ET Euroopa Liidu Teataja L 73/1

KOMISJONI RAKENDUSMÄÄRUS (EL) 2016/387,

17. märts 2016,

millega kehtestatakse lõplik tasakaalustav tollimaks Indiast pärit keragrafiitmalmist (kõrgtugevast malmist) torude impordi suhtes

EUROOPA KOMISJON,

võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,

võttes arvesse nõukogu 11. juuni 2009. aasta määrust (EÜ) nr 597/2009 kaitse kohta subsideeritud impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed (1) (edaspidi „alusmäärus”) eriti selle artiklit 15,

ning arvestades järgmist:

1. MENETLUS

1.1. Algatamine

(1) 11. märtsil 2015 algatas Euroopa Komisjon (edaspidi „komisjon”) nõukogu alusmääruse artikli 10 alusel subsiidiumidevastase uurimise seoses Indiast (edaspidi „vaatlusalune riik”) pärit keragrafiitmalmist (kõrgtugevast malmist) torude impordiga liitu. Komisjon avaldas algatamisteate (edaspidi „algatamisteade”) Euroopa Liidu Teatajas (2),

(2) Komisjon algatas uurimise vastavalt kaebusele, mille esitas 26. jaanuaril 2015 Saint-Gobain PAM Group (edaspidi „kaebuse esitaja”) tootjate nimel, kelle toodang moodustab rohkem kui 25 % liidu keragrafiitmalmist torude kogutoodangust. Kaebus sisaldas esmapilgul usutavaid tõendeid subsideerimise ja sellest tuleneva olulise kahju kohta, mida peeti uurimise algatamiseks piisavaks.

(3) Enne menetluse algatamist ja kooskõlas alusmääruse artikli 10 lõikega 7 teatas komisjon India valitsusele, et oli saanud korralikult dokumenteeritud kaebuse, milles väideti, et subsideeritud keragrafiitmalmist torude import Indiast põhjustas olulist kahju liidu tootmisharule. India valitsusel paluti osaleda konsultatsioonidel, et selgitada kaebuses kirjeldatud olukorda ja jõuda üksmeelsele lahendusele. India valitsus nõustus osalema konsultatsioonidel, mis seejärel ka toimusid. Konsultatsioonide käigus vastastikuse kokkuleppeni ei jõutud.

1.2. Järgnenud menetlus

(4) Seejärel teatas komisjon kõikidele huvitatud isikutele olulistest faktidest ja kaalutlustest, mille põhjal ta kavatses kehtestada Indiast pärit keragrafiitmalmist torude liitu suunatud impordi suhtes lõpliku tasakaalustava tollimaksu. Lisaks andis endast teada ja esitas märkused India tootja Tata Metaliks DI Pipes Limited (edaspidi „Tata”).

(5) Kõigile isikutele anti võimalus esitada märkusi avalikustamise kohta kindlaksmääratud ajavahemiku jooksul.

(6) 28. jaanuaril 2016 toimus äriühingu Electrosteel Castings Limited taotlusel ärakuulamine kaubandusmenetluses ärakuulamise eest vastutava ametniku juures.

1.3. Paralleelne dumpinguvastane menetlus

(7) Komisjon avaldas 20. detsembril 2014Euroopa Liidu Teatajas teate (3) dumpinguvastase menetluse algatamise kohta Indiast pärit keragrafiitmalmist (kõrgtugevast malmist) torude impordi suhtes; teade avaldati kooskõlas nõukogu määrusega (EÜ) nr 1225/2009 (4) (edaspidi „alusmäärus”).

(8) Komisjon kehtestas 18. septembril 2015 komisjoni rakendusmäärusega (EL) nr 2015/1559 (5) ajutise dumpinguvastase tollimaksu Indiast pärit keragrafiitmalmist torude impordi suhtes. Selle uurimise lõplikud järeldused esitatakse eraldi määruses (6).

(9) Käesoleva subsiidiumidevastase uurimise ja paralleelse dumpinguvastase uurimise käigus läbiviidud kahju, põhjusliku seose ja liidu huvide analüüsid on mutatis mutandis samasugused, kuna liidu tootmisharu määratlus, tüüpilised liidu tootjad ning uurimisperiood on mõlema uurimise puhul samad.

1.4. Huvitatud isikud

(10) Algatamisteates kutsus komisjon huvitatud isikuid uurimises osalemiseks komisjoniga ühendust võtma. Lisaks teatas komisjon uurimise algatamisest eraldi kaebuse esitajatele, teistele teadaolevatele liidu tootjatele, teadaolevatele eksportivatele tootjatele ning India ametiasutustele, teadaolevatele importijatele, tarnijatele ja kasutajatele, kauplejatele, samuti teistele teadaolevalt asjassepuutuvatele ühendustele ja kutsus neid üles osalema.

(11) Huvitatud isikutel oli võimalus esitada uurimise algatamise kohta märkusi ning taotleda komisjonilt ja/või kaubandusmenetluses ärakuulamise eest vastutavalt ametnikult enda ärakuulamist. Ükski huvitatud isikutest ei taotlenud ärakuulamist algatamise kohta märkuste esitamiseks.

1.5. Väljavõtteline uuring

(12) Komisjon andis algatamisteates teada, et ta võib teha huvitatud isikute väljavõttelise uuringu vastavalt alusmääruse artiklile 27.

1.5.1. Liidu tootjate ja importijate väljavõtteline uuring

(13) Liidu tootjate väljavõtteline uuring ei olnud vajalik. Vaatlusalust toodet toodavad liidus ainult kolm äriühingut või kontserni ja uurimisega koostööd tegid nendest kaks, kelle toodang moodustab ligikaudu 96 % liidu kogutoodangust.

(14) Selleks et otsustada, kas sõltumatute importijate väljavõtteline uuring on vajalik, ning vajaduse korral moodustada valim, palus komisjon, et sõltumatud importijad esitaksid algatamisteates nimetatud teabe. Algatamisteates sätestatud tähtaja jooksul ei teatanud endast ükski sõltumatu importija.

1.5.2. India eksportivate tootjate väljavõtteline uuring

(15) Selleks et otsustada, kas väljavõtteline uuring on vajalik, ning vajaduse korral moodustada valim, palus komisjon kõigil India eksportivatel tootjatel esitada algatamisteates nimetatud teave. Lisaks palus komisjon India Vabariigi esindusel Euroopa Liidu juures teha kindlaks muud eksportivad tootjad, kes võiksid olla huvitatud uurimises osalemisest, ja/või võtta nendega ühendust.

(16) Nõutud teabe esitasid kolm vaatlusaluse riigi eksportivat tootjat, kes nõustusid kuuluma valimisse. Nende arvele langes uurimisperioodil 100 % India ekspordist. Seetõttu otsustas komisjon, et väljavõttelist uuringut ei ole vaja teha.

1.6. Küsimustiku vastused ja kontrollkäigud

(17) Küsimustikud saadeti kolmele India eksportivale tootjale või kontsernile, kolmele liidu tootjatele ja kasutajatele, kes andsid endast teada algatamisteates sätestatud tähtaja jooksul.

(18) Kolmest India eksportivast tootjast kaks esitasid küsimustiku vastused. Seetõttu leidis komisjon, et kolmas eksportiv tootja katkestas uurimise käigus koostöö.

(19) Koostööd tegevad liidu tootjad ja kasutajad nõustusid algatamisetapis, et teavet, mis kogutakse paralleelse dumpinguvastase uurimise käigus, võib käesolevas menetluses samuti kasutada. Lisaks nendele, kes olid endast juba paralleelse dumpinguvastase uurimise käigus teada andnud, esitasid teabe veel mitukümmend kasutajat.

(20) Komisjon kogus ja kontrollis kogu India eksportivate tootjate poolt esitatud teavet, mida pidas vajalikuks esialgseks subsideerimise kindlakstegemiseks. Kontrollkäigud tehti järgnevates äriühingutes: — Electrosteel Castings Ltd, Kolkata, India (edaspidi „ECL”); — Jindal Saw Limited, New Delhi, India (edaspidi „Jindal”).

1.7. Uurimisperiood ja vaatlusalune periood

(21) Subsideerimist ja kahju käsitlev uurimine hõlmas ajavahemikku 1. oktoobrist 2013 kuni 30. septembrini 2014 (edaspidi „uurimisperiood”). Kahju hindamise seisukohast oluliste suundumuste uurimine hõlmas ajavahemikku 1. jaanuarist 2011 kuni uurimisperioodi lõpuni (edaspidi „vaatlusalune periood”).

2. VAATLUSALUNE TOODE JA SAMASUGUNE TOODE

2.1. Vaatlusalune toode

(22) Vaatlusalune toode on India päritolu keragrafiitmalmist (kõrgtugevast malmist) torud (edaspidi „keragrafiitmalmist torud”), mis kuuluvad praegu CN-koodide ex 7303 00 10 ja ex 7303 00 90 alla. Need CN-koodid on esitatud üksnes teabe eesmärgil.

(23) Keragrafiitmalmist torusid kasutatakse joogiveega varustamiseks, reovee käitlemiseks ning põllumajandusmaa niisutamiseks. Vee transportimine keragrafiitmalmist torudes võib põhineda survel või lihtsalt gravitatsioonil. Torud jäävad vahemikku 60–2 000 mm ja on 5,5, 6, 7 või 8 meetrit pikad. Torude sisepind on üldjuhul kaetud tsemendi või muude materjalidega ning välispind tsingi, värvi või lindist mähisega. Peamised lõppkasutajad on kommunaalettevõtted.

(24) Jindal ja India valitsus väitsid, et keragrafiitmalmist torud, mis ei ole seest ega väljast kaetud (edaspidi „katmata torud”), tuleks vaatlusaluse toote hulgast välja arvata põhjusel, et sellised torud on pooltooted, millel on teistsugused füüsikalised, tehnilised ja keemilised omadused ning mida ei saa kasutada vee edasitoimetamiseks ilma täiendava töötluseta. Samuti ei ole katmata torud vaatlusaluse tootega omavahel vahetatavad ning neil on erinev lõppkasutusviis.

(25) Kaebuse esitaja vaidlustas selle väite ning väitis omalt poolt, et kõik keragrafiitmalmist torud, katmata või mitte, omavad ühesuguseid peamisi füüsikalisi, tehnilisi ja keemilisi omadusi ning neil on samasugune lõppkasutusviis. Kaebuse esitaja väitis veel, et seest ja väljast katmist loetakse viimistlemiseks, mis moodustab ainult kuni 20 % kogu keragrafiitmalmist torude tootmise kogumaksumusest, ja mis ei muuda keragrafiitmalmist toru põhiomadusi. Kaebuse esitaja rõhutas veel, et katmata torudel ei ole muud tegelikku funktsiooni või kasutusotstarvet lõpptarbija jaoks peale vee ja reovee edasitoimetamise ja neid ei müüda liidu turul ning need peavad tingimata olema enne kaubastamist kaetud ja vastama liidu standarditele. Lisaks kuuluvad katmata keragrafiitmalmist torud sama tollikoodi alla kui kaetud torud ning seega võib nende väljajätmine viia võimalikest tasakaalustusmeetmetest kõrvalehoidmiseni ja vähendada selliste meetmete mõju, võttes arvesse India eksportijate märkimisväärset suutlikkust teostada torude katmist liidus (ligikaudu 80 000 tonni aastas). Sellega seoses väitis kaebuse esitaja veel, et India katmata torude import on alates 2013. aastast märgatavalt suurenenud ning et 2015. aastal oli see kolm korda suurem kui 2013. aastal. Kaebuse esitaja arvates on tõenäoline, et selline suundumus jätkub.

(26) Uurimine on näidanud, et katmata torud ei oma tegelikku funktsiooni/kasutusotstarvet turu jaoks ja neid ei müüda sellisena liidu turul. Asjaomased torud peavad tingimata läbima edasise töötluse, st seest ja väljast katmise enne, kui nad muutuvad turustatavateks ja vastavateks ELi vee ja reovee edasitoimetamise kohta kehtivatele standarditele. Kui vastavus ELi standarditele ei ole tingimata otsustav tegur toote määratluse kindlaksmääramisel, siis see, et katmata toru tuleb enne selle kavandatud lõppkasutust täiendavalt töödelda, on tegur, mida ei saa jätta tähelepanuta, kui määratakse kindlaks, kas katmata toru on lõpptoode või pooltoode. Seepärast leiab komisjon, et keragrafiitmalmist katmata torusid tuleks käsitada pooleldi valmis keragrafiitmalmist torudena.

