ET Euroopa Liidu Teataja L 171/66

EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS (EL) 2016/1012,

8. juuni 2016,

tõupuhaste aretusloomade, ristandaretussigade ja nende aretusmaterjali aretuse, turustamise ning nende liitu sissetoomise suhtes kehtivate zootehniliste ja genealoogiliste tingimuste kohta, millega muudetakse määrust (EL) nr 652/2014, nõukogu direktiive 89/608/EMÜ ja 90/425/EMÜ ning tunnistatakse kehtetuks teatavad õigusaktid tõuaretuse valdkonnas (tõuaretuse määrus)

(EMPs kohaldatav tekst)

EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 42 ja artikli 43 lõiget 2,

võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,

olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele,

võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust (1),

pärast konsulteerimist Regioonide Komiteega,

toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt (2)

ning arvestades järgmist:

(1) Veiste, sigade, lammaste, kitsede ja hobuslaste aretus on liidu põllumajanduses majanduslikust ja sotsiaalsest seisukohast strateegiliselt tähtsal kohal ja annab panuse liidu kultuuripärandisse. Selline põllumajandustegevus, mis aitab kaasa liidu toiduga kindlustatusele, on põllumajanduses tegutsevatele inimestele sissetulekuallikas. Kõnealuste loomaliikide aretusele tuleb enim kasuks, kui selles kasutada registreeritud geneetilise väärtusega tõupuhtaid aretusloomi või ristandaretussigu.

(2) Liikmesriigid on seetõttu osana oma põllumajanduspoliitikast ning vahel ka avaliku sektori investeeringute kaudu teinud järjepidevalt tööd selle nimel, et edendada teatavate geneetiliste omadustega eluskarja tootmist, kehtestades kindlaksmääratud standardid. Erinevused kõnealuste standardite vahel võivad luua tehnilisi tõkkeid aretusloomade ja aretusmaterjaliga liidus turustamisele ja nende liitu sissetoomisele.

(3) Tõupuhaste aretusveiste, -sigade, -lammaste, -kitsede ja -hobuslaste ja ristandaretussigade aretust käsitleva liidu õigusraamistiku moodustavad järgmised direktiivid: nõukogu direktiivid 88/661/EMÜ, (3) 89/361/EMÜ, (4) 90/427/EMÜ, (5) 91/174/EMÜ, (6) 94/28/EÜ (7) ja 2009/157/EÜ (8). Nende direktiivide eesmärk oli arendada liidus eluskarja aretust ja reguleerida samal ajal liidus aretusloomade ja aretusmaterjali turustamist ja nende liitu sissetoomist ning säilitada seega liidu tõuaretussektori konkurentsivõime.

(4) Nõukogu direktiivid 87/328/EMÜ, (9) 90/118/EMÜ (10) ja direktiiv 90/119/EMÜ (11) võeti vastu vältimaks seda, et liikmesriigid võtaksid vastu või säilitaksid aretusveiste ja -sigade aretuseks heakskiitmise suhtes ja nende sperma, munarakkude ja embrüote tootmise ja kasutamise suhtes riigisiseseid norme, mis sisaldaksid keelde või piiranguid turustamisele või takistusi sellele seoses paarituse või kunstliku seemenduse või sperma, munarakkude ja embrüote varumisega.

(5) Olles konsulteerinud liikmesriikidega alalise zootehnikakomitee raames, mis on loodud kooskõlas nõukogu otsusega 77/505/EMÜ, (12) võttis komisjon direktiivide 88/661/EMÜ, 89/361/EMÜ, 90/427/EMÜ, 91/174/EMÜ, 94/28/EÜ ja 2009/157/EÜ põhjal vastu mitu otsust, mis käsitlevad aretajate organisatsioonide ja ühenduste heakskiitmise või tunnustamise suhtes kehtivaid liigipõhiseid kriteeriume, aretusloomade kandmist tõuraamatutesse, tõupuhaste aretuslammaste ja -kitsede aretuseks ja kunstlikuks seemenduseks sobivaks tunnistamise, aretusveiste, -sigade, -lammaste ja -kitsede jõudluskontrolli läbiviimist ja geneetilise väärtuse hindamist jaoks ning aretusloomade ja aretusmaterjali turustamisel kasutatava põlvnemise või kasutatavate põlvnemistunnistuste kehtestamist.

(6) Komisjon koostas samuti kolmandate riikide aretusasutuste loetelu ja liitu sissetoodavate aretusloomade, nende sperma, munaraku ja embrüo põlvnemistunnistuste näidisvormid.

(7) Nõukogu direktiivide 88/661/EMÜ, 89/361/EMÜ, 90/427/EMÜ, 91/174/EMÜ, 94/28/EÜ ja 2009/157/EÜ ülesehitus ja sisu on üldjoontes sarnane. Mitut neist direktiividest on aja jooksul muudetud. Liidu õiguse lihtsuse ja sidususe huvides on asjakohane ühtlustada neis direktiivides sätestatud liidu norme.

(8) Viimase kahekümne aasta jooksul on komisjon pidanud tihti vastama aretusprogramme ellu viivate aretajate ja ettevõtjate kaebustele, mis on seotud loomade aretust käsitlevate liidu õigusaktide ülevõtmise ja tõlgendamisega liikmesriikides. Selleks et tagada loomade aretust käsitlevate liidu normide ühetaoline kohaldamine ja et hoiduda sellistest tõketest aretusloomade ja aretusmaterjali turustamisele, mis tulenevad erinevustest nende direktiivide ülevõtmises, tuleks aretusloomade ja aretusmaterjali turustamisele ja nende liitu sissetoomise suhtes kehtivad zootehnilised ja genealoogilised tingimused sätestada määruses.

(9) Lisaks on kogemused näidanud, et nimetatud direktiivides sätestatud normide kohaldamise hõlbustamiseks on mitmes sättes vaja kasutada täpsemat sõnastust ning ühtlustatud mõisteid, mis oleksid standardsed kõikides liikmesriikides. Liidu õiguse selguse ja järjepidevuse huvides on asjakohane kehtestada rohkem määratlusi, sealhulgas defineerida mõiste „tõug“.

(10) Tõuaretussektori konkurentsivõime saavutamiseks tehtavate jõupingutustega ei tohiks kaasneda selliste tõugude kadumine, mille omadused on kohandunud konkreetsete biofüüsiliste tingimustega. Kui kohalike tõugude populatsioon on väike, võib see põhjustada nende geneetilise mitmekesisuse kadu. Põllumajandusliku bioloogilise mitmekesisuse olulise osana peaksid loomade geneetilised ressursid olema loomakasvatussektori kestliku arengu peamiseks aluseks ning pakkuma võimalusi kohandada loomi muutuvale keskkonnale, tootmistingimustele ning turu ja tarbijate nõudlusele. Loomade aretust käsitlevad liidu õigusaktid peaksid seega kaasa aitama loomade geneetiliste ressursside säilitamisele, bioloogilise mitmekesisuse kaitsmisele ja selliste kvaliteetsete piirkondlike toodete tootmisele, mida iseloomustavad koduloomade kohalike tõugude pärilikud tunnused. Liidu õigusaktidega tuleks samuti edendada elujõulisi aretusprogramme tõugude parandamiseks ning eelkõige juhul, kui need tõud on ohustatud või kohalikud põlistõud, mida liidus tavaliselt ei leidu, tõugude säilitamiseks ning geneetilise mitmekesisuse säilitamiseks tõusiseselt ja tõugude vahel.

(11) Valiku ja aretusega on tehtud suuri edusamme põllumajandusloomade tootlikkuse näitajate osas, mistõttu tootmiskulud on põllumajandusettevõtete tasandil vähenenud. Mõnel juhul on see aga põhjustanud ebasoovitavaid kõrvalmõjusid, mis on tekitanud ühiskonnas muret loomade heaolu ja keskkonnaga seotud küsimuste pärast. Genoomika ja arenenud infotehnoloogiate, näiteks nn täppisloomakasvatuse kasutamisel, mis võimaldab salvestada suuri andmekogumeid alternatiivsete tunnuste kohta, mis on otseselt või kaudselt seotud loomade heaolu ja jätkusuutlikkuse küsimustega, on märkimisväärne potentsiaal ühiskonna murede lahendamiseks ja jätkusuutliku tõuaretuse eesmärkide saavutamiseks tänu paremale ressursitõhususele ning loomade tugevamale vastupanuvõimele ja tervisele. Andmete kogumine selliste alternatiivsete tunnuste kohta peaks muutuma tähtsamaks aretusprogrammide raames ning seda tuleks enam tähtsustada valikueesmärkide kindlaks määramisel. Sellega seoses tuleks ohustatud tõugude geneetilisi ressursse käsitada geenivaramuna, mis võib aidata kaasa loomade heaolu ja jätkusuutlikkuse eesmärkide saavutamisele.

(12) Käesolevat määrust tuleks kohaldada aretusveistele, -sigadele, -lammastele, -kitsedele ja -hobuslastele ja nende aretusmaterjalile, kui need loomad või nende aretusmaterjalist saadud järglased kantakse tõupuhaste aretusloomadena tõuraamatusse või ristandaretussigadena aretusregistrisse, eelkõige selleks, et nende aretusloomade ja nende aretusmaterjaliga liidus (sh mõnes liikmesriigis) kaubelda või neid liitu sisse tuua.

(13) Terminit „aretusloom“ või „tõupuhas aretusloom“ ei tuleks käsitada terminina, mis hõlmab ainult loomi, kes on paljunemisvõimelised. Kastreeritud loomad võivad tõepoolest oma genealoogiliste ja zootehniliste andmetega aidata kaasa aretuspopulatsiooni geneetilise väärtuse hindamisele ning seeläbi niisugustel tulemustel põhineva aretusloomade järjestuse terviklusele. Sõltuvalt aretusprogrammi eesmärkidest võib andmete puudulikkus või kadu, mis tuleneb kastreeritud loomade tõuraamatusse või aretusregistrisse kandmata jätmisest, mõjutada kõnealuste kastreeritud loomadega geneetilises suguluses olevate aretusloomade geneetilise väärtuse hindamise tulemusi.

(14) Käesolevas määruses tõupuhtaid aretusloomi käsitlevate normide eesmärk peaks olema anda turustamiseks luba kokkulepitud tingimustel, mida kohaldatakse aretusega tegelevate aretusühingute tunnustamiseks ja nende aretusprogrammide heakskiitmiseks. Käesolevas määruses tuleks ka sätestada kriteeriumid tõupuhaste aretusloomade kandmiseks tõuraamatu põhiosasse ning nende olemasolu korral põhiosa eri väärtusklassidesse. Selles tuleks samuti sätestada jõudluskontrolli läbiviimise ja geneetilise väärtuse hindamise reeglid ning aretusloomade aretuseks sobivaks tunnistamise reeglid ning põlvnemistunnistuste sisu.

(15) Käesolevas määruses ristandaretussigu käsitlevate normide eesmärk peaks olema anda turustamiseks luba kokkulepitud tingimustel, mida kohaldatakse sigade eri tõugusid, liine või ristandeid haldavate aretusettevõtete tunnustamisele ja nende aretusprogrammide heakskiitmisele. Käesolevas määruses tuleks sätestada ristandaretussigade aretusregistrisse kandmise reeglid. Samuti tuleks selles sätestada jõudluskontrolli läbiviimise ja geneetilise väärtuse hindamise reeglid, ristandaretussigade aretuseks sobivaks tunnistamise kriteeriumid ning põlvnemistunnistuste sisu.

(16) Kloonimisega seotud küsimuste käsitlemine käesolevas määruses ei ole kohane.

(17) Kuna käesoleva määruse eesmärke, milleks on ühtlustatud lähenemise tagamine aretusloomade ja aretusmaterjali turustamisele ja nende liitu sissetoomisele ning aretusühingute ja aretusettevõtete täidetavate aretusprogrammide ametlikule kontrollimisele, ei suuda liikmesriigid piisavalt saavutada, küll aga saab neid selle mõju, keerukuse ning piiriülese ja rahvusvahelise olemuse tõttu paremini saavutada liidu tasandil, võib liit võtta meetmeid kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev määrus nimetatud eesmärkide saavutamiseks vajalikust kaugemale.

(18) Aretusühingute ja aretusettevõtete osutatavate teenuste kvaliteet ja see, kuidas nad aretusloomi hindavad ja klassifitseerivad, mõjutab nende loomade kohta kogutud või nende puhul kindlaks määratud zootehnilise ja genealoogilise teabe kvaliteeti ja täpsust ning nende turuväärtust. Seega tuleks sätestada reeglid aretusühingute ja -ettevõtete tunnustamiseks ning nende aretusprogrammide heakskiitmiseks ühtlustatud liidu kriteeriumide alusel. Sellised reeglid peaksid samuti käsitlema nende järelevalvet liikmesriigi pädevate asutuste poolt, selleks et aretusühingute ja aretusettevõtete poolt kehtestatud reeglid ei tekitaks erinevusi aretusprogrammide vahel, mis omakorda tekitaks tehnilisi takistusi kaubandusele liidus.

(19) Käesoleva määrusega tuleks ette näha menetlused, mis on sarnased direktiivides 88/661/EMÜ, 89/361/EMÜ, 90/427/EMÜ, 91/174/EMÜ, 94/28/EÜ ja 2009/157/EÜ tunnustatud aretusühingute ja aretusettevõtete loeteludesse lisamisele, sealhulgas loetelude ajakohastamise, edastamise ja avaldamise menetlused.

(20) Tõupuhaste aretusloomade aretusprogrammide üldeesmärk on parandada jätkusuutlikult aretusloomade jõudlust ja muu kui jõudlusega seotud näitajaid või säilitada tõugu. Aretusprogrammid peaksid hõlmama piisaval arvul tõupuhtaid aretusloomi, keda aretajad peavad selleks, et aretuse ja valiku abil edendada ja arendada neis loomades soovitavaid tunnuseid või tagada tõu säilimist kooskõlas osalevate aretajate poolt ühiselt kokku lepitud eesmärkidega. Samuti on ristandaretussigade aretusprogrammide eesmärk arendada soovitavaid tunnuseid, ristates sihipäraselt sigade eri tõuge, liine või ristandeid. Aretusprogrammis osalevad aretusloomad (tõupuhtad või ristandid) kantakse tõuraamatusse või aretusregistrisse koos teabega nende eellaste kohta ning nad läbivad sõltuvalt aretusprogrammis seatud aretuseesmärkidest kas jõudluskontrolli või mis tahes muu hindamise, mille puhul registreeritakse andmed näitajate kohta seoses aretusprogrammi eesmärkidega. Kui see on aretusprogrammis ette nähtud, viiakse läbi geneetiline väärtuse hindamine, et hinnata loomade aretusväärtust ja nad vastavalt järjestada. Nimetatud aretusväärtus ja jõudluskontrolli tulemused ning genealoogiline teave on aretuse ja valiku aluseks.

