ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
(17)

Kohustusliku hariduse tasandil on Tšehhi õpilaste tulemused rahvusvahelises võrdluses suhteliselt keskpärased. Matemaatikas ja loodusteadustes on haridustulemused aja jooksul aga kiiresti halvenenud. Tšehhi ametiasutused on olukorrale reageerinud meetmetega, mille abil töötataks välja hariduse miinimumstandardid, mida kasutataks õpilaste üleriigiliseks eksamineerimiseks. Kuid välja tuleks töötada veel integreeritum süsteem, mis tagaks, et eksamid halvasti sooritanud õpilased, õpetajad ja koolid saavad süstemaatilist toetust; see aitaks reformi abil saavutada paremaid tulemusi. Tšehhi kõrgharidussüsteemi ees seisev peamine väljakutse on kindlustada, et aina suureneval hulgal üliõpilastel on olemas tööturul edu saavutamiseks vajalikud oskused. Arutusel on kõrgkooli seaduse muutmine, et kehtestada diferentseeritud rahastamiskord ja parandada akrediteerimist. Tegemist on oluliste ja ambitsioonikate ettepanekutega, ehkki nende tegelik mõju sõltub reformi lõplikust ülesehitusest. Ametiasutustel on kavas vastu võtta ka muudetud hindamisstandardid teadusasutuste rahastamise jaoks. Kvaliteedinäitajate osakaalu suurendamine, sealhulgas koostöö tõhustamine ettevõtlussektoriga, aitaks Tšehhi teadustegevuse ja innovatsioonisüsteemil saavutada kõrgema pädevustaseme.
(9)

Määruse (EÜ) nr 1466/97 alusel lähenemisprogrammile antud hinnangu põhjal on nõukogu seisukohal, et programmis esitatud eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on usutav. Eeldatakse, et majanduskasv aeglustub programmiperioodi jooksul teataval määral, umbes 4 %-ni aastas, samal ajal kui hinnatõus on prognoosi kohaselt mõõdukas. Valitsemissektori eelarve puudujääk vähenes 2012. aastal tasemeni, mis on tunduvalt madalam kui aluslepingus sätestatud kontrollväärtus 3 % SKPst, ning keskpika perioodi eelarve-eesmärk saavutati samal aastal ehk palju varem, kui Läti lähenemisprogrammis ajavahemikuks 2012–2015 ette nähtud. Lähenemisprogrammis kinnitatakse varasemat keskpika perioodi eesmärki, nimelt –0,5 % SKP-st, mis kajastab adekvaatselt stabiilsuse ja kasvu pakti nõudeid. Lähenemisprogrammis visandatud eelarvestrateegia eesmärk on säilitada keskpika perioodi eesmärgil põhinev struktuurne eelarvepositsioon; võimalikud kõrvalekalded piirnevad süsteemse pensionireformi täiendava mõjuga. See reform toob kaasa sotsiaalkindlustusmaksete osakaalu järkjärgulise suurendamise, mis suunatakse kogumisskeemi ning rakendatakse aastatel 2013, 2015 ja 2016. Samas, pärast üldhindamist, mille võrdlusaluseks on ümberarvutatud struktuurne eelarvepositsioon ja kaalutlusõiguse alusel võetud meetmetega tasakaalustamata kulude analüüs, ilmneb, et struktuurne eelarvepositsioon kaldub 2013. aastal keskpika perioodi eesmärgist kõrvale 1,0 protsendipunkti võrra SKPst, st märkimisväärselt suuremal määral kui süsteemse pensionireformi täiendav mõju, ning 2014. aastal veel 0,2 protsendipunkti võrra. Valitsemissektori võlg jääb tunduvalt alla 60 % kogu programmiperioodi vältel, suurenedes 40,7 %-st SKPst 2012. aastal 44,5 %-ni 2013. aastal, kuna valitsus kogub vahendeid võlgade tagasimaksmiseks, ning väheneb alates 2014. aastast, mil tagasimaksed jõustuvad, jõudes programmiperioodi lõpuks 34,6 %-ni. Läti parlament kiitis 2013. aasta jaanuaris heaks eelarvedistsipliini seaduse, mis jõustus 2013. aasta märtsis. Kui uut seadust tulemuslikult rakendatakse, tugevdatakse selle abil märkimisväärselt Läti eelarveraamistikku, sest seaduses on sätestatud tõhus mehhanism kulutuste kasvu piiramiseks majanduse tõusuperioodil ning see on aluseks eeskirjadel põhinevale mitmeaastaste eelarveprojektide koostamisele.
(14)