(27) Pooltooteid ja lõpptooteid võib sellegipoolest pidada üheks ja samaks tooteks, kui i) neil on samasugused põhiomadused ja ii) täiendavad töötlemiskulud ei ole märkimisväärsed (7). Ei vaidlustatud asjaolu, et seest ja väljast katmine lisab katmata torudele füüsikalise omaduse, mis annab neile torudele olulise põhiomaduse, mis on vajalik nende peamiseks kasutusotstarbeks liidu turul, nimelt vee ja reovee edasitoimetamiseks kooskõlas EL standarditega. Lisaks sellele ei vaidlustatud fakti, et katmata torude seest ja väljast katmise kulud moodustavad kuni 20 % keragrafiitmalmist torude tootmise kogukuludest. Sellest lähtuvalt tuleb täiendavat töötlust pidada oluliseks.

(28) Sellest tulenevalt ei saa pooleldi valmis, katmata keragrafiitmalmist torusid pidada üheks ja samaks tooteks valmis (seest ja väljast kaetud) keragrafiitmalmist torudega ning seepärast tuleks need vaatlusaluse toote määratlusest välja jätta.

(29) Komisjon ei leidnud, et katmata torude väljajätmine toote määratlusest tekitaks märkimisväärse kõrvalehoidmise ohu. Katmata torusid impordib ainult üks Jindaliga seotud äriühing, mille torude pinnakatmisvõimsus liidus on vastupidiselt kaebuse esitaja väitele piiratud. Komisjoni kontrollitud andmete kohaselt on äriühingu tegelik võimsus ligikaudu 15 000 tonni aastas. Kuigi katmata torude import Indiast paistab olevat pärast uurimisperioodi kasvanud, on selle maht kaebuse esitajalt saadud andmete kohaselt endiselt tagasihoidlik (vähem kui 10 000 tonni 2015. aastal) Arvestades seotud äriühingu piiratud pinnakatmisvõimsust liidus ja lähiaastate kehtivat äriplaani katmata torude osas (15 000–21 000 tonni aastaks 2017), ei ole tõenäoline, et kõnealune tootmiskoht võidakse muuta väravaks, kustkaudu hakkab saabuma massiliselt katmata torusid ainsa eesmärgiga need seal katta, et vältida viimistletud torudele liidus kehtestatud tollimaksu, mis võiks tekitada probleemi alusmääruse artikli 23 kohaselt.

(30) Jindal taotles ka, et keragrafiitmalmist ääriktorud tuleks toote määratlusest välja jätta.

(31) Erinevalt katmata torudest on ääriktorud keragrafiitmalmist torud, mis on lõplikult viimistletud sisemise ja välimise kattekihiga. Seetõttu sobivad ääriktorud vee ja reovee edasitoimetamiseks ilma täiendava töötluseta. Põhiolemuselt on need täispikkuses keragrafiitmalmist torudest pikkusesse lõigatud ja äärikutega varustatud torud, mis ühendatakse poltide ja mutrite abil, samal ajal kui teised keragrafiitmalmist torud ühendatakse liitmikega. Pikkusesse lõikamiseks ja äärikute lisamiseks tehtava töötlemise kulu ei saa pidada kuluks keragrafiitmalmist torude põhiomaduste muutmise eest, mis on vee ja reovee edasitoimetamine, või oluliseks töötlemiskuluks. Seepärast, kuigi teatud täiendav töötlemine on vajalik, et keragrafiitmalmist torudest äärikutega varustatud torusid toota, leidis komisjon, et need on üks ja sama toode ning väljajätmise taotlus lükatakse tagasi.

(32) Eespool toodud kaalutlusi silmas pidades määratletakse vaatlusalune toode lõplikult kui keragrafiitmalmist (kõrgtugevast malmist) torud („keragrafiitmalmist torud”), mille hulka ei kuulu sisemise ja välise kattekihita keragrafiitmalmist torud („katmata torud”), mis pärinevad Indiast ja kuuluvad CN-koodide ex 7303 00 10 ja ex 7303 00 90 alla.

2.2. Samasugune toode

(33) Uurimine näitas, et eespool määratletud vaatlusalune toode, mis on toodetud ja mida müüakse Indias ja toode, mis on toodetud ja mida müüakse liidus, omavad samasuguseid füüsikalisi, keemilisi ja tehnilisi omadusi ning on seetõttu samasugused tooted alusmääruse artikli 2 punkti c tähenduses.

3. SUBSIDEERIMINE

(34) Kaebuses esitatud teabe ning India valitsuse ja eksportivate tootjate poolt komisjoni küsimustikule antud vastuste põhjal uuriti järgmiseid subsideerimistavasid ja seonduvaid erimeetmeid (kavasid), mis väidetavalt hõlmasid subsiidiume: I. Otsene rahaülekanne ja potentsiaalne otsene rahaülekanne (alusmääruse artikli 3 lõike 1 punkti a alapunkt i) — India riigipanga laenugarantiid — terasearengufondi poolt garanteeritud laenud — uurimis- ja arendustegevuse edendamine raua- ja terasesektoris — maa omandamise protsessi hõlbustamine (Rajasthani osariik) — tollimaksu tagastamise kava II. Tavaliselt laekuvad tulud, millest valitsus loobub või jätab need sisse nõudmata (alusmääruse artikli 3 lõike 1 punkti a alapunkt ii) — ekspordisuunitlusega üksuste kava — sihttoodete kava — sihtturgude kava — tollimaksuvaba impordi lubade kava — kapitalikaupade ekspordisoodustuste kava — eellubade kava — ekspordi edendamise toetuskava — käibemaksust vabastamine või selle vähendamine (Gujarati valitsus) III. Kaupade või teenuste pakkumine tegelikust maksumusest väiksema tasu eest (alusmääruse artikli 3 lõike 1 punkti a alapunkt iii) — enda tarbeks kaevandamise õiguste andmine (kivisüsi) — enda tarbeks kaevandamise õiguste andmine (rauamaak) — maa andmine (Rajasthani osariik) — rauamaagi ekspordimaks

3.1. Kavad, mille suhtes ei leitud tõendeid subsideerimise kohta

3.1.1. Kavad, mis ei andnud äriühingutele soodustusi

— India riigipanga laenugarantiid

(35) Kaebuse esitaja väitis, et India valitsus on varem andnud laenugarantiisid terasesektori tootjatele India riigipanga kaudu. Saadav kasu on väidetavalt garanteeritud laenu eest makstava summa ja selle summa vahe, mis oleks sarnase, ilma valitsuse garantiita laenu puhul makstud. Subsiidium koosneb väidetavalt järgmise kahe intressi või preemia summa vahest: summa, mida äriühing oleks pidanud laenu eest maksma, kui see oleks saadud võrreldava kommertslaenuna, ning summa, mida ta tegelikult maksis, tänu asjaolule, et laen oli India valitsuse poolt garanteeritud.

(36) Kõnealused kaks India eksportivat tootjat said laene mitmetelt pankadelt, kaasa arvatud India riigipangalt. India valitsus neid laene siiski ei garanteerinud. Lisaks olid ka intressimäärad kooskõlas turutingimustega, mille alusel teised pangad pakuvad samasuguseid laene.

(37) Seetõttu ei leidnud komisjon asjaomase kava puhul tõendeid uurimisperioodil toimunud subsideerimise kohta.

— Terasearengufondi poolt garanteeritud laenud

(38) Kaebuse esitaja väitis, et India valitsus annab raua- ja terasesektorile laene uurimis-ja arendusprojektide finantseerimiseks terasearengufondi kaudu. Saadav kasu väidetakse olevat terasearengufondist saadavate laenude intressi ja selle intressi vahe, mida oleks nõutud turutingimustel antava kommertslaenu eest.

(39) Kõnealused kaks India eksportivat tootjat ei saanud uurimisperioodil laene terasearengufondist.

(40) Seetõttu ei leidnud komisjon asjaomase kava puhul tõendeid uurimisperioodil toimunud subsideerimise kohta.

— Uurimis- ja arendustegevuse edendamine raua- ja terasesektoris

(41) Kaebuse esitaja väitis, et India valitsus annab raua- ja terasesektorile laene uurimis-ja arendusprojektide edendamiseks. Väidetavalt vastab saadava kasu summa saadud rahaliste vahendite summale (50 % kuludest uurimis- ja arendusprojektidele).

(42) Kõnealused kaks India eksportivat tootjat ei saanud uurimisperioodil rahalisi vahendeid asjaomase kava raames.

(43) Seetõttu ei leidnud komisjon asjaomase kava puhul tõendeid uurimisperioodil toimunud subsideerimise kohta.

— Maa omandamise protsessi hõlbustamine ning maa pakkumine tegelikust maksumusest soodsama tasu eest (Rajasthani osariik)

(44) Kaebuse esitaja väitis, et ühel India eksportival tootjal oli õigus taotleda kõnealuse kava raames soodustust. Kõnealune kava seisneb maaostu hõlbustamises projektide puhul, mille planeeritavad investeeringud on üle 1 miljardi ruupia, ja tingimusel, et 25 % maast ostab arendaja ise. Saadav kasu seisneb väidetavalt selles, et Rajasthani valitsus maksab ülejäänud 75 % maa hinnast.

(45) Kõnealused kaks India eksportivat tootjat ei saanud uurimisperioodil rahalisi vahendeid asjaomase kava raames.

(46) Seetõttu ei leidnud komisjon asjaomase kava puhul tõendeid uurimisperioodil toimunud subsideerimise kohta.

— Ekspordisuunitlusega üksuste kava

(47) Kaebuse esitaja väitis, et vaatlusalust toodet eksportivatel tootjatel on õigus taotleda kõnealuse kava raames toetust ning tuleb eeldada, et nad taotlesid kõnealust toetust, kuna nad ekspordivad suurema osa oma toodangust.

(48) Äriühingul, kes on registreeritud ekspordisuunitlusega ettevõttena, on õigus taotleda mitmeid maksuvabastusi ja/või hüvitisi. Saadavaks kasuks peetakse summat, mis valitsusel jäi tuluna saamata.

(49) Kõnealused kaks India eksportivat tootjat ei olnud uurimisperioodil ekspordisuunitlusega ettevõttena registreeritud.

(50) Seetõttu ei leidnud komisjon asjaomase kava puhul tõendeid subsideerimise kohta uurimisperioodil.

— Sihtturgude kava

(51) Kaebuse esitaja väitis, et vaatlusaluse toote eksportivad tootjad on krediidikõlblikud kõnealuse kava alusel, mille raames on õigus taotleda tollimaksukrediiti teatud protsendi ulatuses teatud riikidesse lähetatava ekspordi FOB-väärtusest. Tollimaksukrediiti võib kasutada imporditollimaksude tasumiseks ja seega vastab saadav kasu summale, mis valitsusel jäi tuluna saamata.

(52) Kõnealused kaks India eksportivat tootjat ei saanud uurimisperioodil tollimaksukrediiti asjaomase kava raames.

(53) Seetõttu ei leidnud komisjon asjaomase kava puhul tõendeid subsideerimise kohta uurimisperioodil.

— Tollimaksuvaba impordi lubade kava

(54) Kaebuse esitaja väitis, et vaatlusalust toodet eksportivad tootjad on toetuskõlblikud kõnealuse kava alusel, mis võimaldab tollimaksuvabalt importida sisendeid, kütust, naftat, energiaallikaid ja katalüsaatorit, mida kasutatakse tootmisprotsessi sisendina, eeldusel, et teatud tingimused on täidetud. Saadavaks kasuks peetakse summat, mis valitsusel jäi tuluna saamata.

(55) Kõnealused kaks India eksportivat tootjat ei saanud uurimisperioodil asjaomase kava raames kasu.

(56) Seetõttu ei leidnud komisjon asjaomase kava puhul tõendeid subsideerimise kohta uurimisperioodil.

— Eellubade kava

(57) Kaebuse esitaja väitis, et vaatlusalust toodet eksportivad tootjad on toetuskõlblikud kõnealuse kava alusel, mis võimaldab maksuvabalt importida sisendmaterjale konkreetse toote või tootekategooria või vahesaaduste tootmiseks, mis eksporditakse või mida peetakse eksporditavateks. Saadavaks kasuks peetakse summat, mis valitsusel jäi tuluna saamata.

(58) Kõnealused kaks India eksportivat tootjat ei saanud uurimisperioodil asjaomase kava raames kasu.

(59) Seetõttu ei leidnud komisjon asjaomase kava puhul tõendeid subsideerimise kohta uurimisperioodil.