(21) Kindlaksmääratud kriteeriumidele vastava aretusühingu või aretusettevõtte õigus tunnustusele peaks olema loomade aretust ja siseturgu käsitleva liidu õiguse aluspõhimõte. Pädev asutus ei tohiks põhjendada juba tunnustatud aretusühingu majandustegevuse kaitsmisega mõne teise sama tõuga tegeleva aretusühingu tunnustamisest keeldumist ega siseturu põhimõtete rikkumist. Sama põhimõte kehtib ka mõne teise aretusprogrammi või sellise aretusprogrammi geograafilise ulatuse laiendamise heakskiitmise puhul, mida täidetakse sama tõu või sama tõugu aretusloomade puhul, keda saab aretusprogrammi kaasata sama tõu aretusprogrammi juba täitva aretusühingu aretuspopulatsioonist. Kui ühes liikmesriigis üks või mitu tunnustatud aretusühingut juba täidavad teatava tõu jaoks heakskiidetud aretusprogrammi, peaks selle liikmesriigi pädeval asutusel siiski olema teatavatel konkreetsetel juhtudel õigus jätta sama tõu teine aretusprogramm heakskiitmata, isegi kui see aretusprogramm vastab kõigile heakskiitmise tingimustele. Üheks heakskiitmata jätmise põhjuseks võiks olla see, et mõne teise sama tõu aretusprogrammi heakskiitmine kahjustaks asjaomases liikmesriigis selle tõu või selle tõu geneetilise mitmekesisuse säilitamist. Tõu säilitamist võib eelkõige kahjustada aretuspopulatsiooni killustatus, mis võib põhjustada suuremat sugulusaretust, täheldatud geneetiliste defektide sagedasemat esinemist, valikupotentsiaali kadu või aretajate piiratumat juurdepääsu tõupuhastele aretusloomadele või nende aretusmaterjalile. Lisaks võiks keeldumist põhjendada ebakõladega kindlaksmääratud tõutunnustes või aretusprogrammide peamistes eesmärkides. Pädeval asutusel peaks olema õigus aretusprogrammi eesmärgist, nimelt tõu säilitamine või tõu parandamine, sõltumatult teine sama tõu aretusprogramm keelata, kui kahe aretusprogrammi eesmärkide või neis aretusprogrammides kindlaksmääratud tõutunnuste põhinäitajate erinevuste tõttu kahaneks tõhusus nende eesmärkidega või nimetatud näitajate või muude seonduvate näitajatega taotletavate geneetiliste edusammude seisukohast või kui loomade vahetamise tõttu kahe aretuspopulatsiooni vahel tekiks oht, et olemuslikud näitajad valitakse või aretatakse esialgsest aretuspopulatsioonist välja. Pädeval asutusel peaks samuti olema õigus juhul, kui tegemist on ohustatud tõu või kohaliku põlistõuga, mida liidu piires tavapäraselt ei leidu, teise sama tõu aretusprogrammi heakskiitmisest keelduda põhjusel, et selline aretusprogramm takistaks olemasoleva aretusprogrammi tõhusat täitmist, eelkõige genealoogilise ja zootehnilise teabe puuduliku koordineerimise või vahetuse tõttu, mille tagajärjel selle tõu kohta kogutud andmete ühise hindamise positiivsed aspektid langeksid ära. Kui pädev asutus keeldub aretusprogrammi kinnitamisest, peaks ta taotluse esitajale alati keeldumist põhjendama ning andma neile õiguse kinnitamisest keeldumine vaidlustada.

(22) Aretajatel peaks olema õigus enda tarbeks kavandada ja täita aretusprogramme, ilma et pädev asutus peaks seda heaks kiitma. Sellegipoolest peaks igal liikmesriigil või selle pädeval asutusel olema võimalus sellist tegevust reguleerida, eelkõige juhul, kui niisugune aretusprogramm viib aretusloomade või aretusmaterjaliga sõlmitavate äritehinguteni või ohustab olemasolevat, heakskiidu saanud sama tõu aretusprogrammi.

(23) Kui aretusprogrammi eesmärk on tõug säilitada, tuleks aretusprogrammi nõudeid täiendada ex situ ja in situ kaitsemeetmetega või muude vahenditega, et tõu seisundit jälgida ning tagada selle tõu pikaajaline jätkusuutlik kaitse. Tuleks võimaldada selliste meetmete kehtestamine aretusprogrammis.

(24) Aretusega tegelevate isikute ühinguid, tõuaretusega tegelevaid organisatsioone, mille hulka kuluvad ka eraettevõtjad, või avalik-õiguslikke asutusi peaks saama tunnustada aretusühinguna, kui nende aretajad osalevad aretusprogrammides ning kui nendes on aretajatele tagatud vaba valik tõupuhaste aretusloomade valikul ja aretusel, õiguse kanda selliste loomade järeltulijad tõuraamatusse ning võimaluse niisuguseid loomi omada.

(25) Enne heakskiidetud aretusprogrammi muutmist peaks aretusühing või aretusettevõtte esitama muudatused pädevale asutusele, kes on seda aretusühingut või aretusettevõtet tunnustanud. Vältimaks tarbetut halduskoormust pädeva asutuse ja aretusühingu või aretusettevõtte jaoks, peaks aretusühing või aretusettevõtte pädevale asutusele teatama ainult sellised muudatused, mis tõenäoliselt oluliselt mõjutavad aretusprogrammi. Niisugused muudatused peaksid eelkõige hõlmama geograafilise piirkonna laiendamist, aretusprogrammi eesmärgi või selle valiku ja aretuseesmärkide muutmist, tõu omaduste kirjelduse muutmist või ülesannete delegeerimist kolmandatele isikutele, olulisi muudatusi põlvnemise registreerimissüsteemis või jõudluskontrolli läbiviimise ja geneetilise väärtuse hindamise metoodikas ning muid muudatusi, mida pädev asutus käsitab aretusprogrammi olulise muutmisena. Mõjutamata kohustust teatada pädevale asutusele olulisematest muudatustest, peaks aretusühing või aretusettevõte esitama pädeva asutuse taotluse korral ajakohastatud aretusprogrammi.

(26) Kui on tunnistatud vajadust teatavas piirkonnas tõugu säilitada või edendada või kui tegemist on ohustatud tõuga, peaks pädeval asutusel olema võimalik ise ajutiselt täita aretusprogrammi, kui tõul puudub veel selline programm. Niisugust aretusprogrammi täitval pädeval asutusel ei tohiks aga sellist võimalust enam olla, kui aretusprogrammi saab üle anda aretusprogrammi nõuetekohase täitmise tingimustele vastavale ettevõtjale.

(27) Kuna ohustatud tõugude säilitamine nõuab aretusühingute loomist ning selliste aretusühingute tunnustamist, kelle tõuraamatus on piiratud arv aretusprogrammis osalevaid aretusloomi, ei tohiks aretuspopulatsiooni suurust üldiselt käsitada ohustatud tõuga tegeleva aretusühingu tunnustamise ja selle aretusprogrammi heakskiitmise põhitingimusena, eelkõige seetõttu, et tunnustamine võib toimuda riigisiseselt.

(28) Käesolevas määruses tuleks kehtestada ohustatud tõugude erilist seisundit arvestavad erinormid, eelkõige lisast põhiosasse kandmise kohta ning jõudluskontrolli läbiviimise ja geneetilise väärtuse hindamise puhul tehtavate erandite kohta.

(29) Liit on osaline bioloogilise mitmekesisuse konventsioonis, mis on heaks kiidetud nõukogu otsusega 93/626/EMÜ (13) ja mille eesmärk on eelkõige säilitada bioloogiline mitmekesisus, kasutada säästlikult selle elemente ning jagada võrdselt ja õiglaselt geneetiliste ressursside kasutamisest saadavaid hüvesid. Kõnealuses konventsioonis sätestatakse, et selle osalistel on suveräänsed õigused oma bioloogiliste ressursside üle ning nad vastutavad bioloogilise mitmekesisuse säilitamise ja oma bioloogiliste ressursside säästva kasutamise eest. Liit on samuti osaline bioloogilise mitmekesisuse konventsiooni geneetilistele ressurssidele juurdepääsu ja nende kasutamisest saadava tulu õiglase ja erapooletu jaotamise Nagoya protokollis, mis on heaks kiidetud nõukogu otsusega 2014/283/EL (14). Käesolevas määruses tuleks seepärast arvestada bioloogilise mitmekesisuse konventsiooni ja Nagoya protokolli, kui see on kohalduv, ning seda tuleks kohaldada, ilma et see piiraks Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 511/2014 (15) kohaldamist.

(30) Ühes liikmesriigis tunnustatud aretusühingutel ja aretusettevõtetel peaks olema võimalik täita oma heakskiidetud aretusprogrammi ühes või enamas muus liikmesriigis, et tagada geneetiliselt väärtuslike aretusloomade kasutamine liidus parimal võimalikul viisil. Sel eesmärgil peaks lihtsustatud teavitamismenetlus tagama, et muu riigi pädev asutus on kavandatavast piiriülesest tegevusest teadlik. Sellegipoolest ei peaks ühe või mitme liikmesriigi piires toimuvad aretusloomade hooajalised liikumised ilmtingimata tähendama geograafilise piirkonna laiendamist.

(31) Tuleks hõlbustada piiriülest koostööd seda soovivate aretusühingute ja aretusettevõtete vahel, kindlustades samas ettevõtlusvabaduse ning eemaldades tõkked aretusloomade ja aretusmaterjali vabalt liikumiselt.

(32) Kuna pädeval asutusel tuleb võib-olla heaks kiita mitu aretusprogrammi, mida täidab tema poolt tunnustatud aretusühing või aretusettevõte, ja kuna pädeval asutusel tuleb võib-olla heaks kiita sellise aretusprogrammi laiendamine oma territooriumile, mida täidab teises liikmesriigis tunnustatud aretusühing või aretusettevõte, tuleks kehtestada eraldi menetlus aretusühingu või aretusettevõtte tunnustamiseks ja selle aretusprogrammide heakskiitmiseks. Pädevale asutusele tuleks aga aretusühingu või aretusettevõttena tunnustamise taotluse hindamise tarvis ühtlasi esitada taotlus vähemalt ühe aretusprogrammi heakskiitmiseks.

(33) Varasemate aastate jooksul komisjonile esitatud mitmesuguste kaebuste põhjal nähtub, et käesoleva määrusega tuleks ette näha selged normid, et reguleerida suhteid selliste aretusühingute, kes soovivad luua teatavasse tõugu kuuluvate tõupuhaste aretushobuslaste paralleeltõuraamatut, ja aretusühingute vahel, kes väidavad, et nad peavad asjaomase tõu originaaltõuraamatut.

(34) On vaja selgitada aretajate ning aretusühingute vahelisi suhteid, eelkõige selleks, et tagada nende õigus osaleda aretusprogrammis selles geograafilises piirkonnas, milleks see on heaks kiidetud, ning liikmesuse ettenägemise korral tagada aretajate õigus saada liikmeks. Aretusühingud peaksid sätestama reeglid, et lahendada aretusprogrammides osalevate aretajate vahelisi vaidlusi ning tagada aretajate võrdne kohtlemine. Nad peaksid samuti sätestama enda ning oma aretusprogrammides osalevate aretajate õigused ja kohustused.

(35) Aretajatel, kelle aretusloomad liiguvad hooajaliselt ühe liikmesriigi piires või riigipiiridega külgnevatel aladel, peaks olema õigus jätkata aretusprogrammis osalemist, kuni nende ettevõtte peakontor asub asjaomase aretusprogrammi geograafilises piirkonnas.

(36) Käesolevas määruses tuleks võtta arvesse ristandaretussigade sektoris valitsevat eriolukorda. Enamikul ristandaretussigade sektoris tegutsevatel eraettevõtetel on suletud tootmissüsteemid ning nad majandavad ise oma sugukarja. Seetõttu tuleks niisugustele ettevõtetele näha ette mitu erandit, eelkõige aretajate osalemise kohta aretusprogrammis ning ristandaretussigade aretusregistrisse kandmise õiguse kohta.

(37) Mõiste „ristandaretussiga“ hõlmab loomi aretus- ja selektsioonipüramiidi kõigilt tasanditelt, keda kasutatakse ristamise optimeerimiseks, ühendades eri genotüüpide konkreetseid eeliseid ning kasutades heteroosi mõju. Sõltuvalt aretus- ja selektsioonipüramiidi tasandist hõlmab mõiste „ristandaretussiga“ tõuge, liine või ristandeid. Seega ei ole kõik loomad tingimata tavamõttes ristandid.

(38) Eelkõige direktiivi 90/427/EMÜ ja vähemal määral direktiivide 89/361/EMÜ ja 2009/157/EÜ kohaldamisel saadud kogemused näitavad, et vaidluste lahendamiseks aretajate ja aretusühingute vahel on vaja kehtestada täpsemad reeglid, mille aluseks on selged menetlusnormid ning aretajate sõnaselged õigused ja kohustused. Seda on kõige parem saavutada nii, et vaidlus lahendatakse selle liikmesriigi õigusnormide kohaselt, kus vaidlus on tekkinud.

(39) Aretusühingud, kes loovad ja peavad tõupuhaste aretusveiste, -sigade, -lammaste, -kitsede ja -hobuslaste tõuraamatuid, ja aretusettevõtted, välja arvatud suletud tootmissüsteemidega eraettevõtted, kes loovad ja peavad ristandaretussigade aretusregistreid, peaksid aretusloomi tõuraamatusse või aretusregistrisse kandma sõltumata sellest, millisest liikmesriigist loomad või nende omanikud pärit on, ja kui see on aretusprogrammiga ette nähtud, peaksid neid loomi klassifitseerima vastavalt nende omadustele.

(40) Samuti peaks aretusühingutel olema lubatud luua tõuraamatu lisasid, et registreerida loomi, kes ei vasta põlvnemiskriteeriumidele, kuid kes aretusühingute hinnangul vastavad asjaomase tõu aretusprogrammis kehtestatud tõutunnustele, eesmärgiga kasutada neid loomi aretuses koos aretusprogrammiga kaetud tõugudesse kuuluvate tõupuhaste aretusloomadega, et kanda nende järglased tõuraamatu lisast põhiosasse. Erinormid selliste loomade järglaste tõuraamatu lisast põhiossa kandmise kohta tuleks kehtestada liidu tasandil.

(41) Järglaste kandmist tõuraamatu lisast põhiosasse tuleks lubada ainult emasliini pidi, välja arvatud hobuslaste puhul. Liikmesriikidel peaks siiski olema võimalik anda aretusühingutele luba kohaldada vähem rangeid nõudeid veiste, sigade, lammaste ja kitsede ohustatud tõugude ja teatud vastupidavate lambatõugude („hardy“ sheep) suhtes, mille puhul ei ole piisaval arvul tõupuhtaid isassuguloomi, et kanda selliste loomade järglased, kes on kantud tõuraamatu lisasse, tõuraamatu põhiosasse, et vältida nende tõugude geneetilise mitmekesisuse edasist vähenemist. Samuti tuleks ette näha erinormid, et võimaldada kadunud või tõsises kadumisohus tõugude taastamist. Liikmesriigid, kes neid erandeid kasutavad, peaksid hoolikalt hindama selliste aretuspopulatsioonide ohustatuse seisu ning tagama geneetiliste ressursside turvalise majandamise.

