tema osalemine pakkujana 2008. aasta hankemenetluses Kantaabrias). Kolmandaks puudutab võrgu kasutuselevõtt II piirkonnas üksnes üleriigiliste ja piirkondlike erakanalite edastamist (78). II piirkonnas maapealse digivõrgu kasutuselevõtu majanduslikku olemust on kinnitanud mitu kohtuotsust; vt näiteks kohtuasi T-808/14: Hispaania vs. komisjon, (79) kohtuasjad T-37/15 ja T-38/15: Abertis ja Telecom Castilla-la Mancha vs. komisjon, (80) kohtuasi T-487/13: Navarra de Servicios y Tecnologías, SA vs. Euroopa Komisjon (81). Seetõttu on jõutud järeldusele, et autonoomsete piirkondade, riigi osalusega äriühingute ja kohalike omavalitsuste poolne maapealse võrgu käitamine ei ole ametiasutuse avaliku võimu teostamine.

Otsesed abisaajad

(153) Vaidlustatud meetmete otsesed kasusaajad on maapealse digitelevisiooni platvormi operaatorid, kuna nad said rahalisi vahendeid oma võrgu ajakohastamiseks ja laiendamiseks II piirkonnas ning oma võrguga seotud riistvara tarnimiseks. Neile antakse ka jooksvat abi nende võrkude käitamiseks ja hooldamiseks. Autonoomsed piirkonnad valisid leviala laiendamiseks erinevad lahendused ja seetõttu on kindlaks tehtud ka eri liiki otsesed abisaajad.

(154) Esiteks andsid mõned autonoomsed piirkonnad (82) leviala laiendamise ülesande riigi osalusega äriühingutele, kellest mõned tegutsevad telekommunikatsiooniettevõttena. Need äriühingud kas korraldasid hankemenetluse leviala laiendamiseks ja jätsid selle ülesande hanke võitjale või laiendasid pärast vajaliku riistvara soetamist leviala ise.

(155) Tänu riigi toetusele on nendel riigi osalusega äriühingutel nüüd võimalik käitada II piirkonnas maapealse digitelevisiooni võrku. Nad võivad kasutada uut taristut ka selleks, et osutada muid teenuseid, nagu WiMax (traadita lairibaühenduse standardid, mis võimaldavad pakkuda püsi- või mobiilset lairibaühendust), digitaalraadio, mobiiltelevisioon (DVB-H) või ühispaiknemisteenused Telefonica lairibaühenduse põhivõrku maapiirkondades ja mobiilsideoperaatoritele. Tänu sellele mastaabisäästule on maapealse digitelevisiooni võrgu käitajatel võimalus teenida riigi rahastatavast taristust tulu.

(156) Riigi osalusega äriühingute kvantifitseeritav eelis on leviala laiendamiseks saadud rahaliste vahendite summa.

(157) Teiseks korraldasid mõned autonoomsed piirkonnad (83) ise maapealse digitelevisiooni leviala laiendamiseks piirkondlikul tasandil hankeid. Hispaania väitel oli valdav enamik hangetest ette nähtud riistvara ja seadmete soetamiseks ning ettevõtjad, kes sellised hanked võitsid, tegutsesid riistvaratarnijatena. Nii oli see ka Abertise ja tema sidusettevõtjate Tradia ja Retevisióni võidetud hangete puhul. Uurimise tulemust põhjal saab siiski järeldada, et arvestatav osa hangetest oli mõeldud leviala laiendamiseks, mitte üksnes seadmete soetamiseks (84). Seepärast leiab komisjon vastupidi Hispaania väitele, et Abertis ja teised ettevõtjad osalesid sellistes hangetes võrguoperaatoritena (85). Sellisel juhul anti nende hangete võitjatele ikkagi konkurentsieelis võrguoperaatorite ees, kes ei saanud valikuprotsessis ise