— Ekspordi edendamise toetuskava

(60) Kaebuse esitaja väitis, et vaatlusalust toodet eksportivad tootjad on toetuskõlblikud kõnealuse kava alusel, mis on sarnane sihtturgude kavaga, ja mille raames on õigus taotleda tollimaksukrediiti teatud protsendi ulatuses täiendavast kasvust majandusaastal 2012–2013 võrreldes majandusaastaga 2011–2012. Tollimaksukrediiti võib kasutada imporditollimaksude tasumiseks ja seega vastab saadav kasu summale, mis valitsusel jäi tuluna saamata.

(61) Kõnealused kaks India eksportivat tootjat ei saanud uurimisperioodil asjaomase kava raames kasu.

(62) Seetõttu ei leidnud komisjon asjaomase kava puhul tõendeid subsideerimise kohta uurimisperioodil.

— Käibemaksust vabastamine või selle vähendamine (Gujarati valitsus)

(63) Kaebuse esitaja väitis, et üks vaatlusalust toodet eksportiv tootja (kes tegutseb Gujaratis) on toetuskõlblik, ning on tõenäoliselt saanud kasu asjaomase kava alusel, mis võimaldab saada käibemaksuvabastust nende kaupade ostult, mida kasutatakse ekspordiga seoses. Väidetavalt kujutab maksuvabastus endast rahalist toetust, kuna see vähendab valitsuse käibemaksutulu. Saadav kasu vastab summale, mis valitsusel jäi tuluna saamata.

(64) Kõnealused kaks India eksportivat tootjat ei saanud uurimisperioodil vaatlusaluse toote jaoks asjaomasest kavast kasu.

(65) Seetõttu ei leidnud komisjon asjaomase kava puhul tõendeid subsideerimise kohta uurimisperioodil.

3.1.2. Enda tarbeks kivisöe ja rauamaagi kaevandamise õiguste andmine

(66) Kaebuse esitaja väitis, et India valitsus pakub terasetootjatele kaupu, pakkudes neile rauamaaki ja kivisütt enda tarbeks kaevandamise õiguste andmise kaudu (st õigusi, mille alusel terasetootjad võisid kaevandada rauamaaki ja kivisütt nende oma sisekasutuseks).

(67) Kaebuse esitaja viitas kohalduvatele India rauamaagi ja kivisöe kaevandamist käsitletavatele õigusaktidele, k.a viimastele arengutele, ja mainis, et mõned India vaatlusaluse toote tootjad omavad oma kaevandusi.

(68) Kaebuse esitaja väitis, et enda tarbeks rauamaagi kaevandamine on faktiliselt konkreetse iseloomuga, kuna see õigus on antud vaid piiratud arvule ettevõtetele, nagu näiteks terasetootjatele, ning et enda tarbeks kivisöe kaevandamine on juriidiliselt konkreetse iseloomuga, kuna kivisöe jaotamisel eelistatakse terasetootjaid, kelle aastane tootmisvõimsus on üle ühe miljoni tonni.

(69) Kaebuse esitaja väitis, et enda tarbeks kivisöe kaevandamise lubadest saadav India vaatlusaluse toote tootjate kasu on kaevandamisloa eest makstud tasu ning kaevandamise ja nõutud kvaliteeditasemel rafineerimise kogumaksumuse ja selle summa vahe, mis on võrdlustasemeks võetava Austraalia koksisöe CIF-hind India sadamas.

(70) Enda tarbeks rauamaagi kaevandamise lubadest saadava kasu kohta väitis kaebuse esitaja, et seda kasu tuleks hinnata: kas i) võttes arvesse maailmaturul rauamaagi ostmiseks valdavalt kehtivaid tingimusi kooskõlas alusmääruse artikli 6 lõike d punktiga ii, või ii) võttes aluseks Indias valdavalt kehtivaid tingimusi, mida on kohandatud arvestades rauamaagi ekspordimaksu mõju, kuna see on tegur, mis kahjustab normaalseid turutingimusi.

(71) Kaebuse esitaja märkis, et Ameerika Ühendriikide kaubandusministeerium uuris enda tarbeks rauamaagi kaevandamise programmi ja enda tarbeks kivisöe kaevandamise programmi ning võttis mitmete uurimiste käigus tasakaalustusmeetmeid teatava Indiast pärit kuumvaltsitud süsinikterasest lehtmaterjali impordi suhtes.

(72) India valitsus esitas mineraalide kontsessioonide menetlemise ja taotlejatele andmise õiguslikud alused: — Kaevanduste ja mineraalide arendamise ja reguleerimise (MMDR) muudetud seadus nr 67, 1957 — MMDRi muudatuse tegemist korraldav seadus nr 3, 2015 — Kaevandamiskontsessioonide eeskirjad (MCR), 1960 — Mineraalide konserveerimise ja arendamise eeskirjad (MCDR), 1988 — Kivisöemaardlaid hõlmavate piirkondade omandamise ja arendamise seadus, 1957 — Kivisöekaevanduste (natsionaliseerimise) seadus, 1973 — Kivisöekaevanduste (erisätete) teine määrus, 2014 — Kivisöekaevanduste võistupakkumise muutmise eeskirjad, 2012

(73) India valitsus selgitas, et rauamaagisektor on Indias alati olnud avatud turg, ja et kivisöe turg muudeti avatuks alates 2000. aasta jaanuarist.

(74) Ühele kahest India eksportivast tootjast anti rauamaagi kaevandamisõigused (ent mitte kivisöe). Siiski ei kasutata asjaomasest kaevandusest kaevandatud rauamaaki (kuna selle rauasisaldus on madal) vaatlusaluse toote tootmiseks, vaid kontserni teiste toodete tootmiseks. Kõnealune tootja ostis vaatlusaluse toote tootmiseks rauamaaki India sõltumatutelt tarnijatelt.

(75) Teisele India eksportivale tootjale anti kivisöe kaevandamisõigused (ent mitte rauamaagi). Kuna kivisöe iga-aastased kaevandamismahud ei olnud piisavad tema vajaduste jaoks, ostis kõnealune tootja kivisütt ka Austraalia sõltumatutelt tarnijatelt.

(76) Kõnealune eksportiv tootja näitas, et tulenevalt India ülemkohtu 2014. aasta otsusest on kõik varem antud kivisöe kaevandamise õigused tühistatud ning Indias toimib võistupakkumise kord kivisöe kaevandamise õiguste hankimiseks. Seepärast ei hangi kõnealune tootja kivisütt enam enda tarbeks kaevandamise õiguse alusel. Lisaks näitas kõnealune eksportiv tootja, et India valitsuse poolt kehtestatud uue kaevandamisõiguste andmise korra alusel ei ole tal ametlikult õigust kaevandamisõigusi saada asjaomase korraga seotud piirangute tõttu.

(77) Seetõttu ei ole komisjonil rohkem tarvis kõnealust kava analüüsida.

3.2. Kavad, mille suhtes leiti tõendeid subsideerimise kohta

3.2.1. Sihttoodete kava

a) Õiguslik alus

(78) Sihttoodete kava detailne kirjeldus on esitatud väliskaubanduspoliitika kava Foreign Trade Policy (FTP) 2009–2014 lõikes 3.15 ning menetlusjuhendi Handbook of Procedure (HoP) 2009–2014 lõikes 3.9.

b) Toetuskõlblikkus

(79) Väliskaubanduspoliitika kava 2009–2014 lõike 3.15.2 kohaselt on selle kava alusel toetuskõlblikud HoP 2009–2014 I köite lisas 37D nimetatud toodete eksportijad.

c) Praktiline rakendamine

(80) Käesoleva kava alusel on HoP lisas 37D loetletud toodete ekspordi puhul õigus taotleda tollimaksukrediiti 2 % FOB-väärtuse ulatuses. 2012. aastal suurendati keragrafiitmalmist torude tollimaksukrediidi määra 5 %ni. Seega on keragrafiitmalmist torud toetuskõlblikud tollimaksukrediidi taotlemiseks.

(81) Sihttoodete kava alusel antav tollimaksukrediit on vabalt ülekantav ja kehtib 24 kuu jooksul alates vastava krediidisertifikaadi väljastamise kuupäevast. Seda krediiti võib seejärel kasutada mis tahes sisendite või kauba, sealhulgas kapitalikaupade imporditollimaksude tasumiseks.

(82) Krediidisertifikaat väljastatakse pärast ekspordi toimumist või kauba lähetamist punktis, mille kaudu eksport toimub. Kui taotleja esitab ametiasutustele koopiad kõigist asjakohastest ekspordidokumentidest (nt eksporditellimus, faktuurarved, saatearved, panga sertifikaadid), ei ole India valitsusel enam tollimaksukrediidi andmise üle otsustusõigust.

(83) Mõlemad äriühingud kasutasid uurimisperioodil kõnealust kava.

d) Järeldused sihttoodete kava kohta

(84) Sihttoodete kava pakub subsiidiume alusmääruse artikli 3 lõike 1 punkti a alapunkti ii ja artikli 3 lõike 2 tähenduses. Sihttoodete kava kohane krediit on India valitsuse rahaline toetus, sest krediiti kasutatakse hiljem imporditollimaksude tasumiseks, mistõttu vähenevad India valitsuse tulud, mille ta muidu maksmisele kuuluvatest tollimaksudest saaks. Pealegi toob sihttoodete kava raames antav tollimaksukrediit eksportijale kasu, sest see suurendab tema likviidsust.

(85) Peale selle sõltub sihttoodete kava juriidiliselt eksporditegevusest ja seepärast peetakse seda konkreetseks ja tasakaalustatavaks vastavalt alusmääruse artikli 4 lõike 4 esimese lõigu punktile a.

(86) Kõnealust kava ei saa pidada lubatavaks tollimaksu tagastussüsteemiks ega asendamise puhul kasutatavaks tagastussüsteemiks alusmääruse artikli 3 lõike 1 punkti a alapunkti ii tähenduses. See ei vasta alusmääruse I lisa punktis i, II lisas (tagastussüsteemi määratlus ja eeskirjad) ja III lisas (asendamise puhul kasutatava tagastussüsteemi määratlus ja eeskirjad) sätestatud rangetele eeskirjadele. Eksportija ei ole tegelikult kohustatud tollimaksuvabalt imporditud kaupa tootmisprotsessis tarbima ning krediidisumma arvutamise aluseks ei ole tegelikult tarbitud sisendid. Ei ole kehtestatud süsteemi ega menetluskorda, mille alusel kindlaks teha, millist sisendit eksporditud kaupade tootmisprotsessis kasutatakse või kas on esinenud imporditollimaksude ülemäärast maksmist alusmääruse I lisa punkti i ning II ja III lisa tähenduses. Eksportijal on õigus saada sihttoodete kava alusel toetust sõltumata sellest, kas ta üldse impordib mingeid sisendeid. Toetuse saamiseks piisab, kui eksportija lihtsalt ekspordib kaupu, ilma et ta peaks tõendama sisendmaterjalide importimist. Seega on sihttoodete kava alusel õigus abi saada isegi eksportijatel, kes hangivad kõik sisendid kodumaalt ega impordi mingeid sisendina kasutatavaid kaupu. Veelgi enam, eksportija võib kasutada sihttoodete kava raames antavat tollimaksukrediiti kapitalikaupade importimiseks, kuigi kapitalikaupade suhtes ei kohaldata selliseid lubatavaid tollimaksu tagastamise süsteeme, nagu on sätestatud alusmääruse I lisa punktis i, kuna neid ei tarbita eksporditavate toodete tootmiseks.

e) Muudatused, mis kaasnesid uue väliskaubanduspoliitika kavaga 2015–2020

(87) Uue, viieks aastaks koostatud väliskaubanduspoliitika kavaga 2015–2020 võeti kasutusele uus India kaupade ekspordi kava (MEIS, Merchandise Exports from India Scheme), mis asendas rea eelnevaid kavasid, sh sihttoodete kava. Kuna sihttoodete kava ja India kaupade ekspordi kava toetuskõlblikkuse kriteeriumid on põhimõtteliselt ühesugused, on selge, et sihttoodete kava ei lõpetatud, vaid lihtsalt nimetati ümber ning sihttoodete kava alusel saadav kasu on endiselt kättesaadav uue kava alusel. Seetõttu on sihttoodete kava alusel saadavat kasu endiselt võimalik tasakaalustada.

(88) Pärast avalikustamist väitis ECL, et MEISi ei saa automaatselt pidada sihttoodete kava variandiks või asenduskavaks. Komisjon lükkas selle väite tagasi, kuna sihttoodete kava ja MEISi toetuskõlblikkuse kriteeriumid ja nendest kavadest kasu saajad on keragrafiitmalmist torude tootjate osas samad. India valitsus tunnistas oma küsimustiku vastustes ise, et sihttoodete kava on uude kavasse [MEIS] sulandatud (8). Seepärast lükati see väide tagasi.