(42) Kui on vaja luua uus tõug, ühendades eri tõugu tõupuhaste aretusloomade omadusi või kogudes kokku piisava sarnase välimikuga loomad, kes juba annavad järglasi sellise geneetilise stabiilsusega, mis on piisav, et neid võib pidada uueks tõuks, tuleks aretusühingutele anda võimalus luua niisuguste uute tõugude jaoks tõuraamat ja koostada aretusprogramm.

(43) Käesolev määrus ei tohiks takistada seda, et teatava tõuraamatu lisasse kantud loomi käsitatakse kuuluvana Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1305/2013 (16) artiklis 28 osutatud keskkonna- ja kliimameetme kohaldamisalasse ning seega kõlblikena saama riigi või piirkondlikelt asutustelt maaelu arengu programmidest antavat toetust.

(44) Tõupuhaste aretushobuslaste puhul peaks aretusühingutel olema võimalik sätestada oma aretusprogrammis, et teatavad paljundusmeetodid ning teatav tõupuhaste aretusloomade ja sealhulgas nende aretusmaterjali kasutamine on keelatud või piiratud. Aretusühingutel peaks näiteks olema võimalik nõuda, et järglasi saadaks ainult paarituse teel. Sellist keeldu või piirangut kasutavad aretusühingud peaksid kehtestama vastavad reeglid oma aretusprogrammis kooskõlas selle aretusühingu kehtestatud reeglitega, kes peab originaaltõuraamatut.

(45) Tõuraamatusse kantud tõupuhtad aretusloomad tuleks identifitseerida kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) 2016/429 (17).

(46) Tõupuhaste aretushobuslaste puhul nähakse määrusega (EL) 2016/429 ette, et loomatervise valdkonna pädev asutus annab hobuslaste jaoks välja kogu eluea jooksul kehtiva identifitseerimisdokumendi, mida komisjon täpsustab delegeeritud õigusaktidega. Selleks et põlvnemistunnistus vastaks sisu ja haldusmenetluse osas võimalikult suurel määral kogu eluea jooksul kehtivale identifitseerimisdokumendile, tuleks komisjonile anda õigus võtta Euroopa Liidu toimimise lepingu (ELi toimimise leping) artikli 290 kohaselt vastu delegeeritud õigusakte seoses hobuslaste kogu eluea jooksul kehtiva identifitseerimisdokumendi vormi ja sisuga.

(47) Tõupuhaste aretushobuslaste sobivust rahvusvahelisteks võistlusteks reguleeritakse rahvusvaheliste eraõiguslike lepingutega. Hobusektori rahvusvahelist mõõdet arvestades peaks komisjon võtma asjakohaste delegeeritud õigusaktide ja rakendusaktide ettevalmistamisel ja koostamisel neid lepinguid arvesse, et säilitada tõupuhaste aretushobuslaste sobivus rahvusvahelisel tasandil võistlemiseks.

(48) Aretusloomade aretuseks ning eelkõige paarituse või kunstliku seemenduse jaoks sobivaks tunnistamist tuleks liidu tasandil reguleerida, et vältida kaubandustõkete tekkimist, eelkõige juhul, kui aretusloomad on läbinud jõudluskontrolli või geneetilise väärtuse hindamise kooskõlas käesolevas määruses sätestatud normidega, eelkõige III lisas esitatud normidega.

(49) Liikmesriigid või nende pädevad asutused ei tohiks kasutada käesolevat määrust selleks, et keelata, piirata või takistada tõupuhaste aretusloomade või nende aretusmaterjali kasutamist selliste loomade saamiseks, keda ei kavatseta kanda tõuraamatusse või aretusregistrisse.

(50) Kuigi liidu tasandil on kehtestatud aretusveiste, -sigade, -lammaste ja -kitsede jõudluskontrolli läbiviimise ja geneetilise väärtuse hindamise normid teatud arvu näitajate põhjal, siis arvukad tõupuhaste aretushobuslaste puhul kehtivad tõugude, kasutusviiside ja valikuga seotud nõuded on seni nende ühtlustamist takistanud. Selle asemel on praegu originaaltõuraamatus kehtestatud jõudluskontrolli läbiviimise ja geneetilise väärtuse hindamise tõuspetsiifilised reeglid.

(51) Et võtta arvesse tehnika arengut, teaduse arengut või vajadust säilitada väärtuslikke geneetilisi ressursse, peaks komisjonil olema kooskõlas ELi toimimise lepingu artikliga 290 õigus võtta käesoleva määruse III lisa muutmiseks vastu delegeeritud õigusakte. Selleks et tagada käesoleva määruse ühetaolised rakendamistingimused, tuleks komisjonile anda rakendamisvolitused, mis võimaldaks tal kehtestada tõupuhaste aretusveiste, -lammaste ja -kitsede jõudluskontrolli läbiviimise ja geneetilise väärtuse hindamise ühtsed ja üksikasjalikumad normid.

(52) Jõudluskontrolli läbiviimist või geneetilise väärtuse hindamist peaks saama teha aretusühingute või aretusettevõtete poolt määratud kolmas isik või avaliku sektori asutus, sealhulgas asutus, kes täidab seda iseseisva ülesandena. Pädev asutus võiks kõnealusele kolmandale isikule aretusprogrammi heakskiitmise raames loa anda ja teda hinnata. Aretusühing või aretusettevõtte, kes ostab jõudluskontrolli läbiviimise või geneetilise väärtuse hindamise teenuse sisse, vastutab sellisele tegevusele kohaldatavatele nõuetele vastavuse eest, kui asjaomane liikmesriik või selle pädevad asutused ei otsusta teisiti, ja peaks täpsustama määratud kolmanda isiku oma aretusprogrammis.

(53) Olenevalt muu hulgas loomaliigist või tõust võib tekkida vajadus ühtlustada või täiustada selliste tõupuhaste aretusloomade jõudluskontrolli läbiviimise ja geneetilise väärtuse hindamise meetodeid, mida kasutavad aretusühingud või nende määratud kolmandad isikud. Selleks et tagada käesoleva määruse ühetaolised rakendamistingimused, tuleks komisjonile anda rakendamisvolitused, mis võimaldaks tal määrata Euroopa Liidu koostöö eest vastutavad asutused (Euroopa Liidu referentkeskused). Selleks et vajaduse korral muuta nimetatud referentkeskuste ülesandeid, peaks komisjonil olema kooskõlas ELi toimimise lepingu artikliga 290 õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte. Kõnealustel Euroopa Liidu referentkeskustel peaks olema õigus saada liidu rahalist toetust kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 652/2014 (18). Tõupuhaste aretusveiste puhul täidab niisuguseid ülesandeid rahvusvahelise loomajõudluskontrolli komitee (International Committee for Animal Recording – ICAR) alaline allkomisjon Interbull Centre, mis on nõukogu otsusega 96/463/EÜ (19) määratud Euroopa Liidu koostöö eest vastutav asutus.

(54) Lisaks tuleks selleks, et tunnistatud vajaduse korral toetada ohustatud tõuge majandavaid aretusühinguid, komisjonile anda rakendamisvolitused, mis võimaldaksid tal määrata Euroopa Liidu referentkeskused, mille eriülesanne on edendada nimetatud aretusühingute tarvis meetodite loomist või ühtlustamist. Selleks et vajaduse korral muuta nimetatud referentkeskuste ülesandeid, peaks komisjonil olema kooskõlas ELi toimimise lepingu artikliga 290 õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte. Referentkeskuste määramisel ja nende ülesannete sõnastamisel peaks komisjon võtma nõuetekohaselt arvesse loomade geneetiliste ressursside haldamise riiklike koordinaatorite Euroopa piirkondliku kontaktasutuse (ERFP) tegevust, mis on loodud ÜRO Toidu- ja Põllumajandusorganisatsiooni (FAO) loomade geneetiliste ressursside üldise tegevuskava raames Euroopas. Referentkeskuste kehtestatavad meetodid ei peaks olema siduvad.

(55) Aretusprogrammis osalevatel aretajatel peaks olema õigus saada kõnealuse aretusprogrammiga hõlmatud aretusloomade ja nende aretusmaterjali põlvnemistunnistusi. Põlvnemistunnistused peavad olema kaasas aretusloomadel või nende aretusmaterjalil, kui neid turustatakse või need tuuakse liitu sisse, et kanda sellised loomad või nende aretusmaterjalist saadud järglased tõuraamatusse või aretusregistrisse. Põlvnemistunnistusest peaks aretaja saama andmeid omandatud looma geneetilise väärtuse ja põlvnemise kohta. Vajaduse korral tuleks põlvnemistunnistus näiteks väljastada aretusloomadele, kes viiakse näitusele või keda hoitakse katsejaamades või kunstliku seemenduse keskustes.

(56) Peaks olema selge, et käesolev määrus ei takista liikmesriikidel või pädevatel asutustel nõudmast, et turustamise puhul oleks tõupuhta aretusveise, -sea, -lamba, -kitse ja -hobuslase spermaga, mida soovitakse kasutada kunstlikuks seemenduseks eesmärgiga saada loomi, kellest ei oodata tõupuhtaid aretusloomi, kaasas teave kõnealuse tõupuhta looma geneetilise väärtuse ja põlvnemise kohta. Üldjoontes loodetakse, et see võiks parandada liidu tõuaretussektori konkurentsivõimet, kui aretusmaterjal, eelkõige nende sperma, ja seonduv teave põlvnemistunnistustel tehtaks kättesaadavaks ka sellistele ettevõtjatele, kes paaritavad või seemendavad loomi, kavatsemata nende järglasi tõuraamatusse kanda.

(57) Aretusloomade ja aretusmaterjali sissetoomine liitu ja eksport kolmandatesse riikidesse on liidu põllumajanduse jaoks oluline. Aretusloomade ja aretusmaterjali liitu sissetoomisele tuleks seega kohaldada tingimusi, mis on üsna võrreldavad liidusisese kaubanduse puhul kohaldatavate normidega. Aretusloomad ja aretusmaterjal tuleks liidus tõuraamatu või aretusregistri põhiosasse kanda siiski ainult juhul, kui eksportivas kolmandas riigis läbiviidav kontroll tagab võrreldes liidus läbiviidava kontrolliga sama usaldusväärsed põlvnemisandmed, jõudluskontrolli ja geneetilise väärtuse hindamise tulemused ning kui neid andmeid ja tulemusi esitavad aretusasutused on kantud komisjoni peetavasse loetellu. Lisaks peaksid kolmanda riigi aretusasutused tunnistama vastastikkuse põhimõttel aretuseks sobivaks liidus tunnustatud aretusühingu või aretusettevõtte aretusloomi ja aretusmaterjali.

(58) Nõukogu määrusega (EMÜ) nr 2658/87 (20) on ette nähtud, et komisjon kehtestab kaupade nomenklatuuri, nimelt koondnomenklatuuri (CN), mis vastab samal ajal nii ühise tollitariifistiku kui ka ühenduse väliskaubanduse statistika ja kaupade impordi või ekspordiga seotud liidu poliitika nõuetele. Kõnealuse määruse I lisas on loetletud tõupuhaste aretusveiste, -sigade, -lammaste, -kitsede ja -hobuslaste CN-koodid ning veiste sperma CN-koodid ja on märgitud, et need kaubad on vabastatud tavapärasest tollimaksumäärast. Selleks peaks kõnealuste loomade ja nende aretusmaterjaliga kaasas olema asjakohased põlvnemistunnistused, et tagada nende klassifitseerimine tõupuhaste aretusloomade või nende aretusmaterjalina. Tõupuhaste aretusloomadega peaks lisaks kaasas olema ka dokument, mis näitab, et nad on kantud aretusühingu peetavasse tõuraamatusse või aretusettevõtte peetavasse aretusregistrisse.

(59) Liitu sisenemisel läbivad aretusloomad ja nende aretusmaterjal veterinaarkontrolli kooskõlas nõukogu direktiividega 91/496/EMÜ (21) ja 97/78/EÜ (22). Tõupuhtad aretusloomad peaksid läbima ka tõupuhaste aretusloomade puhul tavapärasest tollimaksumäärast tehtava erandi kohaldamiseks vajaliku kontrolli.

(60) On vaja sätestada ametliku kontrolli normid, et teha kindlaks vastavus käesoleva määrusega ette nähtud normidele ja muudele pädevate asutuste tehtavatele, käesoleva määrusega kooskõlas olevatele ametlikke toiminguid käsitlevatele normidele, mis on kohandatud tõuaretussektorile. Pädevatel asutustel peaks olema võimalik viia ametlikke kontrolle läbi kõigi ettevõtjate juures, kellele käesolevat määrust kohaldatakse, eelkõige aretusühingutes, aretusettevõtetes, kolmandate isikute puhul, kes viivad läbi jõudluskontrolli või geneetilise väärtuse hindamist, ning aretajate juures, ning kui nad väljastavad põlvnemistunnistusi, siis sperma kogumis- ja säilitamiskeskustes, embrüote säilitamise keskustes, embrüote varumis- või tootmisrühmades.

(61) Pädevad asutused peaksid läbi viima ametlikke kontrolle, et kontrollida käesolevas määruses ning heaks kiidetud aretusprogrammis sätestatud nõuetele vastavust. Kontrollid peaksid hõlmama jõudluskontrolliks kasutatavate seadmete kontrolli või zootehniliste ja genealoogiliste andmete registreerimise menetluse kontrolli või selliste aretusloomade kohta kogutud andmete säilitamiseks ja töötlemiseks kasutatavate dokumentide või süsteemide uurimist. Niisugusel uurimisel võiks võtta arvesse kvaliteedikontrolli või kontrollisüsteeme, mis tagavad, et registreeritud andmed – näiteks looma põlvnemise kontrollimiseks tehtud põlvnemisandmete kontroll – on täpsed. Pädevad asutused võiksid ametlikke kontrolle läbi viia aretajate, aretusühingute või aretusettevõtete valdustes ja kontorites ning kontrollida aretajate, aretusühingute või aretusettevõtete seadmeid ning aretusprogrammiga hõlmatud aretusloomi või neilt kogutud aretusmaterjali.

(62) Kui käesolevas määruses viidatakse „muudele ametlikele toimingutele“, tuleks seda tõlgendada kui aretusühingute ja aretusettevõtete tunnustamist, aretusprogrammide heakskiitmist või abi andmist teistele liikmesriikidele ja kolmandatele riikidele.

(63) Selleks et tõhusalt kohaldada käesolevas määruses sätestatud aretusloomi ja aretusmaterjali käsitlevaid liidu norme, on vaja, et liikmesriikide pädevad asutused teeksid koostööd ja annaksid vajaduse korral haldusabi. Seega tuleks käesolevas määruses sätestada haldusabi ja koostööd reguleerivad üldnormid, mis on sarnased praegu Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 882/2004 (23) IV jaotises sätestatud normidele, tehes neisse vajalikke kohandusi.

