LISA

RAHAKÜSIMUSI KÄSITLEV LEPING

Euroopa Liidu ja Monaco Vürstiriigi vaheline

EUROOPA LIIT, keda esindab Prantsuse Vabariik ja Euroopa Komisjon

ning

MONACO VÜRSTIRIIK,

arvestades järgmist:

(1) 1. jaanuaril 1999 asendati majandus- ja rahaliidu kolmandas etapis osaleva iga liikmesriigi, sealhulgas Prantsusmaa, vääring euroga vastavalt nõukogu 3. mai 1998. aasta määrusele (EÜ) nr 974/98.

(2) Prantsusmaa ja Monaco Vürstiriik olid juba enne euro kasutuselevõttu seotud kahepoolsete raha- ja pangandusküsimusi käsitlevate lepingutega, eelkõige 14. aprilli 1945. aasta Prantsuse–Monaco valuutakontrollilepinguga ja 18. mail 1963 sõlmitud heanaaberlike suhete lepinguga.

(3) Nõukogu 31. detsembri 1998. aasta otsusega (1) anti Monaco Vürstiriigile õigus kasutada eurot oma ametliku vääringuna alates 1. jaanuarist 1999.

(4) Euroopa Liit, keda esindab Prantsuse Vabariik koos komisjoni ja Euroopa Keskpangaga, sõlmisid 24. detsembril 2001 Monaco Vürstiriigiga rahaküsimusi käsitleva lepingu. Sellega seoses ajakohastati ka Prantsuse Vabariigi ja Monaco Vürstiriigi vahelist heanaaberlike suhete lepingut.

(5) Käesoleva rahandusküsimusi käsitleva lepingu alusel on Monaco Vürstiriigil õigus kasutada eurot jätkuvalt ametlikult kehtiva valuutana ning euro rahatähti ja münte seadusliku maksevahendina. Käesoleva lepingu lisas loetletud Euroopa Liidu eeskirju kohaldatakse Monaco territooriumil käesolevas lepingus sätestatud tingimustel.

(6) Monaco Vürstiriik peab tagama eurodes vääringustatud pangatähti ja münte käsitlevate ELi eeskirjade kohaldamise oma territooriumil; pangatähti ja münte tuleb võltsimise eest piisavalt kaitsta; Monaco Vürstiriik peab võtma kõik vajalikud meetmed võltsimisvastaseks võitluseks ning tegema sellealast koostööd komisjoni, Euroopa Keskpanga, Prantsusmaa ja Euroopa Politseiametiga (Europol).

(7) Käesoleva rahaküsimusi käsitleva lepinguga ei anta Monaco Vürstiriigi territooriumil asuvatele krediidiasutustele ja vajaduse korral muudele finantseerimisasutustele Euroopa Liidus mingeid õigusi seoses asutamisvabaduse ja teenuste osutamise vabadusega. Sellega ei anta Euroopa Liidu territooriumil asuvatele krediidiasutustele ja vajaduse korral muudele finantseerimisasutustele Monaco Vürstiriigis mingeid õigusi seoses asutamisvabaduse ja teenuste osutamise vabadusega.

(8) Käesoleva rahaküsimusi käsitleva lepinguga ei kaasne mingit kohustust EKP-le ega riikide keskpankadele kaasata Monaco Vürstiriigi finantsinstrumente nende noteeritud väärtpaberite hulka, mille suhtes kohaldatakse Euroopa Keskpankade Süsteemi rahapoliitika toimingud.

(9) Monaco Vürstiriigi territooriumil on fondivalitsejad, kes haldavad kolmandate isikute varasid või edastavad selliseid korraldusi, millega seotud teenuseid reguleeritakse eranditult Monaco õigusega, ilma see piiraks artikli 11 lõikes 6 osutatud kohustusi. Fondivalitsejatel ei ole juurdepääsu pankadevahelistele arveldus- ja maksesüsteemidele ning väärtpaberiarveldussüsteemidele.

