KOMISJONI OTSUS,

5. veebruar 2010,

liidu rahalise toetuse kohta teatavates valmistoitudes Listeria monocytogenes’e levimust käsitleva kooskõlastatud seireprogrammi tegemiseks liikmesriikides

(teatavaks tehtud numbri K(2010) 592 all)

(2010/75/EL)

EUROOPA KOMISJON,

võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,

võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta määrust (EÜ) nr 882/2004 ametlike kontrollide kohta, mida tehakse sööda- ja toidualaste õigusnormide ning loomatervishoidu ja loomade heaolu käsitlevate eeskirjade täitmise kontrollimise tagamiseks, (1) eriti selle artiklit 66,

võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. novembri 2003. aasta direktiivi 2003/99/EÜ zoonooside ja zoonootilise toimega mõjurite seire kohta, (2) eriti selle artiklit 5,

ning arvestades järgmist:

Euroopa Toiduohutusamet (EFSA) ning Haiguste Ennetamise ja Tõrje Euroopa Keskus avaldasid 2006. (3) ja 2007. (4) aastal aruanded zoonooside suundumuste ja allikate, zoonootilise toimega mõjurite ja nende resistentsuse kohta mikroobivastaste ravimite suhtes liidus (edaspidi „EFSA-ECDC aruanded”). Kõnealuste aruannete kohaselt registreeriti 2006. aastal 25 liikmesriigis inimestel kokku 1 588 listerioosi (Listeria monocytogenes) haigusjuhtu. Lisaks registreeriti 2007. aastal 26 liikmesriigis 1 558 sellist haigusjuhtu. Aruanded näitasid, et selliste haigusjuhtumite arv inimestel suurenes märkimisväärselt ajavahemikul 2001–2006. See haigus on sageli raskeloomuline ja suremus on kõrge.

Kuna Listeria monocytogenes on võimeline paljunema paljudes toitudes madala temperatuuri 2–4 °C juures, on tema esinemine suhteliselt pika kõlblikkusajaga valmistoitudes eriti murettekitav.

Direktiivis 2003/99/EÜ on sätestatud, et riskide hindamiseks ning zoonooside ja zoonootilise toimega mõjuritega seotud lähteväärtuste loomiseks, eriti erivajaduste tuvastamisel, võib sisse seada kooskõlastatud seireprogrammid.

Liidu rahalist toetust tuleks anda tingimusel, et kooskõlastatud seireprogramm viiakse läbi vastavalt käesolevale otsusele, ning tingimusel, et ametiasutused esitavad kogu vajaliku teabe käesolevas otsuses ette nähtud tähtaja jooksul.

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

Artikkel 1

Sisu

Käesoleva otsusega luuakse artiklis 2 nimetatud jaemüügi tasandi valmistoitudes Listeria monocytogenes’e levimust käsitlev kooskõlastatud seireprogramm ning sätestatakse eeskirjad liidu rahalise toetuse kohta seireprogrammi rakendamiseks liikmesriikides.

Artikkel 2

Kooskõlastatud seireprogrammi ulatus ja kestvus

1. Liikmesriigid viivad läbi kooskõlastatud seireprogrammi, et hinnata Listeria monocytogenes’e levikut jaemüügi tasandil juhusliku valiku teel võetud proovides järgmistes valmistoitude kategooriates:

2. Proovivõtud artiklis 1 sätestatud kooskõlastatud seireprogrammi jaoks toimuvad 1. jaanuarist 2010 kuni hiljemalt 31. detsembrini 2010.

Artikkel 3

Mõisted

Käesolevas otsuses kasutatakse järgmisi mõisteid.

1) „valmistoit”– valmistoit, nagu on määratletud määruse (EÜ) nr 2073/2005 artikli 2 punktis g;

2) „kõlblikkusaeg”– kõlblikkusaeg, nagu on määratletud määruse (EÜ) nr 2073/2005 artikli 2 punktis f;

3) „partii”– partii, nagu on määratletud määruse (EÜ) nr 2073/2005 artikli 2 punktis e;

4) „jaemüük”– jaemüük, nagu on määratletud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 28. jaanuari 2002. aasta määruse (EÜ) nr 178/2002 (millega sätestatakse toidualaste õigusnormide üldised põhimõtted ja nõuded, asutatakse Euroopa Toiduohutusamet ja kehtestatakse toidu ohutusega seotud menetlused) (9) artikli 3 lõikes 7; käesolevas otsuses tähendab jaemüük siiski ainult poode, selvehalle ning muid sarnaseid müügipunkte, mis müüvad otse lõpptarbijale; see ei hõlma jaotusterminale või -keskusi, toitlustusettevõtjaid, asutuste toitlustusettevõtteid, tehasesööklaid, restorane ja muid samalaadseid toiduteenust pakkuvaid kaubandust ning hulgimüügipunkte;

