ET Euroopa Liidu Teataja L 17/50

KOMISJONI SOOVITUS (EL) 2018/103,

20. detsember 2017,

mis käsitleb õigusriigi olukorda Poolas ja täiendab soovitusi (EL) 2016/1374, (EL) 2017/146 ja (EL) 2017/1520

EUROOPA KOMISJON,

võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 292,

ning arvestades järgmist:

(1) 27. juulil 2016 võttis komisjon vastu soovituse, mis käsitleb õigusriigi olukorda Poolas, (1) milles väljendas kartusi konstitutsioonikohtu olukorra pärast ja esitas soovitused, kuidas need hajutada. 21. detsembril 2016 ja 26. juulil 2017 võttis komisjon vastu täiendavad soovitused, mis käsitlevad õigusriigi olukorda Poolas (2).

(2) Komisjoni soovitused võeti vastu õigusriigi raamistiku (3) alusel. Selles on sätestatud, kuidas komisjon reageerib, kui liidu liikmesriigis peaks ilmnema oht õigusriigile, ja selgitatud õigusriigi põhimõtteid. Õigusriigi raamistikus on antud juhtnööre dialoogiks komisjoni ja asjaomase liikmesriigi vahel, et hoida ära õigusriiki ähvardava süsteemse ohu tekkimine, mis võiks muidu kujuneda ilmseks olulise rikkumise ohuks, mis võib tingida menetluse algatamise ELi lepingu artikli 7 alusel. Kui on olemas selgeid märke, et liikmesriigis on õigusriik süsteemse ohu alla sattunud, võib komisjon algatada selle liikmesriigiga õigusriigi raamistiku alusel dialoogi.

(3) Euroopa Liit on rajatud ühistele väärtustele, mis on sätestatud Euroopa Liidu lepingu artiklis 2 ja mille hulka kuulub ka õigusriigi põhimõtte austamine. Komisjoni ülesanne ei ole mitte ainult tagada ELi õiguse järgimine, vaid koos Euroopa Parlamendi, liikmesriikide ja nõukoguga vastutab ta ka liidu ühiste väärtuste kindlustamise eest.

(4) Euroopa Liidu Kohtu ja Euroopa Inimõiguste Kohtu praktikas ning Euroopa Nõukogu koostatud dokumentides, milles on tuginetud eelkõige Euroopa Nõukogu komisjoni „Demokraatia õiguse kaudu“ (nn Veneetsia komisjoni) eksperditeadmistele, on esitatud mittetäielik loetelu neist põhimõtetest ja määratletud sel viisil õigusriigi kui liidu ühise väärtuse keskne sisu Euroopa Liidu lepingu artikli 2 tähenduses. Need põhimõtted hõlmavad seaduslikkust, mis tähendab seaduste kehtestamise läbipaistvat, aruandekohustuslikku, demokraatlikku ja pluralistlikku protsessi; õiguskindlust; täidesaatva võimu omavoli keelamist; sõltumatuid ja erapooletuid kohtuid; tõhusat kohtulikku kontrolli, sealhulgas põhiõiguste austamise üle; ja võrdsust seaduse ees (4). Lisaks nende põhimõtete ja väärtuste kaitsmisele on riiklike institutsioonide kohuseks ka lojaalne koostöö.

(5) Oma 27. juuli 2016. aasta soovituses selgitas komisjon, millistel asjaoludel tegi ta 13. jaanuaril 2016 otsuse olukorda õigusriigi raamistiku alusel uurida, ja millistel asjaoludel võttis ta 1. juunil 2016 vastu arvamuse õigusriigi olukorra kohta Poolas. Soovituses selgitati ka, et komisjoni ja Poola valitsuse vahelise arvamustevahetuse käigus ei suudetud komisjoni kartusi hajutada.

(6) Komisjon leidis oma soovituses, et Poolas on olemas süsteemne oht õigusriigi toimimisele, ja soovitas Poola ametiasutustel võtta kiiremas korras asjakohaseid meetmeid, et kõrvaldada süsteemne oht õigusriigi toimimisele.

(7) Oma 21. detsembri 2016. aasta soovituses võttis komisjon arvesse viimase aja sündmusi Poolas, mis olid toimunud alates komisjoni 27. juuli 2016. aasta soovitusest. Komisjon leidis, et kuigi mõni tema viimases soovituses käsitletud probleemidest on ületatud, on olulised küsimused endiselt lahendamata ja vahepeal on lisandunud uusi kartusi. Komisjon leidis ka seda, et menetlus, millega oli ametisse nimetatud konstitutsioonikohtu uus esimees, tekitas õigusriigi seisukohast tõsiseid kartusi. Komisjon tegi järelduse, et jätkuvalt esineb süsteemne oht õigusriigi toimimisele Poolas. Komisjon soovitas Poola valitsusel tuvastatud probleemid lahendada kiiresti ehk kahe kuu jooksul ja teatada komisjonile sel eesmärgil võetud meetmetest. Komisjon märkis, et ta on endiselt valmis soovituse alusel Poola valitsusega konstruktiivset dialoogi pidama.

(8) 26. juulil 2017 võttis komisjon oma 27. juuli ja 21. detsembri 2016. aasta soovituste täienduseks vastu kolmanda soovituse, mis käsitleb õigusriigi olukorda Poolas. Oma soovituses võttis komisjon arvesse sündmusi, mis olid Poolas toimunud pärast komisjoni 21. detsembri 2016 soovituse vastuvõtmist. Komisjoni kartused on seotud sõltumatu ja legitiimse põhiseaduslikkuse järelevalve puudumisega ning Poola kohtuid käsitlevate uute õigusaktide vastuvõtmisega Poola parlamendis, mis tekitab tõsist muret seoses kohtute sõltumatusega ja suurendab märkimisväärselt süsteemset ohtu õigusriigi toimimisele Poolas. Oma soovituses leidis komisjon, et tema 27. juuli 2016. aasta ja 21. detsembri 2016. aasta soovitustes nimetatud süsteemne oht õigusriigi toimimisele Poolas on olulisel määral suurenenud.

(9) Eeskätt rõhutatakse soovituses, et kui jõustuma peaks 15. juuli 2017. aasta kohtute nõukogu seadus ja 22. juuli 2017. aasta ülemkohtu seadus, õõnestaksid need õigusaktid struktuurselt kohtute sõltumatust Poolas ning mõjutaksid vahetult ja konkreetselt kohtute sõltumatut toimimist tervikuna. Kuna kohtute sõltumatus on õigusriigi oluline komponent, suurendavad need uued seadused märkimisväärselt süsteemset ohtu õigusriigi toimimisele, nagu eelmistes soovitustes märgitud. Soovituses rõhutatakse, et ülemkohtu kohtunike ametist vabastamine, nende võimalik ametisse tagasi nimetamine ja muud meetmed, mida ülemkohtu seadus sisaldab, suurendaksid oluliselt süsteemset ohtu õigusriigi toimimisele. Muude soovitatud meetmete hulgas soovitas komisjon Poola ametiasutustel tagada, et ülemkohtu seadus ja kohtute nõukogu seadus ei jõustu ning et igasugune kohtureform toetab õigusriigi põhimõtet ja on kooskõlas ELi õiguse ja Euroopa standarditega, mis puudutavad kohtute sõltumatust, ning on ette valmistatud tihedas koostöös kohtuvõimu ja kõigi huvitatud isikutega. Samuti palus komisjon Poola ametiasutustel mitte võtta mingeid meetmeid, et vabastada ametist või saata sundkorras pensionile ülemkohtu kohtunikud, sest need meetmed suurendavad oluliselt süsteemset ohtu õigusriigi toimimisele. Komisjon märkis, et kui Poola ametiasutused peaksid seda laadi meetmeid võtma, on ta viivitamata valmis kohaldama Euroopa Liidu lepingu artikli 7 lõiget 1.

(10) Komisjon kutsus Poola valitsust üles lahendama kõnealuses soovituses kirjeldatud probleemid ühe kuu jooksul pärast soovituse kättesaamist.

(11) 31. juulil 2017 teavitati Seimi ametlikult vabariigi presidendi otsusest panna veto seadusele, millega muudetakse kohtute nõukogu seadust ja ülemkohtu seadust.

(12) Poola valitsus saatis 4. ja 16. augustil 2017 komisjonile kirjad palvega selgitada 26. juuli 2017. aasta soovitust, millele komisjon vastas vastavalt 8. ja 21. augusti 2017 kirjadega.

(13) 28. augustil 2017 saatis Poola valitsus vastuse 26. juuli 2017. aasta soovitusele. Vastuses ei nõustutud ühegi soovituses tõstatatud probleemiga ega teatatud ühestki uuest meetmest, et hajutada komisjoni tuvastatud kartusi.

(14) 30. augustil 2017 avaldas OSCE demokraatlike institutsioonide ja inimõiguste büroo (ODIHR) arvamust, et peatatud ülemkohtu seadus ei ole kooskõlas kohtute sõltumatuse rahvusvaheliste standarditega (5).

(15) 11. septembril 2017 algatas Poola valitsus kampaania „Õiglased kohtud“, et saada käimasolevale kohtureformile ühiskonna toetus. Kohtute nõukogu ja üldkohtud avaldasid mitu õiendust kampaania käigus kohtute, kohtunike ja nõukogu vastu esitatud väidete kohta.

(16) 11. septembril 2017 kuulutas konstitutsioonikohtu viiest kohtunikust koosnev kolleegium põhiseadusevastasteks teatavad tsiviilmenetluse seadustiku sätted, mis lubavad üldkohtutel ja ülemkohtul hinnata konstitutsioonikohtu esimehe ja aseesimehe ametisse nimetamise seaduslikkust (6).

(17) 13. septembril 2017 hakkas justiitsminister kasutama üldkohtute korralduse uue seaduse kohaseid volitusi vabastada ametist kohtu esimehi ja aseesimehi.

(18) 15. septembril ja 18. oktoobril 2017 kritiseeris kohtute nõukogu justiitsministri otsuseid kohtuesimeeste ametist vabastamise kohta. Nõukogu märkis, et justiitsministri selline õigus tegutseda oma äranägemisel rikub põhiseaduse kohast kohtute sõltumatuse põhimõtet ja võib mõjutada negatiivselt kohtunike erapooletust.

