Komisjoni teatis

Suunised vertikaalpiirangute kohta

(2000/C 291/01)

(EMPs kohaldatav tekst)

SISUKORD

I. SISSEJUHATUS

1-7

1. Suuniste otstarve

1-4

2. Asutamislepingu artikli 81 kohaldatavus vertikaalkokkulepete suhtes

5-7

II. VERTIKAALKOKKULEPPED, MIS JÄÄVAD ÜLDJUHUL ASUTAMISLEPINGU ARTIKLI 81 LÕIKE 1 KOHALDAMISALAST VÄLJA

8-20

1. Vähese tähtsusega kokkulepped ja VKEde vahelised kokkulepped

8-11

2. Agendilepingud

12-20

III. GRUPIERANDI MÄÄRUSE KOHALDAMINE

21-70

1. Grupierandi määrusel põhinev õiguskindlus

21-22

2. Grupierandi määruse kohaldamisala

23-45

3. Grupierandi määruse järgsed raskekujulised piirangud

46-56

4. Grupierandi määruse tingimused

57-61

5. Grupierandi määruse kohaldamisalast väljajäämine ei tähenda vertikaalpiirangute õigusvastasust

62

6. Vertikaalkokkulepetest ei ole vaja ette teatada

63-65

7. Vertikaalpiirangute eraldatavus

66-67

8. Samas turustussüsteemis turustatavad eri tooted

68-69

9. Üleminekuperiood

70

IV. GRUPIERANDI TÜHISTAMINE JA GRUPIERANDI MÄÄRUSE KOHALDAMATA JÄTMINE

71-87

1. Tühistamisprotseduur

71-79

2. Grupierandi määruse kohaldamata jätmine

80-87

V. TURU MÄÄRATLUS JA TURUOSA ARVUTAMINE

88-99

1. Komisjoni teatis asjaomase turu määratluse kohta

88

2. Asjaomane turg grupierandi määruses sätestatud 30 % turuosa künnise arvutamisel

89-95

3. Asjaomase turu määratlus üksikute kokkulepete hindamisel

96

4. Turuosa arvutamine grupierandi määruse järgi

97-99

VI. ÜKSIKJUHUL TOIMIMISE PÕHIMÕTTED

100-229

1. Analüüsi raamistik

103-136

1.1. Vertikaalpiirangute negatiivne mõju

103-114

1.2. Vertikaalpiirangute positiivne mõju

115-118

1.3. Vertikaalpiirangute hindamise üldreeglid

119

1.4. Analüüsimeetodid

120-136

1.4.1. Asutamislepingu artikli 81 lõike 1 kohaldatavuse hindamisel arvestatavad tegurid

121-133

1.4.2. Asutamislepingu artikli 81 lõike 3 kohaldatavuse hindamisel arvestatavad tegurid

137-229

2. Konkreetsete vertikaalpiirangute analüüs

137-229

2.1. Ühe tootemargi pealesurumine

138-160

2.2. Ainuõiguslik turustamine

161-177

2.3. Klientide ainuõiguslik ärajagamine

178-183

2.4. Valikturustamine

184-198

2.5. Frantsiisimine

199-201

2.6. Ainuõiguslik tarnimine

202-214

2.7. Sidumine

215-224

2.8. Soovituslik ja maksimaalne edasimüügihind

225-228

2.9. Muud vertikaalpiirangud

229

I. SISSEJUHATUS

1. Suuniste otstarve

(1) Käesolevates suunistes esitatakse põhimõtted vertikaalkokkulepete hindamiseks EÜ asutamislepingu artikli 81 kohaselt. Vertikaalkokkulepe on määratletud komisjoni 22. detsembri 1999. aasta määruse (EÜ) nr 2790/1999 (asutamislepingu artikli 81 lõike 3 kohaldamise kohta vertikaalkokkuleppe ja kooskõlastatud tegevuse liikide suhtes – grupierandi määrus) [1] artikli 2 lõikes 1 (vt punktid 23–45). Käesolevad suunised ei piira asutamislepingu artikli 82 võimalikku paralleelset kohaldamist vertikaalkokkulepete suhtes. Suuniste ülesehitus on järgmine:

- II jaotises (punktid 8–20) kirjeldatakse vertikaalkokkuleppeid, mis jäävad üldjuhul artikli 81 lõike 1 kohaldamisalast välja,

- III jaotises (punktid 21–70) käsitletakse grupierandi määruse kohaldamist,

- IV jaotises (punktid 71–87) kirjeldatakse grupierandi tühistamise ja kohaldamata jätmise põhimõtteid,

- V jaotises (punktid 88–99) käsitletakse turu määratlemise ja turuosa arvutamise küsimusi,

- VI jaotises (punktid 100–229) kirjeldatakse vertikaalpiirangute analüüsimise üldraamistikku ning komisjoni tegutsemispõhimõtteid vertikaalkokkulepete üksikjuhtudel.

(2) Käesolevates suunistes toodud analüüsimine hõlmab nii kaupu kui ka teenuseid, kuigi teatavaid vertikaalpiiranguid kasutatakse peamiselt kaupade turustamisel. Samamoodi on vertikaalkokkuleppeid võimalik sõlmida vahe- ja lõpptoodete ning vahe- ja lõppteenuste kohta. Kui ei ole sätestatud teisiti, hõlmavad kirjeldatud analüüsid ja esitatud väited kõiki kauba- ja teenuseliike ning kaubandustasandeid. Mõiste "tooted" hõlmab nii kaupu kui ka teenuseid. Mõisteid "tarnija" ning "ostja" kasutatakse kõikidel kaubandustasanditel.

(3) Komisjon on käesolevad suunised koostanud selleks, et ettevõtjatel oleks võimalik ise hinnata oma vertikaalkokkulepete vastavust EÜ konkurentsieeskirjadele. Suunistes esitatud norme tuleb igal juhul kohaldada konkreetsete asjaolude kohaselt. Seetõttu ei ole neid võimalik kohaldada mehaaniliselt. Igat kohaldamisjuhtu tuleb hinnata sellele omaste faktide alusel. Komisjon kavatseb suuniseid kohaldada mõistlikult ja paindlikult.

(4) Käesolevad suunised ei piira esimese astme kohtu ja Euroopa Ühenduste Kohtu võimalikke tõlgendusi seoses asutamislepingu artikli 81 kohaldamisega vertikaalkokkulepete suhtes.

2. Asutamislepingu artikli 81 kohaldatavus vertikaalkokkulepete suhtes

(5) EÜ asutamislepingu artiklit 81 kohaldatakse vertikaalkokkulepete suhtes, mis võivad mõjutada liikmesriikidevahelist kaubandust ning takistavad, piiravad või moonutavad konkurentsi (edaspidi "vertikaalpiirangud"). [2] Vertikaalpiirangute puhul moodustab hindamise asjakohase õigusliku raamistiku artikkel 81, milles eristatakse konkurentsivastast ja konkurentsi soodustavat mõju: artikli 81 lõikes 1 keelatakse need kokkulepped, mis oluliselt piiravad või moonutavad konkurentsi, samas artikli 81 lõikes 3 lubatakse erandina selliseid kokkuleppeid, millest tulenev kasu kaalub üles nende konkurentsivastase mõju.

(6) Enamik vertikaalpiiranguid võib tekitada konkurentsiprobleeme ainult siis, kui tootemarkidevaheline konkurents on liiga väike, st kui tarnijal või ostjal või mõlemal on olemas teatav turuvõim. Kui tootemarkidevaheline konkurents on liiga väike, on tähtis kaitsta nii tootemarkidevahelist kui ka tootemargisisest konkurentsi.

(7) Konkurentsi kaitsmine on EÜ konkurentsipoliitika peaeesmärk, kuna see parandab tarbijate heaolu ja võimaldab tõhusalt jaotada vahendeid. EÜ konkurentsieeskirjade kohaldamisel võtab komisjon kasutusele majandusliku lähenemisviisi, mis põhineb turule avalduval mõjul; vertikaalkokkuleppeid tuleb analüüsida nii juriidilises kui ka majanduslikus kontekstis. Grupierandi määruse artiklis 4 eesmärkide järgi loetletud piirangute puhul aga ei ole komisjon kohustatud hindama nende tegelikku mõju turule. Turu integreerumine on EÜ konkurentsipoliitika lisaeesmärk. See tugevdab konkurentsi ühenduses. Ettevõtjatele ei tohiks anda võimalust luua liikmesriikide vahele uuesti tõkkeid, kui riikide loodud tõkked on edukalt kaotatud.

II. VERTIKAALKOKKULEPPED, MIS JÄÄVAD ÜLDJUHUL ASUTAMISLEPINGU ARTIKLI 81 LÕIKE 1 KOHALDAMISALAST VÄLJA

1. Vähese tähtsusega kokkulepped ja VKEde vahelised kokkulepped

(8) Asutamislepingu artikli 81 lõike 1 kohaldamisalasse ei kuulu kokkulepped, mis ei suuda oluliselt mõjutada liikmesriikidevahelist kaubandust või mille eesmärk või mõju ei suuda oluliselt piirata konkurentsi. Grupierandi määrust kohaldatakse üksnes nende kokkulepete suhtes, mis jäävad artikli 81 lõike 1 kohaldamisalasse. Käesolevad suunised ei piira kehtivate või tulevaste de minimis kokkuleppeid käsitlevate teatiste kohaldamist. [3]

(9) Vähese tähtsusega kokkulepetest konkurentsile tulenevaid raskekujulisi piiranguid ja kumulatiivset mõju käsitleva de minimis teatise punktides 11, 18 ja 20 sätestatud tingimuste kohaselt ei kohaldata üldjuhul artikli 81 lõiget 1 vertikaalkokkulepete suhtes, kui kokkuleppe sõlminud ettevõtjate turuosa vastaval turul ei ületa 10 %. Sellega ei eeldata automaatselt, et üle 10 % turuosaga ettevõtjate vahelised vertikaalkokkulepped rikuvad artikli 81 lõiget 1. Üle 10 % turuosaga ettevõtjate vahel sõlmitud kokkulepetel ei pruugi olla olulist mõju liikmesriikidevahelisele kaubandusele või need ei pruugi konkurentsi oluliselt piirata. [4] Selliseid kokkuleppeid tuleb analüüsida nii nende juriidilises kui ka majanduslikus kontekstis. Üksikkokkulepete hindamise kriteeriumid on esitatud punktides 100–229.

(10) Vähese tähtsusega kokkuleppeid käsitlevas teatises määratletud raskekujuliste piirangute korral võib asutamislepingu artikli 81 lõiget 1 kohaldada ka alla 10 % turuosaga ettevõtjate vaheliste kokkulepete suhtes, kui need avaldavad liikmesriikidevahelisele kaubandusele ja konkurentsile olulist mõju. [5] Sellega seoses tuleb võtta arvesse Euroopa Kohtu ja esimese astme kohtu kohtulahendeid. Samuti osutatakse eriolukorrale seoses uue toote turuletoomisega või uuele turule tulekuga, mida käsitletakse nende suuniste punkti 119 alapunktis 10.

(11) Peale selle leiab komisjon, et kumulatiivset mõju ja raskekujulisi piiranguid silmas pidades vaevalt suudavad komisjoni soovituse 96/280/EÜ [6] lisas määratletud väike- ja keskmise suurusega ettevõtjate kokkulepped liikmesriikidevahelist kaubandust oluliselt mõjutada või konkurentsi oluliselt piirata asutamislepingu artikli 81 lõike 1 tähenduses, mistõttu need jäävad üldjuhul artikli 81 lõike 1 kohaldamisalast välja. Kui aga artikli 81 lõike 1 kohaldamise tingimused on selliste kokkulepete puhul sellegipoolest täidetud, ei hakka komisjon harilikult ühenduse huvi puudumise tõttu kontrollimenetlust algatama, välja arvatud juhul, kui need ettevõtjad on kas koos või eraldi turgu valitsevas seisundis olulises osas ühisturust.

2. Agendilepingud

(12) Punktid 12–20 asendavad 1962. aasta teatist kaubandusagentidega sõlmitavate ainuõiguslike turustuskokkulepete kohta. [7] Neid tuleb lugeda koos nõukogu direktiiviga 86/653/EMÜ. [8]

Agendilepingutega reguleeritakse olukordi, kus üks isik (käsundiandja) volitab teist juriidilist või füüsilist isikut (agenti) pidama läbirääkimisi ja/või sõlmima kokkuleppeid tema eest kas enda või tema nimel selleks, et:

- osta käsundiandjale kaupu või teenuseid või

- müüa käsundiandja tarnitavaid kaupu või osutatavaid teenuseid.

(13) Kohustused, mis tekivad agendile tegeliku agendilepingu korral seoses käsundiandja eest läbiräägitavate ja/või sõlmitavate kokkulepetega, ei kuulu artikli 81 lõike 1 kohaldamisalasse. Artikli 81 lõike 1 kohaldatavuse määravaks teguriks on selle finants- või kommertsriski suurus, mida agent kannab tegevuses, milles käsundiandja on teda ennast esindama nimetanud. Seejuures ei ole hindamisel tähtsust, kas agent esindab üht või mitut käsundiandjat. Muud agendilepingud peale tegelike agendilepingute võivad jääda asutamislepingu artikli 81 lõike 1 kohaldamisalasse; sellisel juhul kohaldatakse grupierandi määrust ja käesolevate suuniste teisi jaotisi.

(14) On kaht liiki finants- ja kommertsriske, millel on artikli 81 lõike 1 kohaselt tegelike agendilepingute tunnuste hindamisel oluline tähtsus. Esiteks on olemas riskid, mis on otse seotud lepingutega, mida agent käsundiandja eest näiteks varude finantseerimiseks sõlmib ja/või mille üle ta läbi räägib. Teiseks on olemas turuspetsiifiliste investeeringutega seotud riskid. Sellisel juhul on tegemist investeeringutega, mida on vaja konkreetselt selleks, milleks käsundiandja on agendi nimetanud, st investeeringutega, mida on vaja selleks, et agent saaks vastava lepingu sõlmida ja/või selle üle läbi rääkida. Seda laadi investeeringud on harilikult pöördumatud, kui neid saab kasutada ainult ühes konkreetses tegevusvaldkonnas või edasi müüa üksnes märkimisväärse kahjuga.

(15) Agendilepingut peetakse tegelikuks agendilepinguks ja seega jääb see asutamislepingu artikli 81 lõike 1 kohaldamisalast välja, kui agent ei kanna käsundiandja eest sõlmitavate ja/või läbiräägitavate lepingute ning agendilepingu hõlmatud valdkonnas tehtavate turuspetsiifiliste investeeringute suhtes mitte mingisugust riski või kannab üksnes ebaolulisi riske. Sellises olukorras moodustab lepingujärgne ostu-müügitegevus käsundiandja tegevuse osa ja seda olenemata asjaolust, et agent on eraldi ettevõtja. Seega kannab käsundiandja finants- ja kommertsriske ning agent ei tegele ülesannetes, milles käsundiandja on ta ennast esindama nimetanud, iseseisva majandustegevusega. Vastupidises olukorras ei peeta agendilepingut ehtsaks ja see võib jääda artikli 81 lõike 1 kohaldamisalasse. Sellisel juhul kannab agent kõnealuseid riske ning teda koheldakse sõltumatu vahendajana, kellele peab jääma vabadus määratleda oma turustrateegiat, et oma lepingu- või turuspetsiifilisi investeeringuid tagasi saada. Agenditeenuste osutamisega seotud üldriskidel, nagu näiteks risk, et agendi tulu sõltub tema tegevuse edukusest või näiteks tööruumidesse või tööjõusse tehtud üldinvesteeringutest, ei ole määravat tähtsust, et hinnata, kas on tegemist tegeliku agendilepinguga.