5) „töötlemine”– töötlemine, nagu on määratletud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta määruse (EÜ) nr 852/2004 (toiduainete hügieeni kohta) (10) artikli 2 lõike 1 punktis m;

6) „lihatooted”– lihatooted, nagu on määratletud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta määruse (EÜ) nr 853/2004 (millega sätestatakse loomset päritolu toidu hügieeni erieeskirjad) (11) I lisa punktis 7.1;

7) „tootjariik”– määruse (EÜ) nr 853/2004 II lisa I jao punkti B alapunktis 6 sätestatud identifitseerimismärgil nimetatud riik;

8) „pakendatud toit”– toit, mille kogu pind on kaetud läbilaskva või mitteläbilaskva pakkematerjaliga, et vältida toidu otsest kokkupuudet keskkonnaga;

9) „modifitseeritud atmosfääri pakendatud toit”– toit, mis on pakendatud ja hermeetiliselt suletud pärast õhu eemaldamist pakendist ning selle asendamist rangelt kontrollitud süsinikdioksiidi, hapniku ja/või lämmastiku gaasiseguga;

10) „vaakumpakendatud toit”– toit, mis on pakendatud ja hermeetiliselt suletud pärast õhu eemaldamist pakendist;

11) „suitsukala”– suitsutamise teel töödeldud kala;

12) „graavikala”– kala, mida on töödeldud soola ja suhkruga, kuid mis ei ole läbinud kuumtöötlust;

13) „valminud juustud”– juustud, mis ei ole kohe pärast tootmist valmis tarbimiseks, vaid mida peab säilitama sellise aja jooksul ja sellisel temperatuuril ning sellistel tingimustel, mille tulemusel toimuvad vajalikud biokeemilised ja füüsilised muutused, mis iseloomustavad kõnealust juustu;

14) „pehmed juustud”– juustud, mille rasvavaba osa niiskusesisaldus on üle 67 %;

15) „poolpehmed juustud”– juustud, mille struktuur on ainult veidi kõvem kui pehmetel juustudel. Nende juustude rasvata osa niiskusesisaldus on 62–67 %. Poolpehmed juustud on katsudes tugevad, kuid elastsed;

16) „hallitusjuustud”– juust, mille valmimine on toimunud peamiselt iseloomuliku hallituse kasvuga kogu juustu sisemuses ja/või välispinnal;

17) „limajuustud”– juustud, mille koorikut valmimise käigus või selle järel töödeldakse või loomulikult asustatakse soovitud mikroorganismide kultuuridega, nt Penicillium candidum või Brevibacterium linens. Selle tulemusena tekkiv kiht või lima on juustukooriku osa;

18) „soolvees valminud juustud”– juustud, mis on valminud ning mida säilitatakse soolvees kuni müügini või pakendamiseni;

19) „toorjuustud”– kohupiimataolised juustud, mis ei läbi valmimisprotsessi, nt kodujuust, mozzarella, ricotta ja kohupiim. Toorjuustud ei ole hõlmatud kooskõlastatud seireprogrammi.

Artikkel 4

Proovide võtmine, analüüsid ja andmete registreerimine liikmesriikides

1. Proove võtab pädev asutus või tehakse seda pädeva asutuse järelevalve all.

2. Listeria monocytogenes’e riiklikud referentlaboratooriumid viivad läbi Listeria monocytogenes’e, pH ja vee aktiivsuse analüüsid.

3. Pädev asutus võib määrata muud Listeria monocytogenes’e jaoks akrediteeritud ning Listeria monocytogenes’e ametlikus järelevalves osalevad laboratooriumid kui riiklikud referentlaboratooriumid teostama Listeria monocytogenes’e, pH ja vee aktiivsuse analüüse.

4. Lõigetes 1, 2 ja 3 sätestatud proovivõtmine ja analüüsid ning kogu asjakohase teabe registreerimine tuleb teha vastavalt I lisas sätestatud tehnilistele nõuetele.

5. Igas liikmesriigis iga valmistoidu kategooria kohta võetav proovide arv on sätestatud II lisas.

Artikkel 5

Andmete kogumine, hindamine, esitamine ja kasutamine liidu tasandil

1. Liikmesriigid koguvad ja hindavad käesoleva otsuse artikli 4 lõigetes 1, 2 ja 3 sätestatud proovivõttude ning Listeria monocytogenes’e, pH ja vee aktiivsuse analüüside tulemusi.

Enne 31. maid 2011 tuleb komisjonile esitada kooskõlastatud seireprogrammi lõpparuanne koos kõnealuste tulemuste ja nende hinnangutega ning kõigi asjakohaste andmetega.

2. Komisjon loob 31. detsembriks 2009 andmesõnastiku ning andmekogumise vormid, mida pädevad asutused peavad kasutama lõikes 1 nimetatud aruande koostamisel.