(19) 15. septembril 2017 nimetas Seim konstitutsioonikohtu juba täidetud ametikohale teise isiku ja vabariigi president võttis tollelt 18. septembril 2017 ametivande.

(20) 15. septembril 2017 võttis Seim vastu seaduse, mis käsitleb riiklikku vabaduse instituuti ja kodanikuühiskonna arendamise riiklikku keskust ja millega tsentraliseeritakse vahendite jaotamine muu hulgas kodanikuühiskonna organisatsioonidele.

(21) 22. septembril 2017 arutas ÜRO Inimõiguste Nõukogu kolmanda korrapärase läbivaatamise käigus Poola kohta esitatud aruandeid, mis sisaldasid soovitusi kohtute sõltumatuse ja õigusriigi põhimõtte kohta.

(22) 25. septembril 2017 teavitas komisjon nõukogu õigusriigi olukorrast Poolas. Üldine konsensus oli, et õigusriik on ühine huvi ja ühine vastutus, ning et lahenduse leidmiseks peavad Poola ja komisjon alustama dialoogi.

(23) 26. septembril 2017 esitas vabariigi president Seimile ülemkohtu ja kohtute nõukogu kohta kaks uut seaduseelnõud.

(24) 3. oktoobril 2017 saatis Seim presidendi kaks seaduseelnõu, milles käsitleti ülemkohut ja kohtute nõukogu, konsulteerimiseks asjaomastele sidusrühmadele, sh ombudsmanile, ülemkohtule ja kohtute nõukogule.

(25) 6. ja 25. oktoobril 2017 avaldas ülemkohus oma arvamused ülemkohut ja kohtute nõukogu käsitleva kahe uue seaduseelnõu kohta. Neis arvamustes leiti, et ülemkohtu seaduse eelnõu piiraks oluliselt ülemkohtu sõltumatust ja et kohtute nõukogu seaduse eelnõu ei ole kooskõlas demokraatliku õigusriigi mõistega.

(26) 11. oktoobril 2017 võttis Euroopa Nõukogu parlamentaarne assamblee vastu resolutsiooni uute ohtude kohta, mis ähvardavad õigusriigi põhimõtet Euroopa Nõukogu liikmesriikides, ning väljendas selles ühtlasi muret olukorra pärast Poolas, mis on seadnud ohtu õigusriigi põhimõtte järgimise ning eelkõige kohtute sõltumatuse ja võimude lahususe põhimõtte (7).

(27) 13. oktoobril 2017 esitas kohtunike nõukogude Euroopa võrgustik (edaspidi „ENCJ“) arvamuse (8) kohtute nõukogu käsitleva uue seaduseelnõu kohta ning rõhutas, et see seaduseelnõu on vastuolus kohtute nõukogusid käsitlevate Euroopa standarditega.

(28) 23. oktoobril 2017, pärast Poola inimõiguste olukorra kolmandat üldist korrapärast läbivaatamist, nõudis ÜRO inimõiguste ülemvolinik, et Poola ametiasutused nõustuksid ÜRO soovitustega kohtute sõltumatuse kaitsmiseks.

(29) 24. oktoobril 2017 tunnistas konstitutsioonikohtu kolleegium, kuhu kuulus kaks ebaseaduslikult ametisse nimetatud kohtunikku, põhiseadusevastaseks need ülemkohtu seaduse sätted, mille alusel oli muu hulgas nimetatud ametisse ülemkohtu praegune esimene esimees.

(30) 24. oktoobril 2017 tunnistas konstitutsioonikohtu kolleegium, kuhu kuulus kaks ebaseaduslikult ametisse nimetatud kohtunikku, põhiseadusevastaseks 2016. aasta detsembris vastu võetud kolme konstitutsioonikohut käsitleva seaduse sätted, sealhulgas sätted, mille alusel kahel otsuse teinud ebaseaduslikult ametisse nimetatud kohtunikul oli lubatud konstitutsioonikohtus otsuseid teha. Konstitutsioonikohus lükkas tagasi Poola ombudsmani ettepaneku tagandada juhtumi arutamisest kaks ebaseaduslikult ametisse nimetatud kohtunikku.

(31) 27. oktoobril 2017 esitas kohtunike ja advokaatide sõltumatusega tegelev ÜRO eriraportöör Diego García-Sayán oma esialgsed tähelepanekud, (9) mille kohaselt tekitavad ülemkohut ja kohtute nõukogu käsitlevad seaduseelnõud muret kohtute sõltumatuse pärast.

(32) 31. oktoobril 2017 võttis kohtute nõukogu vastu arvamuse vabariigi presidendi esitatud kohtute nõukogu seaduse uue eelnõu kohta. Nõukogu täheldab, et seaduseelnõu on läbinisti vastuolus Poola põhiseadusega, sest annab Seimile õiguse nimetada ametisse nõukogu kohtunikest liikmeid ja lõpetab enneaegselt nõukogu praeguste kohtunikest liikmete põhiseadusega kaitstud ametiajad.

(33) 10. novembril 2017 võttis Euroopa Kohtunike Konsultatiivnõukogu (CCJE) vastu avalduse, milles avaldas muret kohtute sõltumatuse pärast Poolas (10).

(34) 11. novembril 2017 saatis ombudsman vabariigi presidendile kirja, mis sisaldas hinnangut kahele uuele, ülemkohut ja kohtute nõukogu käsitlevale seaduseelnõule, ning soovitas neid mitte vastu võtta, sest need ei tagaks, et säilib kohtuvõimu sõltumatus täitevvõimust ning et kodanikud saavad kasutada oma põhiseaduslikku õigust asja arutamisele sõltumatus kohtus.

(35) 13. novembril 2017 võttis Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsiooni demokraatlike institutsioonide ja inimõiguste büroo (OSCE-ODIHR) ülemkohtu seaduse uue eelnõu kohta vastu arvamuse, milles kinnitas, et läbivaadatud sätted on vastuolus kohtute sõltumatuse rahvusvaheliste standarditega (11).

(36) 15. novembril 2017 võttis Euroopa Parlament vastu resolutsiooni õigusriigi põhimõtte ja demokraatia olukorra kohta Poolas, milles avaldas toetust õigusriiki käsitlevatele komisjoni soovitustele ja rikkumismenetlustele ning väljendas arvamust, et praegune olukord Poolas kujutab Euroopa Liidu lepingu artiklis 2 osutatud väärtuste olulise rikkumise ilmset ohtu (12).

(37) 24. novembril 2017 kutsus Euroopa Advokatuuride ja Õigusliitude Nõukogu (CCBE) Poola ametiasutusi üles ülemkohut ja kohtute nõukogu käsitlevat kaht seaduseelnõu mitte vastu võtma, sest need võivad õõnestada Poola põhiseadusega tagatud võimude lahusust (13). 29. novembril 2017 avaldasid kohtunike organisatsioon „Iustitia“, Helsingi inimõiguste fond ja Amnesty International ühisavalduse, milles kritiseerisid presidendi kahe seaduseelnõu seadusandlikku menetlemist.

(38) 5. detsembril 2017 võttis kohtunike nõukogude Euroopa võrgustik (ENCJ) vastu arvamuse, milles kritiseeris kohtute nõukogu seaduse eelnõu ENCJ standardite eiramise pärast (14).

(39) 8. detsembril 2017 võttis Veneetsia komisjon Euroopa Nõukogu parlamentaarse assamblee palvel vastu arvamuse kohtute nõukogu seaduse eelnõu, ülemkohtu seaduse eelnõu ja üldkohtute korralduse seaduse kohta, samuti arvamuse prokuratuuriseaduse kohta (15). Veneetsia komisjon jõudis järeldusele, et nimetatud seadus ja seaduseelnõud annavad eeskätt koos võetuna ja 2016. aasta prokuratuuriseaduse kontekstis seadusandlikule ja täitevvõimule võimaluse sekkuda karmilt ja ulatuslikult õigusemõistmisse, ning seega on tegemist suure ohuga kohtute sõltumatusele kui õigusriigi põhimõtte ühele põhielemendile. Nimetatud komisjon kutsus vabariigi presidenti üles oma ettepanekud tagasi võtma ja alustama dialoogi enne seadusandliku menetluse jätkamist. Samuti kutsus ta Poola parlamenti üles vaatama uuesti üle üldkohtute korralduse seaduse hiljutised muudatused.

(40) 8. detsembril 2017 tegi Euroopa Nõukogu inimõiguste volinik avalduse, milles avaldas kahetsust selle üle, et Seim võttis vastu ülemkohtu ja kohtute nõukogu seaduse, mis õõnestavad veelgi kohtute sõltumatust.

(41) Seim võttis kaks kõnealust seaduseelnõu vastu 8. detsembril 2017. Senat kiitis kaks kõnealust seaduseelnõu heaks 15. detsembril 2017,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:

1. Poola Vabariik peaks nõuetekohaselt arvestama järgnevalt esitatud komisjoni analüüsi ja võtma käesoleva soovituse 4. jaos esitatud meetmed, et tegeleda tuvastatud probleemidega ettenähtud tähtaja jooksul.

1. SOOVITUSE KOHALDAMISALA JA EESMÄRK

2. Käesolev soovitus täiendab 27. juuli 2016. aasta, 21. detsembri 2016. aasta ja 26. juuli 2017. aasta soovitusi. Lisaks nimetatud soovitustes esitatud kartustele väljendab komisjon vahepealse aja jooksul tekkinud uusi kartusi seoses õigusriigi olukorraga Poolas. Kartused on seotud järgmiste küsimustega: a) ülemkohtu seadus, mille Seim võttis vastu 8. detsembril 2017; b) seadus, millega muudetakse kohtute nõukogu seadust ja teatavaid muid seadusi (edaspidi „kohtute nõukogu seadus“) ja mille seim võttis vastu 8. detsembril 2017;

3. 26. juuli 2017. aasta soovituses seoses konstitutsioonikohtu, üldkohtute korralduse seaduse ja kohtunike riikliku kooli seadusega (16) nimetatud kartused ja soovitatud meetmed on endiselt jõus.