(16) Riski tuleb kaaluda igal juhul eraldi ning arvestades pigem majanduslikku tegelikkust kui õiguslikku vormi. Sellegipoolest leiab komisjon, et asutamislepingu artikli 81 lõiget 1 ei kohaldata üldjuhul agendi kohustuste suhtes käsundiandja eest läbi räägitud ja/või sõlmitud lepingute puhul, kui nende esemeks olevate ostu-müügikaupade omandiõigus ei kuulu agendile või agent ise ei osuta lepingujärgseid teenuseid ning agent:

- ei osale lepingujärgsete kaupade või teenuste tarnimise/ostmisega seotud kuludes, sealhulgas kaupade veoga seotud kuludes. See ei takista agendil veoteenust osutada, kui selle kulud kannab käsundiandja,

- ei ole ei otse ega kaudselt kohustatud investeerima müügi edendamisse, näiteks eraldama vahendeid käsundiandja reklaamieelarvesse,

- ei hoia oma kulul ega riskil lepingujärgsete kaupade varusid, mis hõlmab varude finantseerimise ning nende kao katmise kulusid, ning võib müümata jäänud kaubad käsundiandjale tasuta tagasi anda, välja arvatud juhul, kui agent on vastutav rikkumise eest (näiteks juhul, kui ta ei ole võtnud varude kaotamise vältimiseks põhjendatud turvameetmeid),

- ei loo ja/või ei pea kliendi-, remondi- või garantiiteenindust, välja arvatud juhul, kui käsundiandja hüvitab talle selle täielikult,

- ei tee turuspetsiifilisi investeeringuid seadmetesse, tööruumidesse või tööjõukoolitusse, näiteks ei investeeri kütusemahutisse kütuse jaemüügi korral või eritarkvarasse kindlustuspoliiside müügi korral,

- ei võta müüdava toote põhjustatud kahju eest (tootevastutus) vastutust kolmandate isikute ees, välja arvatud juhul, kui ta kannab kõnealuse kahju eest süülist vastutust,

- ei võta vastutust selle eest, kui kliendid ei täida lepingut, välja arvatud oma tasu kaotamise eest ja juhul, kui ta on vastutav rikkumise eest (näiteks kui ta ei ole võtnud põhjendatud turva- või varguskaitsemeetmeid või ei ole võtnud põhjendatud meetmeid, et teatada vargusest käsundiandjale või politseile või anda käsundiandjale kogu talle teadaolev teave kliendi rahalise usaldusväärsuse kohta).

(17) See loetelu ei ole ammendav. Kui aga agendile tekib üks või mitu eespool kirjeldatud riski või osutatud liiki kulusid, võib asutamislepingu artikli 81 lõiget 1 kohaldada agendilepingu suhtes samamoodi nagu kõikide teiste vertikaalkokkulepete suhtes.

(18) Kui agendileping ei kuulu artikli 81 lõike 1 kohaldamisalasse, jäävad sealt välja ka kõik agendi kohustused seoses käsundiandja eest sõlmitud ja/või läbiräägitud lepingutega. Järgmisi agendi kohustusi peetakse üldjuhul agendilepingu lahutamatuks osaks, kuna kõik need on seotud sellega, et käsundiandja võib määrata kindlaks agendi tegevuse ulatuse lepingujärgsete kaupade või teenuse suhtes, mis on paratamatu siis, kui käsundiandja peab võtma riske ning tal peab seepärast olema võimalus määrata kindlaks asjakohane äristrateegia:

- piirangud seoses territooriumiga, kus agent võib kõnealuseid kaupu või teenuseid müüa,

- piirangud seoses klientidega, kellele agent võib kõnealuseid kaupu või teenuseid müüa,

- hinnad ja tingimused, millega agent peab kõnealuseid kaupu või teenuseid müüma või ostma.

(19) Peale lepingujärgsete kaupade või teenuste käsundiandja eest ostmise või müümise tingimuste sisaldavad agendilepingud sageli sätteid, mis reguleerivad agendi ja käsundiandja vahelisi suhteid. Eelkõige võivad agendilepingud sisaldada sätet, mis ei luba käsundiandjal määrata lepingus määratletud tehingu, kliendi või territooriumi jaoks teisi agente (ainuõigusliku esindamise sätted), ja/või sätet, mis ei luba agendil esineda käsundiandjaga konkureerivate ettevõtjate agendi või turustajana (konkurentsikeelusätted). Ainuõigusliku esindamise sätted on seotud üksnes tootemargisisese konkurentsiga ja üldjuhul neist konkurentsile kahjulikku mõju ei tulene. Konkurentsikeelusätted, sealhulgas pärast lepingu kehtivusaja lõppu konkureerimist keelavad sätted, on seotud tootemarkidevahelise konkurentsiga ning võivad rikkuda artikli 81 lõiget 1, kui nende pärast piiratakse juurdepääsu vastavale turule, kus lepingujärgseid kaupu või teenuseid müüakse või ostetakse (vt VI jaotise alajaotis 2.1).

(20) Agendileping võib artikli 81 lõike 1 kohaldamisalasse kuuluda isegi siis, kui käsundiandja kannab kõiki lepingust tulenevaid finants- ja kommertsriske, kuid see hõlbustab konkurentsivastast koostööd. Nii võib olla näiteks siis, kui mitu käsundiandjat kasutab samu agente ja ei lase neid teistel värvata või kui nad kasutavad agente oma turustusstrateegia kuritahtlikuks kooskõlastamiseks või tundliku turuteabe omavaheliseks vahetamiseks.

III. GRUPIERANDI MÄÄRUSE KOHALDAMINE

1. Grupierandi määrusel põhinev õiguskindlus

(21) Grupierandi määrus loob tarnija või ostja turuosa suurusest sõltuva vertikaalkokkulepete õiguspärasuse presumptsiooni. Grupierandi määruse artikli 3 järgi määrab grupierandi kohaldatavuse tarnija turuosa turul, millel ta lepingujärgseid kaupu või teenuseid müüb. See ei tohi olla üle 30 %, vastasel juhul grupierandit ei kohaldata. Ainult juhul, kui kokkulepe sisaldab grupierandi määruse artikli 1 punktis c määratletud ainuõigusliku tarnimise kohustust, nõuab grupierandi kohaldamine, et ostja turuosa ei ületa 30 % künnist turul, millel ta lepingujärgseid kaupu või teenuseid ostab. Turuosaga seotud küsimuste kohta vt V jaotis (punktid 88–99).

(22) Majanduslikust seisukohast vaadatuna ei pruugi vertikaalkokkulepped mõjutada ainult tarnija ja ostja vahelist turgu, vaid ka järgnevaid turge. Grupierandi määruse lihtsustatud lähenemisviisi, mis arvestab üksnes tarnija või ostja turuosa nende omavahelisel turul, õigustab asjaolu, et alla 30 % turuosaga ettevõtjate vaheliste vertikaalkokkulepete mõju järgnevatele turgudele on üldjuhul piiratud. Peale selle on olukorras, kus tuleb arvestada üksnes tarnija ja ostja vahelise turuga, grupierandi määruse kohaldamine lihtsam ning õiguskindlus suurem, samal ajal kui teistel seotud turgudel tekkida võivate probleemide lahendamiseks jääb erandi tühistamise võimalus (vt punktid 71–87) alles.

2. Grupierandi määruse kohaldamisala

i) Vertikaalkokkulepete määratlus

(23) Vertikaalkokkulepped on määratletud grupierandi määruse artikli 2 lõikes 1 kui "kokkulepped või kooskõlastatud tegevused, mille sõlmivad kaks või mitu ettevõtjat, kellest igaüks tegutseb kokkuleppe kohaldamisel tootmis- või turustusahela eri tasandil, ja käsitlevad tingimusi, mille alusel osapooled võivad teatud kaupu või teenuseid osta, müüa või edasi müüa".

(24) Selles määratluses on kolm olulist elementi:

- kokkuleppe või kooskõlastatud tegevuse sõlmib kaks või rohkem ettevõtjat. Määratlus ei hõlma vertikaalkokkuleppeid lõpptarbijatega, kes ei tegutse ettevõtjatena. Üldisemalt ei kuulu kokkulepped lõpptarbijatega asutamislepingu artikli 81 lõike 1 kohaldamisalasse, kuna seda artiklit kohaldatakse üksnes ettevõtjatevaheliste kokkulepete, ettevõtjate ühenduste otsuste ja kooskõlastatud tegevuse suhtes. See ei piira asutamislepingu artikli 82 kohaldamist,

- kokkuleppe või kooskõlastatud tegevuse sõlmivad ettevõtjad, kellest igaüks tegutseb kokkuleppe eesmärgil tootmis- või turustusahela eri tasandil. See tähendab näiteks, et üks ettevõtja toodab tooret, mida teine kasutab sisendina, või et üks on tootja, teine hulgi- ja kolmas jaemüüja. See ei takista ettevõtja tegutsemist tootmis- või turustusahela mitmel tasandil korraga,

- kokkulepped või kooskõlastatud tegevused on seotud tingimustega, mille alusel kokkuleppe pooled, tarnija ja ostja, "võivad teatud kaupu või teenuseid osta, müüa või edasi müüa". See kajastab grupierandi määruse eesmärki hõlmata ostu- ja turustuskokkuleppeid. Need on kokkulepped, mis käsitlevad tarnija tarnitavate kaupade või teenuste ostmise, müümise või edasimüümise tingimusi ja/või millega ostja neid kaupu või teenuseid sisaldavaid kaupu või teenuseid müüb. Grupierandi määruse kohaldamisel loetakse lepingujärgseteks kaupadeks või teenusteks nii need kaubad ja teenused, mida tarnib tarnija, kui ka neist valmistatud kaubad ja teenused. Sel viisil on hõlmatud kõikide lõpp- ja vahetoodete ning -teenustega seotud vertikaalkokkulepped. Ainsaks erandiks jääb autotööstus seni, kuni selles sektoris kohaldatakse komisjoni määrusega (EÜ) nr 1475/95 [9] antud konkreetset grupierandit. Tarnija tarnitud kaupu või teenuseid võib ostja edasi müüa või kasutada neid sisendina oma kaupade tootmisel või teenuste osutamisel.

(25) Grupierandi määrust kohaldatakse ka kolmandatele isikutele rentimiseks müüdavate või ostetavate kaupade suhtes. Määrus ei hõlma siiski rendi- ja liisingulepinguid kui selliseid, kuna nende järgi ei müü müüja ostjale ühtki kaupa ega teenust. Üldisemalt väljendades ei hõlma grupierandi määrus piiranguid või kohustusi, mis ei ole seotud ostmise, müümise või edasimüümise tingimustega, näiteks kohustust, mis ei luba pooltel üksteisest sõltumatult tegelda uurimise ja arendamisega, kuid milles pooled võivad olla mõnes teises vertikaalkokkuleppes kokku leppinud. Peale selle jätavad grupierandi määruse artikli 2 lõiked 2–5 teatavad vertikaalkokkulepped määruse kohaldamisalast otse või kaudselt välja.

ii) Konkurentidevahelised vertikaalkokkulepped

(26) Grupierandi määruse artikli 2 lõige 4 välistab selgesõnaliselt määruse kohaldamise "konkureerivate ettevõtjate vahel sõlmitud vertikaalkokkulepete suhtes". Konkurentidevahelisi vertikaalkokkuleppeid võimaliku konkurentsivastase koostöö taustal käsitlevad peagi avaldatavad suunised artikli 81 kohaldamise kohta horisontaalkoostöö suhtes. [10] Selliste kokkulepete vertikaalseid aspekte tuleb aga hinnata käesolevate suuniste järgi. Grupierandi määruse artikli 1 punktis a on konkureerivad ettevõtjad määratletud kui "sama toote turul tegutsevad tegelikud või võimalikud tarnijad" olenemata sellest, kas nad samal geograafilisel turul konkureerivad üksteisega või mitte. Konkureerivad ettevõtjad on sellised ettevõtjad, kes on lepingujärgsete kaupade või teenuste või neid asendavate kaupade või teenuste tegelikud või võimalikud tarnijad. Võimalik tarnija on selline ettevõtja, kes tegelikult ei tooda konkureerivat toodet, aga võiks seda teha kokkuleppe puudumisel suhteliste hindade väikese, kuid püsiva tõusu korral. See tähendab, et selline ettevõtja oleks suuteline vajalikke lisainvesteeringuid tegema ja turgu varustama ning tõenäoliselt teeks seda ühe aasta jooksul. See hinnang tuleb anda realistlikel alustel; pelgalt teoreetilisest võimalusest tulla turule ei piisa. [11]

(27) Konkurentidevaheliste vertikaalkokkulepete üldkeelul on kolm erandit, mis kõik on sätestatud artikli 2 lõikes 4 ja on seotud mittevastastikuste kokkulepetega. Mittevastastikune tähendab näiteks seda, et kui üks tootja hakkab turustama teise tootja tooteid, ei saa teisest tootjast esimesena nimetatud tootja toodete turustajat. Konkurentidevahelised mittevastastikused kokkulepped kuuluvad grupierandi määruse kohaldamisalasse juhul, kui 1) ostja aasta kogukäive ei ületa 100 miljonit eurot või 2) tarnija on kaupade valmistaja ja turustaja ning ostja on turustaja, kes ei valmista lepingujärgsete kaupadega konkureerivaid kaupu, või 3) tarnija pakub teenuseid eri kaubandustasanditel ning ostja ei paku konkureerivaid teenuseid sellel kaubandustasandil, kus ta lepingujärgseid teenuseid ostab. Nendest eranditest teine hõlmab topeltturustuse olukordi, st olukordi, kus teatavate kaupade tootja tegutseb ühtlasi nende turustajana, konkureerides oma kaupade sõltumatute turustajatega. Turustajat, kes annab tootjale kirjelduse teatavate kaupade tootmiseks margitoote nimega, ei loeta selliste margitoodete tootjaks. Kolmas erand hõlmab samuti topeltturustuse olukordi, kuid seoses teenustega, kui tarnija on ühtlasi teenuste osutaja ostja tasandil.

iii) Jaemüüjate ühendused

(28) Grupierandi määruse artikli 2 lõike 2 kohaldamisalasse kuuluvad teatavatele tingimustele vastavate ettevõtjate ühenduste vahelised vertikaalkokkulepped, millest tulenevalt jäävad kõikide teiste ühenduste vahelised vertikaalkokkulepped määruse kohaldamisalast välja. Vertikaalkokkulepped, mis on sõlmitud ettevõtjate ühenduste ja nende liikmete või ühenduse ja selle tarnijate vahel, kuuluvad grupierandi määruse kohaldamisalasse üksnes juhul, kui kõik ühenduse liikmed on kaupade (mitte teenuste) jaemüüjad ja kui ühegi ühenduse liikme aasta kogutoodang ei ületa 50 miljonit eurot. Jaemüüjad on turustajad, kes müüvad kaupu edasi lõpptarbijatele. Kui ühendusel on vaid mõned liikmed, kelle aasta kogukäive ületab vähesel määral 50 miljoni euro künnise, ei muuda see harilikult asutamislepingu artikli 81 aluselt antavat hinnangut nendele kokkulepetele.