(64) Selleks et tagada käesoleva määruse ühetaolised rakendamistingimused, tuleks komisjonile anda rakendamisvolitused erimeetmete võtmiseks, kui on tõendeid selle kohta, et kolmandas riigis rikutakse ulatuslikult ja tõsiselt tõuaretust käsitlevat liidu õigust, selleks et piirata sellise rikkumise tagajärgi.

(65) Ka liikmesriigi pädevatel asutustel peaksid olema vajalikud õigused, et tagada käesolevas määruses aretusloomade kohta sätestatud zootehniliste ja genealoogiliste normide täitmine, sealhulgas õigus peatada aretusprogrammi heakskiitmine või võtta tagasi aretusühingu või aretusettevõtte tunnustamine juhul, kui on rikutud käesolevas määruses sätestatud norme.

(66) Komisjon peaks liikmesriikides läbi viima asjakohaseid kontrolle, muu hulgas sõltuvalt liikmesriigi tehtud ametlike kontrollide tulemustest, et tagada käesolevas määruses sätestatud normide täitmine kõikides liikmesriikides.

(67) Komisjon peaks läbi viima kontrolle kolmandates riikides, nagu asjakohane, eesmärgiga koostada selliste kolmandate riikide aretusasutuste loetelu, kust tuleks lubada liitu sisse tuua aretusloomi ja nende spermat, munarakke ja embrüoid, et kehtestada nende liitu sissetoomise tingimused ja et saada zootehnilist ja genealoogilist teavet samaväärsust käsitlevate lepingute toimimise kohta. Komisjon peaks samuti viima kontrolle läbi kolmandates riikides kui aretusloomade või aretusmaterjaliga seotud korduv või esilekerkiv probleem seda õigustab.

(68) Käesolevas määruses sätestatud normidele vastavuse ametlik kontrollimine on äärmiselt oluline, et tagada kogu liidus käesoleva määruse eesmärkide tulemuslik saavutamine. Liikmesriikide kontrollisüsteemi puudujäägid võiksid teatavatel juhtudel olulisel määral takistada nende eesmärkide saavutamist ning viia olukordadeni, kus normide ulatuslik järgimata jätmine on levinud. Komisjon peaks seepärast saama reageerida liikmesriikide kontrollisüsteemi ulatuslikele puudujääkidele, võttes meetmed, mida kohaldatakse kuni asjaomane liikmesriik teeb kõik vajaliku häire kõrvaldamiseks. Sellised meetmed hõlmavad aretusloomade või aretusmaterjali turustamise keelamist või selleks eritingimuste jõustamist või mis tahes muid meetmeid, mida komisjon peab niisuguse levinud rikkumise kõrvaldamiseks asjakohaseks.

(69) Kuna käesoleva määrusega tunnistatakse kehtetuks ja asendatakse direktiivid 88/661/EMÜ, 89/361/EMÜ, 90/427/EMÜ, 94/28/EÜ ja 2009/157/EÜ, on vaja tunnistada kehtetuks ka nende direktiivide alusel vastu võetud komisjoni õigusaktid ja asendada need vajaduse korral delegeeritud õigusaktide või rakendusaktidega, mis võetakse vastu käesolevas määruses antud volituste kohaselt. Seepärast tuleks nimetatud komisjoni õigusaktid tunnistada kehtetuks ning kui vaja, need asendada.

(70) Selleks et tagada käesoleva määruse nõuetekohane kohaldamine, määruse täiendamiseks ja selle lisade muutmiseks, peaks komisjonil olema õigus võtta kooskõlas ELi toimimise lepingu artikliga 290 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad jõudluskontrolli läbiviimise ja geneetilise väärtuse hindamise nõudeid, Euroopa Liidu referentkeskuste ülesandeid ja neile esitatavaid nõudeid ning põlvnemistunnistuste sisu ja vormi.

(71) Delegeeritud õigusaktide ettevalmistamisel ja koostamisel on eriti oluline, et komisjon viiks oma ettevalmistava töö käigus läbi asjakohaseid konsultatsioone, sealhulgas ekspertide tasandil, ja et kõnealused konsultatsioonid viidaks läbi kooskõlas 13. aprilli 2016. aasta institutsioonidevahelises parema õigusloome kokkuleppes (24) sätestatud põhimõtetega. Eelkõige selleks, et tagada delegeeritud õigusaktide ettevalmistamises võrdne osalemine, saavad Euroopa Parlament ja nõukogu kõik dokumendid liikmesriikide ekspertidega samal ajal ning nende ekspertidel on pidev juurdepääs komisjoni eksperdirühmade koosolekutele, millel arutatakse delegeeritud õigusaktide ettevalmistamist.

(72) Selleks et tagada ühetaolised tingimused käesoleva määruse selliste sätete kohaldamiseks, mis käsitlevad liikmesriikide poolt tunnustatud aretusühingute ja aretusettevõtete loetelude kohta üldsusele antava teabe näidisvorme, tõupuhaste aretusloomade identsuskontrolli meetodeid, aretusloomade jõudluskontrolli läbiviimist ja geneetilise väärtuse hindamist, Euroopa Liidu referentkeskuste määramist, hobuslaste ühe eluaegse identifitseerimisdokumendi näidisvorme, põlvnemistunnistuste vorme, mis peavad kaasas olema aretusloomade ja aretusmaterjaliga, kolmandates riikides kohaldatavate meetmete samaväärsuse tunnustamist, tõsiseid häireid liikmesriigi kontrollisüsteemis ning erimeetmete kehtestamist seoses aretusloomade ja aretusmaterjali liitu sissetoomisega, tuleks komisjonile anda rakendusvolitused. Neid volitusi tuleks teostada kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 182/2011 (25). Kui alaline zootehnikakomitee arvamust ei esita, ei tohiks komisjon rakendusakti vastu võtta.

(73) Direktiivides 87/328/EMÜ, 88/661/EMÜ, 89/361/EMÜ, 90/118/EMÜ, 90/119/EMÜ, 90/427/EMÜ, 91/174/EMÜ, 94/28/EÜ ja 2009/157/EÜ ning otsuses 96/463/EÜ sätestatud normid tuleb asendada käesolevas määruses ja käesoleva määruse kohaselt vastu võetud delegeeritud õigusaktides ja rakendusaktides sätestatud normidega. Seetõttu tuleks nimetatud õigusaktid kehtetuks tunnistada.

(74) Järgmised komisjoni otsused, mis käsitlevad muu hulgas liigipõhiseid kriteeriume aretusühingute ja aretusettevõtete tunnustamiseks, aretusloomade tõuraamatutesse kandmiseks, tõuloomade aretuseks ja kunstlikuks seemenduseks sobivaks tunnistamiseks ning jõudluskontrolli läbiviimiseks ja geneetilise väärtuse hindamiseks, on vastu võetud direktiivide 88/661/EMÜ, 89/361/EMÜ, 90/427/EMÜ, 94/28/EÜ ja 2009/157/EÜ kohaselt: komisjoni otsused 84/247/EMÜ, (26) 84/419/EMÜ, (27) 89/501/EMÜ, (28) 89/502/EMÜ (29), 89/504/EMÜ, (30) 89/505/EMÜ, (31) 89/507/EMÜ, (32) 90/254/EMÜ, (33) 90/255/EMÜ, (34) 90/256/EMÜ, (35) 90/257/EMÜ, (36) 92/353/EMÜ, (37) 96/78/EÜ (38) ja 2006/427/EÜ (39). Käesoleva määrusega tuleks näha ette normid, mis asendavad nimetatud komisjoni õigusaktides sätestatud norme.

(75) Käesolevas määruses tuleks sätestada normid, mis oleksid sarnased neile, mis on ette nähtud komisjoni otsusega 92/354/EMÜ (40).

(76) Direktiivide 88/661/EMÜ, 89/361/EMÜ, 90/427/EMÜ, 94/28/EÜ ja 2009/157/EÜ kohaselt on vastu võetud järgmised komisjoni aktid: komisjoni otsused 89/503/EMÜ, (41) 89/506/EMÜ, (42) 90/258/EMÜ, (43) 96/79/EÜ, (44) 96/509/EÜ, (45) 96/510/EÜ (46) ja 2005/379/EÜ (47) ning komisjoni rakendusmäärus (EL) 2015/262 (48) kohaselt. Käesoleva määrusega tuleks näha ette normid, mis asendavad nimetatud komisjoni õigusaktides sätestatud normid.

(77) Õiguskindluse tagamiseks ja dubleerimise ärahoidmiseks tuleks põhjendustes 74, 75 ja 76 osutatud komisjoni õigusaktid tunnistada kehtetuks käesoleva määruse kohaldamise kuupäevast. Peale selle peaks komisjon vähemalt 18 kuud enne käesoleva määruse kohaldamise alguskuupäeva võtma vastu rakendusaktid, mis käsitlevad tunnustatud aretusühingute ja aretusettevõtete loeteludesse lisatava sellise teabe esitamise näidisvormi, mille liikmesriigid avalikustavad, ning aretusloomade ja aretusmaterjali põlvnemistunnistuste näidisvorme. Nimetatud rakendusakte tuleks hakata kohaldama käesoleva määruse kohaldamise kuupäevast.

(78) Selleks et tagada sujuv üleminek aretajate organisatsioonide, aretusorganisatsioonide, aretajate ühingute, eraettevõtjate või muude organisatsioonide või ühingute (koos „ettevõtjad“) jaoks, keda on tunnustatud või kelle aretusprogrammid on heaks kiidetud tähtajaliselt või tähtajatult käesoleva määrusega kehtetuks tunnistatud õigusaktide alusel, tuleks neid ettevõtjaid pidada tunnustatuks ja nende aretusprogramme heaks kiidetukskooskõlas käesoleva määrusega. Seepärast ei tuleks neile ettevõtjatele kohaldada käesolevas määruses ette nähtud tunnustamise, heakskiitmise ja geograafilise piirkonna laiendamisest teistele liikmesriikidele teatamise menetlusi, kuigi käesoleva määruse ülejäänud sätted peaksid kohalduma ka neile. Liikmesriigid peaksid tagama, et osutatud ettevõtjad järgivad kõiki käesolevas määruses sätestatud norme, viies eelkõige läbi riskipõhiseid ametlikke kontrolle. Normide rikkumise korral peaksid pädevad asutused tagama, et ettevõtjad võtavad kõik vajalikud meetmed rikkumise heastamiseks, ja vajaduse korral peatama nende ettevõtjate tunnustamise või nende aretusprogrammide heakskiitmise või tunnistama tunnustamise või heakskiitmise kehtetuks.

(79) Komisjon võttis hiljuti vastu ettepaneku võtta vastu uus määrus, mis käsitleb ametlikku kontrolli ja muid ametlikke toiminguid. Selle uue määruse eesmärk on tunnistada kehtetuks määrus (EÜ) nr 882/2004 ning nõukogu direktiiv 89/608/EMÜ, (49) nõukogu direktiiv 90/425/EMÜ (50) ning nõukogu direktiivid 91/496/EMÜ ja 97/78/EÜ. Selle eesmärk on samuti hõlmata vajalike kohandustega teatavad normid, mis on sätestatud määruses (EÜ) nr 882/2004 ja nimetatud direktiivides. Samas ei ole kavandatud, et loomade aretus jääks nimetatud uue määruse kohaldamisalasse. Õiguskindluse ja selguse huvides ning kuni kõnealuse uue määrusega tunnistatakse direktiivid 89/608/EMÜ, 90/425/EMÜ, 91/496/EMÜ ja 97/78/EÜ kehtetuks, tuleb direktiividest 89/608/EMÜ ja 90/425/EMÜ välja jätta mõiste „zootehniline“, samas kui direktiive 91/496/EMÜ ja 97/78/EÜ ei ole vaja muuta. Seepärast tuleb direktiive 89/608/EMÜ ja 90/425/EMÜ vastavalt muuta.

(80) Kuni määruse (EL) 2016/429 artikli 110 kohaldamise alguskuupäevani peaksid tõupuhaste aretushobuslaste heakskiidetud aretusprogramme täitvad aretusühingud saama jätkata nende tõupuhaste aretushobuslaste identifitseerimisdokumentide väljaandmist kooskõlas direktiivi 90/427/EMÜ artikli 8 lõikega 1.

(81) Käesolevat määrust tuleks hakata kohaldama alates esimesest päevast pärast 28 kuu möödumist selle jõustumises,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:

I PEATÜKK

Üldsätted

Artikkel 1

Reguleerimisese ja kohaldamisala

1. Käesolevas määruses sätestatakse

a) aretusloomade ja aretusmaterjali turustamisel ja nende liitu sissetoomisel järgitavad zootehnilised ja genealoogilised normid;

b) aretusühingute ja aretusettevõtete tunnustamist ja nende aretusprogrammide heakskiitmist käsitlevad normid;

c) aretajate, aretusühingute ja aretusettevõtete õigused ja kohustused;

d) aretusloomade tõuraamatusse ja aretusregistrisse kandmist käsitlevad normid ning aretusloomade ja aretusmaterjali aretuseks sobivaks tunnistamist käsitlevad normid;

e) aretusloomade jõudluskontrolli läbiviimist ja geneetilise väärtuse hindamist käsitlevad normid;

f) aretusloomadele ja aretusmaterjalile põlvnemistunnistuste väljaandmist käsitlevad normid;

g) eelkõige aretusühingutes ja aretusettevõtetes ametlike kontrollide ja muude ametlike toimingute läbiviimist käsitlevad normid;

h) haldusabi ja koostööd ning liikmesriikide poolt normide järgimise tagamist käsitlevad normid;

i) komisjoni poolt liikmesriikides ja kolmandates riikides kontrollide läbiviimist käsitlevad normid.

2. Määrust kohaldatakse aretusloomadele ja aretusmaterjalile, kui kõnealused loomad või kõnealusest aretusmaterjalist saadud järglased soovitakse kanda tõupuhaste aretusloomadena tõuraamatusse või ristandaretussigadena aretusregistrisse.

3. Määrust ei kohaldata aretusloomadele ja aretusmaterjalile, kui aretusloomi ja aretusmaterjali soovitakse kasutada pädevate asutuste järelevalve all tehtavateks tehnilisteks või teaduslikeks katseteks.

4. Artikli 9 lõiget 4, artiklit 13, artikli 14 lõikeid 3 ja 4, artikleid 23 ja 24, artikli 28 lõiget 2 ja artikli 36 lõiget 1 ei kohaldata aretusettevõtetena tunnustatud eraettevõtjatele, kes tegutsevad suletud tootmissüsteemides.

5. Määrus ei piira liikmesriikide õigusi võtta riigisiseseid meetmeid selliste aretusprogrammide täitmise reguleerimiseks, mis ei ole heaks kiidetud artikli 8 lõike 3, ja kui see on kohalduv, artikli 12 kohaselt.