Saksamaa on astunud vaid mõningaid samme kõrvaldamaks märkimisväärseid takistusi, millega seisab silmitsi leibkonna teine palgasaaja, ning täisajaga lapsehoiuteenuste ja pikapäevarühmadega koolide kättesaadavust tuleks veelgi parandada. Saksamaa on saavutanud mõningast edu ebasoodsas olukorras olevate inimeste haridusvõimaluste parandamisel, kuid kõik liidumaad peaksid jätkama kaugeleulatuvate jõupingutuste tegemist, et luua koolisüsteem, mis tagaks kõigile võrdsed võimalused. Seni on võetud väheseid poliitikameetmeid, et vähendada madalapalgaliste töötajate suurt maksukiilu. Tõhustada tuleks meetmeid pikaajaliste töötute tööturule integreerimiseks. Saksamaa peaks rohkem pingutama, et vähendada madalatelt palkadelt makstavaid kõrgeid makse ja sotsiaalkindlustusmakseid. Täiendavaid pingutusi on vaja teha selleks, et tõhustada üleminekut teatavatelt lepinguliikidelt (nt osalise tööajaga töö) jätkusuutlikumatele lepinguvormidele, et sel viisil ära hoida tööturu killustatust. Kuigi reaalpalgad jäävad ikkagi allapoole nende 2000. aasta tasemest, mis aitas struktuurselt vähendada töötuse määra 8 protsendilt 5,5 protsendile, on need sellest ajast alates dünaamiliselt kasvanud, mõjutamata negatiivselt konkurentsivõimet. Samal ajal on suurenenud palgaerinevused.
(9)