(10) Prantsusmaa ja Monaco Vürstiriigi vahelise ajaloolise seotuse ja 24. detsembri 2001. aasta rahaküsimusi käsitlevas lepingus sätestatud põhimõtete jätkuna kohustuvad Euroopa Liit ja Monaco Vürstiriik tegema heas usus koostööd käesoleva lepingu kasuliku mõju tagamiseks.

(11) Tuleks luua Monaco Vürstiriigi, Prantsuse Vabariigi, Euroopa Liidu ja Euroopa Keskpanga esindajatest koosnev ühiskomitee, et jälgida käesoleva lepingu kohaldamist, määrata artiklis 3 sätestatud tingimustel müntide emiteerimise iga-aastane ülemmäär, vaadata läbi nimiväärtuses emiteeritavate müntide väiksema osa piisavus ning hinnata meetmeid, mida Monaco Vürstiriik on asjakohaste ELi õigusaktide rakendamiseks võtnud.

(12) Vaidlused, mis tulenevad käesoleva lepinguga ette nähtud kohustuse täitmata jätmisest või lepingu mõne sätte mitteteadmisest ja mille puhul lepinguosalised ei ole suutnud jõuda kokkuleppele, lahendatakse Euroopa Liidu Kohtus,

ON KOKKU LEPPINUD JÄRGMISES:

Artikkel 1

Monaco Vürstiriigil on vastavalt muudetud määrustele (EÜ) nr 1103/97 ja (EÜ) nr 974/98 õigus kasutada eurot oma ametliku vääringuna. Monaco Vürstiriik annab euro pangatähtedele ja müntidele seadusliku maksevahendi staatuse.

Artikkel 2

Monaco Vürstiriik ei emiteeri pangatähti ega münte, kui Euroopa Liiduga ei ole sellise emiteerimise tingimustes kokku lepitud. Tingimused euromüntide emiteerimiseks alates 1. jaanuarist 2011 on sätestatud järgmistes artiklites.

Artikkel 3

1. Monaco Vürstiriigi emiteeritavate euromüntide aastane ülemmäär (väärtuspõhiselt) hõlmab järgmist:

kindlaksmääratud osa, mille 2011. aastaks kehtestatud esialgne summa on 2 340 000 eurot;

muutuv osa, mis vastab Prantsuse Vabariigis n–1 aasta jooksul inimese kohta keskmiselt emiteeritud müntide arvu ja Monaco Vürstiriigi elanike arvu korrutisele.

Ühiskomitee võib kindlaksmääratud osa igal aastal läbi vaadata, et võtta arvesse nii inflatsiooni (aasta n–1 Prantsusmaa THHI inflatsiooni alusel) kui ka võimalikke olulisi arengutendentse, mis mõjutavad euromüntide kollektsionääride nõudlust.

2. Monaco Vürstiriik võib riigi jaoks olulise sündmuse puhul emiteerida ka erilisi mälestus- ja/või meenemünte. Kui erakordse emissiooni tulemusena ületab kogu emissioon lõikes 1 sätestatud ülemmäära, arvestatakse selle emissiooni väärtus eelneva aasta kasutamata ülemäära kasutamisena ja/või vähendatakse vastavalt järgneva aasta ülemmäära.

Artikkel 4

1. Monaco Vürstiriigi emiteeritud euromündid on identsed euro kasutusele võtnud Euroopa Liidu liikmesriikide emiteeritud euromüntidega nimiväärtuse, seadusliku maksevahendi staatuse, tehniliste näitajate, ühise külje kujunduse ja liikmesriiki tähistava külje ühiste kujunduselementide poolest.

2. Monaco Vürstiriik teavitab oma euromüntide liikmesriiki tähistava külje kavanditest eelnevalt komisjoni, kes kontrollib nende vastavust ELi eeskirjadele.

Artikkel 5

Kooskõlas Prantsusmaa ja Monaco Vürstiriigi vahel 18. mail 1963 sõlmitud heanaaberlike suhete lepingu artiklile 18 vermitakse Monaco Vürstiriigi emiteeritavad mündid Pariisi rahapajas.