3. Komisjon edastab lõikes 1 sätestatud lõpparuanded Euroopa Toiduohutusametile (EFSA), kes kuue kuu jooksul uurib neid, töötab välja ennustust võimaldavad mudelid Listeria monocytogenes’e toiduohutusnõuete kriteeriumidele vastavuse kohta ja mikroobide kasvu kohta erinevatel säilitustingimustel ning teeb kokkuvõtte.

4. Liikmesriikide edastatud andmete kasutamiseks muudel, kooskõlastatud seireprogrammiga mitteseotud eesmärkidel palutakse liikmesriikidelt eelnevat nõusolekut.

5. Andmed ja tulemused avalikustatakse viisil, mis tagab üksikute tulemuste konfidentsiaalsuse.

Artikkel 6

Liidu rahalise toetuse andmise tingimused

1. Liidu rahalist toetust kogusummas 1 555 300 eurot eelarvereast 17 04 02 artikli 4 lõikes 2 sätestatud analüüside tegemisega seonduvate kulude katmiseks antakse liikmesriikidele III lisas sätestatud kaasrahastamise ülemmäära ulatuses.

2. Lõikes 1 sätestatud liidu rahalist toetust makstakse liikmesriikidele tingimusel, et kooskõlastatud seireprogramm viiakse läbi kooskõlas liidu õigusaktide asjakohaste sätetega, sealhulgas konkurentsieeskirjade ja riigihankelepingute sõlmimist käsitlevate eeskirjadega ning juhul, kui on täidetud järgmised tingimused:

kooskõlastatud seireprogrammi lõpparuanne tuleb esitada komisjonile enne 31. maid 2011; kõnealune aruanne peab sisaldama järgmist:

3. Kui lõikes 2 nimetatud lõpparuanne esitatakse hilinemisega, siis vähendatakse liidu rahalist toetust 25 % 1. juulil 2011, 50 % 1. augustil 2011 ning 100 % 1. septembril 2011.

Artikkel 7

Hüvitiste ülemmäärad

Liidu rahalise toetuse ülemmäärad liikmesriikidele iga analüüsi kulude hüvitamiseks ei tohi olla suuremad kui:

Artikkel 8

Kulude ümberarvestuskurss

Kui liikmesriigi kulud on väljendatud muus vääringus kui eurodes, peab asjaomane liikmesriik kasutama kulude ümberarvestuskursina kõige uuemat kurssi, mille Euroopa Keskpank on avaldanud enne selle kuu esimest päeva, mil kõnealune liikmesriik oma taotluse esitas.

Artikkel 9

Adressaadid

Käesolev otsus on adresseeritud liikmesriikidele.

(1) ELT L 165, 30.4.2004, lk 1.

(2) ELT L 325, 12.12.2003, lk 31.

(3) EFSA Journal (2007) 130.

(4) EFSA Journal (2009) 223.

(5) ELT L 338, 22.12.2005, lk 1.

(6) EFSA Journal (2009) 300, lk-d 1–66.

(7) ELT L 209, 11.8.2005, lk 1.

(8) EÜT L 248, 16.9.2002, lk 1.

(9) EÜT L 31, 1.2.2002, lk 1.

(10) ELT L 139, 30.4.2004, lk 1.

(11) ELT L 139, 30.4.2004, lk 55.

I LISA

(nimetatud artikli 4 lõikes 4)

A OSA

PROOVIVÕTMISE PLAAN

1. Tooted, millest võetakse proovid

Jaemüügi tasandil võetakse proove järgmistest valmistoitude kategooriatest:

1.1. Pakendatud (külmutamata) kuum- või külmsuitsukala või graavikala

Sellesse kategooriasse kuuluvad tooted peavad olema pakendatud vaakumisse või modifitseeritud atmosfääri keskkonda.

Kala võib olla viilutatud või viilutamata. Pakend võib sisaldada tervet kala, pool või osa kalast. Kala võib olla nahaga või ilma.

1.2. Pehmed või poolpehmed juustud, välja arvatud toorjuustud

Sellesse kategooriasse hõlmatakse ükskõik missuguse loomaliigi toorpiimast, termiseeritud või pastöriseeritud piimast valmistatud juustud. Need juustud võivad olla valminud, lima all valminud, hallitusjuustud või soolvees valminud.

Need võivad olla pakendatud, sealhulgas võivad olla mähitud musliini või võivad olla jaemüügis lahtipakendatult, kuid pakendatakse tarbijale müügikohas.

1.3. Pakendatud kuumtöödeldud lihatooted

1.3.1. Sellesse kategooriasse kuuluvad tooted peavad olema läbinud kuumtöötlemise ning peavad pärast seda olema käideldud ja pakendatud vaakumisse või modifitseeritud atmosfääri keskkonda.

