25.

I lisana lisatakse järgmine tekst: „I LISA Universaalteenuse netokulu (selle olemasolu korral) arvutamise juhised A osa: Universaalteenuse osutamise kohustuste määratlus Universaalteenuse osutamise kohustused tähendavad liikmesriigi poolt postiteenuse osutajale seatud ja artiklis 3 osutatud kohustusi, mis on seotud postiteenuse osutamisega teatavas geograafilises piirkonnas ning mis hõlmavad vajaduse korral ühtse tasu kehtestamist asjaomase teenuse osutamisel kõnealuses piirkonnas või teatavate teenuste tasuta osutamist pimedatele ja vaegnägijatele. Nimetatud kohustused võivad muu hulgas hõlmata järgmist: — kättetoimetamiseks ette nähtud päevade arv, mis on suurem käesolevas direktiivis sätestatust; — juurdepääs juurdepääsupunktidele, et täita universaalteenuse osutamise kohustusi; — universaalteenuse taskukohased tasud; — universaalteenuse ühtsed tasud; — teatavate tasuta teenuste osutamine pimedatele ja vaegnägijatele. B osa: Netokulude arvutamine Siseriiklikud reguleerivad asutused peavad kaaluma kõiki vahendeid, mille abil tagada postiteenuse osutajatele (määratud või mitte) asjakohased stiimulid teostada universaalteenuse osutamise kohustust kulutõhusalt. Universaalteenuse osutamise kohustuse netokulud on mis tahes universaalteenuse osutamisega seotud ja vajalikud kulud. Universaalteenuse osutamise kohustuste netokulud arvutatakse selliselt, et universaalteenuse osutamise kohustusega määratud universaalteenuse osutaja netokuludest lahutatakse sama postiteenuse osutaja netokulud universaalteenuse osutamise kohustuse puudumisel. Sellisel arvutamisel arvestatakse kõiki muid asjakohaseid tegureid, sealhulgas mittemateriaalseid ja turueeliseid, mis on universaalteenuseid osutama määratud postiteenuse osutajal, õigust mõistlikule kasumile ja stiimuleid kulutõhususe suurendamiseks. Piisavat tähelepanu tuleb pöörata sellele, et korrektselt hinnataks kulusid, mida määratud universaalteenuse osutaja väldiks, kui ta ei peaks täitma universaalteenuse osutamise kohustust. Netokulu arvestamisel tuleks hinnata universaalteenuse osutaja saadavat kasu, sealhulgas mittemateriaalset kasu. Arvestamisel tuleb aluseks võtta kulud, mis tulenevad järgmisest: i) kindlaksmääratud teenuste elemendid, mida võib pakkuda ainult kahjumiga või kulutingimustel, mis jäävad väljapoole tavapäraseid kaubandusstandardeid. See kategooria võib sisaldada teenuse elemente, nagu A osas määratletud teenused; ii) teatavad kasutajad või kasutajate rühmad, kellele on konkreetse teenuse pakkumise kulu, laekunud tulu ja võimalikke liikmesriikide kehtestatud ühtseid tasusid arvesse võttes võimalik teenust osutada ainult kahjumiga või kulutingimustel, mis jäävad väljapoole tavapäraseid kaubandusstandardeid. See kategooria hõlmab neid kasutajaid või kasutajate rühmi, kellele universaalteenuse osutamise kohustustega kommertsettevõtja teenuseid ei pakuks. Universaalteenuse osutamise kohustuste teatavate aspektide netokulu arvestamine peab toimuma lahus, et vältida otseste või kaudsete tulude või kulude kahekordset arvessevõtmist. Universaalteenuse osutamise kohustuste kogu netokulu mis tahes määratud universaalteenuse osutajale arvestatakse universaalteenuse osutamise kohustuste eri komponentide netokulude summana, võttes arvesse ka mis tahes mittemateriaalset kasu. Netokulu kontrollimise eest vastutab siseriiklik reguleeriv asutus. Universaalteenuse osutaja teeb või osutajad teevad koostööd siseriikliku reguleeriva asutusega, et võimaldada tal netokulude kontrollimist. C osa: Universaalteenuse osutamise kohustuste netokulude katmine Universaalteenuse osutamise kohustuste netokulude katmine või rahastamine võib eeldada, et määratud universaalteenuse osutajad saavad kompensatsiooni nende teenuste eest, mida nad osutavad mittekaubanduslikel tingimustel. Kuna sellise kompenseerimisega kaasnevad finantsülekanded, peavad liikmesriigid tagama, et need tehakse objektiivselt, läbipaistvalt, mittediskrimineerivalt ja proportsionaalselt. See tähendab, et ülekanded põhjustavad võimalikult väikest konkurentsi moonutamist ja kasutajate nõudluse moonutamist. Artikli 7 lõikes 4 osutatud fondil põhinev jagamismehhanism peaks olema osamaksete kogumise läbipaistev ja neutraalne mehhanism, mille puhul oleks välistatud osamaksete topeltkehtestamine nii ettevõtjate väljundi kui ka sisendi puhul. Fondi haldav sõltumatu asutus vastutab osamaksete kogumise eest ettevõtjatelt, keda peetakse kohustatuks aitama kaasa liikmesriigis universaalteenuse osutamise kohustuste netokulude katmisele, ja teostab järelevalvet nendele ettevõtjatele, kellel on õigus saada fondist makseid, maksmisele kuuluvate summade ülekandmise üle.”.