Artikkel 6

1. Selleks et Euroopa Keskpank kiidaks heaks Prantsusmaa müntide emissiooni kogumahu vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 128 lõikele 2, liidetakse Monaco Vürstiriigis ja Prantsusmaal emiteeritud euromüntide mahud.

2. Monaco Vürstiriik teatab hiljemalt iga aasta 1. septembril Prantsuse Vabariigile, kui suures mahus ja missuguse nimiväärtusega euromünte ta kavatseb järgmisel aastal emiteerida. Ta teavitab ka komisjoni asjaomaste müntide plaanitavatest emiteerimistingimustest.

3. Monaco Vürstiriik edastab lõikes 2 osutatud teabe 2011. aasta kohta käesoleva lepingu allkirjastamisel.

4. Ilma et see piiraks meenemüntide emiteerimist, laseb Monaco Vürstiriik nimiväärtusega ringlusse vähemalt 80 % igal aastal emiteeritavatest euromüntidest. Ühiskomitee vaatab iga viie aasta järel läbi nimiväärtusega emiteeritavate euromüntide väikseima osa piisavuse ning võib otsustada seda suurendada.

Artikkel 7

1. Monaco Vürstiriik võib emiteerida euro meenemünte. Need mündid sisalduvad artiklis 3 osutatud iga-aastases ülemmääras. Euro meenemüntide emiteerimine Monaco Vürstiriigi poolt on kooskõlas euro meenemüntide kohta kehtestatud Euroopa Liidu suunistega, millega muu hulgas nõutakse selliste tehniliste näitajate, kujunduse ja nimiväärtuse rakendamist, mis võimaldab eristada euro meenemünte käibemüntidest.

2. Monaco Vürstiriigi emiteeritud meenemündid ei ole Euroopa Liidus seaduslikud maksevahendid.

Artikkel 8

Monaco Vürstiriik võtab kõik vajalikud meetmed võltsimisvastaseks võitluseks ning teeb sellealast koostööd komisjoni, Euroopa Keskpanga, Prantsusmaa ja Euroopa Politseiametiga (Europol).

Artikkel 9

Monaco Vürstiriik kohustub:

a) kohaldama Euroopa Liidu õigusakte ja eeskirju, mis on loetletud A lisas, kuuluvad artikli 11 punkti 2 reguleerimisalasse ja mida Prantsusmaa kohaldab otse või sätetega, et võtta need õigusaktid üle oma õigusesse artikli 11 punktides 2 ja 3 sätestatud korras;

b) võtma meetmeid, mis on samaväärsed B lisas loetletud Euroopa Liidu õigusaktide ja eeskirjadega, mida liikmesriigid kohaldavad otse või oma õigusesse üle võetuna artikli 11 punktides 4, 5 ja 6 kehtestatu korra kohaselt järgmistes valdkondades: — pangandus- ja rahandusõigus ning rahapesu ennetamine artikliga 11 ettenähtud valdkondades ja korra kohaselt; — sularahaliste ja muude kui sularahaliste (mündid, medalid ja žetoonid) maksevahendite võltsimise tõkestamine;

c) otsekohaldama oma territooriumil Euroopa Liidu õigusakte ja eeskirju euro pangatähtede ja müntide kohta, samuti Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 133 alusel võetud meetmeid euro kasutamiseks ühisrahana, välja arvatud käesoleva lepinguga selgelt vastuolus olevad sätted. Komisjon hoiab Monaco ametiasutusi ühiskomitee abil kursis asjakohaste õigusaktide ja eeskirjadega.

Artikkel 10

1. Monaco Vürstiriigi territooriumil tegevusluba omavad krediidiasutused ja vajaduse korral muud finantseerimisasutused võivad artiklis 11 kehtestatud tingimustel omada juurdepääsu Euroopa Liidu vääringutes toimuvatele pankadevahelistele arveldus- ja maksesüsteemidele ning väärtpaberiarveldussüsteemidele sama korra kohaselt kui Prantsusmaa territooriumil asuvad krediidiasutused ja vajaduse korral muud finantseerimisasutused, kui nad täidavad kõnealustele süsteemidele juurdepääsemiseks kehtestatud tingimusi.