1.3.2. Sellesse kategooriasse kuuluvad tooted hõlmavad nii ilma katteta lihatooteid kui ka läbilaskva nahaga lihatooteid, mis on kuumtöötlemise ja pakendamise vahel viilutatud või muul viisil käideldud. Tooted võivad pärast kuumtöötlemist olla suitsutatud. Sellesse kategooriasse kuuluvad eelkõige järgmised tooted: a) külmad, keedetud lihatooted: lihatooted, mis on tavaliselt valmistatud anatoomiliste või vormitud struktuuride tervete või suurte osadena (nt nagu keedetud viilutatud sink ja keedetud kanafilee); b) vorstid; c) pasteedid.

1.3.3. Siia kategooriasse ei kuulu: a) lihatooted, mis on peale kuumtöötlemist kuivatatud, nagu kuivatatud veiseliha tooted; b) läbilaskmatus pakendis kuumtöödeldud lihatooted, mida pärast kuumtöötlust ei käidelda; c) laagerdatud lihatooted, sealhulgas laagerdatud vorstid.

2. Proovivõtu mudel

Kooskõlastatud seireprogrammis kasutatakse proportsionaalset kihilise proovivõtu kava, mille puhul igale liikmesriigile eraldatakse proovid proportsionaalselt selle liikmesriigi rahvaarvuga.

2.1. Proovivõtukava

2.1.1. Igal liikmesriigil peab olema mitmeastmelise klastrikavandil põhinev proovivõtukava: a) esimene tasand hõlmab proovide võtmiseks valitud suuremaid linnu; b) teine tasand hõlmab proovide võtmiseks valitud jaemüügipunkte; c) kolmas tasand hõlmab proovide võtmiseks valitud erinevaid toite kolmes valmistoidu kategoorias.

2.1.2. Proovivõtukava koostab pädev asutus ja see peab sisaldama järgmist: a) kooskõlastatud seireprogrammi hõlmatud linnad; b) hõlmatud jaemüügipunktide liigid ning igast valmistoidu kategooriast võetavate proovide protsent; c) proovivõttude ajastus kogu aasta lõikes.

2.1.3. Kui on olemas asjakohased turundusandmed, siis peab proovivõtukava hõlmama ka järgmist: a) igas kolmes valmistoidu kategoorias valitud toote liigid, millest proovid võetakse; b) punktis a nimetatud igast tooteliigist võetavate proovide arv.

2.1.4. Liikmesriigid koostavad proovivõtukava, mis vastab järgnevalt esitatud eeskirjadele ning põhineb parimatel kättesaadavatel turundusandmetel. Selliseid turundusandmeid või abi selle saamiseks võib sageli saada riiklikust kaubandusettevõtete ühendusest. Turuteabe puudumisel tuleb proovivõtukava jaoks kõige kõrgemal tasandil kasutada parimat hinnangut turuosa kohta. Igasuguse usaldusväärse turuteabe puudumisel võib vaja olla, et pädevad asutused teevad mingi kategooria toote valimise proovivõtmiseks kohustuseks proovivõtjale kohapeal.

2.2. Seireprogrammi kaasatavate jaemüügipunktide kategooriate valik

Pädevad asutused valivad jaemüügipunktid, kus proovid võetakse. Proovivõtmisse hõlmatavad tavapärased jaemüügipunktide tüübid on järgmised: selvehallid, väikesed kauplused, spetsiaalsed delikatesside kauplused ja tänavaturud (nt nagu taluturud).

Kui kõige suurem jaemüügipunktide kategooria (nt selvehallid) varustab turgu vähemalt 80 % ühest valmistoitude kategooriast, siis on proovid vaja võtta ainult nendest müügipunktidest. Kui see nii ei ole, siis tuleb lisada suuruselt järgmine jaemüügipunktide kategooria, kuni vähemalt 80 % turust on kaetud.

Kui proovivõtt viiakse läbi vastavalt proovivõtukavale, peab iga tüüpi jaemüügipunktist võetav proovide arv iga valmistoidu kategooria kohta olema seireprogrammi kaasatud jaemüügipunktide hulgas proportsionaalne selle jaemüügipunkti tüübi turuosaga.

2.3. Seireprogrammi kaasatavate linnade valik

Proovid võetakse suurtes linnades. Igas liikmesriigis tuleb proovid võtta vähemalt kahes suures linnas.

Linnad, milles proovid võetakse, peavad koos moodustama vähemalt 30 % selle liikmesriigi rahvaarvust. Kui aga proovivõtmise kavasse hõlmatakse kaheksa suurimat linna, siis võib nende rahvaarv kokku olla alla 30 % selle liikmesriigi rahvaarvust.