2. OHUD KOHTUTE SÕLTUMATUSELE

4. Ülemkohtu seadus ja kohtute nõukogu seadus sisaldavad mitmeid sätteid, mis tekitavad tõsist muret seoses kohtute sõltumatuse ja võimude lahususe põhimõtetega.

2.1. Ülemkohus

2.1.1. Ülemkohtu kohtunike ametist vabastamine ja kohustuslikus korras pensionile saatmine

5. Ülemkohtu seadusega alandatakse ülemkohtu kohtunike pensioniiga 70. eluaastalt 65. eluaastani (17). Seda meedet kohaldatakse kõigi praegu ametis olevate kohtunike suhtes. Kohtunikud, kes on saanud või saavad kolme kuu jooksul alates seaduse jõustumise kuupäevast 65aastaseks, saadetakse pensionile (18).

6. Pensioniea alandamine ja selle kohaldamine praeguste ülemkohtu kohtunike suhtes lõpetab märkimisväärse hulga praeguste ülemkohtu kohtunike volitused ja võib nad pensionile saata: ülemkohtu andmetel 83 kohtunikust 31 (37 %). Pensioniea alandamine praeguste ülemkohtu kohtunike puhul mõjutab eriti negatiivselt just seda konkreetset kohut, mis koosneb kohtunikest, kelle karjäär on nagunii juba lõppemas. Ülemkohtu mitme praeguse kohtuniku selline kohustuslikus korras pensionile saatmine võimaldab kohe ja märkimisväärses ulatuses ülemkohtu koosseisu muuta. See võimalus tekitab probleeme eelkõige seoses võimude lahususega, eriti kui võtta arvesse ka kohtute nõukogu samaaegset reformi. Arvesse tuleb võtta järgmisi asjaolusid: pensioniea alandamise tõttu nimetab kõik uued kohtunikud ametisse vabariigi president, lähtudes soovitusest, mille annab uues koosseisus tegutsev kohtute nõukogu, kus domineerivad poliitilistel kaalutlustel nimetatud liikmed. Praeguste ülemkohtu kohtunike sundkorras pensionile saatmine tekitab muret seoses kohtunike ametist tagandamise keelu põhimõttega, mis on Euroopa Kohtu ja Euroopa Inimõiguste Kohtu kohtupraktika (19) ning Euroopa standardite (20) kohaselt kohtunike sõltumatuse üks põhielement. Veneetsia komisjon rõhutas oma arvamuses ülemkohtu seaduse eelnõu kohta, et ametisolevate kohtunike varane pensionile saatmine õõnestab nii nende kindlust ametiaja suhtes kui ka kohtu sõltumatust üldiselt (21).

7. Kohtunikke tuleks ametist vabastamise eest kaitsta tõhusate kaitsemeetmetega. mis kaitseksid neid riigivõimu muude harude lubamatu sekkumise või surve eest (22). Kohtu sõltumatus eeldab tagatisi, mis on piisavad, et kaitsta isikuid, kes peavad vaidlusi lahendama (23). Asjaolu, et kohtunikke ei tagandata ametiaja jooksul ametist, on nende sõltumatuse üks ilming ning kuulub seega Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artikli 6 lõike 1 tagatiste hulka (24). Seega võib kohtunikke ametist vabastada üksnes individuaalselt, kui see on põhjendatud distsiplinaarmenetluse alusel, mis käsitleb kohtuniku individuaalset tegevust ja milles on igakülgselt tagatud demokraatlikule ühiskonnale kohane õigus kaitsele. Kohtunikke ei saa ametist vabastada kollektiivselt ning kohtunikke ei saa ametist vabastada üldistel põhjustel, mis ei ole seotud individuaalse käitumisega. Käesoleval juhul eespool nimetatud tagatised ja kaitsemeetmed puuduvad ning asjaomaste sätetega rikutakse jämedalt ülemkohtu kohtunike sõltumatust ja võimude lahususe (25) põhimõtet ning seega ka õigusriigi põhimõtet.

8. Lisaks lõpetatakse enneaegselt praeguse ülemkohtu esimese esimehe põhiseaduses sätestatud kuueaastane ametiaeg (mis peaks põhiseaduse kohaselt lõppema 2020. aastal). Kui esimese esimehe volitused lõpetatakse, nimetab vabariigi president ametisse esimese esimehe kohusetäitja, kuid see ei toimu tavamenetluse kohaselt: (26) põhiseaduse kohaselt peaks esimese esimehe ametisse nimetama vabariigi president ülemkohtu täiskogu väljapakutud kandidaatide hulgast (27). Põhiseadusega kaitstud volituste ennetähtaegne lõpetamine sellisel viisil on kohtunike ametist tagandamise keelu ja ametiaja kindluse põhimõtte tõsine rikkumine. Esimese esimehe kohusetäitja ametissenimetamine ajutise menetluse kohaselt ilma kohtunikke kaasamata tekitab tõsiseid kartusi seoses võimude lahususe põhimõttega.

9. Seaduse seletuskirja kohaselt on ülemkohtu koosseisu väljavahetamine vältimatu viisi tõttu, kuidas ülemkohus pärast 1989. aastat käsitles kommunistliku korra tagajärgedega seotud kohtuasju, ning kuna ülemkohtus on endiselt kohtunikke, kes töötasid või tegid otsuseid eelmise korra ajal (28). Euroopa Inimõiguste Kohus on selgelt rõhutanud, et lustratsiooniprotsess peab olema individualiseeritud (st tuleb vahet teha, mis tasemel eelmise režiimiga seotud oldi) ning on seisukohal, et pikka aega pärast kommunistliku režiimi lõppemist ei pruugi lustratsioonimeetmed olla sama õigustatud, sest võrreldes värskelt loodud demokraatlike riikidega on riskid väiksemad (29). Konkreetsete kommunistliku taustaga kohtunikega tegelemiseks võiks riik kasutada muid proportsionaalseid meetmeid (mis hõlmaks konkreetsetel juhtudel kohaldatavaid läbipaistvaid menetlusi eelnevalt seadusega kindlaks määratud kriteeriumide alusel tegutseva erapooletu organi ees) (30).

10. Oma arvamuses ülemkohtu seaduse eelnõu kohta on Veneetsia komisjon seisukohal, et on raske mõista, miks isik, keda peeti sobivaks ametiülesandeid täitma veel mitu aastat, peaks äkki ebasobivaks osutuma. Seaduse seletuskirjast võib välja lugeda, et reformi tulemusel peaks pensionile minema enamik vanematest kohtunikest, kellest paljud on ametis olnud ka eelmise korra ajal. Kui see tõlgendus on õige, on selline lähenemisviis vastuvõetamatu: kui ametiasutused kahtlevad konkreetsete kohtunike lojaalsuses, peaksid nad kohaldama kehtivaid distsiplinaar- või lustratsioonimeetmeid, mitte aga muutma pensioniiga.

11. Veneetsia komisjon leiab, et paljude ülemkohtu kohtunike (sh esimese esimehe) varane ametist vabastamine nende suhtes viivitamata pensioniea alandamist kohaldades rikub nende individuaalseid õigusi ning seab ohtu kohtunike sõltumatuse tervikuna; nad peaksid saama töötada praegu kehtiva pensionieani (31). Veneetsia komisjon rõhutab eelkõige, et praegu ametis olevate kohtunike varane pensionile saatmine õõnestab nii nende kindlust ametiaja suhtes kui ka kohtu sõltumatust üldiselt (32).

12. Lisaks tekitavad need sätted muret seoses põhiseaduslikkusega. Vastavalt ülemkohtu ja ombudsmani märkustele rikutakse praeguse ülemkohtu kohtunike ametist vabastamise ja sundkorras pensionile saatmisega otseselt õigust sõltumatule kohtule. Ombudsman märgib, et ülemkohtu esimese esimehe kohusetäitja ametikoha tekitamise näol on tegu õigusriigi põhimõtte rikkumisega, sest rikutakse nii riigivõimude pädevuse jaotuse põhimõtet kui ka võimude lahususe ja tasakaalu põhimõtet ning kohtute sõltumatuse põhimõtet.

2.1.2. Volitused ülemkohtu kohtunike ametiaja pikendamiseks

13. Seaduse kohaselt saavad ülemkohtu kohtunikud, kelle suhtes kohaldatakse pensioniea alandamist ja kes soovivad oma ametiaega pikendada, esitada taotluse vabariigi presidendile (33).

14. Vabariigi presidendi volitused teha otsuseid ülemkohtu kohtunike ametiaja pikendamise kohta ei ole seaduses piiratud mingite kriteeriumide, ajaliste raamide ega kohtulikku kontrolliga. Pikendust taotlenud kohtunik sõltub täielikult vabariigi presidendi otsusest. Lisaks on vabariigi presidendil õigus teha otsus pikendamise kohta kahel korral (iga kord 3 aastaks). Need asjaolud mõjutavad kindlust ametiaja suhtes ning võimaldavad vabariigi presidendil tegutsevaid ülemkohtu kohtunikke mõjutada. See praktika on vastuolus Euroopa Nõukogu 2010. aasta soovitusega, mille kohaselt peaks kohtunike valimist ja karjääri käsitlevad otsused põhinema objektiivsetel kriteeriumidel, mis on eelnevalt seadusega kehtestatud, ning sõltumatu ja pädev ametiasutus, mis koosneb enamjaolt kohtunikest, peaks olema volitatud andma soovitusi või avaldama arvamusi, mida asjaomane ametisse nimetav asutus praktikas järgib (34). Lisaks nõutakse soovituses, et asjaomastel kohtunikel peab olema õigus oma karjääri puudutavaid otsuseid vaidlustada (35).

15. Uus pensionikord avaldab negatiivset mõju kohtunike sõltumatusele (36). Uued normid loovad lisavahendi, mille kaudu vabariigi president saab kohtunikke mõjutada. Eelkõige annab ametiaja pikendamise kriteeriumide puudumine põhjendamatu kaalutlusõiguse, mis nõrgendab kohtunike ametist tagandamise keelu põhimõtet. Ehkki seadusega alandatakse pensioniiga, lubatakse sellega kohtunikel lasta oma ametiaega vabariigi presidendil pikendada kuni 6 aastat. Samuti puudub tähtaeg, mille jooksul vabariigi president peab tegema otsuse ametiaja pikendamiseks, ja see võimaldab presidendil säilitada mõju asjaomaste kohtunike üle nende kohtunikuna tegutsemise ülejäänud ametiaja jooksul. Isegi enne pensioniea saabumist võib üksnes väljavaade, et vabariigi presidendilt tuleb sellist pikendamist taotleda, avaldada asjaomastele kohtunikele survet.