2. Monaco Vürstiriigi territooriumil asuvate krediidiasutuste ja vajaduse korral muude finantseerimisasutuste suhtes kohaldatakse artiklis 11 kehtestatud tingimustel samasuguseid meetmeid, mida Prantsuse Keskpank kohaldab Prantsusmaa territooriumil asuvate krediidiasutuste ja vajaduse korral muude finantseerimisasutuste suhtes seoses Euroopa Keskpanga poolt kehtestatud finantsinstrumentide ja rahaküsimusi käsitleva poliitika menetlustega.

Artikkel 11

1. Monaco Vürstiriigi territooriumil kohaldatakse õigusakte, mille nõukogu on vastu võtnud vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 129 neljandale lõikele koostoimes Euroopa Keskpankade Süsteemi ja Euroopa Keskpanga põhikirja (edaspidi „põhikiri”) artiklitega 5.4, 19.1 või 34.3, samuti õigusakte, mille Euroopa Keskpank on vastu võtnud, kohaldades nõukogu poolt vastu võetud eespool osutatud õigusakte või põhikirja artikleid 5, 16, 18, 19, 20, 22 või 34.3, ning õigusakte, mille Prantsuse Keskpank on vastu võtnud Euroopa Keskpanga poolt vastuvõetud õigusaktide rakendamiseks. Sama kehtib ka kõnealuste õigusaktide võimaliku muutmise puhul.

2. Monaco Vürstiriik kohaldab sätteid, mida Prantsusmaa on võtnud makse- ja väärtpaberiarveldussüsteemide süsteemiriskide ennetamist käsitlevate teatavate liidu õigusaktide ülevõtmiseks ja mis on esitatud A lisas. Selleks kohaldab Monaco Vürstiriik eelkõige Prantsusmaa raha- ja rahanduskoodeksi sätteid, milles käsitletakse krediidiasutuste tegevust ja kontrolli, samuti õigusalaseid tekste, mis on vastu võetud nende kohaldamiseks viisil, mis on ette nähtud 14. aprilli 1945. aasta Prantsusmaa–Monaco lepinguga valuutavahetuse kontrollmehhanismide kohta ning Prantsuse Vabariigi valitsuse ja Tema Kõrgus Monaco Vürsti valitsuse vahelise panganduse korraldamist käsitleva kirjavahetusega 18. maist 1963, 10. maist 2001, 8. novembrist 2005 ja 20. oktoobrist 2010, ning ka Prantsusmaa raha- ja rahanduskoodeksi sätteid, milles käsitletakse makse- ja väärtpaberiarveldussüsteemide süsteemiriskide ennetamist.

3. Komisjon muudab A lisas esitatud loetelu iga kord, kui asjaomaseid tekste muudetakse ja kui Euroopa Liit võtab vastu uue teksti, arvestades ühtlasi tekstide jõustumise ja ülevõtmise kuupäeva. Monaco Vürstiriik kohaldab A lisas esitatud õigusakte ja eeskirju alates nende kaasamisest Prantsusmaa õigussüsteemi vastavalt lõikes 2 osutatud sätetele. Pärast iga muutmist avaldatakse ajakohastatud loetelu Euroopa Liidu Teatajas.

4. Monaco Vürstiriik võtab liikmesriikide võetavate meetmetega samaväärsed meetmed, et kohaldada liidu õigusakte, mida on vaja käesoleva lepingu rakendamiseks ja mis on loetletud B lisas. Artiklis 13 osutatud ühiskomitee analüüsib kindlaksmääratud menetluse kohaselt, kas Monaco võetud meetmed on vastavuses nende meetmetega, mida võtavad liikmesriigid liidu eespool osutatud õigusaktide kohaldamisel.