2.4. Proovivõtuaja valimine

Listeria monocytogenes’ega saastumise tase valmistoitudes võib aasta jooksul olla erinev. Et tagada kooskõlastatud seireprogrammi täpsed tulemused, on programmi kestus jagatud 12 ühe kuu pikkuseks perioodiks ning igal perioodil tuleb võtta ühe palju proove.

2.5. Valmistoitude valimine kolme peamise seireprogrammi kaasatud kategooria hulgas

Kolme seireprogrammi kaasatud valmistoidukategooria hulgast valitakse valmistoidud turundusandmete alusel ning neid tuleb proovivõtukavas üksikasjalikult kirjeldada.

Võib juhtuda, et ühes kategoorias olevate toodete erinev iseloom ei võimalda suure usaldusväärsusega hinnata turuosa suurust. Sellisel juhul võivad pädevad asutused anda proovivõtjatele juhtnöörid valida proovivõtuks juustusid riikliku proovivõtmise kava raames nende hinnangulise panuse alusel turuosasse. Sellise proovivõtu korral saadakse teavet kohaliku jaemüügipunkti juhatuse esitatud käibe andmetest või veelgi ligikaudsemalt turul väljapaistmise järgi, st selle järgi, mis on jaemüügipunktis müügiks välja pandud. Sellise lähenemisviisiga peaksid pädevad asutused andma mõnesuguseid juhiseid erinevates kategooriates olevate peamiste toiduliikide umbkaudse turuosa kohta, et kõige paremini läheneda turu jaoks iseloomulikule näidisele, nt toorpiimast/pastöriseeritud piimast juustud.

B OSA

PROOVIDE KOGUMINE JA TRANSPORT

1. Proovi liik ja üksikasjad

Proovid tuleb võtta kliendi väljapanekust juhusliku valiku alusel ning iga proov peab kaaluma vähemalt 100 g. Ühel käigul jaemüügipunkti võib igast kolmest valmistoidukategooriast võtta rohkem kui ühe proovi. Siiski ei võiks ühel käigul võtta igast kategooriast proove rohkem kui viiest partiist.

Proovide jaoks tuleb võtta ainult tootja pakendatud ja kahjustamata pakendid. Juustude puhul võib proovideks võtta ka jaemüügiletis pakendatud tooteid.

Proovide jaoks kogutud toodetel peab olema märgistus, et oleks võimalik registreerida tooteid käsitlev teave. Märgistusel olev teave peab sisaldama järgmisi andmeid:

a) üksikasjad tootjariigi kohta;

b) partii number;

c) kõlblikkuskuupäev;

d) juhised säilitamistemperatuuri tingimuste kohta, kui on teada;

e) muu teave, mis on tavaliselt valmistoidu pakendile märgitud.

Kui kogu punktides a–d nimetatud teave ei ole märgitud toote märgistusele, siis peab proovivõtja küsima jaemüügipunkti omanikult või juhatajalt puuduvat teavet toote ja märgistuse üksikasjade kohta ja/või peab selle teabe järele vaatama hulgimüügipakendilt.

Kui valmistoidu märgistus ei ole selge või on muul moel kahjustunud, siis seda toodet proovide jaoks ei võeta. Igast proovide jaoks valitud suitsu- või graavikala partiist tuleb võtta kaks proovi. Tähelepanelikult tuleb uurida märgistusel olevat teavet, nagu partii numbrid, realiseerimiskuupäev, et tagada, et need kaks proovi oleksid samast partiist. Üht nendest kahest proovist tuleb analüüsida samal päeval, kui see laboratooriumisse jõuab ning teist tuleb analüüsida selle kõlblikkusaja lõpus.

Pehmete ja poolpehmete juustude ning kuumtöödeldud lihatoodete puhul tuleb võtta partiist ainult üks proov, mida analüüsitakse selle kõlblikkusaja lõpus.

Proovid pannakse eraldi kogumiskotti ning saadetakse viivitamata laboratooriumisse analüüside tegemiseks.

Kõigil etappidel tuleb tarvitusele võtta ettevaatusabinõud selle tagamiseks, et proovivõtu, transpordi ja ladustamise ajal kasutatav varustus ei saastuks Listeria monocytogenes’ega.

2. Proovide andmed

Kogu proove käsitlev kättesaadav teave tuleb registreerida proovivõtuvormile, mille näidise koostab pädev asutus. Proovivõtuvorm peab prooviga kogu aeg kaasas olema. Jaemüügiletis pakendatud juustuproovide korral tuleb vajaduse korrall küsida teavet ja märgistuse üksikasju toote kohta ja/või peab selle teabe järele vaatama hulgimüügipakendilt.

Proovide kogumise ajal tuleb mõõta pakendatud proovide pinnatemperatuur ja kanda see proovivõtuvormile.