16. Oma arvamuses ülemkohtu seaduse eelnõu kohta rõhutab Veneetsia komisjon, et vabariigi presidendi selline õigus annab talle ülemäärase mõju pensionieale lähenevate ülemkohtu kohtunike üle. Seetõttu järeldab Veneetsia komisjon, et valitud poliitikuna ei tohiks vabariigi president omada kaalutlusõigust ülemkohtu kohtuniku ametiaja pikendamiseks üle pensioniea (37).

17. Uued eeskirjad tekitavad ka põhiseaduslikke probleeme. Ülemkohtu ja ombudsmani arvamuste kohaselt ei ole kohtunike ametiaja pikendamise uus mehhanism kooskõlas seaduslikkuse ja võimude lahususe põhimõttega.

2.1.3. Erakorraline edasikaebus

18. Seadusega luuakse uus lõplike ja siduvate otsuste kohtuliku kontrolli vorm, erakorraline edasikaebus (38). Kolme aasta jooksul (39) alates seaduse jõustumisest saab ülemkohus (teatavate eranditega) (40) tühistada (41) täielikult või osaliselt (42) mis tahes lõpliku otsuse, mille Poola kohus on viimase 20 aasta jooksul teinud, sealhulgas ülemkohtu otsused. Edasikaebamisõigus on muu hulgas peaprokuröril ja ombudsmanil (43). Edasi võib kaevata väga erinevatel põhjustel: erakorralise edasikaebuse võib esitada, kui seda on vaja õigusriigi toimimise ja sotsiaalse õigluse tagamiseks ning otsust ei saa tunnistada kehtetuks ega muuta muude erandlike õiguskaitsevahenditega ning see kas 1) rikub isikute ja kodanike õiguste ja vabaduste põhimõtteid, mis on sätestatud põhiseaduses, või 2) tegemist on jämeda seaduserikkumisega väära tõlgendamise või ebaõige kohaldamise tõttu või 3) esineb selge vastuolu kohtu järelduste ja kogutud tõendite vahel (44).

19. Uus erakorralise edasikaebamise menetlus paneb küsimärgi alla õiguskindluse põhimõtte, mis on õigusriigi põhikomponent (45). Nagu on märkinud Euroopa Kohus, tuleks nii ELi õiguskorra kui ka riikide õigussüsteemide puhul pöörata tähelepanu seadusjõu põhimõtte tähtsusele: „selleks et tagada nii õigusrahu kui ka õigussuhete stabiilsus ja ka korrakohane õigusemõistmine, on nimelt oluline, et kohtulahendeid, mis on jõustunud pärast olemasolevate edasikaebevõimaluste ammendamist või selleks sätestatud tähtaegade möödumist, ei oleks enam võimalik vaidlustada“ (46). Nagu on Euroopa Inimõiguste Kohus märkinud, ei peaks erakorraline läbivaatamine olema varjatud edasikaebus ja see, et mingis küsimuses on kaks eri arvamust, ei ole põhjus läbivaatamiseks (47).

20. Veneetsia komisjon rõhutas oma arvamuses ülemkohtu seaduse eelnõu kohta, et erakorralise edasikaebamise menetlus ohustab Poola õiguskorra stabiilsust. Arvamuses on märgitud, et edaspidi on võimalik uuesti avada viimase 20 aasta jooksul arutlusel olnud iga kohtuasi praktiliselt mis tahes põhjusel ja selline süsteem võib viia olukorrani, kus ükski otsus ei ole enam lõplik (48).

21. Uus erakorralise edasikaebamise menetlus tekitab ka põhiseaduslikke probleeme. Ülemkohtu ja ombudsmani sõnul mõjutab seadus negatiivselt kohtulahendite stabiilsuse põhimõtet ja otsuste lõplikkust, (49) riigi ja õiguse usaldusväärsuse kaitse põhimõtet, aga ka õigust asja arutamisele mõistliku aja jooksul (50).

2.1.4. Muud sätted

22. Nagu on rõhutatud Veneetsia komisjoni ja teiste organite (51) arvamustes, tekitavad mitu muud ülemkohtu seaduse sätet küsimusi seoses kohtute sõltumatuse ja võimude lahususe põhimõttega.

23. Uue seadusega luuakse ülemkohtu kohtunikele uus distsiplinaarkord. Ette on nähtud kahte liiki järelevalveametnikud: ülemkohtu järelevalveametnik, kelle ülemkohtu kolleegium määrab ametisse neljaks aastaks, (52) ja erakorraline järelevalveametnik, kelle vabariigi president määrab iga kord eraldi ametisse ülemkohtu, üldkohtu, sõjaväekohtu kohtunike ja prokuröride hulgast (53). Poola seaduste kohaselt saavad ainult järelevalveametnikud otsustada kohtunike suhtes distsiplinaarmenetluse algatamise üle. President määrab erakorralise ametniku ametisse ilma kohtusüsteemi kaasamata ja see võrdub eeluurimise algatamisega. Käimasoleva distsiplinaarmenetluse juurde järelevalveametniku määramisega välistatakse ülemkohtu järelevalveametniku osalemine kõnealuses menetluses (54). Asjaolu, et vabariigi presidendil (ja mõnel juhul ka justiitsministril) (55) on õigus mõjutada ülemkohtu kohtunike suhtes käivat distsiplinaarmenetlust, määrates asja uurima järelevalveametniku, millega on ülemkohtu järelevalveametnik jäetud käimasolevast menetlusest kõrvale, tõstatab küsimusi võimude lahususe kohta ja võib mõjutada kohtute sõltumatust. Sellele probleemile on tähelepanu juhitud ka OSCE-ODHIRi ja ülemkohtu arvamustes (56).

24. Seadusega kõrvaldatakse ka üldkohtu (57) ja ülemkohtu (58) kohtunike suhtes kohaldatavast distsiplinaarmenetlusest rida menetluslikke tagatisi: kohtunike vastu võib kasutada ebaseaduslikult kogutud tõendeid; (59) teatavatel tingimustel võib asjaomase kohtuniku poolt esitatud tõendid jätta arvesse võtmata; (60) distsiplinaarmenetluste aegumine peatataks menetluse ajaks, mis tähendab, et kohtuniku suhtes võib menetlust jätkata tähtajatult; (61) lõpetuseks võib distsiplinaarmenetlust jätkata isegi asjaomase kohtuniku puudumise korral (sealhulgas siis, kui puudumine oli põhjendatud) (62). Uus distsiplinaarkord tekitab ka küsimusi seoses selle vastavusega Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artikli 6 lõikes 1 sätestatud menetlusnõuetele, mida kohaldatakse kohtunike vastaste distsiplinaarmenetluste suhtes (63).

25. Seadusega muudetakse ülemkohtu struktuuri ja lisatakse kaks uut koda. Erakorralise kontrolli ja avalike küsimuste koda hakkab hindama kohtuasju uue erakorralise edasikaebamise menetluse alusel (64). See uus koda hakkab suuremas osas koosnema uutest kohtunikest (65) ning hakkab hindama üld- ja kohalike valimiste õiguspärasust ning uurima valimisi käsitlevaid vaidlusi, sealhulgas Euroopa Parlamendi valimistega seotud kaebusi (66). Lisaks hakkab teine uus, autonoomne distsiplinaarküsimustega tegelev koda, (67) kuhu kuuluvad ainult uued kohtunikud, (68) vaatama esimeses ja teises astmes läbi distsiplinaarsüüdistusi ülemkohtu kohtunike vastu (69). Need kaks praktiliselt autonoomset koda, kuhu kuuluvad uued kohtunikud, tekitavad küsimusi seoses võimude lahususega. Nagu Veneetsia komisjon märkis, on mõlemad kojad küll osa ülemkohtust, kuid tegelikult on nad teistest kodadest kõrgemal positsioonil, kujutades endast ohtu, et kogu kohtusüsteemi juhivad need kojad, mis koosnevad uutest valitseva enamuse mõjutusel (70) valitud kohtunikest. Samuti rõhutab Veneetsia komisjon, et seadusega muudetakse valimisvaidluste kohtulik kontroll poliitiliselt eriti mõjutatavaks, ohustades tõsiselt Poola demokraatia toimimist (71).

26. Seadusega on nähtud ette, et ülemkohtu istungite puhul, mis käsitlevad erakorralisi edasikaebusi ja distsiplinaarasju, osalevad vabariigi Senati (72) määratavad kohtukaasistujad. Nagu täheldas Veneetsia komisjon, ohustab kohtukaasistujate osalemine ülemkohtu kahes uues kojas õigussüsteemi tõhusust ja kvaliteeti (73).

2.2. Kohtute nõukogu

27. Kooskõlas Poola põhiseadusega kaitseb kohtunike sõltumatust kohtute nõukogu (74). Kohtute nõukogu rollil on otsene mõju kohtunike sõltumatusele eriti nende edutamise, üleviimise, distsiplinaarmenetluste, ametist vabastamise ja ennetähtaegse pensionile jäämise seisukohast. Näiteks kohtuniku edutamine (nt ringkonnakohtust piirkonnakohtusse) nõuab seda, et Vabariigi President nimetab kohtuniku uuesti ametisse, ning seega tuleb taas järgida kohtuliku hindamise ja ametissenimetamise ettepaneku tegemise menetlust, milles osaleb ka kohtute nõukogu. Ka kohtunikuabisid, kes juba täidavad kohtuniku ülesandeid, peab kohtute nõukogu hindama enne seda, kui vabariigi president nad kohtunikuks nimetab.

28. Sel põhjusel on liikmesriikides, kus kohtute nõukogu on loodud, selle sõltumatus eriti oluline, et ära hoida valitsuse või parlamendi soovimatut mõju kohtunike sõltumatusele (75).