5. Ilma et see piiraks käesoleva artikli lõikega 9 ettenähtud menetlust, muudetakse B lisas esitatud loetelu ühiskomitee otsusega. Komisjon teavitab Monaco Vürstiriiki, kui ta on töötanud välja käesoleva lepinguga hõlmatud valdkonnas uue õigusakti ja kui ta leiab, et kõnealune õigusakt tuleks kaasata B lisas esitatud loetellu. Monaco Vürstiriigile saadetakse koopia dokumentidest, mille Euroopa Liidu institutsioonid ja ametid koostavad seadusandliku menetluse eri etappides. Komisjon avaldab muudetud B lisa Euroopa Liidu Teatajas.

Ühiskomitee otsustab samuti, mis on Monaco Vürstiriigile sobivad ja mõistlikud tähtajad B lisasse kaasatud uute õigusaktide ja eeskirjade rakendamiseks.

6. Monaco Vürstiriik võtab meetmed, mis omavad samaväärset mõju B lisas olevate Euroopa Liidu direktiividega, milles käsitletakse lähtuvalt rahapesuvastase töökonna soovitustest rahapesuvastast võitlust. Euroopa Liidu rahapesuvastaste määruste kaasamise B lisasse otsustab igal konkreetsel juhul ühiskomisjon. Monaco Vürstiriigi rahapesu andmebüroo ning Euroopa Liidu liikmesriikide rahapesu andmebürood teevad rahapesu vastases võitluses tihedat koostööd.

7. Monaco Vürstiriigi territooriumil asuvate krediidiasutuste ja vajaduse korral muude finantseerimisasutuste suhtes kohaldatakse sanktsioone ja distsiplinaarkaristusi, kui nad ei ole kursis eespool osutatud lõigetes esitatud õigusaktidega. Kooskõlas käesoleva artikli sätetega tagab Monaco Vürstiriik pädevate asutuste kehtestatud sanktsioonide rakendamise.

8. Käesoleva artikli lõikes 1 osutatud õigusaktid jõustuvad Monaco Vürstiriigis samal päeval kui Euroopa Liidus (Euroopa Liidu Teatajas avaldatud õigusaktide puhul) ja samal päeval kui Prantsusmaal (Prantsuse Vabariigi Teatajas avaldatud õigusaktide puhul). Käesoleva artikli lõikes 1 osutatud üldised õigusaktid, mida ei avaldata Prantsuse Vabariigi Teatajas ega Euroopa Liidu Teatajas, jõustuvad alates nende edastamisest Monaco ametiasutustele. Käesoleva artikli lõikes 1 osutatud üksikakte kohaldatakse alates nende edastamisest adressaadile.

9. Enne heakskiidu andmist investeerimisettevõtjatele, kes soovivad Monaco Vürstiriigi territooriumil tegevust alustada ja kes võivad seal pakkuda muid investeerimisteenuseid kui kolmandate isikute varade valitsemine ja korralduste edastamine, ning ilma et see piiraks käesoleva artikli lõikes 6 osutatud kohustusi, kohustub Monaco Vürstiriik võtma meetmeid, mis on samaväärsed kõnealuseid teenuseid reguleerivate liidu kehtivate õigusaktidega. Erandina käesoleva artikli lõikega 5 ette nähtud menetlusest lisab komisjon seejärel kõnealused õigusaktid B lisasse.

Artikkel 12

1. Euroopa Liidu Kohus on kohtulik võim, kellel on ainupädevus lahendada osaliste vahelisi püsivaid vaidlusi, mis tulenevad käesoleva lepinguga ette nähtud kohustuse täitmata jätmisest või lepingu mõne sätte mitteteadmisest ning mida ei oleks saanud lahendada ühiskomitees. Lepinguosalised kohustuvad tegema jõupingutusi, et lahendada vaidlus rahumeelselt ühiskomitees.