Iga proov ja selle juurde kuuluv proovivõtuvorm tuleb tähistada kordumatu numbriga, mida kasutatakse proovide võtmisest kuni analüüside tegemiseni. Pädev asutus kasutab sellel eesmärgil kordumatute numbrite süsteemi.

3. Proovide vedu

Proovid transporditakse jahutuskonteinerites temperatuuril 2–8 °C ja kaitstuna välise saastumise eest.

Kõik valmistoidud peavad jõudma laboratooriumisse 24 tunni jooksul pärast proovivõttu.

Erakordsetel tingimustel võib transpordi aeg ületada 24 tundi. Siiski ei tohi transpordi aeg ületada 48 tundi ning transport ei tohi mingil juhul põhjustada olukorda, et proovi jaoks võetud toote analüüsid tehtaks pärast realiseerimiskuupäeva.

C OSA

PROOVIDE ETTEVALMISTAMINE JA ANALÜÜSIMEETODID

1. Proovide vastuvõtmine

1.1. Eeskirjad

Proovide vastuvõtmisel kontrollivad laboratooriumid proovivõtja poolt proovivõtuvormile kantud andmed ja täidavad selle vormi asjakohased osad. Kõik vastuvõetud proovid vaadatakse enne ladustamist üle, et teha kindlaks, kas transpordipakend on vigastamata. Proovid, mille temperatuur saabudes on üle 8 °C, jäetakse kõrvale, välja arvatud juhul, kui nende temperatuur jaemüügis oli üle 8 °C.

Ilma et see piiraks punkti 1.2 kohaldamist, hoitakse kõik proovid jahedas kuni nende kõlblikkusaja lõpuni.

Juhul kui proove tuleb säilitada nende kõlblikkusaja lõpuni, tuleb neid hoida jahutatuna:

a) pakendi märgistusel näidatud säilitustemperatuuril. Kui märgistusel on näidatud temperatuurivahemik, siis tuleb proovi säilitada selle vahemiku ülemise piiri juures;

b) kui pakendi märgistusel ei ole näidatud kindlat säilitustemperatuuri, tuleb proovi säilitada: i) suurimal jahutustemperatuuril (lubatava hälbega ± 2 °C), mis on määratud selle liikmesriigi kehtivates õigusaktides või juhendites, kus proov on võetud; ii) selliste õigusaktide või juhendite puudumisel temperatuuril 8 °C (± 2 °C).

Kui proovi kõlblikkusaeg lõpeb nädalalõpul või riiklikul pühal, tuleb analüüs teha viimasel tööpäeval enne kõlblikkusaja lõppu.

1.2. Suitsu- ja graavikala käsitlevad erieeskirjad

Üks kahest proovist analüüsitakse 24 tunni jooksul pärast proovide laboratooriumisse jõudmist. Kui seda proovi ei saa kohe saabudes analüüsida, tuleb seda enne analüüsimist hoida laboratooriumis jahedas 3 °C (± 2 °C) juures.

Teine proov hoitakse jahedas kuni kõlblikkusaja lõpuni.

2. Proovide ettevalmistamine ja algsuspensiooni valmistamine

Kõigil tööetappidel tuleb vältida proovide ristsaastumist ja ümbritseva keskkonna saastavat toimet. Kui analüüs on alustatud, visatakse proovid ära. Kui analüüs peatatakse, näiteks analüüsi käigus toimunud lubamatute kõrvalekallete tõttu, tuleb võtta uued proovid.

Esmaseks lahjenduseks võetakse kas terve toode või 100–150 g suurune esindav katsekogus. Proovitükkide võtmisel hõlmatakse ka toidu pealispind proportsionaalselt sellises koguses, kui palju seda oleks tarbitud (nt 20 % koorikut/pealispinda ja 80 % sisu). Kui pakendatud toode on viilutatud, siis võetakse proov rohkem kui ühest lõigust. Katsekogus lõigatakse väikesteks tükkideks ning pannakse stomahheri kotti, kasutades steriilset töövahendit ja aseptilist tehnikat. Sellest segust võetakse 10 g suurune katsekogus loendamise jaoks ja 25 g suurune kogus tuvastamise jaoks.

10 g suurusele katsekogusele lisatakse 9 korda suuremas mahus (90 ml) lahjenduslahust ning seejärel segu homogeniseeritakse, kasutades stomahherit või pulsaator-tüüpi homogenisaatorit (Pulsifier®) 1–2 minuti vältel.

Üldkasutatava lahjenduslahusena võib kasutada puhverdatud peptoonvett, mida on kirjeldatud standardis EN ISO 11290-2 „Toidu ja loomasööda mikrobioloogia. Horisontaalmeetod Listeria monocytogenes’e tuvastamiseks ja loendamiseks – Osa 2: Kolooniate loendamise tehnika”.