(29) Ettevõtjate ühendus võib omavahel sõlmida nii horisontaal- kui ka vertikaalkokkuleppeid. Horisontaalkokkuleppeid tuleb hinnata kooskõlas põhimõtetega, mis on sätestatud avaldatavates suunistes asutamislepingu artikli 81 kohaldatavuse kohta horisontaalkoostöö suhtes. Kui hindamise tulemusel jõutakse järeldusele, et ettevõtjate koostöö ostu-müügivaldkonnas on vastuvõetav, tuleb eraldi hinnata ühenduse vertikaalkokkuleppeid oma tarnijate või üksikliikmetega. Sellisel juhul lähtutakse grupierandi määruses ja käesolevates suunistes sätestatud eeskirjadest. Näiteks ühenduse liikmete vahel sõlmitud horisontaalkokkuleppeid või ühenduse otsuseid, mis kohustavad liikmeid ostma kaupu või teenuseid ühenduselt või annavad liikmetele teatavate territooriumide piires ainuõiguse, tuleb kõigepealt hinnata horisontaalkokkulepetena. Ainult juhul, kui hindamine annab positiivse tulemuse, tuleb hinnata ühenduse ja selle üksikliikmete või ühenduse ja tarnijate vahelisi vertikaalkokkuleppeid.

iv) Intellektuaalomandi õigusi käsitlevaid sätteid sisaldavad vertikaalkokkulepped

(30) Grupierandi määruse artikli 2 lõike 3 kohaldamisalasse kuuluvad vertikaalkokkulepped, mis sisaldavad sätteid intellektuaalomandi õiguste ostjale loovutamise või ostja poolt kasutamise kohta, millega kõik ülejäänud intellektuaalomandi õigusi käsitlevaid sätteid sisaldavad vertikaalkokkulepped jäävad määruse kohaldamisalast välja. Grupierandi määrust kohaldatakse intellektuaalomandi õigusi käsitlevaid sätteid sisaldavate vertikaalkokkulepete suhtes siis, kui on täidetud viis tingimust:

- intellektuaalomandi õigusi käsitlevad sätted peavad moodustama kokkuleppe lahutamatu osa, st sellise kokkuleppe osa, mis sisaldab tingimusi, mille kohaselt pooled võivad teatavaid kaupu või teenuseid osta, müüa või edasi müüa,

- intellektuaalomandi õigused peavad olema loovutatud ostjale või antud talle kasutamiseks,

- intellektuaalomandi õigusi käsitlevad sätted ei või olla kokkuleppe esmane eesmärk,

- intellektuaalomandi õigusi käsitlevad sätted peavad olema otse seotud kaupade või teenuste kasutamise, müümise või edasimüümisega ostja või tema klientide poolt. Frantsiisimise puhul, kui turustamine on intellektuaalomandi õiguste kasutamise eesmärgiks, turustab kaupu või teenuseid põhifrantsiisivõtja või -võtjad,

- intellektuaalomandi õigusi käsitlevad sätted ei või lepingujärgsete kaupade või teenuste puhul sisaldada konkurentsipiiranguid, millel on sama eesmärk või mõju nagu vertikaalpiirangutel, millele grupierandi määruse järgi ei tehta erandit.

(31) Need tingimused tagavad, et grupierandi määrust kohaldatakse vertikaalkokkulepete suhtes, kui kaupade või teenuste kasutamine, müük või edasimüük on intellektuaalomandi õiguste ostjale loovutamise või talle nende kasutamiseks andmise tõttu tõhusam. Teisiti öeldes võivad intellektuaalomandi õiguste loovutamise või kasutamiseks andmise piirangud kuuluda grupierandi määruse kohaldamisalasse juhul, kui kokkuleppe peaeesmärk on kaupade või teenuste ostmine või turustamine.

(32) Esimene tingimus näitab selgesti, et intellektuaalomandi õigusi tagatakse kaupade või teenuste ostmise või turustamise kokkulepete raames, mitte aga selliste kokkulepete raames, mis käsitlevad intellektuaalomandi õiguste loovutamist või litsentsimist kaupade tootmiseks, ega ka lihtsate litsentsilepingute raames. Grupierandi määrus ei hõlma näiteks:

- kokkuleppeid, mille järgi üks pool annab teisele retsepti ning litsentsi selle retsepti järgi joogi valmistamiseks,

- kokkuleppeid, mille järgi üks pool annab teisele malli või algkoopia ning sellest koopiate valmistamise ja nende turustamise litsentsi,

- litsentsilepinguid kaubamärgi või tähise kasutamiseks puhtalt kauplemise eesmärgil,

- sponsorlepinguid õiguse kohta reklaamida end mõne sündmuse ametliku sponsorina,

- autoriõiguse lepinguid, näiteks ringhäälingulepinguid õiguse kohta salvestada ja/või ringhäälingusse anda teatavaid sündmusi.

(33) Teine tingimus näitab selgesti, et grupierandi määrust ei kohaldata juhul, kui intellektuaalomandi õigusi annab tarnijale ostja olenemata sellest, kas need õigused on seotud tootmis- või turustamisviisiga. Kokkuleppeid, mis on seotud intellektuaalomandi õiguste andmisega tarnijale ning võivad sisaldada tarnija müügitegevuse piiranguid, grupierandi määrus ei hõlma. See tähendab, et alltöövõtt, millega kaasneb oskusteabe edastamine alltööettevõtjale [12], ei kuulu grupierandi määruse kohaldamisalasse. Määruse kohaldamisalasse kuuluvad siiski sellised vertikaalkokkulepped, mille järgi ostja annab tarnijale ainult tarnitavate toodete või teenuste kirjeldused.

(34) Kolmandast tingimusest ilmneb selgesti, et selleks, et kokkulepe jääks grupierandi määruse kohaldamisalasse, ei või tema esmane eesmärk olla intellektuaalomandi õiguste loovutamine või litsentsimine. Kokkuleppe esmane eesmärk peab olema kaupade või teenuste ostmine või turustamine ning intellektuaalomandi õigusi käsitlevad sätted peavad üksnes aitama vertikaalkokkulepet täita.

(35) Neljas tingimus nõuab, et intellektuaalomandi õigused peavad ostjal või selle klientidel hõlbustama kaupade või teenuste kasutamist, müümist või edasimüümist. Kasutamiseks või edasimüümiseks mõeldud kaupu või teenuseid tarnib harilikult litsentsiandja, kuid litsentsivõtja võib neid osta ka kolmandatelt tarnijatelt. Intellektuaalomandi õigused on harilikult seotud kaupade või teenuste turustamisega. Nii on näiteks frantsiisilepingute puhul, mille järgi frantsiisiandja müüb frantsiisivõtjale edasimüümiseks kaupu ja annab talle ka litsentsi, mille alusel ta võib kasutada frantsiisiandja kaubamärki ja oskusteavet nende kaupade turustamiseks. Määrus hõlmab samuti sellist juhtumit, kui alkoholtoote segu tarnija annab ostjale litsentsi segu lahjendamise ja villimise kohta enne joogi müümist.

(36) Viies tingimus osutab eelkõige sellele, et intellektuaalomandi õigusi käsitlevatel sätetel ei võiks olla sama eesmärki või mõju kui grupierandi määruse artiklis 4 loetletud raskekujulistel piirangutel või artikliga 5 määruse kohaldamisalast välja jäetud piirangutel (vt punktid 46–61).

(37) Intellektuaalomandi õigused, mille puhul võib öelda, et need aitavad kaasa grupierandi määruse artikli 2 lõikes 3 osutatud vertikaalkokkulepete täitmisele, on üldjuhul seotud kolme peamise valdkonnaga: kaubamärgid, autoriõigus ja oskusteave.

Kaubamärgid

(38) Turustajale antavat kaubamärgilitsentsi võib seostada litsentsiandja toodete turustamisega teataval territooriumil. Kui tegemist on ainulitsentsiga, on kokkulepe ainuõiguslik turustuskokkulepe.

Autoriõigus

(39) Autoriõiguse omanik võib autoriõigusega kaitstud kaupade (raamatute, tarkvara jms) edasimüüjaid kohustada müüma tooteid edasi tingimusel, et ostja – olgu selleks mõni teine edasimüüja või lõppkasutaja – ei riku autoriõigust. Sellised edasimüüjatele pandavad kohustused on sel määral, kui need jäävad asutamislepingu artikli 81 lõike 1 kohaldamisalasse, hõlmatud grupierandi määrusega.

(40) Kokkuleppeid, mille järgi tarkvara valmiskoopiaid tarnitakse edasimüümiseks ja mille puhul edasimüüja ei omanda litsentsi ühelegi tarkvaraga seotud õigusele peale õiguse edasi müüa selle valmiskoopiaid, käsitatakse grupierandi määruse kohaldamisel kokkulepetena kaupade tarnimiseks. Sellist tüüpi turustamise korral on litsentsisuhtega tegemist üksnes autoriõiguse omaniku ja tarkvara kasutaja vahel. Selline litsentsisuhe võib tekkida ka nii, et lõppkasutaja loetakse pakendi avamisega nõustunuks sellega kaasas olevate tingimustega.

(41) Autoriõigusega kaitstud tarkvaraga riistvara ostu-müügi korral võib tarkvara autoriõiguse omanik kohustada ostjat mitte rikkuma autoriõigust, näiteks mitte kopeerima ega edasi müüma tarkvara või mitte kopeerima tarkvara ega kasutama seda seoses muu riistvaraga. Sellised kasutuspiirangud on sel määral, kui need jäävad asutamislepingu artikli 81 lõike 1 kohaldamisalasse, hõlmatud grupierandi määrusega.

Oskusteave

(42) Frantsiisikokkulepped, välja arvatud tööstuslikud frantsiisikokkulepped, on kõige ilmsem näide lepingutest, millega ostjale edastatakse oskusteavet turustamise eesmärgil. Frantsiisikokkulepped sisaldavad kaubamärkide või tähiste ja oskusteabega seotud intellektuaalomandi õiguste litsentse kaupade turustamiseks ja teenuste osutamiseks. Peale intellektuaalomandi õiguste andmise annab frantsiisiandja frantsiisivõtjale kokkuleppe kehtivusajal müügi- ja tehnilist abi, pakkudes näiteks hanketeenuseid, koolitust, kinnisvaranõuandeid, rahastamiskava jms. Litsents ja antav abi moodustavad frantsiisikokkuleppe järgse ärimeetodi lahutamatu osa.

(43) Frantsiisikokkulepetes sisalduvad litsentsid kuuluvad grupierandi määruse kohaldamisalasse, kui kõik punktis 30 kirjeldatud viis tingimust on täidetud. See käib enamiku frantsiisikokkulepete (kaasa arvatud põhifrantsiisikokkulepe) kohta, kuna nende järgi annab frantsiisiandja frantsiisivõtjale teatavaid kaupu ja/või teenuseid, eelkõige müügi- või tehnilise abi teenuseid. Intellektuaalomandi õigused aitavad frantsiisivõtjal edasi müüa frantsiisiandja või selle nimetatud tarnija tarnitud tooteid või kasutada neid ja müüa sellest saadavaid tooteid või teenuseid. Kui frantsiisikokkulepe käsitleb ainult või põhiliselt intellektuaalomandi õiguste litsentsimist, jääb see grupierandi määruse kohaldamisalast välja, kuid seda käsitletakse samal viisil kui grupierandi kohaldamisalasse kuuluvaid kokkuleppeid.

(44) Järgmisi frantsiisivõtjale intellektuaalomandi õigustega seoses pandavaid kohustusi peetakse üldjuhul vajalikuks, et kaitsta frantsiisiandja intellektuaalomandi õigusi, ja kui need kuuluvad asutamislepingu artikli 81 lõike 1 kohaldamisalasse, on need hõlmatud ka grupierandi määrusega:

a) frantsiisivõtja ei või otse või kaudselt tegutseda samal tegevusalal;

b) frantsiisivõtja ei või omandada osi konkureerivate ettevõtjate kapitalist, kuna see annaks frantsiisivõtjale võimaluse mõjutada selliste ettevõtjate majandustegevust;

c) frantsiisivõtja ei või avaldada kolmandatele isikutele frantsiisiandja oskusteavet seni, kui see teave ei ole avalikkusele kättesaadav;

d) frantsiisivõtja peab teatama frantsiisiandjale kõikidest frantsiisikokkuleppe täitmisel saadud kogemustest ning andma sellele ja teistele frantsiisivõtjatele lihtlitsentsi nendest kogemustest tulenevale oskusteabele;

e) frantsiisivõtja peab teatama frantsiisiandjale litsentsitud intellektuaalomandi õiguste rikkumistest, võtma rikkujate vastu õiguslikke meetmeid või aitama frantsiisivõtjal rikkujate vastu õiguslikke meetmeid võtta;

f) frantsiisivõtja peab kasutama frantsiisiandja litsentsitud oskusteavet üksnes frantsiisikokkuleppe täitmiseks;

g) frantsiisivõtja ei või loovutada frantsiisivõtjale frantsiisikokkuleppest tulenevaid õigusi ja kohustusi ilma frantsiisiandja nõusolekuta.

v) Seosed teiste grupierandit käsitlevate määrustega

(45) Grupierandi määruse artikli 2 lõikes 5 on sätestatud, et "määrust ei kohaldata vertikaalkokkulepete suhtes, mille objekt kuulub mõne muu grupierandit käsitleva määruse reguleerimisalasse". See tähendab, et grupierandi määrust ei kohaldata vertikaalkokkulepete suhtes, mis kuuluvad järgmiste määruste kohaldamisalasse: tehnosiirde kokkuleppeid käsitlev komisjoni määrus (EÜ) nr 240/96 [13], autode turustuskokkuleppeid käsitlev komisjoni määrus (EÜ) nr 1475/1995 [14] või horisontaalkokkulepetega koos sõlmitavatele vertikaalkokkulepetele erandi tegemist käsitlevad määrused (EMÜ) nr 417/85 [15] ja (EMÜ) nr 418/85 [16], mida on viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 2236/97 [17], või muud tulevased seda laadi määrused.