Määruse (EÜ) nr 1466/97 alusel stabiilsusprogrammile antud hinnangu põhjal on nõukogu seisukohal, et programmis esitatud eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on realistlik. Eelkõige on stabiilsusprogrammi stsenaarium 2013. aastaks väga sarnane komisjoni talituste 2013. aasta kevadprognoosiga, samal ajal kui 2014. aasta puhul on see veidi optimistlikum. Keskpika perioodi puudujäägi prognooside tegemisel lähtutakse veidi optimistlikumast majanduskasvu stsenaariumist, mille puhul majanduskasv on potentsiaalsest majanduskasvust suurem. Stabiilsusprogrammis visandatud eelarvestrateegia eesmärk on vähendada eelarvepuudujääki 0,8 %-st SKPst 2012. aastal 0,6 %-ni SKPst 2014. aastal. Kuid programmi lõpuaastateks ennustatakse eelarvepuudujäägi suurenemist 1,3 %-ni SKPst nii aastal 2015 kui ka 2016. See on tingitud elektrooniliste teenustega seonduvate uute käibemaksueeskirjade kehtestamisest, mis jõustuvad 1. jaanuaril 2015. Kõnealuste eeskirjade kohaselt kantakse e-kaubandustegevuselt teenitud käibemaksutulud üle tarnija asukohariigist kliendi elukohariiki. Ametiasutuste hinnangul vähendab uute eeskirjade mõju käibemaksutulusid 1,4 % võrra SKPst. Valitsus on juba teada andnud käibemaksu standardmäära tõstmisest, et tulude vähenemist osaliselt korvata. Stabiilsusprogrammiga kinnitatakse varasemat keskpika perioodi eelarve-eesmärki, milleks on struktuurne ülejääk 0,5 % SKPst. Keskpika perioodi eesmärk vastab stabiilsuse ja kasvu pakti nõuetele. Lätudes nii komisjoni talituste 2013. aasta kevadprognoosist kui ka stabiilsusprogrammiga ette nähtud (ümberarvutatud) struktuursest eelarvepositsioonist, peaks Luksemburg 2012. aastal saavutama struktuurse ülejäägi 0,1 % SKPst, mis jääb alla keskpika perioodi eesmärgile, ning 2013. aastal saavutama ka oma keskpika perioodi eesmärgi. Samas ennustatakse, et Luksemburg kaugeneb 2014. aastast alates taas oma keskpika perioodi eesmärgist 0,3 % võrra SKPst ning aastatel 2015 ja 2016 isegi rohkem. Riigi ametiasutused on korranud oma eesmärki pöörduda keskpika perioodi eesmärgi juurde tagasi hiljemalt 2017. aastal, et saavutada suurem manööverdamisruum. Valitsemissektori koguvõlg, mis 2012. aastal oli 20,8 % SKPst, jääb tublisti allapoole aluslepingus sätestatud kontrollväärtust.
Määruse (EÜ) nr 1466/97 alusel lähenemisprogrammile antud hinnangu põhjal on nõukogu seisukohal, et programmis esitatud eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on usutav ja üldjoontes kooskõlas komisjoni talituste 2013. aasta kevadprognoosis esitatud hinnanguga. Alates 2009. aastast toimunud eelarve ulatusliku konsolideerimise tulemusena on valitsemissektori eelarve puudujääk aastaks 2012 vähenenud 3,2 %-ni SKP-st, mida peetakse piisavaks, et tühistada ülemäärase eelarvepuudujäägi otsus, võttes arvesse süsteemse pensionireformi kulusid. Eelarvepuudujäägi vähenemine põhines mingil määral ka stabiilsel majanduskasvul ja kulutuste ajutisel külmutamisel. Lähenemisprogrammis on keskpika perioodi eesmärk muudetud 0,5 %-lt – 1,0 %-le, kuid see on siiski vastavuses stabiilsuse ja kasvu pakti eesmärkidega.

Lähenemisprogrammis visandatud eelarvestrateegias seatakse sihiks täita keskpika perioodi eesmärk aastaks 2016. Lähtudes (ümberarvutatud) struktuursest eelarvepositsioonist, on iga-aastane liikumine keskpika perioodi eesmärgi täitmise poole, mida väljendatakse struktuurse positsiooni seisukohast, üle 0,5 % SKPst. Programmiperioodil järgitakse stabiilsuse ja kasvu pakti kulutuste sihttaset. Kohanduste tegemisel on raskuspunkt jäänud mõnevõrra perioodi algupoolde ja peamiselt tuginetakse kulutuste piiramisele, kuid ainult osaliselt toetavad seda konkreetsed meetmed, sealhulgas ühekordsed meetmed, mis on vahel täpsustamata. Komisjoni talituste 2013. aasta kevadprognoosi kohaselt on struktuurikohandus aastatel 2013 ja 2014 vastavalt 0,3 % ja 0,0 % SKP-st ning jääb seega allapoole nõutavat taset, mis on 0,5 % SKP-st. See seab kahtluse alla lähenemisprogrammi tulemuslikkuse kohandamise alal. Täiendavaid konsolideerimismeetmeid ei ole seni veel kindlaks määratud ning kaaluda tuleks struktuurseid reforme, sealhulgas üleminekut tulupõhistele meetmetele. Valitsemissektori võlatase on alla 60 % SKP-st: 2012. aastal oli see 40,7 % ja peaks programmiperioodi kestel mõnevõrra vähenema. Kui lähenemisprogrammis on prognoositud, et võlatase väheneb 2013. aastal 39,7 %-ni ja 2016. aastaks koguni 34,5 %-ni, siis komisjoni talituste 2013. aasta kevadprognoosi kohaselt peaks see 2013. aastal langema 40,1 %-ni SKP-st ning 2014. aastal 39,4 %-ni. Need erinevused on tingitud eelkõige sellest, et lähenemisprogrammis on eeldatud väiksemat eelarvepuudujääki.
(9)