Artikkel 2

Mõisted

Käesoleva määruse kohaldamisel kasutatakse järgmisi mõisteid:

1) „loomad“– koduloomad, kes kuuluvad järgmistesse liikidesse:

a) veised (Bos taurus, Bos indicus ja Bubalus bubalis),

b) sead (Sus scrofa),

c) lambad (Ovis aries),

d) kitsed (Capra hircus) või

e) hobuslased (Equus caballus ja Equus asinus);

2) „tõug“– loomade populatsioon, mis on piisavalt ühtne selleks, et üks või mitu aretajate rühma peaksid seda sama liigi teistest loomadest eristuvaks ning nad on leppinud kokku, et sellesse populatsiooni kuuluvad loomad kantakse tõuraamatusse, märkides nende loomade teadaolevate eellaste andmed, et taastoota nende pärilikke tunnuseid aretusprogrammi raames reproduktsiooni, vahetamise ja valimise teel;

3) „aretusloom“– tõupuhas aretusloom või ristandaretussiga;

4) „aretusmaterjal“– aretusloomade sperma, munarakud ja embrüod, mis on kogutud või saadud kunstliku reproduktsiooni eesmärgil;

5) „aretusühing“– aretajate ühing või organisatsioon või avaliku sektori asutus, välja arvatud pädev asutus, mida liikmesriigi pädev asutus tunnustab kooskõlas artikli 4 lõikega 3 selleks, et täita aretusühingu poolt peetava või tema poolt loodud tõuraamatusse kantud tõupuhaste aretusloomade aretusprogrammi;

6) „aretusettevõte“– aretajate ühing, aretusorganisatsioon, suletud tootmissüsteemis tegutsev eraettevõtja või avaliku sektori asutus (välja arvatud pädevad asutused), mida tunnustab liikmesriigi pädev asutus kooskõlas artikli 4 lõikega 3 selleks, et täita aretusettevõtte poolt peetava või tema poolt loodud aretusregistrisse kantud ristandaretussigade aretusprogrammi;

7) „aretusasutus“– kolmanda riigi aretajate ühing või aretusorganisatsioon, eraettevõtja, karjakasvatuse organisatsioon või ametiasutus, mis on selle kolmanda riigi poolt tunnustatud tõupuhaste aretusloomade, s.o veiste, sigade, lammaste, kitsede ja hobuslaste või ristandaretussigade tõuaretuse eesmärgil liitu sissetoomiseks;

8) „pädev asutus“– liikmesriigi asutus, mis on käesoleva määruse kohaselt pädev täitma järgmisi ülesandeid:

a) aretusühingute ja aretusettevõtete tunnustamine ja nende aretusprogrammide heakskiitmine;

b) ametlik kontroll ettevõtjate üle;

c) teistele liikmesriikidele ja kolmandatele riikidele nõuete rikkumise avastamise korral abi andmine;

d) muud kui punktides a ja c osutatud ametlikud toimingud;

9) „tõupuhas aretusloom“– tõuraamatu põhiosasse kantud või sinna kandmiseks sobiv loom;

10) „ristandaretussiga“– aretusregistrisse kantud siga, kes on saadud sihipärase ristamise teel või keda kasutatakse sihipäraseks ristamiseks:

a) ristates erinevasse tõugu või liini kuuluvaid tõupuhtaid aretussigu,

b) ristates aretussigu, kes ise on saadud erinevate tõugude või liinide ristamise teel, või

c) ristates punktides a või b osutatud kategooriatesse kuuluvaid sigu omavahel.

11) „liin“– konkreetse tõu tõupuhaste aretusloomade geneetiliselt püsiv ja ühtne alampopulatsioon;

12) „tõuraamat“–

a) andmik või andmekogu, mida peab aretusühing ning mis sisaldab põhiosa ja aretusühingu otsusel üht või mitut lisa sama liigi loomade jaoks, kes ei vasta põhiosasse kandmise tingimustele;

b) kui see on asjakohane, mis tahes vastav andmekogu, mida peab aretusasutus;

13) „põhiosa“– tõuraamatu osa, kuhu kantakse tõupuhtad aretusloomad, kes vastavad põhiosasse kandmise tingimustele, koos üksikasjadega nende eellaste kohta, ja asjakohasel juhul nende geneetiline väärtus;

14) „klass“– põhiosa horisontaalne jaotus, kuhu tõupuhtad aretusloomad kantakse vastavalt nende geneetilisele väärtusele;

15) „geneetiline väärtus“– aretuslooma mõõdetav pärilik omadus või geneetiline eripära;

16) „aretusväärtus“– hinnang, millist oodatavat mõju avaldab aretuslooma genotüüp tema järglaste teatavale omadusele;

17) „aretusregister“–

a) andmik või andmekogu, mida peab aretusettevõte ja millesse kantakse ristandaretussead koos andmetega nende eellaste kohta;

b) kui see on asjakohane, mis tahes vastav register, mida peab aretusasutus;

18) „ametlik kontroll“– igasugune kontroll, mida pädev asutus läbi viib, et kontrollida käesolevas määruses sätestatud normide täitmist;

19) „muud ametlikud toimingud“– kogu muu tegevus, mis ei ole ametlik kontroll ja mille pädev asutus viib läbi kooskõlas käesoleva määrusega, et tagada käesolevas määruses sätestatud normide kohaldamine;

20) „põlvnemistunnistus“– aretussertifikaadid, kinnitused või äridokumendid, mis antakse paberkandjal või elektrooniliselt välja aretuslooma ja aretusmaterjali kohta ning milles esitatakse põlvnemis- ja identifitseerimisandmed ja kui need on kättesaadavad, jõudluskontrolli või geneetilise väärtuse hindamise tulemused;

21) „liitu sissetoomine“– aretusloomade ja nende aretusmaterjali toomine mõnele VI lisas loetletud territooriumidest väljastpoolt neid territooriume, välja arvatud transiit;

22) „turustamine“– loomade või aretusmaterjali ostmise, müümise, vahetamise või muul viisil omandamise või võõrandamise liidusisene, sealhulgas liikmesriigisisene toiming;

23) „ettevõtja“– füüsiline või juriidiline isik, kellele kohalduvad käesolevas määruses sätestatud normid, näiteks aretusühing, aretusettevõte, aretusühingu või aretusettevõtte poolt vastavalt artikli 27 lõike 1 punktile b määratud kolmas isik, sperma kogumis- ja säilitamiskeskus, embrüote säilitamise keskus, embrüote varumis- või tootmisrühm ning aretaja;

24) „ohustatud tõug“– kohalik tõug, mille liikmesriik on tunnistanud ohustatuks ja mis on geneetiliselt kohanenud ühe või mitme traditsioonilise tootmissüsteemiga või keskkonnaga selles liikmesriigis ning mille ohustatud staatuse on teaduslikult kindlaks teinud asutus, kellel on ohustatud tõugude alal vajalikud oskused ja teadmised;

25) „suletud tootmissüsteemis tegutsev eraettevõtja“– eraettevõtja, kellel on aretusprogramm, milles aretajad ei osale või milles osaleb piiratud arv aretajaid, kes on end selle eraettevõtjaga sidunud, nõustudes eraettevõtjalt vastu võtma ristandaretussigade tarne või nõustudes talle tarnima ristandaretussigu;

26) „aretusprogramm“– süstemaatiliste tegevuste (sealhulgas aretusloomade ja aretusmaterjali registreerimine, valimine, aretus ja vahetamine) kogum, mida kavandatakse ja rakendatakse selleks, et säilitada või parandada soovitud fenotüübi ja/või genotüübi tunnuseid sihtrühmaks olevas aretuspopulatsioonis.

Artikkel 3

Aretusloomade ja aretusmaterjali turustamise ja nende liitu sissetoomise zootehnilisi ja genealoogilisi tingimusi käsitlevad üldnormid

1. Aretusloomade ja aretusmaterjali turustamist ja nende sissetoomist liitu ei keelata, piirata ega takistata zootehnilistel või genealoogilistel põhjustel, välja arvatud käesolevas määruses sätestatud normidest tulenevatel põhjustel.

2. Keelatud on aretusloomade aretajate, aretusühingute, aretusettevõtete või aretusasutuste diskrimineerimine nende päritoluriigi või nende aretusloomade või aretusmaterjali päritoluriigi alusel.

II PEATÜKK

Aretusühingute ja aretusettevõtete tunnustamine liikmesriikides ja aretusprogrammide heakskiitmine

1. jagu

Aretusühingute ja aretusettevõtete tunnustamine

Artikkel 4

Aretusühingute ja aretusettevõtete tunnustamine

1. Tõupuhaste aretusloomade osas võivad aretajate ühingud, organisatsioonid ja avaliku sektori asutused taotleda pädevalt asutuselt enda tunnustamist aretusühinguna.

Ristandaretussigade osas võivad aretajate ühingud, organisatsioonid, suletud tootmissüsteemis tegutsevad eraettevõtjad ja avaliku sektori asutused taotleda pädevalt asutuselt enda tunnustamist aretusettevõttena.

2. Lõikes 1 osutatud taotlus esitatakse kirjalikult kas paberkandjal või elektrooniliselt.

3. Pädev asutus hindab lõikes 1 osutatud taotlusi. Ta tunnustab aretusühinguna iga lõike 1 esimeses lõigus osutatud taotlejat ja aretusettevõttena iga lõike 1 teises lõigus osutatud taotlejat, kes vastab järgmistele nõuetele:

a) tema peakontor asub sama liikmesriigi territooriumil, kus asub pädev asutus;

b) ta tõendab taotluses, et vastab I lisa 1. osas esitatud nõuetele seoses oma aretusprogrammiga, mille heakskiitmist ta kavatseb taotleda artikli 8 lõike 3 või, kui see on kohalduv, artikli 12 kohaselt;

c) tema taotlus sisaldab iga kavandatud aretusprogrammi puhul aretusprogrammi kavandit, mis sisaldab I lisa 2. osas ette nähtud teavet ning lisaks tõupuhaste aretushobuslaste puhul I lisa 3. osas ette nähtud teavet;

d) esitades käesoleva artikli lõikes 1 osutatud taotluse, esitab ta ka taotluse vähemalt ühe kavandatud aretusprogrammi heakskiitmiseks vastavalt artikli 8 lõikele 2.

Artikkel 5

Aretusühingute ja aretusettevõtete tunnustamisest keeldumine

1. Artikli 4 lõike 1 kohaldamisel põhjendab pädev asutus asjaomasele taotlejale oma kavatsust keelduda teda tunnustamast aretusühingu või aretusettevõttena. Taotlejal on õigus taotleda kavandatava keeldumise uuesti läbivaatamist 60 päeva jooksul alates põhjendatud selgituse kättesaamise kuupäevast, või varem, kui liikmesriigis on selleks ette nähtud lühem tähtaeg.

2. Kui pädev asutus, võttes arvesse lõikes 1 osutatud uuesti läbivaatamise taotlust, jääb keeldumise juurde, esitab ta taotlejale tunnustamisest keeldumise otsuse põhjenduse 90 päeva jooksul alates taotleja uuesti läbivaatamise taotluse kättesaamise kuupäevast, või varem, kui liikmesriigis on selleks ette nähtud lühem tähtaeg. Samal ajal teatab pädev asutus komisjonile tunnustamisest keeldumise otsuse koos selle põhjendusega.

Artikkel 6

Muudetud aretusprogrammi esitamine keeldumise korral ja aretusühingute või aretusettevõtete tunnustamise kehtetuks tunnistamine heaks kiidetud aretusprogrammi puudumise korral

1. Kui pädev asutus, kes on tunnustanud aretusühingu või aretusettevõtte kooskõlas artikli 4 lõikega 3, keeldub heakskiitmast aretusprogrammi, mille see aretusühing või aretusettevõte on esitanud kooskõlas artikliga 8, võib kõnealune aretusühing või aretusettevõte esitada aretusprogrammi parandatud versiooni kuue kuu jooksul pärast keeldumist.

2. Pädev asutus tunnistab kõnealuse aretusühingu või aretusettevõtte tunnustamise kehtetuks, kui käesoleva artikli lõikes 1 nimetatud tähtaja jooksul ei ole esitatud aretusprogrammi parandatud versiooni ning kui kõnealusel aretusühingul või aretusettevõttel ei ole muud aretusprogrammi, mis on heaks kiidetud artikli 8 lõike 3 ja, kui see on kohalduv, artikli 12 kohaselt.

Artikkel 7

Tunnustatud aretusühingute ja aretusettevõtete loetelud

1. Liikmesriigid koostavad nende aretusühingute ja aretusettevõtete loetelu ja ajakohastavad seda, keda nende pädevad asutused on tunnustanud kooskõlas artikli 4 lõikega 3 ja kellel on vähemalt üks aretusprogramm, mis on heaks kiidetud artikli 8 lõike 3 kohaselt. Liikmesriigid teevad loetelu üldsusele kättesaadavaks.

2. Lõikes 1 sätestatud loetelu sisaldab järgmist teavet:

a) aretusühingu või aretusettevõtte nimi, kontaktandmed ja veebisait, kui see on olemas;

b) iga loetelus oleva aretusühingu või aretusettevõtte kohta: i) iga aretusprogrammiga, mis on heaks kiidetud artikli 8 lõike 3 kohaselt, hõlmatud tõupuhaste aretusloomade puhul tõu nimi või ristandaretussigade puhul tõu, liini või ristandi nimi ning kui aretusühing kasutab artiklis 19 või II lisa 1. osa III peatüki punktis 2 osutatud erandeid, viide sellistele eranditele; ii) iga aretusprogrammi puhul geograafiline piirkond, kus seda täitma hakatakse; iii) tõupuhaste aretushobuslaste puhul, kui see on kohalduv, originaaltõuraamatut pidava aretusühingu nimi ja kontaktandmed; iv) iga aretusprogrammi puhul viide veebisaidile (kui see on olemas), kus saab tutvuda teabega aretusprogrammi kohta.

3. Liikmesriigid kannavad käesoleva artikli lõikes 2 sätestatud loetellu ka pädeva asutuse, kes täidab aretusprogrammi artikli 38 kohaselt.

4. Kui aretusühingu või aretusettevõtte tunnustamine tunnistatakse kehtetuks artikli 47 lõike 1 kolmanda lõigu punkti e kohaselt või aretusprogrammi heakskiitmine peatatakse või tunnistatakse kehtetuks artikli 47 lõike 1 kolmanda lõigu punkti d kohaselt, teevad liikmesriigid põhjendamatu viivituseta peatamise või kehtetuks tunnistamise kohta märke käesoleva artikli lõikes 1 sätestatud loetellu.

Kui 24 kuu jooksul jääb kõnealune tunnustamine kehtetuks tunnistatuks või heakskiitmine peatatuks või kehtetuks tunnistatuks, eemaldavad liikmesriigid kõnealuse aretusühingu, aretusettevõtte või aretusprogrammi lõplikult lõikes 1 sätestatud loetelust.

5. Komisjon võtab vastu rakendusaktid, milles sätestab lõikes 1 sätestatud tunnustatud aretusühingute ja aretusettevõtete loetelus esitatava teabe näidisvormi. Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 62 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.