3. Grupierandi määruse järgsed raskekujulised piirangud

(46) Grupierandi määruse artiklis 4 on loetletud raskekujulised piirangud, mille olemasolu korral jääb vertikaalkokkulepe kogu oma ulatuses grupierandi määruse kohaldamisalast välja. Seda loetelu kohaldatakse vertikaalkokkulepete suhtes, mis käsitlevad kauplemist ühenduse piires. Vertikaalkokkulepete kohta, mis käsitlevad eksportimist ühendusest välja või importi/reimporti ühendusevälistest riikidest, vt otsus kohtuasjas: Javico v. Yves Saint Laurent. Samuti on ebatõenäoline, et erand antakse üksikutele selliseid raskekujulisi piiranguid sisaldavatele vertikaalkokkulepetele.

(47) Grupierandi määruse artikli 4 punktis a sätestatud raskekujuline piirang käsitleb edasimüügihindade kujundamist, st kokkuleppeid või kooskõlastatud tegevust, mille otsene või kaudne eesmärk on määrata kindlaks kindel või minimaalne edasimüügihind või kindel või minimaalne hinnatase, millest ostja peab kinni pidama. Kokkulepete või kooskõlastatud tegevuse puhul, millega edasimüügihind otseselt kindlaks määratakse, on see piirang ilmne. Edasimüügihindu võib aga kujundada ka kaudselt. Selle näiteks on kokkulepped, millega määratakse kindlaks turustusmarginaal, maksimaalne allahindlus, mida turustaja võib kindlaksmääratud hinnatasemelt anda, tagatakse reklaamikulude mahahindlus või hüvitamine, kui teatavast hinnatasemest kinni peetakse, seotakse kindlaksmääratud edasimüügihind konkurentide omaga, või kokkulepped, mis sisaldavad ähvardusi, hoiatusi, trahve, tarnete viivitamise või peatamise või lepingu lõpetamise võimalust seoses teatavast hinnatasemest kinnipidamisega. Hindade otsest või kaudset kindlaksmääramist on võimalik tõhustada, kui ühendada see madalaid hindu pakkuvate turustajate leidmise meetmetega, näiteks hinnavaatlussüsteemiga või edasimüüjate kohustusega teatada turustusvõrgu teistest liikmetest, kes kalduvad standardhinnatasemest kõrvale. Samamoodi võib hindade otsest või kaudset kindlaksmääramist tõhustada, kui kombineerida see meetmetega, mis võivad vähendada ostja soovi edasimüügihinda alandada, näiteks kui tarnija laseb tootele trükkida edasimüügi soovitushinna või kohustab ostjat kohaldama mõnda enamsoodustustingimust. Samade kaudsete ja samade "tugimeetmete" kaudu võib maksimum- või soovitushindadega kujundada ka edasimüügihindu. Kui tarnija esitab ostjale soovitus- või maksimumhindade loetelu, ei peeta seda iseenesest edasimüügihindade kujundamiseks.

(48) Agendilepingute korral määrab müügihinna kindlaks harilikult käsundiandja, kuna kaupade omandiõigus jääb talle. Kui aga agendileping kuulub asutamislepingu artikli 81 lõike 1 kohaldamisalasse (vt punktid 12–20), on kohustus, mis keelab või piirab agendil oma tasu – kindlat või muutuvat – jagamist kliendiga, raskekujuline piirang grupierandi määruse artikli 4 punkti a alusel. Seega tuleks agendile anda vabadus alandada kliendi makstavat tegelikku hinda, ilma et sellega väheneks käsundiandja sissetulek. [18]

(49) Grupierandi määruse artikli 4 punktis b sätestatud raskekujuline piirang käsitleb kokkuleppeid või kooskõlastatud tegevust, mille otsene või kaudne eesmärk on piirata ostja kauba- või teenusemüüki, sidudes selle teatava territooriumi või teatavate klientidega, kellele ostja võib kokkuleppejärgseid kaupu või teenuseid müüa. Selle raskekujulise piirangu puhul on tegemist turu jaotamisega territooriumideks või kliendirühmadeks. Turu jaotamine võib tuleneda otsestest kohustustest, näiteks kohustusest mitte müüa teatavatele klientidele või teatavatel territooriumidel asuvatele klientidele või kohustusest suunata selliste klientide tellimused teistele turustajatele. Samuti võib see tuleneda kaudsetest meetmetest, mille eesmärgiks on takistada turustajat sellistele klientidele müümast; selliste meetmete näiteks on keeldumine soodustuste või allahindluste lubamisest või nende vähendamine, keeldumine tarnimisest, tarnemahtude vähendamine või nende piiramine eraldatud territooriumil või kliendirühmas valitseva nõudluseni, lepingu lõpetamisega ähvardamine või kasumi äraandmise kohustused. See võib tuleneda ka sellest, et tarnija ei anna kogu ühenduses kehtivat garantiid, mis kohustaks kõiki turustajaid garantiiteenust osutama, ega hüvita neile seda isegi mitte toodete puhul, mida teised turustajad müüvad oma territooriumil. Et seda laadi tegevust käsitletakse ostja müügitegevuse piiramisena, on veelgi tõenäolisem siis, kui tarnija seab paralleelselt sisse mõne järelevalvesüsteemi, et kontrollida tema tarnitud kaupade tegelikku sihtkohta, kasutades selleks näiteks eristavaid märgiseid või sarjanumbreid. Turustajatele pandud keeldu müüa teatavatele lõpptarbijatele ei peeta siiski raskekujuliseks piiranguks, kui see keeld on asjakohase toote puhul õigustatud; selle näiteks on üldine keeld müüa ohtlikke aineid teatavatele klientidele, et mitte kahjustada nende ohutust või tervist. Ühtlasi tähendab see keeld, et tarnija ei müü ka ise nendele klientidele. Samuti ei peeta raskekujuliseks piiranguks edasimüüja kohustust näidata tarnija tootemargi nime.

(50) Grupierandi määrus määruse artikli 4 punktis b sätestatud raskekujulisel piirangul on neli erandit. Esimene erand lubab tarnijal piirata oma otseostjate aktiivset müüki territooriumile või kliendirühmale, mille puhul tarnija on jätnud endale ainuõiguse või loovutanud selle teisele ostjale. Territoorium või kliendirühm on ainuõiguslikult eraldatud, kui tarnija nõustub müüma oma tooteid üksnes ühele turustajale turustamiseks ühel teataval territooriumil või ühele teatavale kliendirühmale ning ainuõiguslik turustaja on kaitstud selle eest, et ei tarnija ega ka selle teised ostjad ei müü aktiivselt talle eraldatud territooriumile ega kliendirühmale ühenduses. Tarnijal on lubatud ühendada ainuõiguslik territoorium ja ainuõiguslik kliendirühm näiteks sel viisil, et ta määrab teatavale kliendirühmale teataval territooriumil ainuõigusliku turustaja. Ainuõigusliku territooriumi või ainuõigusliku kliendirühma kaitse ei tohi aga takistada passiivset müüki nendel territooriumidel või nendele kliendirühmadele. Grupierandi määruse artikli 4 punkti b kohaldamisel tõlgendab komisjon aktiivset ja passiivset müüki järgmiselt:

- aktiivne müük – teise turustaja ainuõiguslikul territooriumil asuvatele või ainuõiguslikku kliendirühma kuuluvatele klientidele aktiivne lähenemine näiteks otsepostituse või külastuste teel; või aktiine lähenemine mõnele kliendirühmale või üksikklientidele mõnel territooriumil, mille suhtes on mõnele teisele turustajale antud ainumüügiõigus, ajakirjandus- või muu reklaami kaudu, mis on konkreetselt suunatud sellele kliendirühmale või sellel territooriumil asuvatele klientidele; või lao või otsemüügikoha avamine teisele turustajale ainuõiguslikult eraldatud territooriumil,

- passiivne müük – üksikklientide omaalgatuslikele taotlustele vastamine koos kaupade ja teenuste tarnimisega neile. Üldine reklaam või müügi edendamine ajakirjandusväljaannetes või Internetis, mis jõuab teistele turustajatele ainuõiguslikult eraldatud territooriumidel asuvate klientide või neile ainuõiguslikult eraldatud kliendirühmade kätte, kuid mis on õigustatud, kuna see on mõistlik viis väljaspool neid territooriume või kliendirühmi, näiteks territooriumidel, mille suhtes ei ole ühelegi turustajale ainuõigust antud, või oma territooriumil asuvate klientide poole pöördumiseks, on passiivne müük.

(51) Igal turustajal peab olema võimalus vabalt kasutada Internetti oma toodete reklaamimiseks või müümiseks. Interneti kasutamise piirang sobib grupierandi määrusega kokku üksnes sel määral, kui Interneti vahendusel toimuv müük või selle edendamine paneks aluse aktiivsele müügile teiste turustajate ainuõiguslikel territooriumidel või kliendirühmades. Üldjuhul ei peeta müüki Interneti vahendusel selliste territooriumide või kliendirühmade puhul aktiivseks müügiks, kuna see on mõistlik viis, et jõuda iga kliendini. Asjaolu, et Interneti vahendusel toimuva müügi mõju võib ulatuda oma territooriumilt või kliendirühmast välja, tuleneb selle tehnoloogia omapärast, st et Internetti on võimalik kasutada igal pool. Kui klient külastab turustaja veebisaiti ning võtab turustajaga ühendust ja kui sellele järgneb müügitehingu sõlmimine, sealhulgas kauba või teenuse tarnimine, siis peetakse seda passiivseks müügiks. Veebisaidil või kliendi ja turustaja vahelises suhtluses kasutataval keelel ei ole tavaliselt tähtsust. Kui veebisait ei ole ribareklaamide või kliente teenindavate teenusepakkujate juurde viivate linkide abil konkreetselt suunatud klientidele, kes asuvad mõnele teisele turustajale ainuõiguslikult eraldatud territooriumil või kliendirühmas, ei peeta seda veebisaiti aktiivse müügi vormiks. Soovimata e-kirjade saatmist üksikklientidele ja valitud kliendirühmadele peetakse siiski aktiivseks müügiks. Samad kaalutlused kehtivad kataloogimüügi kohta. Olenemata eespool öeldust võib tarnija nõuda, et veebisait, mille vahendusel tema kaupu müüakse, vastaks teatavatele kvaliteedinormidele, nagu ta võib nõuda kvaliteedinõuete täitmist kauplustelt või reklaamimisel või müügi edendamisel üldse. See võib asjakohane olla eelkõige valikturustuse korral. Interneti või kataloogi otsene keelamine müügi edendamiseks on võimalik vaid juhul, kui see on objektiivselt põhjendatud. Igal juhul ei või tarnija jätta endale ainuõigust müüa ja/või reklaamida oma kaupu Interneti vahendusel.

(52) Grupierandi määruse artikli 4 punktis b sätestatud teisel raskekujulisel piirangul on kolm erandit. Kõigi kolme järgi on lubatud nii aktiivse kui ka passiivse müügi piiramine. Nii tohib keelata hulgimüüjatel müüa lõppkasutajatele, valikturustuse süsteemi kuuluvatel määratud turustajatel müüa turustussüsteemi turgudel mis tahes kaubandustasandil tegutsevatele volitamata turustajatele ning ostjatel müüa teiste toodete valmistamiseks tarnitud komponente nende komponentide tarnija konkurentidele. Komponent hõlmab kõiki vahetooteid ning valmistamine tähendab mis tahes sisendite kasutamist kaupade valmistamiseks.

(53) Grupierandi määruse artikli 4 punktis c sätestatud raskekujuline piirang käsitleb valikturustussüsteemi liikmete aktiivset või passiivset müüki lõppkasutajatele, olgu nendeks ärilised lõppkasutajad või lõpptarbijad. See tähendab, et grupierandi määruse artikli 1 punktis d määratletud valikturustussüsteemi kuuluvatele turustajatele ei tohi dikteerida, millistele kasutajatele või nende eest tegutsevatele ostuagentidele nad võivad müüa. Nii näiteks peaks ka valikturustussüsteemi kuuluvatele turustajatele jääma võimalus reklaamida ja müüa Interneti vahendusel. Valikturustuse võib ühendada ainuõigusliku turustamisega tingimusel, et nii aktiivne kui ka passiivne müük on igal pool lubatud. Seega võivad tarnijad võtta endale kohustuse varustada kindlal territooriumil üksnes üht või piiratud hulka turustajaid.

(54) Peale selle on valikturustuse korral võimalik piirata turustaja õigust määrata oma äritegevuse asukohta. Valitud turustajatele võidakse teha takistusi oma äritegevuse juhtimiseks eri kohtadest või uue kaupluse avamiseks teises kohas. Kui turustaja kauplus on liikuv (kauplusauto), võidakse kindlaks määrata piirkond, millest väljaspool kauplust ei või kasutada.

(55) Grupierandi määruse artikli 4 punktis d sätestatud raskekujuline piirang käsitleb valikturustussüsteemi kuuluvate turustajate vahelist risttarnimist. See tähendab, et kokkuleppe või kooskõlastatud tegevuse otseseks ega kaudseks eesmärgiks ei või olla valikturustussüsteemi kuuluvate turustajate vahel toimuva kokkuleppejärgsete toodete aktiivse või passiivse müügi takistamine ega piiramine. Valikturustussüsteemi kuuluvatele turustajatele peab jääma võimalus osta kokkuleppejärgseid tooteid teistelt süsteemis samal või teisel kaubandustasandil tegutsevatelt turustajatelt. See tähendab, et valikturustust ei või ühendada vertikaalpiirangutega, mille eesmärgiks on panna turustajaid ostma kokkuleppejärgseid tooteid ainult teatavast allikast; näiteks ainuõigusliku ostmise kohustus. Samuti tähendab see, et ei või piirata valikturustusvõrku kuuluvate hulgimüüjate õigust müüa tooteid määratud jaemüüjatele.

(56) Grupierandi määruse artikli 4 punktis e sätestatud raskekujuline piirang käsitleb kokkuleppeid, millega takistatakse või piiratakse lõppkasutajate ning sõltumatute parandus- ja hooldustöökodade võimalusi osta varuosi otse tootjalt. Kokkuleppega, mille sõlmivad varuosade tootja ning ostja, kes kasutab neid oma toodete valmistamisel (originaalseadmete valmistaja), ei või ei otse ega kaudselt takistada ega piirata tootjat müümast neid varuosi lõppkasutajatele või sõltumatutele parandus- või hooldustöökodadele. Kaudsed piirangud võivad eelkõige tekkida siis, kui varuosade tarnijat piiratakse tehnoteabe andmisel ning eriseadmetega varustamisel, mida on nende osade kasutajatel või parandus- või hooldustöökodadel vaja nende kasutamiseks. Kokkuleppega võib aga piirata varuosade tarnimist nendele parandus- või hooldustöökodadele, millele originaalseadmete valmistaja on usaldanud oma kaupade parandus- või hooldusteenuse osutamise. Teisiti öeldes võib originaalseadmete valmistaja nõuda oma parandus- ja hooldustöökodadelt, et need ostaksid varuosi temalt.

4. Grupierandi määruse tingimused

(57) Grupierandi määruse artikli 5 kohaselt jäävad teatavad vertikaalkokkulepetes sisalduvad kohustused grupierandi määruse kohaldamisalast välja isegi juhul, kui turuosa künnise tingimus on täidetud. Määrust kohaldatakse aga ülejäänud vertikaalkokkuleppe suhtes, kui seda on võimalik eraldada kohustustest, millele on erand antud.