Toote- ja tööturgude toimimise parandamiseks tuleks kogu euroalal teostada struktuurireforme. See võimaldaks parandada konkurentsivõimet, kiirendada kohandamist ja tagada ressursside püsiv ümberjaotamine. Lisaks aitavad struktuurireformid olulisel määral kaasa tasakaalustamisele ja finantsvõimenduse vähendamisele. Puudujäägiga liikmesriikide puhul võimaldab konkurentsivõime parandamine suurendada netoeksporti, mis omakorda soodustab orienteerumist tootlikumatel, vähem tööjõumahukatel avatud sektoritel põhinevale kasvumudelile ning toetab majanduse elavdamist ja võimaldab vähendada võlasuhet. Samal ajal peaksid jooksevkonto ülejäägiga liikmesriigid ellu viima reforme oma konkurentsivõime parandamiseks. See aitaks kaasa ressursside ümberjaotamisele ja soodustaks investeerimist suletud sektorites, mis toetaks majanduskasvu sisenõudluse suurendamise teel ning ühtlustaks kohandamist terve euroala ulatuses. Samal ajal avaldab kriis laias laastus asümmeetrilist mõju euroala liikmesriikide tööhõivele, mis on enim langenud liikmesriikides, kus sisenõudlus on vähenenud kõige rohkem ja kus jooksevkonto tasakaalustamatust on vähendatud kõige suuremal määral. Kuna tsükliline töötus ei ole märkimisväärselt ja kiiresti vähenenud, võib ilmneda hüstereesimõju, mille puhul töötus muutub krooniliseks ega olene otseselt palgataseme muutustest. Seetõttu on eriti oluline teostada struktuurireforme tööturul, et leevendada ohte, mis võivad kahjustada euroala sotsiaalset ühtekuuluvust ja majanduskasvu väljavaateid. Kirjutades 2. märtsil 2012 alla majandus- ja rahaliidu stabiilsuse, koordineerimise ja juhtimise lepingule, võtsid liikmesriigid endale kohustuse arutada eelnevalt ja vajaduse korral kooskõlastada omavahel riikide peamisi majandusreformide kavu selleks, et õppida parimatest tavadest, ning kohustuse teha tööd majanduspoliitika koordineerimise suurendamiseks. Selleks et stimuleerida vajalike meetmete võtmist ning innustada läbi viima reforme kooskõlas riigipõhiste soovitustega, peaks vastuvõetud meetmete rakendamise mõju jälgima ka eurorühm,
c)

„WHO-TEFid” on inimeste tervist ähvardavate ohtude hindamisel kasutatavad Maailma Terviseorganisatsiooni (WHO) toksilisusfaktorid, mis põhinevad 2005. aasta juunis Genfis toimunud Maailma Terviseorganisatsiooni (WHO) rahvusvahelise kemikaaliohutuse programmi (IPCS) ekspertide kohtumise järeldustel (Martin van den Berg et al., „The 2005 World Health Organization Re-evaluation of Human and Mammalian Toxic Equivalency Factors for Dioxins and Dioxin-like Compounds”. Toxicological Sciences 93(2), 223–241 (2006)).
(7)

On oluline, et sellest kohtuotsusest tehtaks kõik asjakohased järeldused, sest see on otsustava tähtsusega nende Euroopa Ühenduse kodanike jaoks, kes on kasutanud oma õigust liikuda vabalt teise liikmesriiki.
56.