(89) Siiski on kummagi kava alusel saadava kasu summad erinevad. India kaupade ekspordi kava raames pakutav tollimaksusoodustus on praegu 2 % ekspordi FOB-väärtusest (sihttoodete kava alusel oli see uurimisperioodil 5 %).

(90) Kaks India tootjat väitsid enne ja pärast lõplike järelduste avalikustamist, et asjaomane madalam väärtus peaks olema parameeter, mille alusel määrata kindlaks saadava kasu (kui see on olemas) summa, mida tasakaalustada. ECL viitas komisjoni dokumendile „Juhised subsiidiumisumma arvutamiseks tasakaalustavat tollimaksu käsitlevates uurimistes” (9) ja 1. näidisele, kus tuleb uurimisperioodi lõpuosa suhtes rakenduvat muudetud soodustust rakendada „juhul, kui muudatus on alalise iseloomuga”. Selle väite esitas pärast lõplike järelduste avalikustamist ka India valitsus.

(91) Komisjon lükkas selle väite ümber järgmistel põhjustel. Alusmääruse artikli 5 kohaselt „arvutatakse tasakaalustatavate subsiidiumide summa lähtudes kasust, mille subsiidiumi saaja uurimisperioodil uurimistulemuste järgi subsideerimisest sai”. Eksportivad tootjad said uurimisperioodil kasu tollimaksukrediidist, mida anti 5 % ulatuses vaatlusaluse toote ekspordi FOB-väärtusest.

(92) Alusmääruse artikli 11 kohaselt ei võeta teavet uurimisperioodile järgneva perioodi kohta üldjuhul arvesse. See tähendab, et uurimisperioodile järgneval perioodil toimunud arenguid võib arvesse võtta ainult erandkorras, nimelt juhul, kui nende arvestamata jätmine oleks „ilmselgelt sobimatu” (10). Sellise olukorra lävele jõuti näiteks siis, kui 2004. aastal liitusid Euroopa Liiduga kümme uut liikmesriiki, mistõttu komisjon oli kohustatud uurima, kas uurimise käigus saadud teave oli ikka veel tüüpiline laienenud liitu arvesse võttes (11).

(93) Käesoleva asja puhul ei ole siiski jõutud kõnealuse läveni. Uurimisjärgsel perioodil jäi subsiidium põhimõtteliselt kehtima ja uurimisperioodil on eksportijad saanud kasu 5 %-lisest määrast. Eeldust, et uurimisjärgse perioodi vähendatud 2 %-line määr jääb alaliselt püsima, ei saa kinnitada, kuna valitsusel on õigus kava protsendimäära muuta igal ajal (12). Sellised muudatused ei ole ainult hüpoteetilised, mida tõendab ka eelmise kava kehtivuse ajal toimunu. Endine sihttoodete kava oli kehtestatud 2009. aastal seadusega ning valitsus muutis protsendimäära 2 %-lt 5 %-le alates 31. detsembrist 2012 (13). Võttes kõiki nimetatud tegureid arvesse, teeb komisjon järelduse, et sihttoodete kava kohase 5 %-lise määra tasakaalustamine uurimisperioodil ei ole ilmselgelt sobimatu. Kui praegune 2 %-line määr jääb pikalt kehtima, võivad eksportijad nõuda vahepealset läbivaatamist, mis näitaks olude jätkuvalt muutunud olekut seoses asjaomase subsiidiumiga.

f) Subsiidiumisumma arvutamine

(94) Tasakaalustatavate subsiidiumide summa arvutati subsiidiumisaaja poolt saadud kasu alusel, mille olemasolu uurimisperioodil tehti kindlaks koostööd teinud eksportiva tootja poolt eksporditehingu hetkel tekkepõhiselt kirjendatud sissetulekuna. Alusmääruse artikli 7 lõigete 2 ja 3 kohaselt jagas komisjon selle subsiidiumisumma (lugeja) vaatlusaluse toote ekspordikäibega uurimisperioodil (nimetaja), kuna subsiidium sõltub eksporditegevusest ja seda ei antud valmistatud, toodetud, eksporditud või veetud koguste alusel.

(95) Uurimisperioodil oli asjaomase kavaga seotud subsiidiumimäär äriühingu ECL ja tema tütarettevõtja Srikalahasthi Pipes Limited (edaspidi „ECL kontsern”) puhul 4,35 % ja äriühingu Jindal Saw India puhul 3,11 %.

3.2.2. Kapitalikaupade ekspordisoodustuste kava (EPCGS)

a) Õiguslik alus

(96) Väliskaubanduspoliitika kava 2009–2014 peatükis 5 ning menetlusjuhendi 2009–2014 peatükis 5 on esitatud detailne kapitalikaupade ekspordisoodustuste kava kirjeldus.

b) Toetuskõlblikkus

(97) Selle kava raames saavad toetust taotleda toetavate tootjate ja teenuseosutajatega seotud tootvad eksportijad ja vahendavad eksportijad.

c) Praktiline rakendamine

(98) Ekspordikohustuse täitmisel on äriühingul lubatud importida kapitalikaupu (uusi ja kuni 10 aasta vanuseid kasutatud kapitalikaupu) vähendatud tollimaksumääraga. Ekspordikohustus on kohustus eksportida kaupu, sõltuvalt valitud allkavast, vähemalt kuue või kaheksakordse säästetud tollimaksu summa väärtuses. Selleks väljastab India valitsus vastavalt taotlusele ja lõivu tasumisel EPCGS-litsentsi. Kavaga nähakse ette vähendatud tollimaksumäär (3 %), mis on kohaldatav kõigi selle kava raames imporditavate kapitalikaupade suhtes. Ekspordikohustuse täitmiseks peab imporditud kapitalikaupu kasutama teatava perioodi jooksul teatava hulga eksportkaupade tootmiseks. Väliskaubanduspoliitika kava 2009–2014 kohaselt võib kapitalikaupu EPCGS-kava raames importida 0 % tollimaksumääraga, aga sel juhul on ekspordikohustuse täitmiseks antav ajavahemik lühem.

(99) EPCGS-litsentsi omanik võib kapitalikaupu hankida ka oma riigist. Sellisel juhul võib omamaine kapitalikaupade tootja ise ära kasutada selliste kapitalikaupade tootmiseks vajalike komponentide tollimaksuvaba importimist. Samuti võib omamaine tootja nõuda ekspordiga samaväärsete toimingute hüvitamist seoses kapitalikaupade tarnimisega EPCGS-litsentsi omanikule.

(100) Tehti kindlaks, et asjaomased kaks äriühingut said kapitalikaupade ekspordisoodustuste kava alusel soodustusi, mida oli võimalik seostada vaatlusaluse tootega uurimisperioodil.

d) Järeldused kapitalikaupade ekspordisoodustuste kava kohta

(101) Kapitalikaupade ekspordisoodustuste kava pakub subsiidiume alusmääruse artikli 3 lõike 1 punkti a alapunkti ii ja artikli 3 lõike 2 tähenduses. Tollimaksu vähendamine kujutab endast India valitsuse antavat finantstoetust, kuna seetõttu laekub India valitsusele vähem tollimaksu kui ta saama peaks. Lisaks toob tollimaksuvähendus eksportijale kasu, kuna säästetud imporditollimaks suurendab äriühingu likviidsust.

(102) Peale selle sõltub kapitalikaupade ekspordisoodustuste kava juriidiliselt eksporditegevusest, kuna litsentside saamiseks tuleb võtta ekspordikohustus. Seetõttu peetakse seda konkreetseks ja tasakaalustatavaks vastavalt alusmääruse artikli 4 lõike 4 esimese lõigu punktile a.

(103) Kapitalikaupade ekspordisoodustuste kava ei saa pidada lubatavaks tollimaksu tagastussüsteemiks ega asendamise puhul kasutatavaks tagastussüsteemiks alusmääruse artikli 3 lõike 1 punkti a alapunkti ii tähenduses. Kapitalikaupade suhtes ei kohaldata selliseid lubatavaid tollimaksu tagastamise süsteeme, nagu on sätestatud alusmääruse I lisa punktis i, kuna neid ei tarbita eksporditavate toodete tootmiseks.

(104) Uus viieks aastaks koostatud väliskaubanduspoliitika kava 2015–2020 säilitas kõnealuse kava, kuigi selles on sätestatud ainult 0 %-lise tollimaksumäära võimalus. Kuna toetuskõlblikkuse kriteeriumid on põhimõtteliselt samad, ei saa öelda, et kapitalikaupade ekspordisoodustuste kava lõpetati ja seetõttu ei saa see enam olla tasakaalustatav.

e) Subsiidiumisumma arvutamine

(105) Tasakaalustatavate subsiidiumide summa arvutati vastavalt alusmääruse artikli 7 lõikele 3 imporditud kapitalikaupadelt tasumata tollimaksu alusel, mis jaotati ajavahemikule, mis vastab selliste kaupade tavapärasele amortisatsiooniajale asjaomases tootmisharus. Sellisel moel uurimisperioodi kohta arvutatud summale liideti selle perioodi intress, et kajastada raha väärtuse muutumist aja jooksul. Selleks otstarbeks loeti asjakohaseks Indias uurimisperioodi ajal kehtinud turuintressimäär.

(106) Alusmääruse artikli 7 lõigete 2 ja 3 kohaselt jagati see subsiidiumisumma vaatlusaluse toote asjaomase ekspordikäibega uurimisperioodil (nimetaja), kuna subsiidium sõltub eksporditegevusest ja seda ei antud valmistatud, toodetud, eksporditud või veetud koguste alusel.

(107) ECL väitis pärast lõplike järelduste avalikustamist, et EPCGS-kava kasutatakse kõigi keragrafiitmalmist torude tootmiseks ja mitte ainult eksporditavate toodete tootmiseks. Seepärast taotles ECL, et subsiidium arvutataks kogu käibe, mitte ekspordikäibe alusel.

(108) Komisjon lükkas selle väite tagasi, sest nagu eespool osutatud, sõltub subsiidium üksnes eksporditegevusest. Selline lähenemisviis on kooskõlas komisjoni praktikaga sama kava osas (14).

(109) Sama eksportiv tootja palus, et kasu puhul ei võetaks arvesse sisendeid/masinaid, mis olid juba enne uurimisperioodi amortiseerunud. Komisjon nõustus selle väitega ja teavitas sellest äriühingut.

(110) Uurimisperioodil oli asjaomase kavaga seotud subsiidiumimäär ECL kontserni puhul 0,03 % ja äriühingu Jindal Saw India puhul 0,38 %.

3.2.3. Tollimaksu tagastamise kava (DDS)

a) Õiguslik alus

(111) Tollimaksu tagastamise kava üksikasjalik kirjeldus on esitatud 1995. aasta tollimaksu ja riikliku aktsiisimaksu tagastamise eeskirjades, mida on muudetud hilisemate teatistega.

b) Toetuskõlblikkus

(112) Selle kava raames võivad toetust taotleda kõik tootvad eksportijad ja vahendavad eksportijad.

c) Praktiline rakendamine

(113) Tingimustele vastav eksportija võib taotleda summa tagastamist, mis arvutatakse protsendimäärana selle kava raames eksporditud toodete FOB-väärtusest. India valitsus on kehtestanud tagastamismäärad reale toodetele, kaasa arvatud vaatlusalune toode. Nende kindlaksmääramisel võetakse aluseks toote valmistusprotsessis kasutatud materjalide keskmine kogus või väärtus ja nende eest makstud tollimaksu keskmine summa. Neid kohaldatakse sõltumata sellest, kas imporditollimaksud on tegelikult tasutud või mitte. Tollimaksu tagastamise kava kohane tagastusmäär oli vaatlusaluse toote puhul uurimisperioodil 1,9 % FOB-väärtusest.

(114) Kõnealuse kava raames soodustuste saamiseks peab äriühing eksportima. Samal hetkel, kui kaubasaadetise andmed sisestatakse tolli serverisse (ICEGATE), loetakse eksport toimuvaks tollimaksu tagastamise kava alusel ja tollimaksu tagastamise kava alusel ette nähtud summa fikseeritakse pöördumatult. Kui äriühing on pärast kauba ärasaatmist esitanud üldise ekspordideklaratsiooni (Export General Manifest) ja tolliasutus ei ole deklaratsiooni kauba saatearve andmetega võrdlemisel vigu leidnud, on kõik tingimused täidetud, et lubada tagastatava summa väljamaksmist otseülekandega eksportija pangaarvele või käskveksliga.