29. Kohtute nõukogu seadusega kohtute üldise sõltumatuse probleem suureneb, kuna kohtute nõukogu kohtunike ja liikmete volitused lõpetatakse ennetähtaegselt ning kehtestatakse täiesti uus kord nõukogu kohtunikest liikmete määramiseks, mistõttu on võimalik avaldada poliitilist survet.

30. Kohtute nõukogu seaduse artikli 6 kohaselt lõpetatakse kohtute nõukogu kõigi kohtunikest liikmete volitused ennetähtaegselt. Seadusandja selline volituste lõpetamist käsitlev otsus tõstatab küsimusi nõukogu sõltumatuse ja võimude lahususe kohta. Parlament omandab otsustava mõju nõukogu koosseisu üle, mis vähendab kohtunike endi mõju. Kohtute nõukogu koosseisu võidakse muuta juba poolteist kuud pärast seaduse avaldamist (76). Ametiaja ennetähtaegne lõpetamine tõstatab ka põhiseaduslikke küsimusi, nagu on märgitud kohtute nõukogu, ülemkohtu ja ombudsmani arvamustes.

31. Ka uus kohtute nõukogu kohtunikest liikmete nimetamise kord teeb tõsist muret. Väljakujunenud Euroopa standardites, eelkõige Euroopa Nõukogu ministrite komitee 2010. aasta soovituses on sätestatud, et „vähemalt pooled [kohtute nõukogude] liikmetest peaksid olema kohtunikud, kelle on valinud nende kolleegid kohtu kõikidelt tasanditelt, austades mitmekesisust kohtunike seas“ (77). Liikmesriigid võivad ise otsustada oma õigussüsteemi korralduse, sealhulgas selle, kas asutada kohtute nõukogu või mitte. Samas kui selline nõukogu on asutatud, nii nagu Poolas, tuleb tagada selle sõltumatus kooskõlas Euroopa standarditega.

32. Kuni kohtute nõukogu seaduse vastuvõtmiseni oli Poola süsteem nende standarditega täielikult kooskõlas, sest kohtute nõukogu koosseisud koosnesid peamiselt kohtunike valitud kohtunikest. Kohtute nõukogu seaduse muutmise seaduse artikli 1 lõige 1 ja artikkel 7 muudaksid radikaalselt seda korda, sätestades, et kohtute nõukogu 15 kohtunikest liiget nimetatakse ja võidakse uuesti nimetada ametisse Seimi poolt (78). Lisaks puudub igasugune garantii, et uue seaduse alusel määrab Seim nõukogusse kohtunikest liikmed, kelle on kohtud kinnitanud, kuna kandidaadid nendele kohtadele võivad esitada mitte ainult 25 kohtunikust koosnevad rühmad, vaid ka 2 000 kodanikust koosnevad rühmad (79). Peale selle on lõpliku kandidaatide nimekirja, mille Seim peab heaks kiitma täies koosseisus, eelnevalt kindlaks määranud Seimi komitee (80). Kohtute nõukogu kohtunikest liikmete ametissenimetamise uued õigusnormid suurendavad märkimisväärselt parlamendi mõju nõukogule ning vastuolus Euroopa standarditega avaldavad negatiivset mõju selle sõltumatusele. Asjaolu, et kohtunikest liikmed nimetab ametisse Seim 3/5 häälteenamusega, ei vähenda seda muret, kuna kohtunikest liikmeid ei vali nende kolleegid. Peale selle, kui 3/5 häälteenamust ei saavutata, määrab nõukogu kohtunikest liikmed Seim absoluutse häälteenamusega.

33. See olukord teeb muret kohtunike sõltumatuse pärast. Näiteks ringkonnakohtu kohtunik, kes peab tegema otsuse poliitiliselt tundlikus asjas ja taotleb samal ajal edutamist piirkondliku kohtu kohtuniku kohale, võib kalduda järgima poliitilise enamuse eelistatud seisukohta, et mitte seada ohtu oma edutamisvõimalusi. Isegi kui see risk ei realiseeru, ei näe uus kord ette piisavaid tagatisi, et kaitsta sõltumatust, mis on väga oluline, et säilitada usaldus, mida kohtud demokraatlikus ühiskonnas üldsuses tekitama peaksid (81). Ka abikohtunikke peab poliitiliselt mõjutatud kohtute nõukogu enne nende kohtunikuks määramist hindama.

34. Veneetsia komisjon märgib, et kohtute nõukogu 15 kohtunikust liikme valimine parlamendi poolt koos praeguste liikmete kohese asendamisega viib selle organi kaugeleulatuva politiseerimiseni. Veneetsia komisjon soovitab, et kohtute nõukogu kohtunikest liikmeid peaksid valima hoopis nende kolleegid, nagu on sätestatud praeguses seaduses (82). Komisjon täheldas ka, et seadus nõrgestab nõukogu sõltumatust seoses parlamendi enamusega ja kahjustab kogu õigussüsteemi sõltumatust (83).

35. Ülemkohus, kohtute nõukogu ja ombudsman juhtisid seaduseelnõud käsitlevates arvamustes tähelepanu küsimusele, kuivõrd vastab uus kord põhiseadusele. Kohtute nõukogu märgib eriti, et Poola põhiseaduse kohaselt on nõukogu tasakaalustavaks jõuks parlamendile, millel on põhiseadusega antud õigus otsustada seaduste sisu üle. Seega rikub nõukogu kohtunikest liikmete poliitiline määramine ja praeguste liikmete volituste ennetähtaegne lõpetamine võimude lahususe ja kohtuorganite sõltumatuse põhimõtet. Nagu varasemates soovitustes selgitatud, ei ole nende sätete tulemuslik põhiseaduslikkuse järelevalve praegu võimalik.

3. JÄRELDUS ÕIGUSRIIGI TOIMIMIST ÄHVARDAVA SÜSTEEMSE OHU KOHTA

36. Eespool esitatud põhjustel leiab komisjon, et õigusriigi olukorda käsitlevas 26. juuli 2017. aasta soovituses ülemkohtu seaduse ja kohtute nõukogu seaduse kohta tõstatatud probleeme uued ülemkohut ja kohtute nõukogu käsitlevad seadused ei lahenda.

37. Peale selle täheldab komisjon, et lahendatud ei ole ka ühtegi muud probleemi, mida on 26. juuli 2017. aasta soovituses seoses konstitutsioonikohtu, üldkohtute korralduse seaduse ja kohtunike riikliku kooli seadusega nimetatud.

38. Kokkuvõttes leidis komisjon, et tema 27. juuli 2016. aasta, 21. detsembri 2016. aasta ja 26. juuli 2017. aasta soovitustes nimetatud süsteemne oht õigusriigi toimimisele Poolas on jätkuvalt ja tõsiselt suurenenud. Kohtute nõukogu seadus ja ülemkohtu seadus koos kohtunike riikliku kooli seaduse ja üldkohtute korralduse seadusega suurendavad süsteemset ohtu õigusriigi toimimisele, nagu on märgitud varasemates soovitustes. Eelkõige: 1) kahjustavad ülemkohtu kohtunike sõltumatust ülemkohtu mitmete kohtunike kohustuslikus korras pensionile saatmine koos võimalusega pikendada nende kohtunikuna tegutsemise ametiaega, samuti ülemkohtu kohtunike uus distsiplinaarkord, kuigi kohtute sõltumatus on õigusriigi oluline osa; 2) võimaldab ülemkohtu mitme praeguse kohtuniku kohustuslikus korras pensionile saatmine ka kohe ja märkimisväärses ulatuses muuta ülemkohtu koosseisu. See võimalus tõstatab võimude lahususe küsimuse, eriti kui võtta arvesse ka kohtute nõukogu samaaegset reformi. Reaalselt nimetab kõik uued ülemkohtu kohtunikud ametisse vabariigi president uues koosseisus tegutseva kohtute nõukogu soovituse alusel, kus domineerivad poliitilistel kaalutlustel nimetatud liikmed. Selle tulemusena saab parlamendienamus otsustada vähemalt kaudselt ülemkohtu tulevase kooseisu üle märksa suuremas ulatuses, kui see oleks võimalik süsteemis, kus kehtivad õigusnormid kohtuniku ameti pikkuse kohta toimiksid normaalselt, sõltumata selle pikkusest ja sellest, millisel riiklikul organil on õigus otsustada kohtunike ametisse nimetamise üle; 3) uus erakorralise edasikaebamise menetlus teeb muret seoses õiguskindlusega, ja kui seda vaadelda koos ülemkohtu koosseisu kohese ja suuremahulise muutmisega, seoses võimude lahususega; 4) kohtute nõukogu kõigi kohtunikest liikmete volituste lõpetamine, samuti uute liikmete nimetamine menetluse alusel, mis võimaldab avaldada poliitiliselt suuremat mõju, on samuti tõsiselt muret tekitav; 5) uued seadused teevad suurt muret seoses nende vastavusega Poola põhiseadusele, nagu on rõhutatud mitmes arvamuses, eelkõige ülemkohtu, kohtute nõukogu ja ombudsmani arvamustes. Samas nagu 26. juuli 2017. aasta soovituses õigusriigi olukorra kohta on selgitatud, ei ole nende seaduste tulemuslik põhiseaduslik järelevalve enam võimalik.

39. Komisjon rõhutab, et olenemata valitud kohtusüsteemi mudelist tuleb õigusriigi põhimõtte kohaselt kaitsta kohtunike sõltumatust, võimude lahusust ja õiguskindlust. Liikmesriigid võivad ise otsustada oma õigussüsteemi korralduse, sealhulgas selle üle, kas asutada kohtunike sõltumatust kaitsev kohtute nõukogu või mitte. Samas kui liikmesriik on sellise nõukogu asutanud, nii nagu Poolas, kus Poola põhiseadus on sõnaselgelt teinud kohtute nõukogu ülesandeks kaitsta kohtunike sõltumatust, tuleb tagada sellise nõukogu sõltumatus kooskõlas Euroopa standarditega. Komisjon on väga mures, et pärast eespool osutatud uute seaduste jõustumist ei oleks Poola kohtusüsteem enam nende standarditega kooskõlas.