2. Kui rahumeelset lahendust ei õnnestu leida ja kui Euroopa Liit (tegutsedes Prantsusmaa teatise alusel komisjoni ja vastavasse pädevusvaldkonda kuuluvate küsimuste puhul Euroopa Keskpanga soovitusel) või Monaco Vürstiriik leiab, et teine osaline ei ole täitnud käesoleva lepingu kohast sätestatud kohustust või ei ole selle sätteid teadnud, võib ta anda asja pärast ühiskomisjoni eelnevat analüüsi Euroopa Kohtusse. Kohtu otsus on osaliste jaoks siduv ja nad võtavad selle täitmiseks vajalikud meetmed ajavahemiku jooksul, mille kohus on otsuses kindlaks määranud.

3. Juhul kui Euroopa Liit või Monaco Vürstiriik ei võta kindlaksmääratud ajavahemiku jooksul otsuse täitmiseks vajalikke meetmeid, võib teine pool lepingu viivitamata lõpetada.

4. Kõik küsimused, mis hõlmavad Euroopa Liidu institutsioonide või ametite otsuseid seoses käesoleva lepingu kohaldamisega, kuuluvad Euroopa Liidu Kohtu ainupädevusse. Iga füüsiline või juriidiline isik, kelle elu- või asukoht on registreeritud Monaco Vürstiriigi territooriumil, võib esitada mis tahes viisil või moel teda puudutavate õigusaktide kohta kaebuse samadel tingimustel füüsilise või juriidilise isikuga, kelle elu- või asukoht on registreeritud Prantsusmaal.

Artikkel 13

1. Ühiskomitee koosneb Monaco Vürstiriigi ja Euroopa Liidu esindajatest. Ühiskomitee vahetab seisukohti ja teavet ning võtab vastu artiklites 3, 6 ja 11 osutatud otsused. Ühiskomitee vaatab läbi Monaco Vürstiriigi võetud meetmed ning püüab lahendada käesoleva lepingu kohaldamisest tulenevaid võimalikke vaidlusi. Ta võtab vastu oma töökorra.

2. Euroopa Liidu delegatsioon koosneb Prantsuse Vabariigi (kes on selle esimees), Euroopa Komisjoni ja Euroopa Keskpanga esindajatest. Euroopa Liidu delegatsioon võtab oma kodukorra vastu konsensuse alusel.

3. Monaco delegatsioon koosneb riigiministri määratud esindajatest ja selle esimees on valitsuse rahandus- ja majandusnõunik või tema esindaja.

4. Ühiskomitee tuleb kokku vähemalt üks kord aastas ja iga kord, kui üks selle liikmetest leiab, et ühiskomitee peab täitma käesoleva lepinguga talle pandud ülesandeid, eelkõige seoses Euroopa, Prantsusmaa ja Monaco õigusaktide arenguga. Eesistuja vahetub igal aastal, nii et ühel aastal on selleks Euroopa Liidu delegatsiooni esimees ja järgmisel Monaco Vürstiriigi delegatsiooni esimees. Ühiskomitee võtab oma otsused vastu ühehäälselt.

5. Ühiskomitee sekretariaat koosneb kahest isikust, kellest ühe nimetab ametisse Monaco Vürstiriigi delegatsiooni esimees ja teise Euroopa Liidu delegatsiooni esimees. Ühiskomisjoni koosolekutel osaleb ka sekretariaat.

Artikkel 14

Kumbki osaline võib käesoleva lepingu lõpetada, teatades sellest ette üks aasta

Artikkel 15

Käesolev leping on koostatud prantsuse keeles ja vajaduse korral võib selle tõlkida teistesse Euroopa Liidu keeltesse. Õiguslikult siduv on siiski üksnes prantsuskeelne tekst.

Artikkel 16

Käesolev leping jõustub 1. detsembril 2011.

Artikkel 17

24. detsembri 2001. aasta rahaküsimusi käsitlev leping tühistatakse käesoleva lepingu jõustumise kuupäeval. Viiteid 24. detsembri 2001. aasta lepingule käsitletakse viidetena käesolevale lepingule.