Juustu lahjendamiseks tuleb kasutada naatriumtsitraadilahust, mida on kirjeldatud standardis EN ISO 6887-5 „Toidu ja loomasööda mikrobioloogia – Katseproovide, algsuspensiooni ja kümnendlahjenduste valmistamine mikrobioloogiliseks uuringuks. Osa 5: Piima ja piimatoodete ettevalmistamise erieeskirjad”.

Listeria monocytogenes’e tuvastamise ja loendamise analüüsid tuleb teha kooskõlas järgmisega:

a) suitsu- ja graavikala analüüsid teha kaks korda: i) kohe pärast proovide võtmist jaemüügi tasandil ning ii) kõlblikkusaja lõpus;

b) pehmete ja poolpehmete juustude proove ning kuumtöödeldud lihatoodete proove tuleb analüüsida ainult kõlblikkusaja lõpus.

2.1. Listeria monocytogenes’e tuvastamine

Listeria monocytogenes tuvastatakse vastavalt standardi EN ISO 11290-1:1996 parandatud versioonile: „Toiduainete ja loomasööda mikrobioloogia – Horisontaalmeetod Listeria monocytogenes’e tuvastamiseks ja loendamiseks – Osa 1: Tuvastamismeetod”.

2.2. Listeria monocytogenes’e loendamine

Listeria monocytogenes loendatakse vastavalt standardile EN ISO 11290-2:1998 „Toiduainete ja loomasööda mikrobioloogia – Horisontaalmeetod Listeria monocytogenes’e tuvastamiseks ja loendamiseks – Osa 2: Loendamismeetod” ning selle muudatusele EN ISO 11290-2:1998/Amd 1:2004 „Loendamiskeskkonda käsitlev muudatus”.

Saastunud proovi korral eeldatakse, et suurem osa tooteid on Listeria monocytogenes’ega saastatud nõrgalt. Et hinnata nõrka saastatust proovides (10–100 KMÜ/g), tehakse 1 ml alglahjendusega kaks määramist, nagu on määratud standardis EN ISO 11290-2:1998/Amd 1:2004:

a) hõõrudes selle kolme 90 mm diameetriga tassi pinnale või

b) hõõrudes selle ühe 140 mm diameetriga tassi pinnale.

Kuna on võimalik kõrgem Listeria monocytogenes’ega saastatuse tase, tuleb 0,1 ml alglahjendit hõõruda ühele tassile, et võimaldada loendamist kuni 1,5 × 104 KMÜ/g. See hõõrumine tuleb läbi viia ühes katses, nagu on sätestatud standardis ISO 7218:2007 „Toiduainete ja loomasööda mikrobioloogia – Mikrobioloogiliste uuringute üldnõuded ja juhised”.

3. Suitsu- ja graavikala pH ja vee aktiivsuse (aw) analüüsid

3.1. pH määramine

Proovi pH määratakse vastavalt standardile EN ISO 2917:1999 „Liha ja lihatooted – pH mõõtmine – Standardmeetod”.

Kõnealune analüüs tuleb teha selle prooviga, mida analüüsitakse kohe laboratooriumisse saabumisel. Proovi pH mõõtmiseks soovitatakse ISO meetodis loetletud mittepurustavat meetodit.

Tulemus tuleb ümardada lähima 0,05 pH ühikuni.

3.2. Vee aktiivsuse (aw) määramine

Proovi vee aktiivsus (aw) määratakse vastavalt standardile EN ISO 21807:2004 „Toiduainete ja loomasööda mikrobioloogia – Vee aktiivsuse määramine”.

Kõnealune analüüs tuleb teha selle prooviga, mida analüüsitakse kohe laboratooriumisse saabumisel. Meetodiga peab saama määrata aktiivsust vahemikus 0,999–0,9000 ja korratavuse piir vastab standardhälbele 0,002.

Määratud väärtus peaks sisaldama vähemalt kaht tüvenumbrit.

4. Isolaatide säilitamine

Üks tõendatud Listeria monocytogenes’e tüvi ühe positiivse proovi kohta tuleb säilitada võimalike edasiste tüpiseerimisuuringute jaoks. Kui Listeria monocytogenes’e tüvesid saadakse nii tuvastamis- kui ka loendamismeetodiga, tuleb säilitada ainult loendamismeetodiga saadud tüved.

Isolaate tuleb säilitada riiklikes referentlaboratooriumites, kasutades sobivaid kultuuride säilitamismeetodeid, mis tagavad tüvede elujõulisuse tüpiseerimise jaoks vähemalt kahe aasta jooksul.