(58) Esimene välistus on sätestatud grupierandi määruse artikli 5 punktis a ja käsitleb konkurentsikeelukohustusi. Konkurentsikeelukohustusega nõutakse ostjalt, et see ostaks tarnijalt või tarnija määratud ettevõtjalt üle 80 % kõigist ostja eelnenud aastal ostetud kokkuleppejärgsetest kaupadest või teenustest ja nende asendajatest (vt määratlus grupierandi määruse artikli 1 punktis b), hoides nii ära või piirates seda, et ostja saab osta konkureerivaid kaupu või teenuseid üle 20 % kõikidest ostudest. Kui kokkuleppe sõlmimisel asjakohaseid andmeid ostja eelnenud aasta ostude kohta ei ole, võib aluseks võtta ostja enda ostuvajaduse aastaprognoosi. Sellised konkurentsikeelukohustused ei kuulu grupierandi määruse kohaldamisalasse, kui nende kehtivusaeg on määramata või on üle viie aasta. Samuti jäävad määruse kohaldamisalast välja konkurentsikeelukohustused, mis viie aasta möödudes vaikimisi pikenevad. Grupierandi määruse kohaldamisalasse kuuluvad aga need konkurentsikeelukohustused, mis kehtivad kuni viis aastat või mille pikendamiseks on viie aasta möödudes vaja mõlema poole selgesõnalist nõusolekut ning kui mitte miski ei takista ostjat konkurentsikeelukohustust sisaldavat kokkulepet kõnealuse viie aasta möödudes lõpetamast. Kui näiteks kokkuleppe kehtivusaeg on viis aastat ning tarnija annab ostjale kokkuleppe raames laenu, ei või selle laenu tagasimaksmine takistada ostjat seda kokkulepet lõpetamast viie aasta pärast; tagasimaksmist tuleb korraldada võrdsete või vähenevate, kuid mitte kasvavate osamaksetega. See ei välista näiteks uue turustuskoha puhul võimalust, et tagasimaksmise alustamine lükatakse paariks esimeseks aastaks edasi, kuni kaupluse läbimüük on saavutanud teatava taseme. Ostjale peab jääma võimalus maksta kokkuleppe lõppemisel ära võla võimalik jääk. Samamoodi peaks ostjale jääma sel juhul, kui tarnija on andnud talle kokkuleppeväliselt seadmeid, võimalus need turuväärtusega ära osta konkurentsikeelukohustust sisaldava kokkuleppe lõppemisel.

(59) Kõnealune viieaastase kehtivusaja piirang ei kehti siis, kui ostja müüb kaupu või teenuseid edasi "ruumides või territooriumil, mis kuuluvad tarnijale või mida tarnija üürib kolmandatelt isikutelt, kes ei ole ostjaga seotud". Sellisel juhul võib konkurentsikeelukohustuse kehtivusaeg olla sama pikk kui aeg, mil ostja müügikohta kasutab (grupierandi määruse artikli 5 punkt a). See erand tuleneb asjaolust, et harilikult on põhjendamatu eeldada, et tarnija lubab ilma oma loata müüa talle kuuluvates ruumides või territooriumil konkureerivaid tooteid. See erand ei kehti kunstlike omandisuhtevormide kohta, millega üritatakse vältida viieaastase kehtivusaja piirangut.

(60) Teine välistus on sätestatud grupierandi määruse artikli 5 punktis b ja käsitleb pärast kehtivusaja lõppu kehtima jäävaid konkurentsikeelukohustusi. Harilikult kuulub seda laadi kohustus grupierandi määruse kohaldamisalasse üksnes juhul, kui kohustus on hädavajalik, et kaitsta tarnijalt ostjale edastatud oskusteavet, kui see on seotud üksnes selle müügikohaga, kus ostja kokkuleppe kehtivusajal tegutses, ning selle maksimaalne kehtivusaeg on üks aasta. Grupierandi määruse artikli 1 punktis f esitatud määratluse kohaselt peab oskusteave olema "oluline", mis tähendab, et "oskusteave hõlmab andmeid, mis on ostjale hädavajalikud lepingujärgsete kaupade või teenuste kasutamiseks, müümiseks või edasimüümiseks".

(61) Kolmas grupierandi andmise välistus on ette nähtud grupierandi määruse artikli 5 punktis c ning käsitleb konkureerivate kaupade müüki valikturustussüsteemi piires. Grupierandi määrus lubab ühendada valikturustuse konkurentsikeelukohustusega, mis keelab üldiselt turustajatel müüa konkureerivaid tooteid. Kui aga tarnija ei luba kas otse või kaudselt oma määratud turustajatel osta edasimüümiseks tooteid teatavatelt konkureerivatelt tarnijatelt, siis selle keelu suhtes grupierandi määrusest tulenevat erandit ei kohaldata. Selle keelu suhtes grupierandi kohaldamata jätmise eesmärk on hoida ära olukordi, kus teatav hulk samu valikturustuse müügikohti kasutavaid tarnijaid takistavad ühel või mitmel teataval konkurendil kasutada neid müügikohti oma toodete turustamiseks (konkureeriva tarnija väljatõrjumine, mis on kollektiivse boikoti vorm). [19]

5. Grupierandi määruse kohaldamisalast väljajäämine ei tähenda vertikaalpiirangute õigusvastasust

(62) Grupierandi määruse kohaldamisalast väljajäävate vertikaalkokkulepete puhul ei eeldata õigusvastasust, kuid neid on vaja iga kord eraldi kontrollida. Ettevõtjatel soovitatakse neid komisjonile teatamata ise hinnata. Kui asja uurib komisjon, peab komisjon tõestama, et asjaomane kokkulepe rikub asutamislepingu artikli 81 lõiget 1. Kui tõestatakse, et kokkuleppel on konkurentsile väga kahjulik mõju, võivad ettevõtjad põhjendada seda tõhususega ning selgitada, miks on tõenäoline, et teatav turustusviis annab kasu, mis vastab asutamislepingu artikli 81 lõike 3 kohaldamise tingimustele.

6. Vertikaalkokkulepetest ei ole vaja ette teatada

(63) Vastavalt nõukogu 6. veebruari 1962. aasta määruse nr 17 artikli 4 lõikele 2 ning asutamislepingu artiklite 85 ja 86 rakendamise esimesele määrusele, [20] mida on viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 1216/1999, [21] võidakse vertikaalkokkuleppele anda asutamislepingu artikli 81 lõikest 3 tulenev erand kokkuleppe jõustumiskuupäevast alates isegi juhul, kui kokkuleppest teatatakse hiljem. Praktikas tähendab see, et kokkulepetest ei ole vaja ette teatada. Vaidluste korral võib ettevõtja kokkuleppest tagantjärele teatada, sellisel juhul võib komisjon kokkuleppele erandi anda tagasiulatuva mõjuga alates kokkuleppe jõustumiskuupäevast, kui kõik neli asutamislepingu artikli 81 lõikes 3 sätestatud tingimust on täidetud. Kokkuleppest teatav pool ei pea selgitama, miks ei teatatud kokkuleppest varem, ning talle ei keelduta tagasiulatuva mõjuga erandit andmast pelgalt sellepärast, et ta ei teatanud kokkuleppest varem. Iga teatamise korral kontrollitakse selle põhjendatust. See määruse nr 17 artikli 4 lõike 2 muudatus peaks lõpetama vaidluste kunstliku tekitamise siseriiklikes kohtutes ning seega tugevdama kokkulepete täitmisele pööratavust tsiviilõiguse järgi. Ühtlasi on arvesse võetud olukorrad, kui ettevõtjad ei ole oma kokkulepetest teatanud, sest nad on oletanud, et need kuuluvad grupierandi määruse kohaldamisalasse.

(64) Kuna komisjon võib lubada kohaldada erandit kokkuleppe teatamise kuupäevast olenemata, on liikmesriikide kohtutel vaja hinnata, kui tõenäoline on, et asutamislepingu artikli 81 lõige 3 kehtib sama artikli lõike 1 kohaldamisalasse kuuluvate vertikaalkokkulepete suhtes. Kui see on tõenäoline, peaksid nad menetluse peatama ja ootama ära komisjoni seisukoha. Liikmesriikide kohtud võivad aga samal ajal, kui komisjon asutamislepingu artikli 81 lõike 3 kohaldatavust hindab, võtta vahemeetmeid samamoodi kui sel juhul, kui nad taotlevad EÜ asutamislepingu artikli 234 järgi Euroopa Kohtult eelotsust. Menetlust ole vaja peatada seoses rikkumise lõpetamiseks alustatud menetlusega, kui siseriiklikul kohtul on õigus ise asutamislepingu artikli 81 lõike 3 kohaldatavust hinnata. [22]

(65) Kui vertikaalkokkuleppest teatamise suhtes ei ole liikmesriigi kohtus menetlust alustatud või kaebust esitatud, ei käsitle ka komisjon seda esmatähtsana. Teated kui sellised ei anna alust kokkulepete ajutiseks täitmiseks. Kui ettevõtja ei ole kokkuleppest teatanud, sest ta oli heauskselt oletanud, et tema turuosa ei ületa grupierandi määrusega ettenähtud künnist, ei määra komisjon talle trahvi.

7. Vertikaalpiirangute eraldatavus

(66) Grupierandi määrus annab vertikaalkokkulepetele erandi tingimusel, et kokkulepe ei sisalda ega selle alusel ei rakendata ühtki määruse artiklis 4 sätestatud raskekujulist piirangut. Kui kokkulepe sisaldab kas või ühe raskekujulise piirangu, kaotab kogu vertikaalkokkulepe grupierandi määrusest tuleneva kasu. Raskekujulisi piiranguid ei ole võimalik eraldada ülejäänud kokkuleppest.

(67) Eraldatavuse reegel kehtib aga grupierandi määruse artiklis 5 sätestatud tingimuste suhtes. Seepärast kaotab grupierandi kasu üksnes see vertikaalkokkuleppe osa, mis ei vasta artiklis 5 sätestatud tingimustele.

8. Samas turustussüsteemis turustatavad eri tooted

(68) Kui tarnija turustab ühe turustuskokkuleppe põhjal mitut toodet/teenust, võivad mõned nendest toodetest või teenustest oma turuosa suuruse poolest kuuluda grupierandi määruse kohaldamisalasse, mõned aga mitte. Sellisel juhul kohaldatakse grupierandi määrust nende kaupade ja teenuste suhtes, mille puhul on erandi taotlemise tingimused täidetud.

(69) Nende kaupade või teenuste puhul, mis ei vasta grupierandi määruse tingimustele, kehtivad tavalised konkurentsieeskirjad, mis tähendab järgmist:

- grupierandit ei anta, kuid samuti ei eeldata lepingu õigusvastasust,

- kui asutamislepingu artikli 81 lõiget 1 on rikutud viisil, mille suhtes erandi tegemine on välistatud, võidakse kaaluda, kas olemasolevas turustussüsteemis on asjakohaseid vahendeid selle konkurentsiprobleemi lahendamiseks,

- kui sellised vahendid puuduvad, peab tarnija tegema teisi turustuskorraldusi.

Selline olukord võib tekkida ka juhul, kui asutamislepingu artiklit 82 kohaldatakse mõnede toodete puhul, teiste puhul aga mitte.

9. Üleminekuperiood

(70) Grupierandi määrust kohaldatakse alates 1. juunist 2000. Määruse artikliga 12 on ette nähtud üleminekuaeg nendele vertikaalkokkulepetele, mis 31. mail 2000 juba kehtisid ja mis ei vasta grupierandi määruses sätestatud erandi andmise tingimustele, kuid vastavad teistes, 31. mail 2000. aastal kehtivuse kaotanud grupierandit käsitlevates määrustes (komisjoni määrused (EMÜ) nr 1983/83, (EMÜ) nr 1984/83 ja (EMÜ) nr 4087/88) sätestatud tingimustele. Komisjoni teatis määruste (EMÜ) nr 1983/83 ja 1984/83 kohta kaotab kehtivuse samuti 31. mail 2000. Nende kokkulepete suhtes võidakse kõnealuseid määrusi kohaldada kuni 31. detsembrini 2001. Kokkulepped, mille on oma ostjatega konkurentsikeelu kohta sõlminud kuni 30 % turuosaga tarnijad ja mille kehtivusaeg on üle viie aasta, kuuluvad grupierandi määruse kohaldamisalasse, kui 1. jaanuaril 2002 jääb nende lõppemiseni kuni viis aastat.

IV. GRUPIERANDI TÜHISTAMINE JA GRUPIERANDI MÄÄRUSE KOHALDAMATA JÄTMINE

1. Tühistamismenetlus

(71) Grupierandi määruses sätestatud õiguspärasuse eeldamisest võidakse loobuda, kui vertikaalkokkulepe kuulub kas eraldi või seoses konkureerivate tarnijate või ostjate järgitavate samalaadsete kokkulepetega vaadates asutamislepingu artikli 81 lõike 1 kohaldamisalasse ning ei vasta kõigile sama artikli lõikes 3 sätestatud tingimustele. Nii võib olla juhul, kui kuni 30 % turuosaga tarnija (või ainuõiguslike tarnekokkulepete puhul ostja) sõlmib vertikaalkokkuleppe, millest ei tulene nii suurt objektiivset kasu, et kompenseerida kokkuleppega konkurentsile tekitatavat kahju. Nii võib olla eelkõige kaupade turustamise korral lõpptarbijatele, kes on sageli palju nõrgemas olukorras kui vahetoodete professionaalsed ostjad. Lõpptarbijatele müümise korral võib vertikaalkokkuleppest tuleneval kahjul olla suurem mõju kui vahetoodete ostu-müügi korral. Kui asutamislepingu artikli 81 lõike 3 tingimused on täitmata, võib komisjon grupierandi määrusest saadava kasu artikli 6 järgi tühistada ning tuvastada asutamislepingu artikli 81 lõike 1 rikkumise.

(72) Tühistamismenetluse kohaldamisel peab komisjon tõestama, et kokkulepe kuulub artikli 81 lõike 1 kohaldamisalasse ning ei vasta kõigile neljale artikli 81 lõikes 3 sätestatud tingimusele.

(73) Asutamislepingu artikli 81 lõike 3 kohase erandi tegemise tingimused võivad täitmata jääda eelkõige juhul, kui konkureerivate tarnijate või ostjate vaheliste samalaadsete vertikaalkokkulepete järgsete paralleelsete võrgustike koosmõju piirab oluliselt juurdepääsu vastavale turule või seal toimuvat konkurentsi. Vertikaalkokkulepete paralleelseid võrgustikke peetakse samalaadseks, kui neis sisalduvad tõkked avaldavad turule samalaadset mõju. Samalaadne mõju esineb tavaliselt, kui konkureerivad tarnijad või ostjad kasutavad punktides 104–114 kirjeldatud nelja rühma kuuluvaid vertikaalpiiranguid. Selline olukord võib tekkida näiteks juhul, kui teataval turul kasutavad ühed tarnijad ainult kvalitatiivset, teised aga kvantitatiivset valikturustust. Sellisel juhul tuleb kokkuleppe mõju hindamisel võtta arvesse mõlema kokkuleppevõrgu konkurentsivastast mõju. Vajaduse korral võidakse tühistada üksnes volitatud turustajate hulga piirang. Erand võidakse tühistada ka näiteks olukorras, kus ostjal on mõne ainuõigusliku tarne- või turustuskokkuleppe raames märkimisväärne turuvõim järgneval vastaval turul, kus ta kokkuleppejärgseid kaupu või teenuseid edasi müüb.