40. Lisaks on kohtunike ja kohtute vastased tegevused ja üldsusele suunatud avaldused Poolas, mille on teinud Poola valitsus ja valitsevasse enamusse kuuluvad parlamendiliikmed, vähendanud usaldust kohtusüsteemi vastu tervikuna. Komisjon rõhutab riigiorganite lojaalse koostöö põhimõtet, mis on demokraatliku õigusriigi põhiseaduslik eeldus, nagu on rõhutatud Veneetsia komisjoni arvamustes.

41. Õigusriigi põhimõtete järgimine ei ole üksnes Euroopa Liidu lepingu artiklis 2 loetletud põhiväärtuse tagamise eeldus. Selle eesmärk on tagada ka kõigi aluslepingutest tulenevate õiguste ja kohustuste järgimine ning kodanike, ettevõtjate ja ametiasutuste vastastikune usaldus kõigi teiste liikmesriikide õigussüsteemide vastu.

42. Õigusriigi korrektne toimimine on äärmiselt oluline ka siseturu tõrgeteta toimimiseks, sest ettevõtjad peavad teadma, et neid koheldakse seaduse alusel võrdselt. Seda ei saa tagada ilma sõltumatute kohtuniketa igas liikmesriigis.

43. Komisjon märgib, et väga erinevad osalejad Euroopa ja rahvusvahelisel tasandil on väljendanud oma sügavat muret ülemkohtu seaduse ja kohtute nõukogu seaduse pärast, eelkõige Veneetsia komisjon, ÜRO eriraportöör kohtunike ja juristide sõltumatuse küsimuses, OSCE demokraatlike institutsioonide ja inimõiguste büroo ning kogu Euroopa kohtusüsteemide esindajad, sealhulgas Euroopa Kohtunike Konsultatiivnõukogu, kohtunike nõukogude Euroopa võrgustik ja Euroopa Advokatuuride ja Õigusliitude Nõukogu.

44. Euroopa Parlament märkis oma 15. novembri 2017. aasta resolutsioonis õigusriigi põhimõtte ja demokraatia olukorra kohta Poolas, et ta on sügavalt mures Poola kohtusüsteemi käsitlevate muudetud õigusaktide pärast ja kutsus Poola presidenti üles mitte kirjutama alla uutele õigusaktidele, kui need ei taga täielikult kohtute sõltumatust.

4. SOOVITATAVAD MEETMED

45. Komisjon soovitab Poola ametiasutustel võtta kiiremas korras asjakohaseid meetmeid, et kõrvaldada punktis 2 osutatud süsteemne oht õigusriigi toimimisele.

46. Eelkõige soovitab komisjon Poola ametiasutustel võtta järgmisi meetmeid seoses hiljuti vastuvõetud seadustega, et viia need vastavusse nõudega tagada kohtute sõltumatus, võimude lahusus ja õiguskindlus, aga ka vastavus Poola põhiseadusele ja Euroopa standarditele kohtute sõltumatuse kohta: a) tagada ülemkohtu seaduse muutmine nii, et: — praeguste ülemkohtu kohtunike suhtes ei kohaldata madalamat pensioniiga; — võtta vabariigi presidendilt õigus omal äranägemisel pikendada ülemkohtu kohtunike kohtunikuna tegutsemise ametiaega; — likvideerida erakorralise edasikaebamise menetlus; b) tagada kohtute nõukogu seaduse muutmine nii, et kohtute nõukogu kohtunikest liikmete volitusi ei lõpetata ja tühistatakse uus liikmete määramise kord, et tagada kohtunikest liikmete valimine nende kolleegide poolt; c) hoiduda tegevusest ja üldsusele suunatud avaldustest, mis võivad veelgi õõnestada ülemkohtu, üldkohtute ja kohtunike legitiimsust nii eraldi kui ka ühiselt või kohtusüsteemi legitiimsust tervikuna.

47. Peale selle meenutab komisjon, et võetud ei ole ühtegi järgmist meedet, mis on esitatud 26. juuli 2017. aasta soovituses seoses konstitutsioonikohtu, üldkohtute korralduse seaduse ja kohtunike riikliku kooli seadusega, ja seepärast soovitab veelkord võtta järgmised meetmed: d) taastada konstitutsioonikohtu sõltumatus ja legitiimsus Poola põhiseaduse tagajana, sätestades, et selle kohtunikud, esimees ja aseesimehed valitakse ja nimetatakse ametisse seaduslikult, ning rakendades täielikult konstitutsioonikohtu 3. detsembri ja 9. detsembri 2015. aasta otsused, milles nõutakse, et kolm kohtunikku, kelle nimetas 2015. aasta oktoobris õiguspäraselt seadusandja eelmine koosseis, saaksid asuda täitma konstitutsioonikohtus kohtunikuülesandeid ning et seadusandja uue koosseisu poolt ilma kehtiva õigusliku aluseta nimetatud kolm kohtunikku ei lahendaks enam kohtuasju, ilma et neid oleks õiguspäraselt valitud; e) avaldada ja rakendada täielikult konstitutsioonikohtu 9. märtsi 2016. aasta, 11. augusti 2016. aasta ja 7. novembri 2016. aasta otsused; f) tagada, et üldkohtute korralduse seadus ja kohtunike riikliku kooli seadus võetaks tagasi või seda muudetaks, et tagada nende vastavus põhiseadusele ja Euroopa standarditele, mis käsitlevad kohtute sõltumatust; konkreetsemalt soovitab komisjon eelkõige: — jätta uus üldkohtute kohtunike pensionikord kohaldamata, sealhulgas võtta justiitsministrilt õigus omal äranägemisel pikendada kohtunike ametiaega; — võtta justiitsministrilt õigus omal äranägemisel määrata või vabastada ametist kohtute eesistujaid ja muuta juba tehtud otsuseid; g) tagada, et igasugune kohtureform toetab õigusriigi põhimõtet ning on kooskõlas ELi õiguse ja Euroopa standarditega, mis käsitlevad kohtute sõltumatust, ning on ette valmistatud tihedas koostöös kohtute ja kõigi huvitatud isikutega.

48. Komisjon rõhutab, et õigusriigi põhimõtte kohaldamisega seotud küsimustes nõutav eri riigiasutuste lojaalne koostöö on praeguse olukorra lahendamiseks hädavajalik. Komisjon julgustab ka Poola ametiasutusi rakendama Veneetsia komisjoni arvamusi kohtunike nõukogu seaduse, üldkohtute korralduse seaduse ja ülemkohtu seaduse kohta, aga samuti küsima Veneetsia komisjoni seisukohta mis tahes uute seadusandlike ettepanekute kohta, mille eesmärk on reformida kohtusüsteemi Poolas.

49. Komisjon soovitab Poola valitsusel käesolevas soovituses väljatoodud probleemid lahendada kolme kuu jooksul pärast käesoleva soovituse kättesaamist, ning teatada komisjonile selleks võetud meetmetest.

50. Praegune soovitus esitatakse samal ajal põhjendatud ettepanekuga, mille komisjon esitab vastavalt ELi lepingu artikli 7 lõikele 1 seoses õigusriigi toimimisega Poolas. Komisjon on valmis tihedas koostöös Euroopa Parlamendi ja nõukoguga kõnealust põhjendatud ettepanekut uuesti läbi vaatama, kui Poola ametiasutused peaksid rakendama ettenähtud ajal käesolevas soovituses esitatud meetmeid.

51. Komisjon on valmis pidama Poola valitsusega käesoleva soovituse põhjal konstruktiivset dialoogi.

Brüssel, 20. detsember 2017 Komisjoni nimel esimene asepresident Frans TIMMERMANS

(1) Komisjoni 27. juuli 2016. aasta soovitus (EL) 2016/1374, mis käsitleb õigusriigi olukorda Poolas (ELT L 217, 12.8.2016, lk 53).

(2) Komisjoni 21. detsembri 2016. aasta soovitus (EL) 2017/146, mis käsitleb õigusriigi olukorda Poolas ja täiendab soovitust (EL) 2017/146 (ELT L 22, 27.1.2017, lk 65), ja komisjoni 26. juuli 2017. aasta soovitus (EL) 2017/1520, mis käsitleb õigusriigi olukorda Poolas ja täiendab soovitusi (EL) 2016/1374 ja (EL) 2017/146 (ELT L 228, 2.9.2017, lk 19).

(3) Komisjoni 11. märtsi 2014. aasta teatis Euroopa Parlamendile ja nõukogule „ELi uus õigusriigi tugevdamise raamistik“, COM(2014) 158 final.

(4) Vt COM(2014) 158 final, 2. jagu, I lisa.

(5) OSCE demokraatlike institutsioonide ja inimõiguste büroo 30. augusti 2017. aasta arvamus Poola ülemkohtu seaduse eelnõu teatavate sätete kohta.

(6) K 10/17.

(7) Euroopa Nõukogu parlamentaarse assamblee 11. oktoobri 2017. aasta resolutsioon 2188 (2017), „Uued ohud õigusriigi põhimõttele Euroopa Nõukogu liikmesriikides: valitud näited“.

(8) ENCJ juhatuse 13. oktoobri 2017. aasta arvamus Poola Krajowa Rada Sądownictwa (kohtute nõukogu) taotluse kohta.

(9) Kohtunike ja advokaatide sõltumatusega tegeleva ÜRO eriraportööri 27. oktoobri 2017. aasta esialgsed tähelepanekud seoses ametliku visiidiga Poolasse (23.–27. oktoobril 2017).

(10) CCJE(2017) 9, 10. november 2017, avaldus kohtute sõltumatuse olukorra kohta Poolas.

(11) OSCE-ODIHR, 13. november 2017, Arvamus Poola ülemkohtu seaduse eelnõu teatavate sätete kohta (seisuga 26. september 2017).

(12) Euroopa Parlamendi 15. novembri 2017. aasta resolutsioon õigusriigi põhimõtte ja demokraatia olukorra kohta Poolas (2017/2931(RSP)).

(13) CCBE, 24. november 2017, Euroopa Advokatuuride ja Õigusliitude Nõukogu plenaaristungi resolutsioon.