(115) Eksportija peab esitama ka eksporditehinguga seotud summa laekumise tõendamiseks panga väljastatava eksporditehingu teostamise tõendi (Bank Realisation Certificate). Selle dokumendi võib esitada pärast tagastussumma maksmist, kuid India valitsus nõuab väljamakstud summa tagasi, kui eksportija ei esita eksporditehingu teostamise tõendit ettenähtud tähtaja jooksul.

(116) Tagastatud summat võib kasutada mis tahes otstarbel.

(117) Vastavalt India raamatupidamisstandarditele võib tagastatud tollimaksusumma pärast ekspordikohustuse täitmist kanda tekkepõhise tuluna raamatupidamisaruannetesse.

(118) Tehti kindlaks, et kõnealused kaks India äriühingut said tollimaksu tagastamise kava alusel uurimisperioodil kasu.

d) Järeldused tollimaksu tagastamise kava kohta

(119) Tollimaksu tagastamise kava pakub subsiidiume alusmääruse artikli 3 lõike 1 punkti a alapunkti ii ja artikli 3 lõike 2 tähenduses. Nn tollimaksu tagastamise summa on India valitsuse antud rahaline toetus, sest India valitsus kannab vahendid otseselt üle. Vahendite kasutamise suhtes piiranguid ei ole. Lisaks toob tollimaksu tagastamise kava raames antav summa eksportijale kasu, sest see suurendab tema likviidsust.

(120) Ekspordi pealt tagastatava tollimaksu suuruse määrab India valitsus iga toote kohta eraldi. Kuigi subsiidiumit nimetatakse tollimaksu tagastussüsteemiks, ei vasta kava lubatava tagastussüsteemi ega asendamise puhul kasutatava tagastussüsteemi tunnustele alusmääruse artikli 3 lõike 1 punkti a alapunkti ii tähenduses. Rahaline makse eksportijale ei ole seotud tooraine eest tegelikult makstud imporditollimaksudega ning tegu ei ole tollimaksukrediidiga tooraine varasema või tulevase impordi tollimaksude tasumiseks.

(121) India valitsus väitis pärast lõplike järelduste avalikustamist, et komisjon ei esitanud nõudeid, mida ta pidas kohustuslikuks, et tollimaksu tagastamise kava võiks pidada lubatavaks tollimaksu tagastussüsteemiks ega esitanud sellise otsuse põhjendusi. Teiseks väitis India valitsus, et tagastamismäärade ja tooraine eest makstavate tollimaksude vahel on piisav seos. Seda sellepärast, et India valitsus võtab tollimaksu tagastamise määra üle otsustamisel arvesse toote tootmisel sisendina kasutatavate materjalide keskmist kogust või väärtust ning sisenditelt makstavate tollimaksude keskmist summat. ECL esitas India valitsusega samalaadsed väited.

(122) Komisjon lükkas need väited ümber järgmistel põhjustel. Esimese väite osas esitas komisjon avalikustamisdokumendis põhjused, miks ta ei pidanud kava lubatavaks tollimaksu tagastussüsteemiks ega asendamise puhul kasutatavaks tagastussüsteemiks. Ta selgitas, et rahaline makse eksportijale ei ole seotud tooraine eest tegelikult makstud imporditollimaksudega ning tegu ei ole tollimaksukrediidiga tooraine varasema või tulevase impordi tollimaksude tasumiseks.

(123) Teise väite osas ei arva komisjon, et väidetav seos tagastamismäärade ja tooraine eest makstavate tollimaksude vahel on piisav, et kava vastaks alusmääruse I lisa punktis i, II lisas (tagastussüsteemi määratlus ja eeskirjad) ja III lisas (asendamise puhul kasutatava tagastussüsteemi määratlus ja eeskirjad) sätestatud eeskirjadele. Eelkõige ei ole krediidisumma arvutatud tegelikult kasutatud sisendite alusel. Ei ole kehtestatud süsteemi ega menetluskorda, mille alusel kindlaks teha, millist sisendit eksporditud kaupade tootmisprotsessis kasutatakse või kas on esinenud imporditollimaksude ülemäärast maksmist alusmääruse I lisa punkti i ning II ja III lisa tähenduses. Seepärast lükati ka see väide tagasi.

(124) Seepärast tuleb makset, mis tehakse otsese rahaülekandena India valitsuselt pärast eksportija tehtud eksporditehinguid, käsitada India valitsuse antava otsetoetusena, mis sõltub eksporditegevusest, ning seega peetakse seda konkreetseks ja tasakaalustatavaks vastavalt alusmääruse artikli 4 lõike 4 esimese lõigu punktile a.

(125) Arvestades eespool esitatud andmeid, järeldatakse, et tollimaksu tagastamise kava on tasakaalustatav.

e) Subsiidiumisumma arvutamine

(126) Vastavalt alusmääruse artikli 3 lõikele 2 ja artiklile 5 arvutas komisjon tasakaalustatavate subsiidiumide summa, lähtudes kasust, mille subsiidiumi saaja läbivaatamisega seotud uurimisperioodil uurimistulemuste järgi subsideerimisest sai. Komisjon leidis, et kasu saadi selle kava raames toimunud eksporditehingu ajal. Eksporditehingu hetkel tekib India valitsusel kohustus tagastatava summa väljamaksmiseks, mis kujutab endast rahalist toetust alusmääruse artikli 3 lõike 1 punkti a alapunkti i tähenduses. Kui tolliasutused on väljastanud ekspordi saatekirja, millel on muu hulgas märgitud selle eksporditehingu puhul antav tagasimakse summa, pole India valitsusel enam õigust otsustada, kas anda subsiidiumi või mitte. Ülaltoodut arvesse võttes peab komisjon õigeks pidada tollimaksu tagastamise kava alusel saadud kasu läbivaatamisega seotud uurimisperioodil selle kava raames tehtud eksporditehingute pealt teenitud tagasimaksete summaks.

(127) Alusmääruse artikli 7 lõike 2 kohaselt jagas komisjon need subsiidiumisummad vaatlusaluse toote kogu läbivaatamisega seotud uurimisperioodi aegse ekspordikäibega (nimetaja), kuna subsiidium sõltub eksporditegevusest ja seda ei antud valmistatud, toodetud, eksporditud või veetud koguste alusel.

(128) Üks äriühingutest arvutas välja vaatlusaluse toote tootmiseks kasutatava tooraine osakaalu, mis imporditi ja millelt ta maksis tollimaksu. Kõnealune äriühing väitis nii enne kui ka pärast lõplike järelduste avalikustamist, et kui komisjon peaks tasakaalustama tollimaksu tagastamise kava alusel saadud kasu, ei tohiks ta tasakaalustada kogu tollimaksu tagastamise kava alusel saadud kasu, vaid ainult selle osa summast, mis ületas tegelikult makstud tollimaksu, mida maksti vaatlusaluse toote tootmiseks kasutatud sisendi importimisel. Äriühingu väidet toetas ka India valitsus oma märkustes lõplike järelduste avalikustamise kohta.

(129) Komisjon lükkas kõnealuse väite tagasi, kuna nagu on põhjendatud tollimaksu tagastamise kava kohta tehtud järelduste punktis d, hoolimata nimetusest „tollimaksu tagastamine”, on tegemist sisuliselt otsese raha ülekandmisega, mitte riigi saamata jäänud tuludega. Rahaline makse eksportijale ei ole seotud tooraine eest tegelikult makstud imporditollimaksudega ning tegu ei ole tollimaksukrediidiga tooraine varasema või tulevase impordi tollimaksude tasumiseks. Seega ei ole mingit kindlust, et imporditud ja keragrafiitmalmist torude tootmiseks kasutatud tooraine osakaal jääb samaks.

(130) Uurimisperioodil oli asjaomase kavaga seotud kindlakstehtud subsiidiumimäär ECL kontserni puhul 1,66 % ja äriühingu Jindal Saw India puhul 1,37 %.

3.2.4. Rauamaagi pakkumine tegelikust maksumusest väiksema tasu eest

3.2.4.1. Sissejuhatus

(131) Kaebuse esitaja väitis, et rauamaagi (vaatlusaluse toote peamine tooraine) hinnad on Indias moonutatud rauamaagile kehtestatud ekspordimaksu ja raudteetranspordi suhtes kehtiva kahesuguse kaubaveopoliitika tõttu, mille eesmärk on ja mille mõjul toimub India vaatlusaluse toote tootjate subsideerimine. Sellised sekkumised väidetavalt vähendavad asjaomase tooraine hinda Indias võrreldes hinnaga teistel turgudel, mida India valitsuse sekkumine ei mõjuta.

(132) Kaebuse esitaja lisas, et rauamaagiturule sekkumise abil ei paku India valitsus rauamaaki mitte otse tegelikust maksumusest väiksema tasu eest, vaid volitab või suunab rauamaaki kaevandavaid äriühinguid seda tegema.

(133) Kaebuse esitaja arvates on kõik India riigi või eraomanduses olevad rauamaaki kaevandavad äriühingud valitsuse poolt volitatud või suunatud pakkuma rauamaaki tegelikust maksumusest väiksema tasu eest ning see on osa raua- ja terasetööstuse abistamise strateegiast.

3.2.4.2. Analüüs

(134) Tasakaalustatava subsiidiumi olemasolu kindlakstegemiseks peavad olema täidetud kolm järgmist tingimust: a) rahaline toetus b) saadav kasu ja c) konkreetsus (alusmääruse artikkel 3).

a) Rahaline toetus

(135) Alusmääruse artikli 3 lõike 1 punkti a alapunkti iv teises taandes märgitakse, et rahaline toetus on olemas, kui valitsus: „teeb mõnele eraõiguslikule asutusele ülesandeks täita üht või mitut alapunktides i, ii ja iii nimetatud ülesannetest, mis on tavaliselt valitsusel, ja menetlus ei erine tegelikult valitsuste poolt tavaliselt järgitavast menetlusest”. Artikli 3 lõike 1 punkti a alapunktis iii kirjeldatud tüüpi funktsioonid esinevad, kui „valitsus pakub kaupu või teenuseid, mis ei kuulu üldisesse infrastruktuuri, või ostab kaupu …”. Kõnealused sätted peegeldavad WTO subsiidiumide ja tasakaalustusmeetmete lepingu artikli 1.1 punkti (a) alapunkti (1) alapunkte iv ja iii, ning neid tuleb tõlgendada ja rakendada võttes arvesse asjakohast WTO menetluspraktikat.

(136) WTO ekspordipiiranguid käsitlevas vaidluses pakkus EL kolmanda osapoolena vaekogule omapoolset esialgset tõlgendust nende sätete kohta, mida selleks hetkeks ei olnud veel tõlgendatud (15). Pärast avalikustamist osutasid mitmed isikud neile ettepanekutele.

(137) Vaekogu otsustas, et WTO subsiidiumide ja tasakaalustusmeetmete lepingu artikli 1.1 punkti (a) (1) alapunktis iv märgitud sõnade „volitama” ja „suunama” tavatähenduste kohaselt peab valitsuse tegevus sisaldama delegeerimist (volitamise puhul) ja käskude andmist (suunamise puhul) (16). Ta lükkas tagasi Ameerika Ühendriikide „põhjuse ja mõju argumendi” ning nõudis selget ja kinnitavat delegeerimist või käskude andmist (17).

(138) Siiski oli apellatsioonikogu järgmise vaidluse puhul arvamusel, et sõnade „volitama” ja „suunama” asendamine sõnadega „delegeerima” ja „käske andma” on standardina liiga jäik (18). Apellatsioonikogu arvamuse kohaselt tähendab „volitamine”, et valitsus paneb vastutuse eraõiguslikule asutusele ning „suunamine” tähendab olukorda, kus valitsus teostab oma võimu eraõigusliku asutuse üle (19). Mõlemal juhul kasutab valitsus eraõiguslikku asutust vahendajana rahalise toetuse andmiseks, ning „enamikel juhtudel on eeldatav, et eraõigusliku asutuse volitamine või suunamine hõlmab mõnel määral ka ähvardust või stiimuleid” (20). Samal ajal ei luba alapunkt iv liikmesriikidel kehtestada toodetele tasakaalustusmeetmeid „kui valitsus rakendab oma üldiseid õigusaktides sätestatud regulatiivseid volitusi” (21) või kui valitsuse sekkumine „võib või ei pruugi omada erilist tagajärge lihtsalt konkreetsetel faktilistel asjaoludel ning turuosaliste vabal valikul põhinevalt” (22). Pigem osutavad volitamine ja suunamine „valitsuse aktiivsemale rollile kui lihtsalt julgustamine” (23).