(74) Vastutuse konkurentsivastase kumulatiivse mõju eest võib omistada üksnes nendele ettevõtjatele, kes sellele oluliselt kaasa aitavad. Kokkulepete suhtes, mille on sõlminud ettevõtjad, kelle osa kumulatiivses mõjus on ebaoluline, ei kohaldata asutamislepingu artikli 81 lõikes 1 ettenähtud keeldu [23] ning seepärast tühistamismehhanismi nende suhtes ei kohaldata. Ettevõtjate osa konkurentsivastases kumulatiivses mõjus hinnatakse punktides 137–229 esitatud kriteeriumide põhjal.

(75) Tühistamisotsusel ei ole tagasiulatuvat mõju, mis tähendab, et asjaomastele kokkulepetele antud erand kehtib niikaua, kui tühistamisotsus on jõustunud.

(76) Grupierandi määruse artikli 7 järgi võib liikmesriigi pädev asutus määruse kohaldamisest saadava eelise tühistada selliste vertikaalkokkulepete puhul, millest tulenevat konkurentsivastast mõju on tunda selle liikmesriigi territooriumil või osal sellest ja kui sellise territooriumi näol on tegemist selgepiirilise geograafilise turuga. Kui liikmesriik ei ole vastu võtnud õigusakte, mille alusel oleks selle riigi konkurentsiasutusel õigus kohaldada ühenduse konkurentsiõigust või vähemalt tühistada grupierandi määruse kohaldamisest tulenev eelis, võib see liikmesriik pöörduda komisjoni poole palvega algatada vastavasisuline menetlus.

(77) Komisjon on ainuõiguslikult volitatud tühistama grupierandi määruse kohaldamisest saadavat eelist nende vertikaalkokkulepete puhul, mis piiravad konkurentsi asjaomasel geograafilisel turul, mis on ühe liikmesriigi territooriumist suurem. Kui vastava geograafilise turu moodustab ühe liikmesriigi territoorium või selle osa, on tühistamiseks pädev nii kõnealune liikmesriik kui ka komisjon. Sellistel juhtudel on sageli asjakohane jätta täitmine detsentraliseeritult riikide konkurentsiasutustele. Komisjon jätab endale sellegipoolest õiguse käsitleda teatavaid asju, mis pakuvad ühendusele erilist huvi, näiteks asju, mis tõstatavad uue õigusküsimuse.

(78) Siseriiklikud tühistamisotsused tuleb teha riigi õigusega ettenähtud korras ning need kehtivad üksnes selle liikmesriigi territooriumil. Sellised otsused ei tohi piirata ühenduse konkurentsieeskirjade ühtset kohaldamist ega nende eeskirjade täitmisel võetud meetmete mõju tervikuna. [24] Selle põhimõtte järgimine tähendab, et liikmesriikide konkurentsiasutused peavad tegema oma hinnangu asutamislepingu artikli 81 kohaselt, võttes arvesse Euroopa Kohtu ja esimese astme kohtu väljatöötatud kriteeriume ning komisjoni teatisi ja varasemaid otsuseid.

(79) Komisjon leiab, et üksteisega vastuolus olevate otsuste ja menetluste kordamise ohu vältimiseks tuleks rakendada liikmesriikide konkurentsiasutuste ja komisjoni vahelist koostööd käsitlevas teatises [25] ettenähtud konsulteerimismehhanismi.

2. Grupierandi määruse kohaldamata jätmine

(80) Grupierandi määruse artikkel 8 annab komisjonile võimaluse välistada määrusega grupierandi määruse kohaldamine samalaadsete vertikaalpiirangute paralleelsete võrgustike suhtes, mis katavad üle 50 % asjaomasest turust. See meede ei ole suunatud üksikutele, vaid kõikidele ettevõtjatele, kelle kokkulepped on määratletud määruses, millega teatatakse grupierandi määruse kohaldamata jätmisest.

(81) Grupierandi määruse kohaldamisest saadava eelise tühistamine määruse artikli 6 alusel tähendab otsuse vastuvõtmist selle kohta, et üksik ettevõtja on rikkunud asutamislepingu artiklit 81, artikli 8 kohaselt vastuvõetavast määrusest tuleneb aga üksnes see, et grupierandi määruse kohaldamisest saadav eelis võetakse ära seoses asjaomaste piirangute ja turgudega ning taastatakse asutamislepingu artikli 81 lõigete 1 ja 3 täielik kohaldamine. Pärast seda, kui määrus, millega grupierandi määrus teataval turul teatavate vertikaalpiirangute suhtes kohaldamatuks kuulutatakse, on vastu võetud, juhindutakse artikli 81 kohaldamisel üksikkokkulepete suhtes kriteeriumidest, mis on sätestatud Euroopa Kohtu ja esimese astme kohtu asjaomases pretsedendiõiguses ning komisjoni teatistes ja varasemates otsustes. Vajaduse korral teeb komisjon üksikjuhul otsuse, millest kõik asjakohasel turul tegutsevad ettevõtjad võivad juhinduda.

(82) Eespool osutatud 50 % turuhõlmavuse arvutamisel tuleb arvesse võtta iga vertikaalkokkulepetest koosnevat võrgustikku, mis sisaldab turule samalaadset mõju avaldavaid piiranguid või nende kombinatsioone. Samalaadne mõju avaldub harilikult juhul, kui tegemist on piirangutega, mis kuuluvad punktides 104–114 loetletud nelja rühma.

(83) Artiklis 8 ei ole sätestatud komisjoni kohustust võtta meetmeid, kui 50 % turuhõlmavuse piir on ületatud. Üldjuhul on määruse kohaldamata jätmine asjakohane, kui on tõenäoline, et pääs asjaomasele turule või sellel toimuvale konkurentsile on oluliselt raskendatud. Seda võib eelkõige esineda, kui valikturustussüsteemi paralleelsed võrgustikud hõlmavad turust üle 50 % ja neis kasutatakse valikukriteeriume, mida asjaomaste kaupade laadi arvestades ei ole vaja, või takistatakse teatavaid teisi turustusviise, mille abil selliseid kaupu võiks müüa.

(84) Artikli 8 kohaldamise vajaduse määramiseks kaalub komisjon kõigepealt, kas oleks asjakohasem grupierandi üksik tühistamine. See võib eelkõige sõltuda sellest, kui palju on neid konkureerivaid ettevõtjaid, kes konkurentsile avalduvale kumulatiivsele mõjule kaasa aitavad, või neid geograafilisi turge ühenduses, millele see mõju avaldub.

(85) Igas artikli 8 järgi vastuvõetavas määruses tuleb selgesõnaliselt määrata kindlaks selle kohaldamisala. See tähendab esiteks, et komisjon peab määrama vastavad kaubaturud ja geograafilised turud, mille suhtes määrust kohaldatakse, ning teiseks vertikaalpiirangu liigi, mille suhtes grupierandi määrust enam ei kohaldata. Mis puutub viimasesse, siis võib komisjon määruse kohaldamisala viia kooskõlla konkurentsiküsimusega, mida ta käsitleda kavatseb. Näiteks kui komisjon arvestab 50 % turuhõlmavuse kontrollimisel kõiki ühe tootemargi pealesurumise tüüpi kokkulepete paralleelseid võrgustikke, võib ta grupierandi määruse kohaldamata jätmise määruse kehtestada sellegipoolest üksnes teatavat kehtivusaega ületavatele konkurentsivastastele kohustustele. Seega võib komisjon jätta tühistamismääruse kohaldamisalast välja lühema kehtivusajaga kokkulepped või konkurentsi vähem piiravad kokkulepped, arvestades nendest tulenevate piirangute väiksemat kahju konkurentsile. Samamoodi võib komisjon juhul, kui teataval turul kasutatakse valikturustust koos tingimustega, mis omakorda piiravad konkurentsi, näiteks ostja konkurentsikeelu- või kogusekohustusega, võtta grupierandi määruse kohaldamata jätmise määruse vastu üksnes nende tingimuste kohta. Vajaduse korral võib komisjon samuti anda selgitusi, täpsustades selle turuosa suuruse, mida seoses selle turuga võib pidada liiga väikeseks, et üks ettevõtja saaks konkurentsile kumulatiivsele mõjule olulisel määral kaasa aidata.

(86) Üleminekuperiood, mis on vähemalt kuus kuud ja mille komisjon peab grupierandi määruse artikli 8 lõike 2 järgi grupierandi määruse kohaldamata jätmise määrusele kehtestama, peaks olema piisavalt pikk, et asjaomased ettevõtjad saaksid oma kokkuleppeid vastavalt määrusele muuta.

(87) Grupierandi määruse kohaldamata jätmise määrus ei mõjuta erandiga kokkulepete staatust kuni grupierandi määruse kohaldamata jätmise määruse jõustumiseni.

V. TURU MÄÄRATLUS JA TURUOSA ARVUTAMINE

1. Komisjoni teatis asjaomase turu määratluse kohta

(88) Komisjoni teatis asjaomase turu määratluse kohta ühenduse konkurentsiõiguse kohaldamisel [26] sisaldab suuniseid eeskirjade, kriteeriumide ja tõendite kohta, mida komisjon kasutab turu määratlusega seotud küsimuste arutamisel. Seda teatist käesolevas dokumendis rohkem ei käsitleta ning temast tuleks juhinduda turu määratlusega seotud küsimuste korral. Käesolevad suunised käsitlevad üksnes vertikaalpiirangutega seoses tekkivaid eriküsimusi, mida kõnealuses üldises turu määratluse teatises ei käsitleta.

2. Asjaomane turg grupierandi määruses sätestatud 30 % turuosa künnise arvutamisel

(89) Grupierandi määruse artikli 3 järgi on grupierandi kohaldamisel määrava tähtsusega üldjuhul tarnija turuosa. Kui vertikaalkokkulepe on sõlmitud jaemüüjate ühenduse ja selle üksikliikmete vahel, on tarnijaks ühendus ning turuosa arvutamisel tuleb arvesse võtta ühenduse kui tarnija turuosa. Üksnes grupierandi määruse artikli 1 punktis c määratletud ainuõigusliku tarnimise kohustuse puhul on määruse kohaldamisel määrava tähtsusega ostja turuosa ja ainult seda tuleb arvesse võtta.

(90) Turuosa arvutamiseks on oluline kindlaks määrata asjaomane turg. Selleks tuleb määratleda asjaomane kaubaturg ning asjaomane geograafiline turg. Asjaomane kaubaturg hõlmab kõiki kaupu või teenuseid, mida ostja peab nende omaduste, hindade ja kasutusotstarbe pärast vahetatavaks. Asjaomane geograafiline turg hõlmab ala, kus asjaomased ettevõtjad tegelevad kaupade ja teenuste pakkumisega, kus konkurentsitingimused on küllalt sarnased ja mida saab naaberaladest eristada eelkõige märgatavalt erinevate konkurentsitingimuste tõttu.

(91) Grupierandi määruse kohaldamisel on tarnija turuosaks tema osa asjaomasel kaubaturul ja geograafilisel turul, millel ta oma ostjatele müüb. [27] Punktis 92 esitatud näites on see turg A. Kaubaturg oleneb ostja seisukohast vaadatuna eelkõige asendatavusest. Kui tarnitavat toodet kasutatakse teiste toodete valmistamisel sisendina ning seda ei ole lõpptootes näha, määravad kaubaturu ära tavaliselt otseostja eelistused. Ostjate klientidel tavaliselt suuri nõudmisi ostjate kasutatavale sisendile ei ole. Sisendi tarnija ja ostja vahel sõlmitud vertikaalkokkulepped on harilikult seotud üksnes vahetoote ostu-müügiga, mitte sisendist saadava toote müügiga. Lõpptoodete turustamisel mõjutavad või määravad harilikult lõpptarbijate eelistused seda, mis on otseostjate seisukohast asendatavad ja mis mitte. Edasimüüjana ei või turustaja lõpptooteid ostes eirata oma lõpptarbijate eelistusi. Peale selle ei käsitle vertikaalkokkulepped turustamistasandil harilikult mitte ainult toodete ostu-müüki tarnija ja ostja vahel, vaid ka nende edasimüümist. Kuna eri turustusviisid konkureerivad harilikult omavahel, ei määratleta turge üldiselt kasutatava turustamisviisi alusel. Kui tarnijad müüvad üldjuhul tootesortimenti, võib kaubaturu ära määrata terve sortiment, kui ostjad peavad asendatavaks sortimente, mitte üksiktooteid. Kuna ostjad turul A on professionaalsed ostjad, on geograafiline turg harilikult suurem kui turg, millel toodet lõpptarbijatele edasi müüakse. Sellest siseriiklike turgude või suuremate geograafiliste turgude määratlemine sageli tulenebki.

(92) Ainuõigusliku tarnimise kohustuse korral on ostja turuosaks tema osa kõikidest asjaomasel ostuturul tehtavatest ostudest. [28] Järgmises näites on see samuti turg A.

+++++ TIFF +++++

(93) Kui vertikaalkokkuleppel on kolm poolt, kellest igaüks tegutseb eri kaubandustasandil, siis peavad nende turuosad selleks, et kokkulepe saaks grupierandi, jääma kummalgi tasandil 30 % künnisest allapoole. Kui näiteks tootja, hulgimüüja (või jaemüüjate ühendus) ja jaemüüja sõlmivad konkurentsikeelukohustust sisaldava kokkuleppe, ei või tootja ega ka hulgimüüja (jaemüüjate ühenduse) turuosa olla üle 30 %, kui soovitakse, et kokkuleppele antaks grupierand.