2. jagu

Aretusprogrammide heakskiitmine

Artikkel 8

Aretusprogrammide heakskiitmine, mida täidavad aretusühingud või aretusettevõtted

1. Aretusühing või aretusettevõte esitab taotluse oma aretusprogrammi heakskiitmiseks pädevale asutusele, kes on seda aretusühingut või aretusettevõtet tunnustanud artikli 4 lõike 3 kohaselt.

2. Lõikes 1 osutatud taotlus esitatakse kirjalikult kas paberkandjal või elektrooniliselt.

3. Lõikes 1 osutatud pädev asutus hindab aretusprogrammi ja kiidab selle heaks järgmistel tingimustel:

a) aretusprogrammil on üks või mitu järgmist eesmärki: i) tõupuhaste aretusloomade puhul — tõu parandamine, — tõu säilitamine, — uue tõu loomine, — tõu taastamine, ii) ristandaretussigade puhul — tõu, liini või ristandi parandamine, — uue tõu, liini või ristandi loomine;

b) aretusprogrammis kirjeldatakse üksikasjalikult valiku- ja aretuseesmärke;

c) aretusprogramm vastab I lisa 2. osas sätestatud nõuetele ning tõupuhaste aretushobuslaste puhul ka I lisa 3. osas sätestatud nõuetele.

4. Aretusühingud või aretusettevõtted võivad kolmandalt isikult osta sisse aretusprogrammide haldamisega seotud konkreetsed tehnilised tegevused, sealhulgas jõudluskontrolli läbiviimise ja geneetilise väärtuse hindamise, tingimusel et

a) aretusühing või aretusettevõte jääb vastutavaks pädeva asutuse ees, et tagada I lisa 2. ja 3. osas ette nähtud nõuete järgimine;

b) kolmanda isiku ja aretusprogrammis osalevate aretajate majandustegevuse vahel puudub huvide konflikt;

c) kolmas isik vastab kõigile vajalikele sisseostetavale tegevusele esitatavatele nõuetele;

d) asjaomased aretusühingud ja aretusettevõtted täpsustavad lõikes 2 osutatud taotluses tegevust, mida nad kavatsevad sisse osta, ning märgivad kolmandate isikute nime ja kontaktandmed.

5. Kui vähemalt 24-kuulise ajavahemiku jooksul ei osale lõike 3 kohaselt heaks kiidetud aretusprogrammis ükski aretaja, kelle majapidamine, kus ta oma aretusloomi peab, asub aretusprogrammi geograafilises piirkonnas, võib lõikes 1 osutatud pädev asutus nõuda, et asjaomane aretusühing või aretusettevõte kohandaks oma aretusprogrammi geograafilist piirkonda nii, et see ei hõlmaks seda konkreetset geograafilist piirkonda.

Artikkel 9

Heaks kiidetud aretusprogrammi muutmine

1. Enne kui aretusühing või aretusettevõte teeb oma artikli 8 lõike 3 kohaselt heaks kiidetud aretusprogrammis olulisi muudatusi seoses nimetatud sättes osutatud nõuetega, teeb ta need muudatused teatavaks pädevale asutusele, kes on aretusühingu või aretusettevõtte tunnustanud kooskõlas artikli 4 lõikega 3.

2. Teatamine toimub kirjalikult paberkandjal või elektrooniliselt.

3. Kui pädev asutus ei teata 90 päeva jooksul arvates muudatuste teatavaks tegemise kuupäevast midagi muud, loetakse kõnealused muudatused pädeva asutuse poolt heaks kiidetuks.

4. Aretusühing või aretusettevõte teatab läbipaistvalt ja õigeaegselt oma aretusprogrammis osalevatele aretajatele aretusprogrammi muudatustest, mis on heaks kiidetud vastavalt lõikele 3.

Artikkel 10

Aretusprogrammi heakskiitmisega seotud erandid artikli 8 lõikest 3

1. Erandina artikli 8 lõikest 3 võib pädev asutus, kes on aretusühingu tunnustanud kooskõlas artikli 4 lõikega 3, keelduda heakskiitmast aretusühingu aretusprogrammi, mis vastab I lisa 2. osas sätestatud nõuetele ning lisaks tõupuhaste aretushobuslaste puhul I lisa 3. osas sätestatud nõuetele, põhjusel, et asjaomane aretusprogramm võib kahjustada sama tõu aretusprogrammi, mida täidab muu aretusühing ja mis on selles liikmesriigis juba heaks kiidetud vähemalt ühes järgmistest punktides:

a) tõutunnuste põhinäitajad või aretusprogrammi peaeesmärgid;

b) tõu või tõusisese geneetilise mitmekesisuse säilitamine või

c) aretusprogrammi tõhus rakendamine, kui aretusprogrammi eesmärk on tõu säilitamine i) ohustatud tõu korral või ii) kohaliku põlistõu korral, mida liidus ühes või enamas piirkonnas tavaliselt ei leidu.

2. Lõike 1 kohaldamiseks võtab pädev asutus nõuetekohaselt arvesse järgmist:

a) asjaomases liikmesriigis kõnealuse tõu jaoks juba heaks kiidetud aretusprogrammide arv;

b) nende aretusprogrammidega hõlmatud aretuspopulatsioonide suurus;

c) võimalik geneetiline panus sama tõu aretusprogrammidest, mida täidavad muud aretusühingud muudes liikmesriikides või aretusasutused kolmandates riikides.

Artikkel 11

Aretusprogrammide heakskiitmisest keeldumine

Kui pädev asutus, kes on aretusühingu või aretusettevõtte tunnustanud kooskõlas artikli 4 lõikega 3, keeldub heakskiitmast aretusprogrammi, mille aretusühing või aretusettevõte on esitanud artikli 8 lõike 1 kohaselt, või aretusprogrammi muudatusi, millest on teatatud kooskõlas artikli 9 lõikega 1, põhjendab ta aretusühingule või aretusettevõttele oma keeldumist.

Artikkel 12

Sellistest aretusprogrammidest teatamine ja nende heakskiitmine, mida täidetakse muus liikmesriigis kui see, kus aretusühing või aretusettevõte on tunnustatud

1. Kui aretusühing või aretusettevõte kavatseb artikli 8 lõike 3 kohaselt heaks kiidetud aretusprogrammiga hõlmata ka aretusloomad, keda peetakse muus kui selles liikmesriigis, kus aretusühing või aretusettevõtte on artikli 4 lõike 3 kohaselt tunnustatud (käesolevas artiklis „muu liikmesriik“), teatab asjaomane aretusühing või aretusettevõte aretusprogrammi geograafilise piirkonna kavandatud laiendamisest pädevale asutusele, kes on aretusühingu või aretusettevõtte tunnustanud kooskõlas artikli 4 lõikega 3.

2. Pädev asutus, kes on aretusühingu või aretusettevõtte tunnustanud kooskõlas artikli 4 lõikega 3,

a) teatab sellest muu liikmesriigi pädevale asutusele vähemalt 90 päeva enne aretusprogrammi kavandatud täitmise alguskuupäeva muus liikmesriigis ning teavitatud asutuse nõudmisel esitab teate tõlke kõnealuse muu liikmesriigi ühes ametlikus keeles;

b) esitab teavitatud asutuse nõudmisel vähemalt 60 päeva enne aretusprogrammi kavandatud täitmise alguskuupäeva muus liikmesriigis artikli 8 lõike 3 kohaselt heaks kiidetud aretusprogrammi koopia, millele lisatakse kõnealuse asutuse nõudmisel selle tõlge ühte muu liikmesriigi ametlikku keelde; tõlke esitab taotlev aretusühing või aretusettevõte.

3. Muu liikmesriigi pädev asutus võib 90 päeva jooksul alates lõike 2 punktis a osutatud teate kättesaamise kuupäevast keelduda heakskiitmast aretusprogrammi, mida soovitakse täita tema territooriumil, kui

a) selles liikmesriigis juba täidetakse heaks kiidetud aretusprogrammi, mis hõlmab samasse tõugu kuuluvaid tõupuhtaid aretusloomi, ja

b) täiendava aretusprogrammi heakskiitmine kahjustaks sama tõu aretusprogrammi, mida täidab muu aretusühing ja mis on selles liikmesriigis juba heaks kiidetud vähemalt ühes järgmistest punktidest: i) tõutunnuste põhinäitajad või aretusprogrammi peaeesmärgid; ii) tõu või tõusisese geneetilise mitmekesisuse säilitamine; iii) aretusprogrammi tõhus rakendamine, kui aretusprogrammi eesmärk on tõu säilitamine: — ohustatud tõu korral või — kohaliku põlistõu korral, mida liidus ühes või enamas piirkonnas tavaliselt ei leidu.

4. Muu liikmesriigi pädev asutus teatab pädevale asutusele, kes on aretusühingu või aretusettevõtte tunnustanud kooskõlas artikli 4 lõikega 3, käesoleva artikli lõikes 1 ette nähtud teatamise tulemusest ning kui ta keeldub heakskiitmast aretusprogrammi, mida soovitakse täita tema territooriumil, põhjendab ta oma keeldumist.

5. Kui muu liikmesriigi pädev asutus 90 päeva jooksul alates lõike 2 punktis a osutatud teate saamisest sellele ei vasta, tähendab see aretusprogrammi heakskiitmist.

6. Pädev asutus, kes on aretusühingu või aretusettevõtte tunnustanud kooskõlas artikli 4 lõikega 3, teatab käesoleva artikli lõike 2 punktis a ette nähtud teatamise tulemusest aretusühingule või aretusettevõttele ilma põhjendamatu viivituseta ning keeldumise korral põhjendab ta aretusühingule või aretusettevõttele keeldumist, nagu osutatud käesoleva artikli lõikes 4.

7. Kui muu liikmesriigi pädev asutus keeldub aretusprogrammi heakskiitmast lõike 3 kohaselt, teatab ta komisjonile keeldumisest koos keeldumise põhjendusega.

8. Kui muu liikmesriigi pädev asutus keeldub aretusprogrammi heakskiitmast käesoleva artikli lõike 3 kohaselt ja kui aretusühing või aretusettevõte, kellel on kavas kõnealust aretusprogrammi täita selles muus liikmesriigis, palub keeldumise uuesti läbi vaadata, teevad muu liikmesriigi pädev asutus ja pädev asutus, kes on aretusühingu või aretusettevõtte tunnustanud kooskõlas artikli 4 lõikega 3, uuesti läbivaatamise taotluse osas koostööd.

9. Pädev asutus, kes on aretusühingu või aretusettevõtte tunnustanud kooskõlas artikli 4 lõikega 3, teatab muu liikmesriigi pädevale asutusele aretusprogrammide muudatustest, mis on heaks kiidetud artikli 9 lõike 3 kohaselt.

10. Muu liikmesriigi pädeva asutuse nõudmisel esitab aretusühing või aretusettevõte, kes tegutseb käesoleva artikli kohaselt muu liikmesriigi territooriumil, osutatud pädevale asutusele ajakohastatud teavet eelkõige sellises aretusprogrammis osalevate aretajate ja aretusloomade arvu kohta, mida täidetakse selle territooriumil. Kõik nõudmised esitatakse samal viisil nagu nõudmised aretusühingutele või aretusettevõtetele, kes on tunnustatud muus liikmesriigis.

11. Muu liikmesriigi pädev asutus võib käesolevas artiklis ette nähtud aretusprogrammi heakskiitmise kehtetuks tunnistada, kui ükski aretaja vähemalt 12-kuu jooksul ei osale selles aretusprogrammis muu liikmesriigi territooriumil.

III PEATÜKK

Aretajate, aretusühingute ja aretusettevõtete õigused ja kohustused

Artikkel 13

Artikli 8 lõike 3 ja, kui see on kohalduv, artikli 12 kohaselt heaks kiidetud aretusprogrammis osalevate aretajate õigused

1. Aretajal on õigus osaleda artikli 8 lõike 3 ja, kui see on kohalduv, artikli 12 kohaselt heaks kiidetud aretusprogrammis, tingimusel et

a) tema aretusloomi peetakse majapidamises, mis asub kõnealuse aretusprogrammi geograafilises piirkonnas;

b) tema aretusloomad kuuluvad tõupuhaste aretusloomade puhul tõugu või ristandaretussigade puhul tõugu, liini või ristandisse, mis on hõlmatud kõnealuse aretusprogrammiga.

2. Artikli 8 lõike 3 ja, kui see on kohalduv, artikli 12 kohaselt heaks kiidetud aretusprogrammis osaleval aretajal on järgmised õigused:

a) tema tõupuhtad aretusloomad kantakse sellise tõuraamatu põhiosasse, mille aretusühing on asjaomase tõu jaoks loonud kooskõlas artiklitega 18 ja 20;

b) tema loomad kantakse sellise tõuraamatu lisasse, mille aretusühing on asjaomase tõu jaoks loonud kooskõlas artikliga 20;

c) tema ristandaretussead kantakse aretusregistrisse, mille aretusettevõte on asjaomase tõu, liini või ristandi jaoks loonud kooskõlas artikliga 23;

d) ta saab osaleda artikli 25 kohases jõudluskontrolli läbiviimises ja geneetilise väärtuse hindamises;

e) talle antakse välja põlvnemistunnistus kooskõlas artikli 30 lõigetega 1 ja 4;

f) talle antakse nõudmisel tema aretusloomade jõudluskontrolli ja geneetilise väärtuse hindamise ajakohastatud tulemused, kui need on kättesaadavad;

g) tal on juurdepääs kõigile muudele teenustele, mida asjaomase aretusprogrammiga seoses osutab osalevatele aretajatele aretusprogrammi täitev aretusühing või aretusettevõte.

3. Lisaks lõigetes 1 ja 2 sätestatud õigustele ning juhul, kui aretaja peab aretusühingu või aretusettevõtte põhikirja kohaselt olema selle liige, on lõikes 1 osutatud aretajal ka õigus

a) saada selle aretusühingu või aretusettevõtte liikmeks;

b) osaleda aretusprogrammi määratlemisel ja väljatöötamisel kooskõlas I lisa 1. osa punkti B alapunkti 1 alapunktis b osutatud põhikirjaga.

Artikkel 14

Aretusühingu ja aretusettevõtte õigused ja kohustused

1. Aretusühingul ja aretusettevõttel on seoses oma aretusprogrammiga, mis on heaks kiidetud artikli 8 lõike 3 ja, kui see on kohalduv, artikli 12 kohaselt, õigus see aretusprogramm koostada ja seda sõltumatult täita, tingimusel et nad täidavad käesolevat määrust ning aretusprogrammi heakskiitmise tingimusi.

2. Aretusühingul ja aretusettevõttel on õigus jätta aretaja aretusprogrammis osalemisest kõrvale, kui ta ei järgi aretusprogrammi tingimusi või ei täida kohustusi, mis on sätestatud I lisa 1. osa punkti B alapunkti 1 alapunktis b osutatud põhikirjas.

3. Lisaks lõikes 2 osutatud õigusele on aretusühingul ja aretusettevõttel, mis nõuavad liikmesust, õigus aretaja oma liikmete hulgast välja arvata, kui ta ei täida I lisa 1. osa punkti B alapunkti 1 alapunktis b osutatud põhikirjas sätestatud kohustusi.