Leitakse, et riigi reguleeriv asutus on kehtestanud punkti 48 alapunktis c ja punkti 49 alapunktis c osutatud majandusliku jäljendatavuse kohustused, kui ta lisab punktides a, b ja c loetletud elemendid – mille osas on konsulteeritud vastavalt direktiivi 2002/21/EÜ artiklile 7 – samasse lõppmeetmesse, millega riigi reguleeriv asutus otsustab loobuda hulgimüügitasandi reguleeritud juurdepääsuhindade kehtestamisest või säilitamisest järgmise põlvkonna juurdepääsuvõrgu hulgimüügisisendite puhul. a) Riigi reguleeriva asutuse kohaldatavat eelnevat majandusliku jäljendatavuse testi käsitlevad üksikasjad, mis sisaldavad vähemalt järgmisi näitajaid kooskõlas II lisas esitatud suunistega: i) arvesse võetud asjakohased järgneva turu kulud; ii) asjakohane kulustandard; iii) asjakohased reguleeritud hulgimüügisisendid ja asjakohased standardhinnad; iv) asjakohased jaemüügitooted ning v) asjakohane ajavahemik testi tegemiseks. b) Menetlus, mille alusel riigi reguleeriv asutus viib läbi eelneva majandusliku jäljendatavuse testi ning milles täpsustatakse, et riigi reguleeriv asutus võib alustada sellist menetlust omal algatusel või kolmanda isiku nõudmisel igal ajal, kuid hiljemalt kolm kuud pärast ajaomase jaemüügitoote turulelaskmist, ning viib testi läbi võimalikult kiiresti ja igal juhul vähemalt nelja kuu jooksul menetluse alustamisest. Menetluses peaks olema selgesõnaliselt öeldud, et riikide reguleerivate asutuste poolt punkti 48 alapunkti c ja punkti 49 alapunkti c alusel läbi viidav majandusliku jäljendatavuse test erineb hinnakruvitestist, mis võidakse eelnevalt läbi viia vastavalt konkurentsiõigusele, ega mõjuta seda testi. c) Parandusmeede, mille riigi reguleeriv asutus võtab vastu juhul, kui testi ei läbita, kasutades õigusraamistikuga ette nähtud jõustamisvahendeid eesmärgiga tagada nõuete järgimine, sealhulgas nõudes vajaduse korral, et märkimisväärse turujõuga ettevõtja käsitleks majandusliku jäljendatavuse küsimust vastavalt riigi reguleeriva asutuse suunistele ja tuginedes eelnevalt läbiviidud majandusliku jäljendatavuse testi tulemustele. Kui riigi reguleeriv asutus leiab, et jaemüügipakkumine, mida ei ole võimalik majanduslikult jäljendada, kahjustaks märkimisväärselt konkurentsi, peaks ta kasutama direktiivi 2002/20/EÜ artikli 10 kohaseid volitusi ja nõudma, et märkimisväärse turujõuga ettevõtja lõpetaks või peataks asjaomase jaemüügipakkumise kuni majandusliku jäljendatavuse nõude täitmiseni.
3.

Käesolevas soovituses kasutatakse järgmisi mõisteid: a) „kollektiivne õiguskaitse”– i) õiguslik mehhanism, mis võimaldab kahel või enamal füüsilisel või juriidilisel isikul või organisatsioonil, kellel on õigus esitada esindushagi, kollektiivselt nõuda ebaseadusliku tegevuse lõpetamist (keelava iseloomuga kollektiivne õiguskaitse); ii) õiguslik mehhanism, mis võimaldab kahel või enamal füüsilisel või juriidilisel isikul, kes väidavad, et nad on kannatanud massikahju, kollektiivselt nõuda kahju hüvitamist (kahju hüvitamisele suunatud kollektiivne õiguskaitse); b) „massikahju”– olukord, kus kaks või enam füüsilist või juriidilist isikut väidavad, et on kandnud kahju, mille põhjustas ühe või mitme füüsilise või juriidilise isiku sama ebaseaduslik tegevus; c) „kahju hüvitamise hagi”– hagi, millega esitatakse liikmesriigi kohtule kahju hüvitamise nõue; d) „esindushagi”– hagi, mille esitab esindusorganisatsioon, juhtumipõhiselt volitatud organisatsioon või riigiasutus kahe või enama sellise füüsilise või juriidilise isiku nimel ja arvel, kes väidavad, et neid ähvardab oht kannatada massikahju või et nad on kannatanud massikahju, kusjuures need isikud ei ole menetluse pooled; e) „kollektiivne järelhagi”– kollektiivhagi, mis esitatakse pärast seda, kui riigiasutus on teinud lõpliku otsuse, millega on tuvastatud, et liidu õigust on rikutud. Käesolevas soovituses on välja toodud ühised põhimõtted, mida tuleks kohaldada kõikide kollektiivse õiguskaitse mehhanismide suhtes, ning eraldi keelava iseloomuga kollektiivse õiguskaitse ja kahju hüvitamisele suunatud kollektiivse õiguskaitse kohta käivad põhimõtted.
(11)