(94) Kui tarnija toodab nii originaalseadmeid kui ka nende varuosi, on ta sageli ka nende ainus või peamine tarnija järelturul. Sama võib kehtida siis, kui tarnija (originaalseadmete tarnija) annab varuosade tootmise alltöövõtjale. Grupierandi määruse kohaldamisel võib asjaomaseks turuks olla originaalseadmete turg, mis hõlmab ka varuosi, või eraldi turg originaalseadmetele ja selle järgnev turg olenevalt asjaoludest, näiteks seotud piirangute mõjust, toodete elueast ning remondi- või asenduskulude suurusest. [29]

(95) Kui vertikaalkokkulepe sisaldab peale lepingujärgsete kaupade tarnimise kohustuse ka sätteid intellektuaalomandi õiguste kohta – näiteks tarnija kaubamärgi kasutamise kohta –, mis on ostjale abiks kaupade turustamisel, on grupierandi määruse kohaldatavuse kindlaksmääramisel määrava tähtsusega tarnija turuosa turul, kus ta lepingujärgseid kaupu müüb. Kui frantsiisiandja ei tarni edasimüümiseks mõeldud kaupu, vaid pakub hulka teenuseid koos intellektuaalomandi õigustega, mis koos moodustavad frantsiisitava ärimeetodi, peab frantsiisiandja võtma arvesse oma turuosa selle ärimeetodi tarnijana. Selleks peab frantsiisiandja arvutama välja oma turuosa turul, kus tema ärimeetodit kasutatakse ja milleks on see turg, kus frantsiisivõtjad kasutavad seda meetodit kaupade või teenuste tarnimiseks lõppkasutajatele. Frantsiisiandja peab oma turuosa arvutamise aluseks võtma sellel turul oma frantsiisivõtjate tarnitavate kaupade või teenuste väärtuse. Sellisel turul võivad konkurendid olla teiste frantsiisitavate ärimeetodite pakkujad, kuid ka selliste asendatavate kaupade või teenuste tarnijad, mida ei frantsiisita. Sellise turu määratluse kohaldamist piiramata peaks näiteks kiirtoitlustusteenuste turul tegutsev frantsiisiandja arvutama oma turuosa oma sellel turul tegutsevate frantsiisivõtjate asjaomaste müüginumbrite põhjal. Kui frantsiisiandja tarnib ka veel teatavaid sisendeid, näiteks liha ja maitseaineid, peab ta välja arvutama ka oma turuosa turul, kus neid kaupu müüakse.

3. Asjaomase turu määratlus üksikute kokkulepete hindamisel

(96) Grupierandi määruse kohaldamisalast välja jäävate üksikute vertikaalkokkulepete hindamisel võib tekkida vajadus uurida ka teisi turge peale grupierandi määruse kohaldamiseks määratud asjaomase turu. Vertikaalkokkulepe võib peale tarnija ja ostja vahelise turu mõjutada ka järgnevaid turge. Üksiku vertikaalkokkuleppe hindamisel kontrollitakse asjaomaseid turge igal kaubandustasandil, mida kokkuleppes sisalduvad piirangud mõjutavad:

i) Vahekaupade või -teenuste puhul, mida ostja kasutab oma kaupade või teenuste valmistamiseks, mõjutavad vertikaalpiirangud üldjuhul ainult tarnija ja ostja vahelist turgu. Ostjale pandud konkurentsikeelukohustus näiteks võib selle turu sulgeda teistele tarnijatele, kuid sellepärast ei vähene konkurents järgnevatel turgudel müügikohtades. Ainuõigusliku tarnimise kohustuse puhul on oluline ka ostja seisund oma järgnevatel turgudel, sest ostja turgude sulgemisele suunatud tegevusel võib olla oluline negatiivne mõju ainult juhul, kui tal on oma järgnevatel turgudel oluline turuvõim.

ii) Lõpptoodete puhul ei piisa ilmselt tarnija ja ostja vahelise turu analüüsimisest, sest vertikaalpiirangutel võib tootemarkidevahelise ja/või tootemargisisese konkurentsi vähenemise näol olla negatiivne mõju edasimüügiturule, st turule, mis järgneb ostja omale. Näiteks ainuõigusliku turustamise kohustuse tõttu ei pruugi muutuda piiratuks juurdepääs ainult tarnija ja ostja vahelisele turule, vaid eelkõige väheneda tootemargisisene konkurents turustajate edasimüügiterritooriumil. Edasimüügiturg on eelkõige oluline juhul, kui ostja on jaemüüja, kes müüb lõpptarbijatele. Tootja ja hulgimüüja vahel kokkulepitud konkurentsikeelukohustus võib takistada seda hulgimüüjat sõlmimast samasuguseid kokkuleppeid teiste tootjatega, kuid müügikohtades toimuv konkurents hulgimüügi tasandil sellepärast ilmselt ei vähene. Kui aga sama kokkuleppe sõlmiks tootjaga jaemüüja, võib see kokkulepe põhjustada jaemüügituru müügikohtades tootemarkidevahelise konkurentsi vähenemist.

iii) Üksiku järelturu hindamisel võib asjaomaseks turuks olenevalt asjaoludest olla nii originaalseadmete turg kui ka selle järelturg. Igal juhul hindab komisjon teataval järelturul valitsevat olukorda originaalseadmete turul valitseva olukorra taustal. Vähem tähtsast seisundist originaalseadmete turul tuleneb tavaliselt ka, et võimalik konkurentsivastane mõju on järelturul väiksem.

4. Turuosa arvutamine grupierandi määruse järgi

(97) Turuosa arvutamisel tuleb põhimõtteliselt lähtuda müügiväärtuse arvudest. Kui andmed puuduvad, võib nende asemel kasutada objektiivseid prognoose. Neid prognoose võib teha muu usaldusväärse turuteabe, näiteks müügimahtude põhjal (vt grupierandi määruse artikli 9 lõige 1).

(98) Konkurentsi analüüsimisel võib väga oluline olla vahetoodete tootmine oma tarbeks kui asjaolu, mis piirab konkurentsi või rõhutab ettevõtja seisundit turul. Vahetoodete ja -teenuste turu määratlemisel ja turuosa arvutamisel oma tarbeks tootmist siiski arvesse ei võeta.

(99) Lõpptoodete kahekordse turustamise korral, s.o olukorras, kus lõpptoodete tootja on samal turul ühtlasi nende toodete turustaja, tuleb turu määratlemisel ja turuosa arvutamisel võtta arvesse selle tootja müüdavaid kaupu ning kaupu, mida tema konkurendid oma integreeritud turustajate ja agentide kaudu müüvad (vt grupierandi määruse artikli 9 lõike 2 punkt b). Integreeritud turustajad on grupierandi määruse artikli 11 määratletud seotud ettevõtjad.

VI. ÜKSIKJUHUL TOIMIMISE PÕHIMÕTTED

(100) Vertikaalpiirangud on üldjuhul vähem kahjulikud kui horisontaalpiirangud. Peamine põhjus, miks vertikaalpiirangutesse suhtutakse leebemalt, seisneb selles, et horisontaalpiirangud võivad olla seotud kokkuleppega konkurentide vahel, kes toodavad samu või asendatavaid kaupu või teenuseid. Selliste horisontaalsuhete korral võib ühe ettevõtja kasutatav turuvõim (oma toote eest kõrgema hinna nõudmine) tulla kasuks selle ettevõtja konkurentidele. See võib ajendada konkurente õhutama üksteist konkurentsivastaselt käituma. Vertikaalsuhetes aga on ühe toode teise ettevõtja sisend. See tähendab, et kui üks ettevõtja kasutab oma turuvõimu kas eelneval või järgneval turul, vähendab see harilikult nõudlust teise ettevõtja toote järele. Seepärast on omavahel kokkuleppe sõlminud ettevõtjatel põhjust takistada teist ettevõtjat oma turuvõimu kasutamast.

(101) Seda iseennast piiravat mõju ei tohiks aga üle hinnata. Kui ettevõtjal turuvõimu ei ole, ei jää tal oma kasumi suurendamiseks muud üle kui püüda optimeerida oma tootmist ja turustamist, tehes seda vertikaalpiirangute abil või ilma nendeta. Kui tal aga on turuvõim, võib ta samuti püüda suurendada kasumit oma otseste konkurentide arvelt, tekitades neile rohkem kulusid, ning oma ostjate ja lõpuks ka tarbijate arvelt, püüdes nendest tekkivat ülejääki endale saada. Nii võib juhtuda olukorras, kui eri tasanditel tegutsevad ettevõtjad jagavad lisakasumi või kui üks neist, kasutades selleks vertikaalpiiranguid, selle tervenisti endale võtab.

(102) Komisjon kavatseb asutamislepingu artikli 81 vertikaalpiirangute suhtes kohaldatavuse hindamisel üksikjuhtudel lähtuda majanduslikest kaalutlustest. Seega kitseneb artikli 81 kohaldamisala ettevõtjatele, kellel on teataval määral turuvõimu, kui samas võib tootemarkidevaheline konkurents olla liiga väike. Sellisel juhul on tähtis kaitsta nii tootemarkidevahelist kui ka tootemargisisest konkurentsi, et kindlustada kasutegurid ja tarbijate kasu.

1. Analüüsi raamistik

1.1. Vertikaalpiirangute negatiivne mõju

(103) Negatiivne mõju turule, mis võib tuleneda vertikaalpiirangutest ja mida püütakse EÜ konkurentsiõiguse abil tõkestada, seisneb järgmises:

i) teistele tarnijatele või ostjatele turule juurdepääsu piiramine, takistades sellele tulekut;

ii) tootemarkidevahelise konkurentsi vähenemine turul tegutsevate ettevõtjate (eri tootemarkide) vahel, sealhulgas tarnijate või ostjate konkurentsivastasele koostööle õhutamine; konkurentsivastase koostöö all mõeldakse nii teadlikku kui ka vaikivat konkurentsivastast koostööd (teadlikku rööbitikäitumist);

iii) tootemargisisene konkurents väheneb sama tootemargi turustajate vahel;

iv) tõkete seadmine turu integratsioonile, kaasa arvatud eelkõige tõkked, mis piiravad tarbijate vabadust osta kaupu või teenuseid mis tahes enda valitud liikmesriigist.

(104) Selline negatiivne mõju võib tuleneda mitmesugustest vertikaalpiirangutest. Vormilt erinevatel kokkulepetel võib konkurentsile olla sisuliselt sama negatiivne mõju. Selle analüüsimiseks on asjakohane jagada vertikaalpiirangud nelja rühma: ühe tootemargi pealesurumine, turustamise piiramine, edasimüügihindade kujundamine ja turu jagamine. Igasse rühma kuuluvatel piirangutel on konkurentsile suurel määral samasugune negatiivne mõju.

(105) Liigitamine nelja rühma põhineb vertikaalpiirangute põhikomponentidel. Punktides 103–136 analüüsitakse iga rühma. Punktides 137–229 analüüsitakse praktikas kasutatavaid vertikaalkokkuleppeid, kuna paljud kokkulepped sisaldavad rohkem kui üht nendest komponentidest.

Ühe tootemargi pealesurumisega seotud piirangud

(106) Sellesse rühma kuuluvad kokkulepped, millele on iseloomulik, et ostjat ajendatakse tellima ühelt tarnijalt valdavalt üht tüüpi toodet. Seda piirangut võib teiste hulgas leida ostja konkurentsikeelu- või kogusekohustusest, milles tarnija ja ostja kokku lepivad ning mis kohustab või ajendab ostjat ostma üht toodet ja selle asendajaid üksnes või valdavalt ühe tarnija käest. Samuti võib seda leida sidumisest, kui ostja kohustus või soodustus on seotud mõne kindla tootega, mida ostja peab ostma, kui ta tahab osta mõnda teist toodet. Sellisel juhul nimetatakse esimest toodet "seotud" tooteks ning teist "siduvaks" tooteks.

(107) Seda laadi kokkulepped mõjutavad konkurentsi negatiivselt põhiliselt neljal viisil: 1) teised samal turul tegutsevad tarnijad ei saa sel viisil piiratud ostjatele müüa, mistõttu kõnealune turg või sidumise korral seotud toote turg võib neile sulguda; 2) turuosad muutuvad jäigemaks ning see võib aidata kaasa konkurentsivastasele koostööle, kui ühe tootemargi pealesundimise taktikat kasutab mitu tarnijat; 3) lõpptoodete turustamise puhul müüvad üksikud jaemüüjad üksnes üht tootemarki ning tootemarkidevaheline konkurents nende müügikohtades kaob; 4) sidumise korral võib ostja maksta seotud toote eest tavalisest kõrgemat hinda. Kõik see võib piirata tootemarkidevahelist konkurentsi.

(108) Tootemarkidevahelise konkurentsi vähenemist võib algselt leevendada tarnijate tugev konkurents ühe tootemargi lepingute saamisel, kuid mida kauem kehtib konkurentsikeelukohustus, seda tõenäolisem on, et sellest ei piisa tootemarkidevahelise konkurentsi vähenemise tasakaalustamiseks.

Turustamise piiramisega seotud piirangud

(109) Sellesse rühma kuuluvad kokkulepped, mida iseloomustab asjaolu, et tootja müüb üksnes ühele või piiratud hulgale ostjatele. Selliste kokkulepetega võidakse piirata teataval territooriumil asuvate või teatavasse rühma kuuluvate klientide hulka või valida välja teatav liik kliente, kellele tohib müüa. Turustamise piiramist võib muu hulgas leida järgmistest korraldustest:

- ainuõiguslik turustamine ja ainuõiguslik klientide jagamine, millega tarnija kohustub müüma üksnes ühele ostjale tingimusel, et see müüb edasi üksnes teataval territooriumil või teatavale kliendirühmale,

- ainuõiguslik tarnimine ja tarnija kogusekohustus, millega tarnijat kohustatakse või ajendatakse müüma üksnes või valdavalt ühele ostjale,

- valikturustus, mille puhul valitud turustajatele pandud või nendega kokkulepitud tingimused piiravad harilikult nende hulka,

- järelturgudel müümise piirangud, mis piiravad osade tarnija müügivõimalusi.

(110) Negatiivne mõju konkurentsile avaldub põhiliselt kolmel viisil: 1) teised sellel turul tegutsevad ostjad ei saa enam sellelt tarnijalt osta, mistõttu ostuturg võib eelkõige ainuõigusliku tarnimise korral neile sulguda; 2) kui oma jaemüüjate hulka piiravad kõik või peaaegu kõik konkureerivad tarnijad, võib see aidata kaasa konkurentsivastasele koostööle kas turustajate või tarnijate tasandil; 3) kuna toodet pakub vähem turustajaid, piirab see samuti tootemargisisest konkurentsi. Suurte territooriumide või kliendirühmade ainuõigusliku ärajagamise korral võib tulemuseks olla tootemargisisese konkurentsi täielik kadumine. See omakorda võib nõrgestada tootemarkidevahelist konkurentsi.

Edasimüügihindade kujundamisega seotud piirangud

(111) Sellesse rühma kuuluvad kokkulepped, millega kohustatakse või ajendatakse ostjat müüma edasi hindadega, mis ei jää teatavast tasemest allapoole, on teataval tasemel või ei ületa seda. See rühm hõlmab minimaalseid, fikseeritud, maksimaalseid ja soovituslikke edasimüügihindu. Maksimaalsed ja soovituslikud edasimüügihinnad, mis iseenesest ei ole raskekujulised piirangud, võivad sellegipoolest konkurentsi piirata.

(112) Edasimüügihindade kujundamine avaldab negatiivset mõju konkurentsile peamiselt kahel viisil: 1) väheneb tootemargisisene hinnakonkurents ning 2) suureneb hindade läbipaistvus. Fikseeritud või minimaalsete edasimüügihindade korral ei saa turustajad enam konkureerida sama tootemargi hinna kaudu, mistõttu selle tootemargi hinnakonkurents kaob täielikult. Maksimaal- või soovitushinnad võivad olla edasimüüjatele lähtepunktiks, millest tulenevalt hinnatase kujuneb enam-vähem ühtlaseks. Hindade läbipaistvuse suurenemine ja vastutus hinnamuutuste eest lihtsustab tootjate ja turustajate horisontaalset konkurentsivastast koostööd vähemalt kontsentreerunud turgudel. Kuna tootemargisisese konkurentsi vähenemise korral väheneb ka hinnasurve teatavatele toodetele, võib see kaudselt põhjustada ka tootemarkidevahelise konkurentsi vähenemist.