(139) Siit järeldub, et apellatsioonikogu kehtestatud tõendamisstandard, eriti selle järeldus, et „enamikel juhtudel on eeldatav, et eraõigusliku asutuse volitamine või suunamine hõlmab mõnel määral ka ähvardust või stiimuleid”, on leebem kui ELi esialgne seisukoht USA ekspordipiirangute vaidluses. Sama kehtib ka ELi arvamuse kohta, mille kohaselt täidab eraõiguslik asutus tavapäraselt valitsusele kuluvaid ülesandeid ainult siis, eraõiguslikul asutusel puudub valikuvabadus ning valitsus on teda volitanud või suunanud, näiteks kui valitsus on kehtestanud eraõiguslikule asutusele kohustuslikud müügihinnad.

(140) Seepärast on EL kohandanud on tõlgendust vastavalt apellatsioonikogult selles küsimuses saadud suunistele.

(141) Kooskõlas asjaomaste WTO otsustega ei tõuse alusmääruse artikkel 3 ja WTO subsiidiumide ja tasakaalustusmeetmete lepingu artikli 1 lõike 1.1 punkti (a) (1) kohase rahalise toetuse tasemele mitte kõik valitsuse meetmed, mis kasu annavad. Peab olema tõendeid valitsuse poliitika või programmi olemasolu kohta, millega soovitakse edendada uurimise all olevat tootmisharu (käesoleval juhul keragrafiitmalmist torude tootmisharu), rakendades oma võimu või andes ülesande riiklikele või eraõiguslikele asutustele (siin: rauamaaki kaevandavatele äriühingutele) pakkuda rauamaaki keragrafiitmalmist torusid valmistavale tootmisharule tegelikust maksumusest väiksema tasu eest.

(142) Komisjon on kooskõlas WTO viieastmelise testiga (24) väga hoolikalt läbi vaadanud valitsuse sekkumise olemuse (kas see hõlmab rauamaaki kaevandavate äriühingute volitamist või suunamist?), volitatud asutuste olemuse (kas kaevandavad äriühingud on eraõiguslikud asutused alusmääruse artikli 3 lõike 1 punkti a alapunkti iv tähenduses?) ning volitatud või suunatud asutuse tegevuse (kas volitatud või suunatud rauamaaki kaevandavad äriühingud pakkusid keragrafiitmalmist torude tootmisharule rauamaaki tegelikust maksumusest väiksema tasu eest ja seega tegutsesid valitsuse vahendajana?) Lisaks sellele on komisjon kontrollinud, kas neid ülesandeid täidab tavapäraselt valitsus (kas rauamaagi pakkumine India tootvatele äriühingutele tegelikust maksumusest väiksema tasu eest on valitsuse tavapärane tegevus?) ning kas selline ülesanne erineb tegelikult valitsuse tavapärasest praktikast (kas kaevandavate äriühingute rauamaagi pakkumine erineb tegelikult sellest, mida valitsus ise oleks teinud?).

i) Rauamaaki kaevandavate äriühingute volitamine India valitsuse poolt

(143) Võttes arvesse eespool esitatud apellatsioonikogu järeldusi analüüsis komisjon esmalt, kas India valitsuse toetus keragrafiitmalmist torude tootmisharule põhineb mõnel valitsuse poliitikal või on see lihtsalt õigusaktides sätestatud üldiste regulatiivsete volituste „kõrvalmõju”. Uurimises keskenduti eriti asjaolule, kas avastatud hinnamoonutused olid osa valitsuse eesmärkidest või kaasnesid madalamad rauamaagi hinnad pigem tahtmatult valitsuse üldise regulatiivse tegevusega.

(144) Mitmed dokumendid näitavad, et India valitsuse poliitika selge eesmärk oli keragrafiitmalmist torude tootmisharu toetamine.

(145) 2005. aastal koostas üks teraseministeeriumi poolt eelistingimustel kaevanduslubade andmise suuniste sõnastamiseks moodustatud eksperdirühm aruande („Dangi aruanne”), mis sisaldas mitmeid asjakohaseid järeldusi ning soovitusi. Juba sel ajal märgiti ära, et „…Üks India terase suuremaid konkurentsieeliseid oleks, kui inimressursid välja arvata, kindlustatud juurdepääs omamaistele rauamaagivarudele maailmahindadest odavama hinnaga. Kõnealune eelis tuleb säilitada, seda tuleb tugevdada ning võimendada” (25) (rõhuasetus lisatud).

(146) India valitsus ja ECL väitsid pärast avalikustamist, et komisjon kasutas õigusliku alusena üksnes Dangi aruannet. Nad osutasid vaekogu aruandele, kus vaekogu jõudis järeldusele, et ta ei ole veendunud, et Dangi aruande ainus viide sihtotstarbeliste kaevanduslubade poliitikale toetaks järeldust, et kasutatakse sihtotstarbelist rauamaagi kaevandamise programmi (26). ECL väitis veel, et Dangi aruande koostas sõltumatu ekspert ning et aruandel puudub seadusandlik väärtus ja mõju India poliitiliste eesmärkide seadmisele.

(147) Komisjon märgib esiteks, et valitsuse poliitilised eesmärgid ei kajastu tingimata õiguslikult siduvates tekstides. Need võivad olla esitatud terves reas valitsuse dokumentides ja poliitilistes deklaratsioonides, nagu aruannetes, kõnedes ja parlamendile tehtud esildistes jne.

(148) Teiseks on isikute poolt esitatud väited faktiliselt ebakorrektsed. Nagu põhjendustes (153)-(169) kirjeldatud, võttis komisjon lisaks Dangi aruandele arvesse ka muid dokumente ja õigusakte, enne kui jõudis järeldusele, et India valitsuse poliitiline eesmärk oli toetada keragrafiitmalmist torusid valmistavat tootmisharu.

(149) Kolmandaks, vaekogu aruannet käsitleva väite osas kohane osundada kogu asjaomast punkti 7.211: — „[…] Me ei ole veendunud, et Dangi aruande ainus viide sihtotstarbeliste kaevanduslubade poliitikale toetaks järeldust, et kasutatakse sihtotstarbelist rauamaagi kaevandamise programmi. Me peame äärmiselt märkimisväärseks seda, et kuigi Dangi aruandes kirjeldatakse India rauamaagitööstust ja selle tootmisharu suhtes kohaldatavat poliitikat, puuduvad viited mis tahes programmile või poliitikale, millest saaks kasu sihtotstarbeline kaevandamine. Samuti puuduvad seal viited selle kohta, et terasetootjad oleks saanud kaevanduslubasid muudel tingimustel kui muud kaevandajad. On väga tõenäoline, et viide sihtotstarbeliste kaevanduslubade poliitikale, millele toetus USA, oli mõeldud üksnes viitena asjaolule, et kaevanduslube antakse terasetootjatele ning et nende andmist terasetootjatele tuleks jätkata.” (rõhuasetus lisatud, joonealune märkus välja jäetud) (27).

(150) See tsitaat näitab, et vaekogu ei vaidlustanud asjaolu, et Dangi aruanne kirjeldab India rauamaagitööstust ja selle suhtes kohaldatavat poliitikat. Eksperdirühma (28) liikmete hulka kuulusid teiste hulgas valitsuse ja tootmisharu esindajad ning on põhjust arvata, et nad olid teadlikud valitsuse kehtivast poliitikast ja tootmisharu olukorrast. Lisaks väljendatakse aruandes vastupidiselt sihtotstarbelisele kaevandamisele selgelt poliitilist eesmärki toetada India terasetootjaid („kindlustatud juurdepääs omamaistele rauamaagivarudele maailmahindadest odavama hinnaga”) ning vajadust sellise kasu saamist säilitada ja toetada.

(151) Eespool öeldut arvesse võttes lükkas komisjon need väited tagasi.

(152) India valitsus võttis kasutusele järgmised kaks meedet, et täita eespool märgitud poliitika-eesmärki (rauamaagi ekspordi ärahoidmine).

(153) Esimene meede on 1. märtsil 2007 vastu võetud otsus maksustada rauamaagi eksport, esialgu määraga 300 INR tonni kohta, (29) mida seejärel aeg-ajalt muudetakse. Märtsis 2011 tõsteti asjaomast määra 20 %-ni (30) ja 2011. aasta detsembris 30 %-ni; (31) 2015. aasta aprillis langetati madala kvaliteediga rauamaagi (rauasisaldus alla 58 %) ekspordimaks 10 %-le (32). Tuleb märkida, et madala kvaliteediga rauamaak ei leia Indias palju kasutust ja seetõttu ei ole tarvis hoida madala kvaliteediga rauamaaki India rauamaagi kasutajate jaoks.

(154) Soov toetada järgmise etapi tootmisharusid võib olla oluline motivatsioon ekspordipiirangute, eriti ekspordimaksude kehtestamiseks. Asjaolu, et olulised poliitilised eesmärgid ekspordi piiramise (ja märkimisväärsete ekspordimaksude kehtestamise) juures on järgmise etapi tootmisharude kaitsmine ja edendamine, pakkudes omamaistele järgmise etapi tootmisharudele odavat toorainet ja sisendeid, on tehtud kindlaks ka OECD aruandes „Ekspordipiirangute majanduslik mõju toorainele” (33) („OECD aruanne”).

(155) Teine meede on kahesuguse kaubaveo poliitika kehtestamine raudteede ministeeriumi poolt 22. mail 2008 (34). Kahesuguse kaubaveo poliitikaga kehtestati veotasu erisused rauamaagi transportimiseks omamaise tarbimise ja ekspordi eesmärkidel. Vahe on keskmiselt kolmekordne (35). Raudteevedu moodustab väga märkimisväärse osa rauamaagi koguhinnast (36).

(156) ECL väitis nii enne kui ka pärast lõplike järelduste avalikustamist, et kahesuguse kaubaveo poliitika tühistati 2009. aastal. Komisjon tegi India valitsuse ja eksportiva tootja esitatud teabe põhjal siiski kindlaks, et mitmete India valitsuse poolt väljastatud maksumäärasid käsitlevate ringkirjade abil jätkas valitsus uurimisperioodil ja pärast seda erinevate veotasude kohaldamist rauamaagi transportimise suhtes omamaise tarbimise ja ekspordi eesmärkidel; omamaine tarbimine oli selle teabe alusel eelisseisundis (37). Ekspordi suhtes kohaldatakse vahemaal põhinevat maksu, samal ajal kui kodumaine tarbimine on teatavatel tingimustel sellest maksust vabastatud. Seetõttu lükkas komisjon väite tagasi.

(157) Need kaks meedet moodustavad üheskoos suunatud ekspordipiirangu, mis kehtestati esialgsel kujul 2007/2008, ning mida laiendati 2011. aasta märtsis ja detsembris, tõstes rauamaagi ekspordi maksumäära. Järgmised poliitikadokumendid näitavad, et poliitiline eesmärk on toetada keragrafiitmalmist torude tootmisharu ning et India valitsus on seni eesmärgi saavutamiseks tehtuga rahul.

(158) Terasetööstuse töörühma aruandes kaheteistkümnenda viie aasta plaani kohta, mis on avaldatud 2011. aasta novembris, (38) öeldakse selgelt järgmist. — „Ministeerium on võtnud meetmeid ekspordi vältimiseks, kehtestades selleks kõrgemad tariifid ja erimaksud” (lk 16); — „Praegu hoitakse rauamaagi eksporti ära kõrgemate tariifide abil. Tähtis on selle poliitikaga jätkata ning vajaduse korral edaspidi maksumäärasid tõsta. Samal ajal on oluline rauamaagi eksporti hoolikalt jälgida, tagamaks, et ainuüksi kõrgematest tariifidest piisab ressursside säilitamiseks omamaise kasutuse jaoks. Täiendavaid meetmeid, nagu kõrgema veoraha määra kehtestamine eksporditavatele veostele, sisemaavedude tasumäärade suurendamine ja muid haldusmeetmeid võiks samuti kaaluda” (p 3.6.3.3, lk 46); — „Aastatel 2010–2011 vähenes rauamaagi eksport peamiselt Karnataka poolt kehtestatud ekspordikeelu ning keskvalitsuse poolt rakendatud fiskaalmeetmete tõttu, mis olid suunatud rauamaagi riigist väljaveo piiramisele … Mitmel viimasel aastal esinenud kõrge nõudlus ekspordi järele on andnud tõuke tootmisbaasi suurenemisele riigis, mis on viinud omamaist nõudlust kaugelt ületava tootlustasemeni. Valitsus on astunud mitmeid olulisi samme, et ära hoida ülemäärast kaevandmist kasvava ekspordituru huvides. Nendeks sammudeks on seni olnud fiskaalmeetmete kehtestamine – nt ekspordimaks, raudteeveo tasu tõstmine eksportkaubale jne.” (punktid 4.2.5.2 ja 4.2.5.4, lk 57); — „Pikaajaliste, rauamaagi ekspordi piiramisele suunatud poliitikameetmete eesmärgiks peaks olema investeeringute ligimeelitamine terasetootmise arendamisse, st et soodustataks väärtuse lisamist ja valmistoodete eksporti. Kiiresti ja otsekohe on võimalik sama tulemus saavutada võttes appi sobivad fiskaalmeetmed. Praegu hoitakse rauamaagi eksport riigist ära järgimiselt: i) rauamaagile 20 %-lise väärtuselise ekspordimaksu kehtestamisega ja ii) ekspordiks mõeldud rauamaagi veo eest raudteel oluliselt kõrgema tasu nõudmisega. Kõnealused meetmed on kaasa aidanud rauamaagi hinna langemisele siseturul võrreldes rahvusvahelise turuga ja on mänginud olulist rolli rauamaagi kättesaadavaks tegemisel omamaisele tööstusele konkurentsivõimeliste hindadega. Tõhusaks riigist rauamaagi eksportimise ärahoidmiseks on soovitatav kavandada asjakohased fiskaalmeetmed ja neid pidevalt kohandada vastavalt tekkivatele olukordadele nii riigisisesel kui ka rahvusvahelisel rauamaagiturul” (punkt 4.2.6.5, lk 60). (rõhuasetus lisatud).