Mitmes liikmesriigis on juba pikaajaline tava, et mõned või kõik erakonnad näitavad Euroopa Parlamendi valimissedelil, millisesse Euroopa tasandi erakonda nad kuuluma hakkavad. Selleks et teha Euroopa tasandi erakonnad kogu valimisprotsessi jooksul paremini märgatavaks, on tähtis, et kõik liikmesriigid toetaksid ja lihtsustaksid valijaskonnale teabe jagamist selle kohta, millisesse Euroopa tasandi erakonda liikmesriigi erakonnad kuuluksid. Muutmaks Euroopa Parlamendi valimised läbipaistvamaks, suurendades samal ajal Euroopa Parlamendi valimisprotsessis osalevate erakondade vastutust ja valijate usaldust sellesse protsessi, peaksid liikmesriikide erakonnad juba enne valimisi avalikustama, millisesse Euroopa tasandi erakonda nad kuuluksid. Lisaks erinevatele üritustele, nagu parteikongressid, on liikmesriikide erakondade valimiskampaania tõepoolest kõige õigem koht, kus see kuuluvus teatavaks teha ja seda reklaamida.
(9)

Hobused on ühtaegu nii toiduks tarvitatav kui ka toiduks mittetarvitatav liik. Fenüülbutasoon on veterinaarravim, mille kasutamine vastavalt komisjoni 22. detsembri 2009. aasta määrusele (EL) nr 37/2010 (mis käsitleb farmakoloogilisi toimeaineid ja nende liigitust loomsetes toiduainetes sisalduvate jääkide piirnormide järgi) (6) on lubatud ainult toiduks mittetarvitatavate loomade puhul. Seega hobused, keda ei peeta toidu tootmise eesmärgil ning keda on mõnes eluetapis ravitud fenüülbutasooniga, ei tohi sattuda toiduahelasse. Võttes arvesse pettust, mis on seotud teatavate toiduainete märgistusel hobuseliha sisalduse märkimata jätmisega, on asjakohane teha ennetavatel eesmärkidel kindlaks, kas fenüülbutasooniga ravitud hobuste toiduks mitte tarvitatav liha on jõudnud toiduahelasse.
(10)