(14) ENCJ juhatuse 5. detsembri 2017. aasta arvamus kohtute nõukogu seaduse muudatuste vastuvõtmise kohta.

(15) Veneetsia komisjoni arvamus 904/2017 CDL(2017)035 Poola presidendi esitatud kohtute nõukogu seaduse muutmise eelnõu ja ülemkohtu seaduse muutmise eelnõu kohta ning üldkohtute korralduse seaduse kohta (CDL(2017)035) ja Veneetsia komisjoni arvamus 892/2017 CDL(2017)037 muudetud prokuratuuriseaduse kohta (CDL(2017)037).

(16) Seadus, millega muudetakse kohtunike ja prokuröride riikliku kooli seadust, üldkohtute korralduse seadust ja teatavaid muid seadusi (edaspidi „kohtunike riikliku kooli seadus“).

(17) Ülemkohtu seaduse artikli 37 lõige 1. Seda sätet kohaldatakse ka kõrgeima halduskohtu kohtunike suhtes, sest 25. juuli 2002. aasta halduskohtute korralduse seaduse artiklis 49 on sätestatud, et kõrgeima halduskohtuga seotud küsimused, mida antud seadus ei reguleeri (pensionikorda ei reguleeri), reguleeritakse mutatis mutandis ülemkohtu seadusega.

(18) Ülemkohtu seaduse artikli 111 lõige 1. Lisaks vabastatakse ja saadetakse ülemkohtu seaduse artikli 111 lõike 3 kohaselt pensionile kõik sõjalise koja kohtunikud (hoolimata vanusest) ilma võimaluseta paluda vabariigi presidendilt ametiaja pikendamist.

(19) Euroopa Inimõiguste Kohtu kohtuasi: Campbell ja Fell vs. Ühendkuningriik, 28. juuni 1984, punkt 80; kohtuasi Henryk Urban ja Ryszard Urban vs. Poola, 30. november 2011 (lõplik), punkt 45; kohtuasi Fruni vs. Slovakkia, 21. juuni 2011 (lõplik), punkt 145; ja kohtuasi Brudnicka ja teised vs. Poola, 3. märts 2005 (lõplik), punkt 41.

(20) Euroopa Nõukogu ministrite komitee soovitus CM/Rec(2010)12 liikmesriikidele kohtunike kohta: kohtunike sõltumatus, nende töö tulemuslikkus ja vastutus, punktid 49 ja 50 („Euroopa Nõukogu 2010. aasta soovitus“).

(21) Arvamus CDL(2017)035, punkt 48.

(22) 31. mai 2005. aasta otsus kohtuasjas C-53/03, Syfait jt, ECLI:EU:C:2005:333, punkt 31; 4. veebruari 1999. aasta otsus kohtuasjas C-103/97, Köllensperger ja Atzwanger, ECLI:EU:C:1999:52, punkt 20.

(23) 9. oktoobri 2014. aasta otsus kohtuasjas C-222/13, TDC, ECLI:EU:C:2014:2265, punktid 29–32; 19. septembri 2006. aasta otsus kohtuasjas C-506/04, Wilson, ECLI:EU:C:2006:587, punkt 53; 4. veebruari 1999. aasta otsus kohtuasjas C-103/97, Köllensperger ja Atzwanger, ECLI:EU:C:1999:52, punktid 20–23; 17. septembri 1997. aasta otsus kohtuasjas C-54/96, Dorsch Consult, ECLI:EU:C:1997:413, punkt 36; 29. novembri 2001. aasta otsus kohtuasjas C-17/00, De Coster, ECLI:EU:C:2001:651, punktid 18–21; 13. detsembri 2017. aasta otsus kohtuasjas C-403/16, Hassani, ECLI:EU:C:2017:960, punkt 40; Euroopa Inimõiguste Kohtu kohtuasi: Baka vs. Ungari, 20261/12, 23. juuni 2016, punkt 121.

(24) Euroopa Inimõiguste Kohtu kohtuasi, Campbell ja Fell vs. Ühendkuningriik, A80 (1984), 28. juuni 1984, punkt 80.

(25) Uued normid on vastuolus kohtunike ametist tagandamise keelu põhimõtte kui kohtunike sõltumatuse ühe põhielemendiga, mis on kirjas Euroopa Nõukogu 2010. aasta soovituses (punkt 49). Seega peaks ülemkohtu kohtunikel olema tagatud ametiaeg ning seda ei tohiks ennetähtaegselt lõpetada. Ühtlasi peaks kohtunike valimist ja karjääri käsitlevad otsused põhinema objektiivsetel kriteeriumidel, mis on eelnevalt seadusega või pädevate ametiasutuste poolt kehtestatud, ning kui valitsus või seadusandja teeb otsuseid kohtunike valimise ja karjääri kohta, peaks sõltumatu ja pädev ametiasutus, mis koosneb enamjaolt kohtunikest, olema volitatud andma soovitusi või avaldama arvamusi, mida asjaomane ametisse nimetav asutus praktikas järgib (punktid 44–48).

(26) Ülemkohtu seaduse artikli 111 lõike 4 kohaselt usaldab vabariigi president ülemkohtu juhtimise oma valitud ülemkohtu kohtunikule. Sel viisil valitud esimese esimehe kohusetäitja täidab oma ülesandeid seni, kuni kohtunike täiskogu esitab ülemkohtu esimese esimehe kohale 5 kandidaati (artikkel 12). Ülemkohtu kohtunike täiskogu ei saa neid kandidaate esitada enne, kui ametisse on määratud vähemalt 110 ülemkohtu kohtunikku.

(27) Poola põhiseaduse artikli 183 lõikes 3 on sätestatud, et vabariigi president nimetab ülemkohtu esimese esimehe ametisse 6-aastaseks ametiajaks ülemkohtu kohtunike täiskogu esitatud kandidaatide seast.

(28) Seletuskirja lk 2.

(29) Euroopa Inimõiguste Kohtu kohtuasi: Sõro vs. Eesti, 3. september 2015, punktid 60–62.

(30) Euroopa Nõukogu 2010. aasta soovituse punktid 44–47 ja 50.

(31) Arvamus CDL(2017)035, punkt 130.

(32) Arvamus CDL(2017)035, punkt 48.

(33) Taotlus tuleb esitada ülemkohtu esimese esimehe kaudu, kes annab kohtuniku taotluse kohta oma arvamuse. Esimese esimehe volituste pikendamiseks peab esimene esimees esitama vabariigi presidendile ülemkohtu kolleegiumi arvamuse. Otsuse tegemise käigus võib vabariigi president paluda mittesiduvat arvamust kohtute nõukogult (vt artikli 37 lõige 2 koostoimes ülemkohtu seaduse artikli 111 lõikega 1). Märgitakse, et ülemkohtu arvamuse kohaselt vajaks vabariigi presidendi vastav otsus vastavalt põhiseadusele ka peaministri allkirja (Poola põhiseaduse artikli 144 lõiked 1 ja 2).

(34) Punktid 46 ja 47. Selline kord tekitaks küsimusi ka seoses Euroopa Nõukogu tegevuskavaga kohtute sõltumatuse ja erapooletuse tugevdamiseks CM(2016)36 final (Euroopa Nõukogu 2016. aasta tegevuskava C osa punkt ii) ja Euroopa Kohtunike Konsultatiivnõukogu kriteeriumidega (1. arvamus kohtunike sõltumatust ja kohtunike ametist tagandamise keeldu käsitlevate standardite kohta, punkt 25).

(35) Euroopa Nõukogu 2010. aasta soovituse punkt 48.

(36) Euroopa Nõukogu 2010. aasta soovituse punkt 49.

(37) Vrd arvamus CDL(2017)035, punktid 51 ja 130.

(38) Ülemkohtu seaduse artikli 89 lõige 1.

(39) Ülemkohtu seaduse artikkel 115. Pärast kolmeaastase perioodi möödumist tuleks kaebus esitada viie aasta jooksul alates hetkest, mil asjaomane otsus muutus lõplikuks ja seaduslikuks ning ühe aasta jooksul, kui esitati kassatsioonkaebus, välja arvatud juhul, kui erakorraline edasikaebus kostja olukorda halvendab; sellisel juhul võib kaebuse esitada kuni ühe aasta jooksul pärast kohtulahendi jõustumist (või kassatsioonkaebuse esitamise korral kuni kuue kuu jooksul pärast kassatsioonkaebuse läbivaatamist; vt ülemkohtu seaduse artikli 89 lõige 4).

(40) Kriminaalasjade puhul ei saa esitada kostja olukorda halvendavat erakorralist edasikaebust hiljem kui üks aasta pärast otsuse jõustumist (või kui on esitatud kassatsioonkaebus, mitte hiljem kui kuus kuud pärast kassatsioonkaebuse läbivaatamist); samuti ei saa edasi kaevata lapsendamisotsust või otsuseid, millega kuulutatakse abielu tühiseks, tunnistatakse see kehtetuks või kuulutatakse välja lahutus (ainult juhul, kui üks või mõlemad pooled on pärast otsuse jõustumist uuesti abiellunud). Erakorralist edasikaebust ei saa esitada väärtegude või väiksemate maksukuritegude korral; vt ülemkohtu seaduse artikli 89 lõige 3 ja artikli 90 lõiked 3 ja 4.

(41) Kui vaidlustatud otsuse jõustumisest on möödunud viis aastat ja otsusel on olnud pöördumatu õigusmõju või kui põhiseaduses isikute ja kodanike õigusi ja vabadusi käsitlevad põhimõtted seda nõuavad, võib ülemkohus piirduda selle kinnitamisega, et vaidlustatud otsus on vastuolus seadusega ja märkida asjaolud, mille tõttu tehti selline otsus (vt ülemkohtu seaduse artikli 89 lõige 4 ja artikli 115 lõige 2).

(42) Ülemkohtu seaduse artikli 91 lõige 1.

(43) Ülemkohtu seaduse artikli 89 lõige 2.

(44) Ülemkohtu seaduse artikli 89 lõike 1 punktid 1–3.