4. Aretusühingu ja aretusettevõtte ülesanne on – ilma et see piiraks kohtute rolli – lahendada vaidlused, mis võivad tekkida aretajate vahel ning aretajate ja aretusühingu või aretusettevõtte vahel seoses artikli 8 lõike 3 ja, kui see on kohalduv, artikli 12 kohaselt heaks kiidetud aretusprogrammi täitmisega; vaidlused tuleb lahendada kooskõlas I lisa 1. osa punkti B alapunkti 1 alapunktis b osutatud põhikirjaga.

IV PEATÜKK

Aretusloomade kandmine tõuraamatusse või aretusregistrisse ning nende aretuseks sobivaks tunnistamine

1. jagu

Tõupuhaste aretusloomade kandmine tõuraamatusse ning nende aretuseks sobivaks tunnistamine

Artikkel 15

Tõuraamatu ülesehitus

Tõuraamat koosneb põhiosast ning kui see on täpsustatud artikli 8 lõike 3 ja, kui see on kohalduv, artikli 12 kohaselt heaks kiidetud aretusprogrammis, ühest või mitmest lisast.

Artikkel 16

Tõuraamatu põhiosa

1. Kui aretusühing on kehtestanud eri kriteeriumid või eraldi korra tõupuhaste aretusloomade kandmiseks eri klassidesse, võib tõuraamatu põhiosa jagada klassideks

a) loomade geneetilise väärtuse alusel ning jagada klassid vanuse või soo järgi alamklassideks või

b) loomade vanuse või soo järgi tingimusel, et klassid jagatakse ka nende geneetilise väärtuse alusel.

Kõnealuste kriteeriumide või eraldi korra kohaselt võib olla vajalik enne tõupuhta aretuslooma põhiosa konkreetsesse klassi kandmist läbi viia artiklis 25 ette nähtud jõudluskontroll või geneetilise väärtuse hindamine või mis tahes muu artikli 8 lõike 3 ja, kui see on kohalduv, artikli 12 kohaselt heakskiidetud aretusprogrammis kirjeldatud hindamine.

2. Kui aretusprogrammis kehtestatakse tõuraamatu põhiosasse kandmiseks lisaks II lisa 1. osa I peatükis sätestatud tingimustele veel tingimusi, loob aretusprogrammi täitev aretusühing tõuraamatu põhiosas vähemalt ühe klassi, millesse kantakse aretaja taotluse alusel tõupuhtad aretusloomad, kes vastavad ainult II lisa 1. osa I peatüki ja artikli 21 tingimustele.

Artikkel 17

Tõuraamatu lisad

Aretusühing võib luua ühe või mitu tõuraamatu lisa samasse liiki kuuluvate loomade jaoks, kes ei vasta põhiosasse kandmise tingimustele, kuivõrd aretusprogrammi tingimused võimaldavad asjaomaste loomade järglaste põhiosasse kandmist vastavalt normidele, mis on sätestatud:

a) veiste, sigade, lammaste ja kitsede emasloomade puhul II lisa 1. osa III peatüki punkti 1 alapunktis a;

b) veiste, sigade, lammaste ja kitsede ohustatud tõugude ning vastupidavate lambatõugude („hardy“ sheep) puhul II lisa 1. osa III peatüki punktis 2 või

c) hobuslaste emas- ja isasloomade puhul II lisa 1. osa III peatüki punkti 1 alapunktis b.

Artikkel 18

Tõupuhaste aretusloomade kandmine tõuraamatu põhiosasse

1. Aretusühingud kannavad aretaja taotluse alusel oma tõuraamatu põhiosasse või registreerivad seal tõupuhtad aretusloomad, kes kuuluvad nende aretusprogrammiga hõlmatavasse tõugu, tingimusel et need loomad vastavad II lisa 1. osa I peatükis kehtestatud nõuetele ja, kui see on kohalduv, tingimusel et need loomad on aretusloomade järglased või saadud aretusmaterjalist vastavalt artiklis 21 sätestatule.

2. Aretusühingud ei tohi keelduda kandmast oma tõuraamatu põhiosasse tõupuhast aretuslooma sel põhjusel, et ta on juba kantud sama tõu või, tõupuhaste aretushobuslaste ristamisprogrammi puhul, muu tõu tõuraamatusse, mis on loodud artikli 4 lõike 3 kohaselt tunnustatud muu aretusühingu poolt või kolmandas riigis asuva aretusasutuse poolt, mis on kantud artiklis 34 ette nähtud loetellu.

3. Kui tõuraamatu põhiosa on jagatud klassideks, peab aretusühing põhiosasse kandmise tingimustele vastava tõupuhta aretuslooma kandma tema geneetilisele väärtusele vastavasse klassi.

Artikkel 19

Erandid loomade tõuraamatu põhiosasse kandmise nõudest uue tõu loomise või tõu taastamise korral

1. Erandina artikli 18 lõikest 1 kehtib, et kui aretusühing täidab artikli 8 lõike 3 ja, kui see on kohalduv, artikli 12 kohaselt heaks kiidetud aretusprogrammi tõu osas, mille kohta puudub tõuraamat liikmesriikides või kolmandates riikides, mis on kantud artiklis 34 ette nähtud loetellu, võib see aretusühing kanda uue loodud tõuraamatu põhiosasse eri tõugu tõupuhtaid aretusloomi või eri tõugu tõupuhaste aretusloomade järglasi või mis tahes loomi, kes aretusühingu arvates vastavad uue tõu tunnustele ja, kui see on kohalduv, täidavad minimaalsed jõudlusnõuded, mis on kehtestatud aretusprogrammis.

Erandit kasutavad aretusühingud

a) määravad oma aretusprogrammis kindlaks uue tõuraamatu loomisele kuluva aja, mis on sobiv asjaomase liigi või tõu põlvkondade vahetumisele kuluvat aega silmas pidades;

b) osutavad olemasolevale tõuraamatule, millesse tõupuhas aretusloom või tema vanemad kanti pärast sündi esimest korda, ja esitavad kõnealuse tõuraamatu esmakande numbri;

c) märgivad oma põlvnemise registreerimissüsteemis ära loomad, keda nad peavad tõu algpopulatsiooniks.

2. Kui aretusühing kavatseb taastada tõu, mis on kadunud või on tõsises kadumisohus, võib liikmesriik või tema otsuse alusel pädev asutus lubada sellel aretusühingul kanda tõuraamatu põhiosasse taastatava tõu tõupuhaste aretusloomade järglased või muude selliste tõugude tõupuhtad aretusloomad või tõupuhaste aretusloomade järglased, keda kasutatakse tõu taastamisel, või mis tahes looma, kes aretusühingu arvates vastab taastatava tõu omadustele ja asjakohasel juhul täidab minimaalsed jõudlusnõuded, mis on kehtestatud aretusprogrammis, tingimusel et

a) aretusprogrammis määratakse kindlaks tõuraamatu loomisele või uuesti loomisele kuluv aeg, mis on sobiv asjaomast tõugu silmas pidades;

b) vajaduse korral osutatakse tõuraamatule, millesse tõupuhtad aretusloomad või nende vanemad kanti, ja esitatakse kõnealuses tõuraamatus tehtud esmakande number;

c) loomad, keda aretusühing loeb tõu taastamismaterjaliks, märgitakse põlvnemise registreerimissüsteemis ära.

3. Aretusühing, kes soovib kasutada käesoleva artikli lõikes 1 või 2 osutatud erandit, esitab artikli 8 lõikes 1 osutatud aretusprogrammis üksikasjaliku kava tõu loomiseks või taastamiseks.

4. Enne käesoleva artikli lõike 1 punktis a ja lõike 2 punktis a osutatud aja möödumist viib pädev asutus läbi artiklis 43 ette nähtud ametliku kontrolli.

5. Kui tõug luuakse või taastatakse kooskõlas käesoleva artikliga, teevad liikmesriigid selle teabe avalikult teatavaks, tehes selleks märke artiklis 7 ette nähtud loetelus.

Artikkel 20

Loomade kandmine lisadesse ja nende järglaste kandmine põhiosasse

1. Kui aretusühing loob artikli 17 kohaselt lisasid, kannab aretusühing aretaja taotluse alusel artikliga 17 ette nähtud tõuraamatu lisasse loomad, kes kuuluvad tema aretusprogrammiga hõlmatud liikidesse, ent ei vasta põhiosasse kandmise tingimustele, eeldusel et kõnealused loomad vastavad II lisa 1. osa II peatükis kehtestatud tingimustele.

2. Aretusühing kannab aretaja taotluse alusel käesoleva artikli lõikes 1 osutatud loomade järglased artiklis 16 ette nähtud tõuraamatu põhiosasse ja käsitab neid järglasi tõupuhaste aretusloomadena tingimusel, et järglased vastavad II lisa 1. osa III peatükis kehtestatud tingimustele.

Artikkel 21

Tõupuhaste aretusloomade ja nende aretusmaterjali aretuseks sobivaks tunnistamine

1. Aretusühing, kes täidab artikli 8 lõike 3 ja, kui see on kohalduv, artikli 12 kohaselt heaks kiidetud aretusprogrammi, tunnistab:

a) paaritamise jaoks sobivaks kõik selle tõu tõupuhtad aretusloomad;

b) kunstliku seemenduse jaoks sobivaks sellistelt tõupuhastelt aretusveistelt kogutud sperma, kes on läbinud geneetilise väärtuse hindamise kooskõlas artikliga 25;

c) kunstliku seemenduse jaoks sellistelt tõupuhastelt aretussigadelt, -lammastelt või -kitsedelt kogutud sperma, kes on läbinud jõudluskontrolli või geneetilise väärtuse hindamise kooskõlas artikliga 25;

d) kunstliku seemenduse jaoks sobivaks sellistelt tõupuhastelt aretushobuslastelt kogutud sperma, kes on läbinud jõudluskontrolli või geneetilise väärtuse hindamise kooskõlas artikliga 25, kui seda nõutakse artikli 8 lõike 3 ja, kui see on kohalduv, artikli 12 kohaselt heaks kiidetud aretusprogrammis;

e) embrüote siirdamise jaoks embrüote in vitro tootmiseks kogutud ja kasutatavad munarakud ning sellised in vivo saadud embrüod, mis on viljastatud käesoleva lõike punktides b või c osutatud spermaga, tingimusel et need munarakud ja embrüod on kogutud tõupuhastelt aretusveistelt, -sigadelt, -lammastelt või -kitsedelt, kes on läbinud jõudluskontrolli või geneetilise väärtuse hindamise kooskõlas artikliga 25;

f) embrüote siirdamise jaoks embrüote in vitro tootmiseks kogutud ja kasutatavad munarakud ning sellised in vivo saadud embrüod, mis on viljastatud käesoleva lõike punktis d osutatud spermaga, tingimusel et need munarakud ja embrüod on kogutud tõupuhastelt aretushobuslastelt, kes on läbinud jõudluskontrolli või geneetilise väärtuse hindamise kooskõlas artikliga 25, kui seda nõutakse artikli 8 lõike 3 ja, kui see on kohalduv, artikli 12 kohaselt heaks kiidetud aretusprogrammis;

g) isaste tõupuhaste aretusveiste, -sigade, -lammaste ja -kitsede puhul, kes ei ole läbinud jõudluskontrolli ega geneetilise väärtuse hindamist, sellistelt tõupuhastelt aretusloomadelt varutud sperma testimiseks sobivaks, tingimusel et seda spermat kasutatakse ainult nende isaste tõupuhaste aretusloomade testide tarvis koguses, mis võimaldab asjaomasel aretusühingul viia läbi jõudluskontrolli või geneetilise väärtuse hindamist kooskõlas artikliga 25.

2. Erandina käesoleva artikli lõikest 1 võib tõupuhaste aretushobuslaste puhul aretusühing keelata või piirata ühe või mitme nimetatud lõikes osutatud paljundusmeetodi kasutamist või tõupuhaste aretusloomade kasutamist ühe või mitme kõnealuse paljundusmeetodi puhul, sealhulgas aretusmaterjali kasutamist, tingimusel et keeld või piirang on täpsustatud tema aretusprogrammis, mis on heaks kiidetud artikli 8 lõike 3 ja, kui see on kohalduv, artikli 12 kohaselt.

Igasugune selline keeld või piirang, mis on täpsustatud selle aretusühingu aretusprogrammis, kes on loonud originaaltõuraamatu I lisa 3. osa punkti 3 alapunkti a kohaselt, on siduv sellise aretusühingu aretusprogrammile, kes loob sama tõu kohta paralleeltõuraamatu I lisa 3. osa punkti 3 alapunkti b kohaselt.

3. Ohustatud tõu puhul võib aretusühing keelata või piirata sellesse ohustatud tõugu kuuluva tõupuhta aretuslooma, sealhulgas tema aretusmaterjali kasutamist, kui kasutamine kahjustaks kõnealuse tõu säilimist või geneetilist mitmekesisust.

4. Lõike 1 punktis g osutatud sperma, mis on varutud isastelt tõupuhastelt aretusloomadelt, kes on kantud sellise tõuraamatu põhiosasse, mille on loonud aretusühing, kes täidab artikli 8 lõike 3 ja, kui see on kohalduv, artikli 12 kohaselt heaks kiidetud aretusprogrammi, tunnistab muu aretusühing, kes täidab sama tõu jaoks heaks kiidetud aretusprogrammi samas või muus liikmesriigis, jõudluskontrolli läbiviimise ja asjakohasel juhul geneetilise väärtuse hindamise jaoks sobivaks samadel tingimustel ja koguseliste piirangute juures, mida kohaldatakse tema enda isastele tõupuhastele aretusloomadele.

5. Lõigete 1 ja 4 kohaldamiseks kogub nimetatud lõigetes osutatud tõupuhastelt aretusloomadelt aretusmaterjali, toodab, töötleb ja säilitab seda selline sperma kogumis- või säilitamiskeskus või embrüote varumis- või tootmisrühm, mis on liidu loomatervise alase õiguse kohaselt kõnealuste kaupadega liidusisese turustamise jaoks tunnustatud.

6. Erandina lõikest 5 võib liikmesriik lubada tõupuhaste aretusloomade aretusmaterjali varumist, tootmist, töötlemist ja säilitamist kasutamiseks selle liikmesriigi territooriumil sperma kogumis- või säilitamiskeskuses, embrüote säilitamise keskuses või embrüote varumis- või tootmisrühma või erikvalifikatsiooniga töötajate poolt, keda on tunnustatud kõnealuse liikmesriigi õigusnormide kohaselt.

7. Erandina lõike 1 punktidest b, c ja e viiakse siis, kui artikli 8 lõike 3 ja, kui see on kohalduv, artikli 12 kohaselt heaks kiidetud aretusprogrammi eesmärk on tõu säilitamine või tõusisese geneetilise mitmekesisuse säilitamine, jõudluskontroll või geneetilise väärtuse hindamine läbi ainult siis, kui seda asjaomases aretusprogrammis nõutakse.