Avaliku sektori tervishoiukulude ja pikaajalise hoolduse kulude tõhususe parandamisel on Saksamaal toimunud vähene edasiminek, vaatamata sellele, et on teatatud uutest algatustest. Kuigi nende eesmärk on parandada tervishoiu kulutõhusust, siis ei pruugi need plaanid olla piisavad kulude edasise suurenemise takistamiseks. Hiljuti vastu võetud pensionireformi eesmärk on parandada varajase pensionilemineku tingimusi (Rente mit 63) ja teatud rühmade pensioni suurust, kusjuures viimane hõlmab ka pensionilisa nendele, kes on üles kasvatanud enne 1992. aastat sündinud lapsed (Mütterrente). Reform lisab pingeid riikliku pensionisüsteemi jätkusuutlikkusele ning seda kavatsetakse rahastada suuremate pensioniskeemi sissemaksete arvel, mis avaldab negatiivset mõju aktiivse töötajaskonna kasutada olevale tulule. Reform võib negatiivselt mõjutada ka pensionisüsteemi teise ja kolmanda samba kasutuselevõttu. Saksamaa on hariduskulude suurendamisel vähe edasi liikunud; mõned edusammud on tehtud teadusuuringute kulude osas. Täiendavaid jõupingutusi tuleb teha kõikidel valitsustasanditel, et täita 2015. aastaks haridusele ja teadustegevusele mõeldud avaliku ja erasektori kogukulude eesmärk 10 % SKPst, ning veelgi julgemad järelmeetmed tuleb võtta, et jõuda järele kõige innovatiivsema majandusega riikidele. Saksamaa on viimastel aastatel suurendanud taristuinvesteeringuid ja nende edasiseks suurendamiseks on kavad olemas, ent vajalikud on siiski täiendavad jõupingutused.
2014. aasta stabiilsusprogrammis seatud eelarvestrateegia eesmärk on tagada ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamise jätkusuutlikkus ning saavutada keskpika perioodi eesmärk, milleks on viia struktuurne puudujääk 2017. aastaks 0,5 %-ni SKPst. Keskpika perioodi eesmärk on stabiilsuse ja kasvu paktis nõutust rangem. Slovakkia valitsemissektori eelarvepuudujääki vähendati 2013. aastal jätkusuutlikult alla 3 % SKPst. 2014. aasta struktuurse eelarvepositsiooni kavandatud (ümberarvutatud) muutus osutab sellele, et Slovakkia kaldub märkimisväärselt kõrvale keskpika perioodi eesmärgi saavutamise kohandamiskavast. 2015. aastaks kavandatav paranemine 0,3 % SKPst oleks stabiilsuse ja kasvu pakti eeskirjadega kooskõlas. Edasistel aastatel ei suuda stabiilsusprogramm tagada adekvaatset kohandamist keskpika perioodi eesmärgi suunas. Kulutused kasvavad kiirusega, mis vastab nii 2014. kui ka 2015. aasta kulueesmärgile. Stabiilsusprogrammis on ette nähtud, et põhiosa konsolideerimisest keskpika perioodi eesmärgi saavutamiseks tehakse aastatel 2016 ja 2017. Keskpika perioodi eesmärgi saavutamise kohandamiskava sisaldab üldiselt riske seoses stabiilsuse ja kasvu pakti nõuete täitmisega. Stabiilsusprogrammis on ette nähtud valitsemissektori võla jäämist alla kontrollväärtuse, milleks on 60 % SKPst kogu programmiperioodi vältel. Stabiilsusprogrammi eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium, mille on kinnitanud sõltumatu organ (makromajanduslike prognooside komitee), on usutav.

Meetmed, mille ulatus on juba kindlaks määratud, ei taga ametiasutuste kinnitatud eelarve-eesmärkide saavutamist. Lisaks sellele ei ole kõiki tulumeetmeid piisavalt täpsustatud ning keskvalitsuse kulusäästureforme ähvardavad rakendamisega seotud ohud, samal ajal kui avaliku sektori palgakulud ei pruugi vastata eelarvelistele näitajatele, nagu on juhtunud ka varem. Teisest küljest ei ole stabiilsusprogrammis esitatud näitajates võetud seni arvesse kodumaise võlapiduri rakendumisest tulenevaid sääste. Komisjoni talituste 2014. aasta kevadprognoosi kohaselt, kus on arvesse võetud võlapidurist tingitud kulusäästude mõju, peaks kõrvalekalle kohandamiskavast 2014. aastal olema stabiilsusprogrammis prognoositust väiksem ning samal ajal prognoositakse 2015. aastal piisavat struktuurilist kohandamist, nii et kulueesmärk täidetakse nii 2014. kui ka 2015. aastal.