(45) Euroopa Inimõiguste Kohtu kohtuasi: Brumărescu vs. Rumeenia, 28. oktoober 1999, punkt 61; kohtuasi Ryabykh vs. Venemaa, 3. märts 2003, punktid 54 ja 57; kohtuasi Miragall Escolano ja teised vs. Hispaania, 25. jaanuar 2000, punkt 33; samuti Phinikaridou vs. Küpros, 20. detsember 2007, punkt 52.

(46) 30. septembri 2003. aasta otsus kohtuasjas C-224/01, Köbler, ECLI:EU:C:2003:513, punkt 38.

(47) Moreira Ferreira vs. Portugal (nr 2), 11. juuli 2017 (lõplik), punkt 62.

(48) Arvamus CDL(2017)035, punktid 58, 63 ja 130.

(49) Konstitutsioonikohus on pidanud mõlemat põhimõtet õigusriigi põhimõtte osaks: vt konstitutsioonikohtu otsused SK 7/06, 24. oktoober 2007 ja SK 77/06, 1. aprill 2008.

(50) Kohtuotsus SK 19/05, 28. november 2006; SK 16/05, 14. november 2007.

(51) Eelkõige ülemkohtu 6. ja 23. oktoobri ning 30. novembri 2017. aasta arvamused, ombudsmani 11. novembri 2017. aasta arvamus ja OSCE-ODIHRi 13. novembri 2017. aasta arvamus.

(52) Ülemkohtu seaduse artikkel 74.

(53) Ülemkohtu seaduse artikli 76 lõige 8; vabariigi president võib määrata erakorralise järelevalveametniku prokuröride hulgast, keda on soovitanud riigiprokurör, kui distsiplinaarasi on seotud distsiplinaarrikkumisega, mis vastab tahtliku kuriteo kriteeriumidele ja mida uuritakse riikliku süüdistuse alusel või mis on seotud tahtliku maksukuriteoga.

(54) Ülemkohtu seaduse artikli 76 lõige 8.

(55) Ülemkohtu seaduse artikli 76 lõike 9 kohaselt võib justiitsminister teavitada vabariigi presidenti vajadusest määrata erakorraline järelevalveametnik, kui tegemist on distsiplinaarrikkumisega, mis vastab tahtliku kuriteo kriteeriumidele ja mida uuritakse riikliku süüdistuse alusel või mis on seotud tahtliku maksukuriteoga. Selle üle, kas asi vastab nendele kriteeriumidele, paistavad otsustavat autonoomselt justiitsminister ja vabariigi president, kuna nende otsuseid määrata erakorraline järelevalveametnik ei saa edasi kaevata.

(56) OSCE-ODIHRi 13. novembri 2017. aasta arvamus; punktid 119–121; ülemkohtu 6. oktoobri arvamus, lk 34.

(57) Ülemkohtu seaduse artikli 108 lõigete 17–19 alusel on justiitsministrile antud õigus määrata kindlaks üldkohtu distsiplinaarküsimustega tegelevate kohtunike arv ja määrata nad ametisse kohtutega konsulteerimata. Lisaks võib justiitsminister isiklikult kontrollida distsiplinaarasju, mille on üldkohtu kohtunike kohta algatanud järelevalveametnikud ja (teatavate asjaolude korral ka prokuröride hulgast) tema enda nimetatud erakorraline järelevalveametnik. Tulevikus võivad justiitsministri määratud järelevalveametnikud justiitsministri taotluse korral suletud uurimisi uuesti avada.

(58) Seaduse kohaselt kohaldatakse üldkohtute korralduse seaduse sätteid, sealhulgas menetluslikke aspekte ja distsiplinaarmenetlust käsitlevaid sätteid mutatis mutandis ülemkohtu kohtunike suhtes; vt üldkohtute korralduse seaduse artikli 72 lõige 1 ja artikkel 108 koostoimes ülemkohtu seaduse artikli 10 lõikega 1. Ülemkohtu seaduse artikliga 108 muudetakse üldkohtute korralduse seadust.

(59) Ülemkohtu seaduse artikli 108 lõige 23 üldkohtute korralduse seadusele lisatud artikli 115c kujul.

(60) Kui tõend esitati pärast kindlaksmääratud tähtaega, vt ülemkohtu seaduse artikli 108 lõige 22.

(61) Ülemkohtu seaduse artikli 108 lõike 13 punkt b.

(62) Ülemkohtu seaduse artikli 108 lõige 23.

(63) Euroopa Inimõiguste Kohtu kohtuasi: Vilho Eskelinen ja teised vs. Soome, 19. aprill 2007, punkt 62; kohtuasi Olujić vs. Horvaatia, 5. veebruar 2009, punktid 34–43; kohtuasi Harabin vs. Slovakkia, 20. november 2012, punktid 118–124; kohtuasi Baka vs. Ungari, 23. juuni 2016, punktid 100–119.

(64) Ülemkohtu seaduse artiklid 26 ja 94.

(65) Ülemkohtu seaduse artikkel 134; varasem tööjõu, sotsiaalkindlustuse ja avalike suhetega tegelev koda on jagatud kaheks, esimene neist tegeleb tööjõu ja sotsiaalkindlustuse ning teine erakorralise kontrolli ja avalike suhetega; see uus koda koosneb uutest kohtunikest ja praegused kohtunikud viiakse üle tööjõu ja sotsiaalkindlustusega tegelevasse kotta; praegused ülemkohtu kohtunikud võivad taotleda üleviimist uude kotta.

(66) Uue koja ülesannete täielik loetelu on esitatud artiklis 26.

(67) Distsiplinaarküsimustega tegeleva koja president on sõltumatu ülemkohtu esimesest esimehest ja selle koja eelarvet võib võrreldes ülemkohtu üldise eelarvega märkimisväärselt suurendada (vt ülemkohtu seaduse artikli 7 lõiked 2 ja 4 ning artikkel 20).

(68) Ülemkohtu seaduse artikli 131 kohaselt ei saa seni, kuni ülemkohtu distsiplinaarküsimustega tegeleva koja kõiki kohtunikke ei ole määratud, viia teisi ülemkohtu kohtunikke üle selle koja ametikohtadele.

(69) Distsiplinaarküsimustega tegeleva koja kõik ülesanded on loetletud ülemkohtu seaduse artiklis 27.

(70) Arvamus CDL(2017)035, punkt 92.

(71) Arvamus CDL(2017)035, punkt 43.

(72) Ülemkohtu seaduse artikli 61 lõige 2.

(73) Arvamus CDL(2017)035, punkt 67.

(74) Poola põhiseaduse artikli 186 lõige 1: „Kohtute nõukogu kaitseb kohtute ja kohtunike sõltumatust“.

(75) Näiteks nõukogu poolt kohtunike suhtes läbi viidud distsiplinaarmenetluste puhul on Euroopa Inimõiguste Kohus tõstatanud küsimuse seadusandliku või täidesaatva võimu mõjust, sest nõukogusse kuulusid enamjaolt nende asutuste poolt otse nimetatud liikmed; Euroopa Inimõiguste Kohtu kohtuasi: Ramos Nunes de Carvalho E Sá vs. Portugal, 55391/13, 57728/13 ja 74041/13, 21. juuni 2016, punkt 77.

(76) Kohtunikest liikmete volitused lõppeksid üks päev enne nõukogu uute kohtunikest liikmete ametiaja algust, kuid mitte hiljem kui 90 päeva pärast seaduse jõustumist. Ajakava on järgmine: kolme päeva jooksul pärast seaduse avaldamist annab Seimi spiiker teada liikmete nimetamise ettepaneku tegemise menetluse algusest. Seejärel esitavad asjaomased üksused (vähemalt 25 kohtunikust või 2 000 kodanikust koosnevad rühmad) 21 päeva jooksul spiikrile nõukogu kohtunikest liikmete kandidaadid. Selle 21päevase perioodi järel edastab spiiker kandidaatide nimekirja parlamendifraktsioonidele, millel on seitse päeva aega esitada sellest nimekirjast kuni üheksa kandidaati. Seejärel toimub ametisse nimetamine vastavalt tavakorrale (vt allpool); vt kohtute nõukogu seadust muutva seaduse artiklid 6 ja 7 ning artikli 1 lõiked 1 ja 3, millega lisatakse artiklid 11a ja 11d seadusesse, millega muudetakse kohtute nõukogu seadust.

(77) Punkt 27; vt ka Euroopa Nõukogu 2016. aasta tegevuskava C osa punkt ii; Euroopa Kohtunike Konsultatiivnõukogu (CCJE) arvamus nr 10, mis käsitleb kohtute nõukogu ühiskonna teenistuses, punkt 27; kohtunike nõukogude Euroopa võrgustiku (ENCJ) standardid 2010.–2011. aasta aruandes „Kohtunike nõukogud“, punkt 2.3.

(78) Põhiseaduses on sätestatud, et kohtute nõukogu koosneb ameti poolest sinna kuuluvatest liikmetest (ülemkohtu esimene esimees, justiitsminister, kõrgeima halduskohtu esimees ja presidendi nimetatud isik) ja valitud liikmetest. Valitud liikmete hulgas on neli asetäitjat, kelle „on valinud Seim“, kaks senaatorit, kelle „on valinud Senat“, ning 15 kohtunikku („kes on valitud“ üld-, haldus- ja sõjaväekohtute ning ülemkohtu kohtunike seast).

(79) Kohtute nõukogu artikli 1 lõige 3, millega lisatakse artikli 11a lõiked 2 ja 3: märgitakse, et iga rühm (kohtunike või kodanike oma) võib algatada rohkem kui ühe nõukogu kohtunikust liikme nimetamise ettepaneku tegemise.

(80) Kui parlamendifraktsioonid ei esita kokku 15 kandidaati, valib nad Seimi juhatus, et koostada 15 kandidaadiga nimekiri, mis esitatakse Seimi komiteele (vt artikli 1 lõige 3, millega lisatakse artikkel 11c ja artikli 11d lõiked 1–4).

(81) Euroopa Inimõiguste Kohtu kohtuasjad: Morice vs. Prantsusmaa, 29369/10, 23. aprill 2015, punkt 78; Küpros vs. Türgi, 25781/94, 10. mai 2001, punkt 233.

(82) Arvamus CDL(2017)035, punkt 130.

(83) Arvamus CDL(2017)035, punkt 31.