Artikkel 22

Identsuskontrolli meetodid

1. Kui tõupuhtaid aretusveiseid, -lambaid, -kitsi ja -hobuslasi kasutatakse kunstliku seemenduse jaoks sperma kogumiseks, nõuavad aretusühingud, et tõhupuhtad aretusloomad identifitseeritakse veregrupi analüüsi või muud sobiva meetodi abil, mis tagavad vähemalt samal tasemel usaldusväärsuse nagu DNA analüüs.

2. Kui aretusveiseid, -sigu, -lambaid, -kitsi ja -hobuslasi kasutatakse munarakkude ja embrüote kogumiseks ning aretussigu kasutatakse kunstliku seemenduse jaoks sperma kogumiseks, võivad aretusühingud ja -ettevõtted nõuda, et neid tõuloomi identifitseeritaks ühe lõikes 1 osutatud meetodi abil.

3. Kui liikmesriik või asjaomasesse liiki kuuluvate aretusloomade üleeuroopaline ühendus seda taotleb, võib komisjon vastu võtta rakendusakti, milles kinnitab meetodid, mida kasutada aretusloomade identsuse kontrollimiseks ning mis tagavad vähemalt samal tasemel usaldusväärsuse kui kõnealuste aretusloomade veregrupi analüüs, võttes arvesse tehnika arengut ja artiklis 29 osutatud Euroopa Liidu referentkeskuste, ICARi või rahvusvahelise loomageneetika ühingu (International Society for Animal Genetics, ISAG) soovitusi. Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 62 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.

2. jagu

Ristandaretussigade kandmine aretusregistrisse ja nende aretuseks sobivaks tunnistamine

Artikkel 23

Ristandaretussigade kandmine aretusregistrisse

1. Aretusettevõte kannab aretaja taotluse alusel aretusregistrisse sama tõu, liini või ristandi raames saadud ristandaretussea, kes vastab II lisa 2. osas kehtestatud tingimustele.

2. Aretusettevõte ei keeldu kandmast oma aretusregistrisse ristandaretussiga, kes on II lisa 2. osa kohaselt kantud sama tõu, liini või ristandi jaoks loodud aretusregistrisse artikli 4 lõike 3 kohaselt samas või muus liikmesriigis tunnustatud aretusettevõtte poolt.

Artikkel 24

Ristandaretussigade ja nende aretusmaterjali aretuseks sobivaks tunnistamine

1. Aretusettevõte, kes täidab artikli 8 lõike 3 ja, kui see on kohalduv, artikli 12 kohaselt heaks kiidetud aretusprogrammi teatava tõu, liini või ristandi ristandaretussigade kohta, tunnistab

a) paarituse jaoks sobivaks samasse tõugu, liini või ristandisse kuuluvad ristandaretussead, nagu on kindlaks määratud aretusprogrammis;

b) kunstliku seemenduse jaoks sobivaks sellistelt ristandaretussigadelt kogutud sperma, kes on läbinud jõudluskontrolli või geneetilise väärtuse hindamise kooskõlas artikliga 25, kui seda nõutakse artikli 8 lõike 3 ja, kui see on kohalduv, artikli 12 kohaselt heaks kiidetud aretusprogrammis;

c) embrüote siirdamise jaoks sobivaks embrüote in vitro tootmiseks kogutud ja kasutatavad munarakud ning sellised in vivo saadud embrüod, mis on viljastatud punktis b osutatud spermaga, tingimusel et need munarakud ja embrüod on kogutud ristandaretussigadelt, kes on läbinud jõudluskontrolli või geneetilise väärtuse hindamise kooskõlas artikliga 25, kui seda nõutakse artikli 8 lõike 3 ja, kui see on kohalduv, artikli 12 kohaselt heaks kiidetud aretusprogrammis;

d) isaste ristandaretussigade puhul, kes ei ole läbinud jõudluskontrolli ega geneetilise väärtuse hindamist, sellistelt ristandaretussigadelt varutud sperma testimiseks sobivaks, tingimusel et seda spermat kasutatakse ainult nende ristandaretussigade testide tarvis koguses, mis võimaldab asjaomasel aretusettevõttel viia läbi jõudluskontrolli või geneetilise väärtuse hindamist kooskõlas artikliga 25.

2. Isased ristandaretussead, kes on kantud aretusregistrisse, mille on loonud aretusettevõte, kes täidab artikli 8 lõike 3 ja, kui see on kohalduv, artikli 12 kohaselt heaks kiidetud aretusprogrammi, ja nende aretusmaterjali tunnistab muu aretusettevõte, kes täidab sama tõu, liini või ristandi aretusprogrammi samas või muus liikmesriigis, jõudluskontrolli läbiviimise ja asjakohasel juhul geneetilise väärtuse hindamise jaoks sobivaks samadel tingimustel ja koguseliste piirangute juures, mida kohaldatakse tema enda ristandaretussigade suhtes.

3. Lõigete 1 ja 2 kohaldamiseks kogub nendes lõigetes osutatud ristandaretussigadelt aretusmaterjali, toodab, töötleb ja säilitab seda sperma kogumis- või säilitamiskeskus või embrüote varumis- või tootmisrühm, keda on liidu loomatervise alase õiguse kohaselt kõnealuste kaupadega liidusisese turustamise jaoks tunnustatud.

4. Erandina lõikest 3 võib liikmesriik lubada ristandaretussigade aretusmaterjali kogumist, tootmist, töötlemist ja säilitamist kasutamiseks selle liikmesriigi territooriumil sperma kogumis- või säilitamiskeskuses, embrüote säilitamise keskuses, embrüote kogumis- või tootmisrühma või erikvalifikatsiooniga töötajate poolt, keda on tunnustatud kõnealuse liikmesriigi õigusaktide kohaselt.

V PEATÜKK

Jõudluskontrolli läbiviimine ja geneetilise väärtuse hindamine

Artikkel 25

Jõudluskontrolli ja geneetilise väärtuse hindamise meetodid

Kui aretusühing või aretusettevõte või artikli 27 lõike 1 punkti b kohaselt määratud kolmas isik viib läbi aretusloomade jõudluskontrolli või geneetilise väärtuse hindamist, tagab see aretusühing, aretusettevõte või kolmas isik, et selline jõudluskontroll või geneetilise väärtuse hindamine viiakse läbi vastavalt reeglitele, mis on sätestatud:

a) III lisas, kui tegemist on tõupuhaste aretusveiste, -sigade, -lammaste ja -kitsedega ning ristandaretussigadega;

b) aretusprogrammis, mida täidab kõnealune aretusühing ning mis on heaks kiidetud artikli 8 lõike 3 ja, kui see on kohalduv, artikli 12 kohaselt, kui tegemist on tõupuhaste aretushobuslastega.

Artikkel 26

Jõudluskontrolli läbiviimisele ja geneetilise väärtuse hindamisele esitatavate nõuetega seotud delegeeritud ja rakendamisvolitused

1. Komisjonil on õigus võtta kooskõlas artikliga 61 vastu delegeeritud õigusakte seoses III lisa vajalike muudatustega, mis käsitlevad tõupuhaste aretusveiste, -lammaste ja -kitsede jõudluskontrolli läbiviimist ja geneetilise väärtuse hindamist, et võtta arvesse

a) teaduse arengut;

b) tehnika arengut või

c) vajadust säilitada väärtuslikku geneetilist varamut.

2. Komisjon võib vastu võtta rakendusaktid, et sätestada käesolevas artiklis osutatud tõupuhaste aretusveiste, -lammaste ja -kitsede jõudluskontrolli läbiviimise ja geneetilise väärtuse hindamise ühtsed reeglid, sealhulgas jõudluskontrolli ja geneetilise väärtuse hindamise tulemuste tõlgendamise ühtsed reeglid, võttes arvesse tehnika ja teaduse arengut või artikli 29 lõikega 1 ette nähtud asjaomaste Euroopa Liidu referentkeskuste soovitusi või nende puudumise korral ICARi põhimõtteid. Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 62 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.

Artikkel 27

Jõudluskontroll ja geneetilise väärtuse hindamine

1. Kui jõudluskontroll või geneetilise väärtuse hindamine on vajalik vastavalt artikli 8 lõike 3 ja, kui see on kohalduv, artikli 12 kohaselt heaks kiidetud aretusprogrammile, teevad aretusühingud ja aretusettevõtted järgmist:

a) viivad läbi kõnealuse jõudluskontrolli või geneetilise väärtuse hindamise ise või

b) määravad kolmanda isiku, kellelt kõnealune jõudluskontrolli läbiviimine või geneetilise väärtuse hindamine sisse osta.

2. Liikmesriik või asjaomase liikmesriigi otsuse alusel selle pädev asutus võivad nõuda, et kolmanda isiku määramiseks lõike 1 punkti b kohaselt peab kolmas isik, välja arvatud kui tegemist on konkreetselt selleks määratud avaliku sektori asutusega, mis on allutatud liikmesriigi või selle pädeva asutuse kontrollile, olema saanud sellelt liikmesriigilt või selle pädevalt asutuselt tegevusloa aretusloomade jõudluskontrolli läbiviimiseks või geneetilise väärtuse hindamiseks.

3. Liikmesriik või asjaomase liikmesriigi otsuse alusel selle pädev asutus, tuginedes lõikes 2 osutatud sättele, tagavad, et tegevusluba antakse nimetatud lõikes osutatud kolmandale isikule, kui tal on:

a) rajatised ja seadmed, mis on vajalikud kõnealuse jõudluskontrolli läbiviimiseks või geneetilise väärtuse hindamiseks;

b) sobiva kvalifikatsiooniga töötajad ning

c) suutlikkus viia läbi kõnealust jõudluskontrolli või geneetilise väärtuse hindamist kooskõlas artikliga 25.

4. Erandina artikli 8 lõike 4 punktist a võib liikmesriik või selle pädev asutus otsustada, et kolmas isik, kes on saanud tegevusloa vastavalt käesoleva artikli lõikele 2, või käesoleva artikli lõikes 2 osutatud määratud avaliku sektori asutus, mis on allutatud liikmesriigi või selle pädeva asutuse kontrollile, vastutab asjaomase pädeva asutuse ees selle eest, et oleks tagatud käesoleva määrusega ette nähtud niisuguste nõuete täitmine, mida kohaldatakse sisseostetavale jõudluskontrollile või geneetilise väärtuse hindamisele.

5. Aretusühing või aretusettevõte, kes viivad ise läbi jõudluskontrolli või geneetilise väärtuse hindamist, või kolmas isik, kelle on määranud aretusühing või aretusettevõte käesoleva artikli lõike 1 punkti b kohaselt või kes on saanud liikmesriigilt või selle pädevalt asutuselt tegevusloa vastavalt käesoleva artikli lõikele 2, võivad kohustuda järgima ICARi kehtestatud reegleid ja standardeid või osaleda artiklis 29 osutatud Euroopa Liidu referentkeskuste tegevuses.

Niisuguste kohustuste või niisuguses tegevuses osalemise tulemusi võib pädev asutus võtta arvesse aretusühingu või aretusettevõtte tunnustamisel, tema aretusprogrammi heakskiitmisel, kolmandale isikule tegevusloa andmisel või osutatud ettevõtjate juures ametlike kontrollide läbiviimisel.

6. Aretusühingud ja aretusettevõtted teevad üldsusele kättesaadavaks üksikasjaliku teabe selle kohta, kes viib läbi jõudluskontrolli või geneetilise väärtuse hindamist.

Artikkel 28

Jõudluskontrolli läbiviivate või geneetilist väärtust hindavate aretusühingute, aretusettevõtete ja kolmandate isikute kohustused

1. Kui aretusühing või aretusettevõte viib läbi aretusloomade jõudluskontrolli või geneetilise väärtuse hindamist või ostab need kolmandalt isikult teenusena sisse vastavalt artikli 27 lõike 1 punktile b, esitab see aretusühing või aretusettevõte artikli 8 lõikes 3 või, kui see on kohalduv, artikli 12 lõikes 5 osutatud pädeva asutuse taotluse korral järgmise teabe:

a) dokumenteeritud andmed, mis on saadud kõnealuse pädeva asutuse tegevuspiirkonnas asuvate majapidamiste aretusloomade jõudluskontrolli ja geneetilise väärtuse hindamise tulemusel;

b) näitajate dokumenteerimisviiside üksikasjad;

c) jõudluskontrolli tulemuste analüüsimiseks kasutatud jõudluse kirjeldamise näidis;

d) statistilise analüüsi meetodid, mida kasutati iga hinnatud näitaja puhul jõudluskontrolli tulemuste analüüsimiseks;

e) geneetilised parameetrid iga hinnatava näitaja puhul, sealhulgas vajaduse korral genoomaretusväärtuse hindamise üksikasjad.

2. Aretusühing või aretusettevõte või kõnealuse aretusühingu või aretusettevõtte taotluse alusel kõnealuse aretusühingu või aretusettevõtte poolt artikli 27 lõike 1 punkti b kohaselt määratud kolmas isik teeb üldsusele kättesaadavaks selliste aretusloomade geneetilise väärtuse hindamise tulemused, kelle spermat kasutatakse artikli 21 lõike 1 punktide b, c ja d ning artikli 24 lõike 1 punkti b kohaseks kunstlikuks seemenduseks, ja hoiab need tulemused ajakohastena.

VI PEATÜKK

Euroopa Liidu referentkeskused

Artikkel 29

Euroopa Liidu referentkeskused

1. Kui on tunnistatud vajadust edendada aretusühingute poolt kasutatavate või aretusühingute poolt artikli 27 lõike 1 punkti b kohaselt määratud kolmandate isikute poolt kasutatavate tõupuhaste aretusloomade jõudluskontrolli läbiviimise või geneetilise väärtuse hindamise meetodite ühtlustamist või parandamist, võib komisjon vastu võtta rakendusaktid, milles määrab Euroopa Liidu referentkeskused, kes vastutavad teadusliku ja tehnilise panuse andmise seest kõnealuste meetodite ühtlustamisse või parandamisse.

Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 62 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.

2. Kui on tunnistatud vajadust edendada ohustatud tõugude säilitamiseks või kõnealuste tõugude geneetilise mitmekesisuse säilitamiseks aretusühingute poolt kasutatavate, aretusühingute poolt artikli 27 lõike 1 punkti b kohaselt määratud kolmandate isikute poolt kasutatavate või pädevate asutuste või liikmesriikide muude asutuste poolt kasutatavate meetodite loomist või ühtlustamist, võib komisjon vastu võtta rakendusakte, milles määrab Euroopa Liidu referentkeskused, kes vastutavad teadusliku ja tehnilise panuse eest kõnealuste meetodite loomisesse või ühtlustamisse. Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 62 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.

3. Lõigetes 1 ja 2 sätestatud määramised toimuvad avaliku valikumenetluse alusel ja on tähtajalised või need vaadatakse korrapäraselt läbi.

4. Käesolev artikli lõike 1 või 2 kohaselt määratud Euroopa Liidu referentkeskused peavad

a) vastama IV lisa punktis 1 kehtestatud nõuetele;

b) va