D OSA

ARUANDLUS

1. Üldsätted

Teave, mille liikmesriigid peavad esitama, sel määral, kui see on kättesaadav või juurdepääsetav, koosneb kahest laiemast kategooriast:

a) kooskõlastatud seireprogrammi ülevaade ja tulemused; ülevaade tuleb esitada teksti kujul;

b) eraldi esitatud üksikasjalikud andmed iga proovivõtukava osana analüüsitud proovi kohta; kõnealune teave tuleb esitada töötlemata andmetena, kasutades andmesõnastikku ja artikli 5 lõikes 2 sätestatud andmekogumise vorme.

2. Teave, mis peab sisalduma kooskõlastatud seireprogrammi ülevaates ja tulemustes

a) Liikmesriigi nimetus;

b) proovide võtmise ja analüüside tegemise algus- ja lõppkuupäev;

c) jaemüügipunktidest kogutud ning analüüsitud valmistoitude proovide hulk: i) pehmed ja poolpehmed juustud; ii) pakendatud suitsu- ja graavikala; iii) pakendatud kuumtöödeldud lihatooted;

d) üldised tulemused: kooskõlastatud seireprogrammi hõlmatud pehmete ja poolpehmete juustude, suitsu- ja graavikala ning kuumtöödeldud lihatoodete selliste proovide esinemine ja hulk, milles Listeria monocytogenes’e sisaldus on suurem kui 100 KMÜ/g;

e) pehmete ja poolpehmete juustude, suitsu- ja graavikala ning kuumtöödeldud lihatoodete turu kirjeldus liikmesriigis: i) absoluutse turu üldsuurus (kui on teada); ii) erinevat tüüpi jaemüügipunktide turuosa, nagu selvehallid, väikesed kauplused, kulinaartoodete kauplused, tänavaturud (kui on teada); iii) imporditud (liidusisene kaubandus ja import kolmandatest riikidest) ja kodumaise toodangu turuosa (kui on teada); iv) erinevat tüüpi toodete turuosa (kui on teada);

f) jaemüügipunktid, millest proove võeti: hõlmatud jaemüügipunktide kategooriad: nt selvehallid, väikesed kauplused, jne;

g) proovide geograafiline jaotus – hõlmatud linnad (hõlmatud elanikkonna protsent);

h) jaemüügipunktidest proovide võtmise juhumeetodi kirjeldus: juhuvalik kuu lõikes;

i) märkused proovivõtuprogrammi üldise esindavuse kohta;

j) proovi ettevalmistamine pH mõõtmiseks;

k) vee aktiivsuse (aw) mõõtmiseks kasutatud analüütiline meetod.

3. Teave, mida eraldiseisvad üksikasjalikud andmed iga proovi kohta peavad sisaldama

a) Proovi liik: i) pakendatud pehmed ja poolpehmed juustud; ii) pakendatud suitsu- ja graavikala; iii) pakendatud kuumtöödeldud lihatooted;

b) proovi alaliik: i) toorpiimast/termiseeritud/pastöriseeritud piimast valmistatud juustud; ii) lehma-/kitse-/lamba-/pühvli-/segapiimast valmistatud juustud; iii) limajuustud, hallitusjuustud, soolvees või muul viisil valminud juustud; iv) viilutatud ja viilutamata tooted; v) külm-/kuumsuitsukala või graavikala; vi) kalaliik;

c) suitsu- või graavikala puhul kasutatud säilitusained (nagu näidatud märgistusel);

d) analüüsi hõlmatud juustukoorik (jah/ei, kui jah, siis ka suhe, kui on teada);

e) esialgset analüüsi teostava laboratooriumi kood;

f) proovi võtmise kuupäev;

g) prooviks võetud toote realiseerimiskuupäev;

h) tootmise/pakendamise kuupäev (kui on teada);

i) proovi pinnatemperatuur jaemüügipunktis;

j) säilitustemperatuur laboratooriumis kuni kõlblikkusaja lõpuni;

k) analüüs kohe pärast proovi võtmist (ainult suitsu- ja graavikala puhul) / analüüs kõlblikkusaja lõpus;

l) analüüsi alguskuupäev laboratooriumis;

m) Listeria monocytogenes’e tuvastamine: kvalitatiivne tulemus (puudumine/esinemine 25 grammis);

n) Listeria monocytogenes’e koguse määramine: kvantitatiivsed tulemused (KMÜ/g);

o) pH (ainult suitsu- ja graavikala);

p) vee aktiivsus (aw) (ainult suitsu- ja graavikala);

q) linna kood;

r) jaemüügipunkti kood;

s) jaemüügipunkti liik: i) selvehall; ii) väike kauplus / iseseisev jaemüüja; iii) spetsiaalsed delikatesside kauplused; iv) tänavaturg/taluturg;

t) tootjariik: kindlaks määratud viitega pakendi identifitseerimismärgisele või kauba dokumentidele;

u) eelpakendatud: i) pakendatud modifitseeritud atmosfääri; ii) vaakumpakendatud; iii) pakendatud jaemüügi tasandil (ainult juustude puhul);