(159) Kaheteistkümnendas viisaastakukavas (39) aastateks 2012–2017 kinnitatakse terasetööstuse töörühma aruande poliitilisi avaldusi: — „Mõne loodusvara, nagu näiteks hea kvaliteediga kivisöe ja rauamaagi pakkumine on jäämas ebapiisavaks, samal ajal kui nende järel kasvab nõudlus areneva majandusega riikides, eriti Hiinas ja nüüd ka Indias. Mõne tooraine kättesaadavus kodumaalt annab meile eelise, mida me peaksime kasutama, et üles ehitada kodumaine tööstus, mis lisaks nendele ressurssidele väärtust ja seega looks täiendavaid töökohti ning parandaks meie kaubandusbilanssi. Kõrgemal väärtusahelas tuleks valitsuse poliitikat ning tollimaksude struktuuri kavandada selliselt, et need stimuleeriksid terase lisaväärtuse loomist, selle asemel, et terast tooraine kujul eksportida.” (lk 67, punkt 13.72) (rõhuasetus lisatud).

(160) ECL vaidlustas pärast järelduste avalikustamist komisjoni viited esspool nimetatud dokumentidele. Esiteks väitis ta, et terasetööstuse töörühma aruandel ei ole õiguslikku väärtust, kuna see on üksnes mõnede üksikisikute arvamus või hinnang ning India valitsus ei ole dokumenti kinnitanud. Teiseks väitis ta, kaheteistkümnendat viisaastakukava on valesti tsiteeritud, kuna see sisaldas näiteks soovitust, et „rauamaagi suuremahuline eksport on tõstatanud tõsiseid küsimusi selle kättesaadavusest tulevikus. […] Kiiresti on vaja tegeleda keskkonna halvenemise, ümberasustatud elanike, transpordi kitsaskohtade ja muude probleemidega.”

(161) Esimese väite osas on komisjon seisukohal, et kuigi terasetööstuse töörühma aruanne ei ole valitsuse dokument, kirjeldab see India rauamaagitööstuse olukorda ja selle suhtes kohaldatavat valitsuse poliitikat. Eksperdirühma kuulusid teiste hulgas valitsuse ja tootmisharu esindajad (40) ning on põhjust arvata, et nad olid teadlikud valitsuse kehtivast poliitikast ja tootmisharu olukorrast.

(162) Teise väite osas ei ole komisjon kunagi väitnud, et kõnealune viisaastakukava piirdus tema poolt tsiteeritud rauamaaki käsitlevate poliitiliste eesmärkide ja soovitustega. Soovitused, millele eksportiv tootja osutab, on seotud väidetava ebaseadusliku kaevandamise ja keskkonnarikkumistega, mis olid suureks probleemiks aruande koostamise ajal. Probleemi käsitleti mitmes kohtuotsuses kaevanduste sulgemise kohta näiteks Karnataka, Odisha ja Goa osariikides. Asjaolu, et poliitikaga püütakse saavutada ka keskkonnaeesmärki ei muuda olematuks selle peamist majanduslikku eesmärki. See on täielikult vastuvõetav, et valitsuse poliitika püüab samaaegselt täita kahte eesmärki. Seepärast lükkas komisjon need väited tagasi.

(163) ECL väitis veel, et alates 1950. aastast eksisteerinud India plaanikomitee, mis koostas viisaastakukavasid, saadeti 1. jaanuaril 2015 laiali ning viisaastakukavade koostamine lõpetati.

(164) Lisatud veebisaidi (41) kohaselt on plaanikomitee tõepoolest laiali saadetud (42). Viisaastakukavade võimalik lõppemine pärast 2017. aastat ei mõjuta siiski järeldust, et selle ajani kava kehtib.

(165) ECL tsiteeris veel terasetööstuse töörühma aruande seda osa, kus väideti, et valitsus ei sekku rauamaagi hindadesse ning need kujunevad turuhindade mõjul, ning et rauamaagi kodumaised hinnad muutuvad koos rahvusvaheliste hindadega (43).

(166) Suunatud ekspordipiirangud ei kaota turujõude täielikult India kodumaiselt turult, kuid neil on tõsine mõju – nad vähendavad eksporti ja sunnivad turuosalisi müüma oma kaupa madalama hinnaga, kui nad oleksid võinud saada asjaomase poliitika puudumisel. See järeldus ei ole vastuolus aruandes esitatud tõdemusega, et rauamaagi kodumaised hinnad on muutunud koos rahvusvaheliste hindadega. Tõepoolest, India eksport ja import ei ole täielikult keelatud. Seepärast on vältimatu, et rahvusvahelistel hindadel on teatav mõju India kodumaistele hindadele. See aga ei tähenda, et kodumaised hinnad on samal tasemel rahvusvaheliste hindadega või neist kõrgemad. Seepärast lükati kõnealune väide tagasi.

(167) Selliste suunatud ekspordipiirangute kehtestamisega (eriti ekspordimaksude ja kahesuguse kaubaveo poliitika abil) asetab India valitsus rauamaaki kaevandavad äriühingud majanduslikult ebamõistlikku olukorda, mis sunnib neid müüma oma kaupa madalama hinnaga, kui nad oleksid võinud saada asjaomase poliitika puudumisel.

(168) India valitsuse „roll oli aktiivsem kui lihtsalt julgustamine”, nagu eeldas apellatsioonikogu (44). India valitsuse poolt kasutusele võetud meetmed piiravad rauamaaki kaevandavate äriühingute tegevusvabadust, seades faktiliselt piirangud nende toote müügi sihtkohtade ja hinna suhtes tehtavatele äriotsustele. Äriühingutel on oma sissetuleku suurendamine takistatud, kuna kõnealuste meetmetega on tulu on oluliselt vähendatud.

(169) Poliitiline avaldus 2005. aasta Dangi aruandes, mille kohaselt „kindlustatud juurdepääs omamaistele rauamaagivarudele maailmahindadest odavama hinnaga tuleb säilitada, seda tuleb tugevdada ning võimendada” (vt põhjendus (145)) ning sellele järgnevad järeldused kaheteistkümnendas viisaastakukavas, et „mõnede toorainete kättesaadavus kodumaal annab meile konkurentsieelise” (45) näitavad samuti, et India valitsus ei oota, et rauamaaki kaevandavad äriühingud omamaist tootmist oluliselt vähendaksid, vaid et nad jätkaksid stabiilselt omamaise rauamaagi pakkumist. Need ootused täideti, nagu India valitsus ise märgib kaheteistkümnenda viisaastakukava aruandes, mida tsiteeritakse põhjenduse (158) neljandas taandes, nagu ka teraseministeeriumi avaldustes, millele viidatakse põhjendustes (174)–(176). Väite kohta, et India valitsus lubas rauamaagi tootjatel kohandada oma tootmismahte vastavalt nõudlusele, mis oli mõjutatud India valitsuse poolt kehtestatud suunatud ekspordipiirangutest, ei leidu ühtki kirjalikku tõendusmaterjali. Vastupidi, vabaturu tingimustes on teadaolevalt mõistlik eeldada, et rauamaaki kaevandavad äriühingud ei laseks tühja minna algselt tehtud märkimisväärse suurusega investeeringutel ning kõrgel tasemel fikseeritud hindadel, ja vähendaksid toodangu mahtu lihtsalt selleks, et vältida ülepakkumist ning sellele järgnevat survet hindade langetamiseks omamaisel turul, mille on põhjustanud India valitsuse meetmed. Seega julgustab India valitsus rauamaagitootjaid omamaise turu varustamise eesmärgil oma tootmist säilitama, vaatamata asjaolule, et ratsionaalne turustaja kohandaks oma toodangu mahtu olukorras, kus eksport ei ole soodustatud.

(170) Nende meetmetega mõjutab India valitsus rauamaaki kaevandavaid äriühinguid rauamaaki Indias hoidma, kuna nad ei saa müüa paremate hindadega, mis kehtiksid Indias juhul, kui kõnealuseid meetmeid ei eksisteeriks.

(171) Selles mõttes on sisendi tootjad valitsuse poolt „volitatud” pakkuma kaupu omamaistele rauamaagi kasutajatele, st terasetootjatele, k.a keragrafiitmalmist torude tootjatele, tegelikust maksumusest väiksema tasu eest. Rauamaaki kaevandatavatele äriühingutele on tehtud ülesandeks kunstliku, eraldatud ja madalate hindadega siseturu loomine Indias.

(172) Teiste sõnadega – suunatud ekspordipiiranguid rakendades India valitsus teab, kuidas rauamaagi tootjad meetmetele reageerivad ja mis tagajärjed sellest tulenevad. Kõnealused tootjad võivad, reageeringuna ekspordipiirangutele, veidi küll vähendada siseturule tootmist, ent nad ei pane tootmist kinni ega kohanda seda väga väikeseks. Selle asemel, nagu põhjenduses (169) on selgitatud, kohandatakse kaevandussektoris tootmist vaid vähesel määral, mille tulemusena siseturu hinnad langevad. Sellega seoses tehakse mõju kindlaks eelnevalt ja mitte järgnevalt, ja seetõttu ei ole mõju „tahtmatu”. On olemas „tõendatav seos” poliitika ning asjaomaste eraõiguslike asutuste käitumise vahel, kes tegutsevad vahendajatena valitsuse poliitika elluviimisel, mis näeb ette rauamaagi pakkumise keragrafiitmalmist torude tootmisharule tegelikust maksumusest väiksema tasu eest.

(173) India valitus ise kinnitab oma suunatud ekspordipiirangute poliitika edu. 2013. aastal avaldas teraseministeeriumi juures tegutsev kivisöe ja terase alaline komitee oma kolmekümne kaheksanda aruande, mille sisuks oli „ülevaade ekspordist või rauamaagipoliitika” (46).

(174) Vastuseks komitee küsimusele teatas teraseministeerium, et „kuigi kodumaise tööstuse tarve rauamaagi järele on siseturul alates aastatest 2004–2005 järjest kasvanud, on rauamaagi tootmine alati ületanud sisetarbimist, ja seda just riigi ekspordile suunatud rauamaagi tootmise tõttu. Siiski, selleks et parandada rauamaagi kättesaadavust omamaistele raua- ja terasetootjatele, ning et säilitada rauamaaki pikaajaliselt omamaiseks tarbeks tulevikus, on võetud rauamaagi ekspordi vältimiseks fiskaalmeetmeid ja praegu kehtib 30 %-line väärtuseline ekspordimaksumäär kõikidele rauamaagi liikidele (v.a graanulid), mis on viinud ekspordi olulise vähenemiseni aastatel 2011–2012 ning jooksval aastal” (punkt 2.7, lk 14).

(175) Teraseministeerium esitas väliskaubanduspoliitika kavas rauamaagi eksporti puudutavad olulisemad punktid (punkt 4.13, lk 23), sealhulgas järgmised: — üle 64 %-lise rauasisaldusega rauamaagi eksport toimub äriühingu Metal and Mineral Trading Company (MMTC) kaudu ning väliskaubanduse peadirektoraadi poolt väljastatud lubade alusel; — Bailadilast Chhattisgarhist pärit kõrgekvaliteedilist rauamaaki (rauasisaldus üle 64 %) on lubatud eksportida piiratud mahus, eelkõige seoses vajadusega rahuldada esmajärjekorras omamaine nõudlus. Ekspordimahud ei tohi aastas ületada 1,81 miljonit tonni tükkidena ja 2,71 miljonit tonni peene fraktsiooniga rauamaagina.