Turgude jagamisega seotud piirangud

(113) Sellesse rühma kuuluvad kokkulepped, millega piiratakse ostja võimalust teatava toote nii hankimisel kui ka edasimüümisel. Seda tüüpi piiranguid võib leida ainuõiguslikest ostukokkulepetest, millest ostjale tulenev kohustus või soodustus sunnib teda ostma teatavat toodet, näiteks X õlut, üksnes ühelt määratud tarnijalt, kuid jätab talle samas vabaduse osta ja müüa ka konkureerivaid tooteid, näiteks konkureerivat õllemarki. Samuti kuuluvad siia edasimüügi territoriaalsed piirangud, põhitegevuspiirkonna piirangud, piirangud turustaja tegevuskohale ning klientidele edasimüügi piirangud.

(114) Peamine negatiivne mõju konkurentsile seisneb tootemargisisese konkurentsi vähenemises, mis võib aidata tarnijatel turge omavahel ära jagada ning seega takistada turu integratsiooni. Samuti võib see hõlbustada diskrimineerivat hinnapoliitikat. Kui kõik või peaaegu kõik konkureerivad tarnijad piiravad ostjate hankimis- ja edasimüümisvabadust, võib see soodustada konkurentsivastast koostööd kas turustajate või tarnijate tasandil.

1.2. Vertikaalpiirangute positiivne mõju

(115) On oluline mõista, et vertikaalpiirangutel on sageli ka positiivne mõju eelkõige seetõttu, et need edendavad hinnavälist konkurentsi ning teenuste kvaliteedi parandamist. Kui ettevõtjal ei ole turuvõimu, võib ta oma kasumit suurendada üksnes tootmis- või turustusprotsessi optimeerimise teel. Paljudes olukordades võivad vertikaalpiirangud kasulikuks osutuda, kuna tarnija ja ostja vahelised tehingud, mis neid harilikult üksteisega ei seo ja milles määratakse kindlaks ainult hind ja kogus, võivad põhjustada investeeringute ja müügi tõusmise peaaegu optimaalsele tasemele.

(116) Kuigi käesolevates suunistes püütakse anda vertikaalpiirangute mitmesugustest põhjendustest õiglane ülevaade, ei pretendeeri esitatav loetelu täielikkusele. Vertikaalpiirangute kohaldamine võib olla õigustatud järgmistel põhjustel:

1. Nn priiküüdiga sõidu probleemi lahendamine. Turustajad võivad teiste turustajate reklaamimeetmete arvel põhjendamatult kasu saada. Seda tüüpi probleem on kõige rohkem levinud hulgi- ja jaekaubanduse tasandil. Selle vältimiseks võib abi olla ainuõiguslikust turustamisest või muudest samalaadsetest piirangutest. Priiküüdiga sõitu võib esineda ka tarnijate vahel, näiteks kui üks investeerib reklaami tegemisse ostja ruumides – üldjuhul jaemüügi tasandil –, mis võib ligi meelitada ka konkurentide kliente. Selle probleemi lahendamiseks võib abi olla konkurentsikeeluga seotud piirangutest.

Selleks et probleem tekiks, peab olema tegemist tõelise küsimusega. Ostjatevahelist priiküüdiga sõitu võib esineda üksnes müügieelse reklaami, mitte müügijärgse hoolduse korral. Selleks peab toode olema harilikult suhteliselt uus või tehniliselt keerukas, muidu võib klient oma varasemate ostude põhjal väga hästi teada, mida ta tahab. Samuti peab see toode olema küllalt väärtuslik, sest muidu leiaks klient, et tal ei ole mõtet hankida ühest poest teavet ja osta toode teisest poest. Lõpuks eeldatakse, et tarnija seisukohast ei ole praktiline sõlmida iga ostjaga eraldi lepingut müügieelse reklaami tegemise kohta.

Ka tarnijate vahel esineb priiküüdiga sõitu üksnes teatavates olukordades, täpsemalt siis, kui reklaami tehakse ostja ruumides ja tegemist on üldise, mitte aga ühe konkreetse tootemargi reklaamiga.

2. Uute turgude avamine või nendele tulek. Kui tootja tahab tulla uuele geograafilisele turule, näiteks kui ta hakkab eksportima teise riiki teatavat tootemarki, võivad sellega turustaja jaoks kaasneda esmainvesteeringud tootemargi kinnistamiseks turul. Selleks et kohalik turustaja nõustuks selliste investeeringute vajalikkuses, võib juhtuda, et talle tuleb tagada territoriaalne kaitse, et ta saaks need investeeringud hindade ajutise tõstmise kaudu tagasi. Teistel turgudel tegutsevatel turustajatel tuleks sellisel juhul piiratud ajaks keelata müüa sellel uuel turul. Siin on tegemist eespool alapunktis 1 kirjeldatud priiküüdiprobleemiga.

3. Võõra kvaliteedimärgiga ehtimise probleemi lahendamine. Mõnes valdkonnas räägitakse teatavate jaemüüjate kohta, et nemad müüvad ainult "kvaliteettooteid". Sellisel juhul võib olla äärmiselt oluline, et tootega tuldaks uuele turule selliste jaemüüjate kaudu. Kui tootjal ei õnnestu alguses müüa ainult sellistele eeskujulikele müügikohtadele, võib juhtuda, et ta kustutatakse selle müügikoha hankijate nimekirjast ning tootega uuele turule tulek ebaõnnestub. See tähendab, et mõne sellise piirangu nagu ainuõigusliku või valikturustuse piiratud ajaks lubamine võib olla põhjendatud. Sellest peab piisama uue toote turuletoomiseks, kuid piirang ei tohi kehtida niikaua, et hakkab takistama toote ulatuslikumat levitamist. Seda laadi kasu võib tõenäoliselt saada pigem kogemusi eeldavate või keeruliste kaupade puhul, mis tähendavad lõpptarbijale suhteliselt suurt väljaminekut.

4. Nn piduriprobleemi lahendamine. Mõnikord peab tarnija või ostja tegema kliendispetsiifilisi investeeringuid näiteks eriseadmetesse või koolitusse. Selle näiteks on komponenditootja, kes peab ühe oma kliendi erinõudmiste rahuldamiseks valmistama uusi masinaid ja tööriistu. Investor võib seejuures nõustuda investeeringuid tegema alles pärast seda, kui tarnetes on kokku lepitud.

Nagu teistegi priiküüdinäidete puhul, on ka sellisel juhul mitu tingimust, mis peavad olema täidetud enne, kui alainvesteerimise oht on reaalne või oluline. Esiteks peavad investeeringud olema suhtespetsiifilised. Tarnija investeeringut peetakse suhtespetsiifiliseks, kui tarnija ei saa investeeringut pärast kokkuleppe lõppemist kasutada teiste klientide puhul ning saab seda müüa üksnes suure kahjuga. Ostja investeeringut peetakse suhtespetsiifiliseks, kui ostja ei saa investeeringut pärast kokkuleppe lõppemist kasutada teiste tarnijate tarnitavate toodete ostmiseks ja/või kasutamiseks ning saab seda müüa üksnes suure kahjuga. Seega on investeering suhtespetsiifiline sellepärast, et seda saab kasutada näiteks ainult ühe tootemargi komponendi tootmiseks või ainult ühe tootemargi hoidmiseks laos ning seega mitte alternatiivsete toodete kasumlikuks tootmiseks või edasimüümiseks. Teiseks peab olema tegemist pikaajalise investeeringuga, mida ei ole võimalik lühikese ajaga tagasi saada. Ja kolmandaks peab olema tegemist asümmeetrilise investeeringuga, st olukorraga, kus üks kokkuleppe pool investeerib teisest rohkem. Kui need tingimused on täidetud, on harilikult põhjust kohaldada vertikaalpiirangut, kuni investeering on amortiseeritud. Tarnija investeeringute puhul on sobiv piirang konkurentsikeelukohustuse või kogusekohustuse tüüpi ning ostja investeeringute puhul ainuõigusliku turustuse, klientide ainuõigusliku jagamise või ainuõigusliku tarnimise kohustuse tüüpi.

5. Olulise oskusteabe siirde korral tekkida võiv piduriprobleem. Kui oskusteave on kord edastatud, ei ole võimalik seda tagasi võtta ning teabe omanik ei pruugi tahta, et tema teavet kasutataks tema konkurentide kasuks või nende tegevuses. Kui oskusteave ei ole ostjale hõlpsalt kättesaadav, on oluline ning kokkuleppe täitmiseks hädavajalik, võib selle edastamise korral olla õigustatud konkurentsikeelukohustuse tüüpi piirangu rakendamine. Harilikult jääks see piirang asutamislepingu artikli 81 lõike 1 kohaldamisalast välja.

6. Turustamisel saavutatav mastaabisääst. Mastaabisäästu ja seega ka oma tootele madalama jaemüügihinna saavutamiseks võib tootjal olla soov müüa oma tooteid üksnes piiratud hulgale turustajatele. Selleks võib ta kasutada ainuõiguslikku turustamist, ostu-müügikoguste äramääramist vähima ostukoguse tingimuse näol, valikturustust sellise nõudega või ainuõiguslikku ostmist.

7. Kapitaliturgude puuduste kõrvaldamine. Kapitali tavapärastel pakkujatel (pangad, aktsiaturud) võib olla raske kapitali optimaalselt pakkuda, kui neil ei ole küllaldaselt teavet laenuvõtja krediidivõime kohta või laenu tagamise alused ei ole küllaldased. Ostjal või tarnijal võib teineteise kohta olla rohkem teavet ja võimalus saada oma investeeringule ainuõigusliku suhte kaudu täiendav tagatis. Kui tarnija annab laenu ostjale, võib sellega ostjale kaasneda konkurentsikeeld või kogusekohustus. Kui ostja annab laenu tarnijale, võib sellest tarnijale tuleneda ainuõiguslik tarnekohustus või kogusekohustus.

8. Ühtsuse ja kvaliteedi tagamine. Vertikaalpiirangud võivad juhul, kui turustajatele määratakse teatavad ühtsuse- ja kvaliteedinormid, aidata suurendada müüki sellega, et nad loovad tootemargist kuvandi ning suurendavad seega toote atraktiivsust lõpptarbija jaoks. Seda esineb näiteks valikturustuse ja frantsiisimise korral.

(117) Eelmises punktis loetletud kaheksa olukorda näitavad, et vertikaalpiirangud võivad teatavatel tingimustel aidata lisada kasutegureid ning hõivata uusi turge, mis võib üles kaaluda nende võimaliku negatiivse mõju. See kehtib üldjuhul kõige rohkem nende lühiajaliste vertikaalpiirangute kohta, mille abil tuuakse turule uusi komplekstooteid või kaitstakse suhtespetsiifilisi investeeringuid. Mõnikord on vertikaalpiirangut vaja selleks ajaks, kui tarnija müüb oma toodet ostjale (vt eriti punkti 116 alapunktides 1, 5, 6 ja 8 kirjeldatud olukorrad).

(118) Vertikaalpiirangud on väga suurel määral omavahel asendatavad. See tähendab, et sama ebarentaabluse probleemi saab lahendada eri vertikaalpiirangute abil. Näiteks turustamisel võib mastaabisäästu saavutada ainuõigusliku turustamise, valikturustuse, kohustuslike koguste kindlaksmääramise või ainuõigusliku ostmise teel. See on tähtis, sest vertikaalpiirangute negatiivne mõju konkurentsile võib olla erinev. See on oluline ka hädavajalikkuse puhul, mida käsitletakse asutamislepingu artikli 81 lõikes 3.

1.3. Vertikaalpiirangute hindamise üldeeskirjad

(119) Vertikaalpiirangute hindamiseks konkurentsipoliitilisest perspektiivist võib määratleda mõned üldeeskirjad:

1. Enamik vertikaalpiiranguid võib põhjustada konkurentsiprobleeme ainult juhul, kui tootemarkidevaheline konkurents on liiga väike, st kui tarnija või ostja või mõlema tasandil on olemas teatav turuvõim. Turuvõim on sisuliselt võim tõsta hinda konkurentsitasemest kõrgemale ning saada vähemalt lühikest aega tavalisest suuremat kasumit. Ettevõtjatel võib olla turuvõim, mis võib olla nõrgem turgu valitsevast seisundist, millest alates asutamislepingu artiklit 82 kohaldama hakatakse. Kui kontsentreerumata turul konkureerib palju ettevõtjaid, võib oletada, et nõrgemad vertikaalpiirangud ei avalda sellele turule olulist negatiivset mõju. Turg on kontsentreerumata siis, kui tema HHI-indeks, st kui kõikide sellel turul tegutsevate ettevõtjate turuosade summa ruut on alla 1000.

2. Vertikaalpiirangud, mis takistavad tootemarkidevahelist konkurentsi, on üldjuhul kahjulikumad kui tootemargisisest konkurentsi takistavad piirangud. Näiteks konkurentsikeelukohustusel on tõenäoliselt negatiivsem mõju kui ainuõiguslikul turustamisel. Konkurentsikeelukohustusega võib turu teistele tootemarkidele sulgeda, takistades neid üldse sellele turule pääsemast. Ainuõigusliku turustamise kohustusega võib küll piirata tootemargisisest konkurentsi, kuid mitte takistada kaupade jõudmist lõpptarbija kätte.

3. Piiratud turustusega seotud vertikaalpiirangud võivad tootemarkidevahelise küllaldase konkurentsi puudumise korral oluliselt piirata tarbijate valikuvabadust. Eriti suurt kahju teevad need konkurentsile juhul, kui sulgevad turu tõhusamatele turustajatele või turustajatele, kes kasutavad oma tegevuses teistsugust turustusviisi. Selle tõttu võib väheneda uuendamine turustuses ning tarbijatele kaduda juurdepääs selliste turustajate teenustele või hinna/teenuse kombinatsioonile.

4. Ainuõiguslikul turustamisel on konkurentsile üldjuhul halvem mõju kui harilikul turustamisel. Ainuõigusliku turustamise korral on üks pooltest kohustatud kas seetõttu, et nii on lepingus selgesõnaliselt sätestatud või tuleneb see lepingust, täitma kõiki või peaaegu kõiki teise poole nõudeid. Näiteks konkurentsikeelukohustuse korral ostab ostja ainult üht tootemarki. Kogusekohustuse korral on aga ostjal mõningane võimalus osta ka konkureerivaid kaupu. Seepärast võivad kogusekohustuse piirangud avaldada turulepääsule vähem piiravat mõju.

5. Vertikaalpiirangud, mis lepitakse kokku kaubamärgita kaupade ja teenuste kohta, on üldjuhul vähem kahjulikud kui piirangud, mis mõjutavad kaubamärgiga kaupade ja teenuste turustamist. Kaupadele ja teenustele kaubamärkide võtmine kipub suurendama toodete eristumist turul ning vähendama nende asendatavust, mis omakorda piirab nõudluse