(176) Teraseministeerium teatas komiteele veel, et „seoses väärtuselise ekspordimaksu suurenemisega 20 %-ni alates 1. märtsist 2011 vähenes rauamaagi eksport umbes 37 %, 61,74 miljonile tonnile aastatel 2011–2012, võrreldes 97,66 miljoni tonniga aastatel 2010–2011. Seoses järgmise rauamaagi väärtuselise ekspordimaksu tõusuga 30 %-ni alates 30. detsembrist 2011 vähenes eksport veelgi. 2012.–2013. aasta esimese poolaasta jooksul vähenes eksport rohkem kui 50 %, 14,4 miljonile tonnile võrrelduna 30,75 miljoni tonniga eelmise aasta samal perioodil. Teraseministeerium on regulaarselt kõnealuse teema rahandusministeeriumi ees üles tõstnud, et määrata rauamaagile sobiv ekspordimaks selleks, et selle eksporti tõhusalt takistada ning parandada selle kättesaadavust kodumaisele raua- ja terasetootmisharule taskukohase hinnaga” (p 4.19, lk 26).

(177) Kokkuvõttes leidis komisjon, et valitsus oli volitanud kaevandusettevõtteid ellu viima oma eraldatud siseturu loomise poliitikat ning pakkuma rauamaaki omamaistele raua- ja terasetootjatele tegelikust maksumusest väiksema tasu eest.

ii) Eraõiguslike asutuste volitamine alusmääruse artikli 3 lõike 1 tähenduses

(178) Seejärel kaalus komisjon, kas India rauamaaki kaevandavad äriühingud on volitatud India valituse poolt alusmääruse artikli 3 lõike 1 punkti a alapunkti iv tähenduses.

(179) Kõnealused kaks India eksportivat tootjat ostsid suurema osa rauamaagist eraettevõtjatelt, v.a väike kogus rauamaaki, mis osteti äriühingult National Mineral Development Corporation (NMDC), mis on üks suuremaid turuosalisi ning India valitsuse omanduses.

(180) Ilma et see piiraks küsimust, kas India valitsus kontrollib sisuliselt NMDCd alusmääruse artikli 2 punkti b tähenduses, mis on käesoleva uurimise seisukohast ebaoluline, leiab komisjon, et kõik rauamaaki kaevandavad äriühingud, vaatamata sellele, kas nad on riigi omanduses või mitte, on eraõiguslikud asutused, mis olid volitatud India valitsuse poolt alusmääruse artikli 3 lõike 1 punkti a alapunkti iv tähenduses pakkuma rauamaaki tegelikust maksumusest väiksema tasu eest.

iii) Rauamaagi pakkumine rauamaaki kaevandavate äriühingute poolt tegelikust maksumusest väiksema tasu eest

(181) Järgmise sammuna kontrollis komisjon, kas rauamaaki kaevandavad äriühingud on ka tegelikult ellu viinud eespool nimetatud valitsuse poliitikat ja pakkunud rauamaaki tegelikust maksumusest väiksema tasu eest. Selleks oli vaja teha detailne India turu arenguid käsitlev analüüs ja võrdlus sobiva võrdlusalusega.

(182) Läbi suunatud ekspordipiirangute ja muude seotud meetmete sundis India valitsus kaevandusettevõtteid müüma siseturul odavama hinna eest kui muidu (st kui neid meetmeid ei oleks, oleksid kaevandusettevõtted eksportinud rauamaaki kõrgema hinna eest). Kaevandusettevõtted ei teinud seda siiski India valitsuse poliitika tõttu, mis soosib järgmise etapi tootmisharusid, k.a keragrafiitmalmist torude tootmisharu.

(183) Rauamaagi tootmist, tarbimist, importi ja eksporti käsitlevad andmed on aastate lõikes järgmised (47): 2006–2007 2007–2008 2008–2009 2009–2010 2010–2011 2011–2012 2012–2013 2013–2014 2014–2015 Tootmine (tuhat tonni) 187 696 213 250 212 960 218 553 207 157 168 582 136 618 152 433 128 187 Tarbimine (tuhat tonni) 78 601 86 816 86 816 96 955 107 220 100 572 103 399 110 500 puudub Import (tuhat tonni) 483 293 69 897 1 867 978 3 056 369 11 433 Eksport (tuhat tonni) 91 425 68 473 68 904 101 531 46 890 47 153 18 122 16 302 7 492

(184) Suundumused on näidatud järgmises graafikus.

(185) Andmed näitavad ekspordipiirangu mõju India omamaisele rauamaagi turule.

(186) Kõnealuse poliitika kõige silmatorkavam mõju on tähelepanuväärne rauamaagi ekspordimahtude vähenemine, mis järgnes suunatud ekspordipiirangute kehtestamisele 2007. aastal ja teist korda peale piirangute laiendamist 2011. aastal. Suunatud ekspordipiirangud saavutasid oma eesmärgi, mille India valitsus oli seadnud – ekspordi tõkestamise ja rauamaagi hoidmise kättesaadavana omamaisele järgmise etapi tootmisharule madalamate hindadega.

(187) Rauamaagi tootmise suundumused näitavad, et omamaine toodang oli üsna stabiilne kuni 2011. aastani, misjärel see hakkas vähenema. Paistab, et vähenemine ei toimunud sellepärast, et rauamaaki kaevandavad äriühingud oleksid hakanud tootmist kohandama ekspordipiirangute tõttu; vaid see on seletatav peamiselt mitmete kohtuotsustega kaevanduste sulgemise kohta, väidetavalt ebaseadusliku kaevandamise ja keskkonnarikkumiste pärast, näiteks Karnataka, Odisha ja Goa osariikides.

(188) Pärast avalikustamist väitis ECL, et kui India valitsuse eesmärk oli tagada rauamaagi ülepakkumine, et muuta see odava hinnaga kättesaadavaks kodumaistele tootjatele, paistab see olevat vastuolus sellega, et ülemkohus ja osariikide kohtud keelasid kaevandamise eespool nimetatud osariikides. India valitsus oleks mitmed kaevanduste sulgemised vaidlustanud.

(189) Komisjon märgib, et India kohtusüsteem on valitsusest sõltumatu ja allub ainult seadustele. Samal ajal on komisjoni käsutuses oleva teabe põhjal ilmne, sulgemiste põhjuseks oli kodumaiste keskkonna- ja kaevandusõigusi käsitlevate seaduste rikkumine. Nagu eespool põhjenduses (162) selgitatud, tundub, et valitsuse rauamaagipoliitikaga püüti saavutada samal ajal nii majanduslikku kui ka keskkonnaeesmärki. Siit järeldub, et kuigi valitsus ei vaidlustanud kõnealuse poliitika keskkonnasambaga seotud kohtuotsuseid, ei tähenda see, et majandussammas oleks kõrvale heidetud. Seepärast lükati see väide tagasi.

(190) Vaatamata langusele rauamaagi tootmises, osutavad näitajad siiski India turu pidevale mõistetamatult liigsele tootmisvõimsusele võrrelduna summeeritud omamaise tarbimise ja ekspordiga, millest on lahutatud import. See asjaolu on viinud rauamaagi ülepakkumiseni siseturul, nagu India valitsus kinnitab, ja mida ta taotles.

(191) Pärast avalikustamist väitis ECL, osutades põhjenduses (183) esitatud tabelile, et komisjon ei analüüsinud fakti, et India rauamaagi eksport oli suuremahuline ja jätkus isegi pärast ekspordimaksu suurendamist 30 %-ni 2011. aasta detsembris.

(192) Komisjon rõhutas, et rauamaagi ekspordimaksu eesmärk ei olnud ekspordi lõpetamine, vaid selle vähendamine, suurendades samal ajal maagi kättesaadavust kodumaisel turul. Seepärast on põhjendamatu eeldada, et pärast ekspordimaksu kehtestamist eksport kaob. Komisjon märgib siiski, et ekspordimaks avaldas peagi pärast kehtestamist märgatavat mõju ekspordile. Ajavahemikul 2012–2013 vähenes eksportmüük tõepoolest rohkem kui 60 % võrreldes ajavahemikuga 2011–2012 ning märkimisväärne vähenemine jätkus, jõudes aastatel 2014–2015 84 %-lise languseni võrreldes aastatega 2011–2013. Tootmine vähenes samal ajal vaid 24 % aastate 2011–2012 ja 2014–2015 vahel põhjenduses (187) selgitatud põhjustel. Seega püsis rauamaagi kättesaadavus kodumaiseks müügiks samal ajavahemikul stabiilsena. See näitab, et ekspordimaks saavutas oma eesmärgi piirata rauamaagi eksporti.

(193) ECL väitis pärast avalikustamist, et komisjon oleks pidanud võrdlema rauamaagi tootmist Indias oma tarbeks ja muuks kui oma tarbeks kasutamiseks. ECLi kohaselt on omatarbimine olnud alati märkimisväärne, samal ajal kui rauamaagi muu kui oma tarbeks kasutamine vähenes aastate 2009–2010 ja 2013–2014 vahel 41 %, mis on osaliselt seletatav muuks kui oma tarbeks tootjate ekspordi vähenemisega alates aastatest 2009–2010.

(194) See väide ei ole faktiliselt õige, nagu on näha järgmisest tabelist (48). 2009-2010 2010-2011 2011– 2012 2012-2013 2013-2014 2014–2015 Omatarbimine (tuhat tonni) 43 797 44 761 42 967 44 961 50 099 43 885 Indeks 100 102 98 103 114 100 Muu kui omatarbimine (tuhat tonni) 174 756 162 396 125 615 91 657 102 334 84 302 Indeks 100 93 72 52 59 48 Kogutoodang (tuhat tonni) 218 553 207 157 168 582 136 618 152 433 128 187

(195) Muu kui oma tarbeks tootmine vähenes tõepoolest alates aastatest 2011–2012. Nagu eespool selgitatud, tulenes vähenemine peamiselt kaevanduste sulgemisest sel perioodil. Muu kui oma tarbeks tootmise vähenemist ei saa siiski pidada ekspordi vähenemise põhjuseks. Nagu põhjendusest (183) ilmneb, vähenes eksport 59 % aastate 2012–2013 (kui kõrgem, 30 %-line ekspordimaks hakkas mõju avaldama) ja 2014–2015 vahel, samal ajal kui muu kui oma tarbeks tootmine vähenes sel ajal ainult 8 %. Seetõttu lükati see väide tagasi.

(196) ECL väitis veel, et komisjon oleks pidanud arvesse võtma erinevusi eri rauamaagiklasside arengus. Keragrafiitmalmist torude tootjate poolt kõige enam kasutatud rauamaagiklasside osas vähenes aastate 2010–2011 ja 2013–2014 vahel 60–62 %-lise rauasisaldusega peene fraktsiooniga rauamaagi tootmine 44 % ning aastate 2009–2010 ja 2013–2014 vahel vähenes 62–65 %-lise rauasisaldusega peene fraktsiooniga rauamaagi tootmine 30 %.

(197) Kvaliteetse rauamaagi tootmise areng oli kooskõlas eespool kindlaks tehtud rauamaagi tootmise üldiste suundumustega. Seepärast leidis komisjon, et see ei muuda põhjendustes (183)–(187) esitatud järeldusi.

(198) Rauamaagi import Indiasse on nii koguselt kui ka väärtuselt tähtsusetu. 2012.–2013. majandusaastal import veidi kasvas, ent vähenes taas järgneval aastal. 2014.–2015. aastal kasvas import jälle, seekord ajaloo kõrgeimale tasemele, ent jäi siiski alla 10 % India omamaisest toodangust.

(199) Kõnealune uurimisperioodi-järgne areng tekkis praeguste erakordselt madalate rahvusvahelise turu hindade tõttu, mille on põhjustanud suurenenud rauamaagi pakkumine (peamised rauamaagi tootjad Austraalia, Brasiilia ja Lõuna-Aafrika on kõik tootmist suurendanud) ja rauamaagi nõudluse vähenemine, mille on tinginud Hiina kasvu aeglustumine ning maailmamajanduse olukord.

(200) Järgmiseks analüüsis komisjon kas ja milline on rauamaagi ülepakkumise mõju India valitsuse ekspordipiirangute tõttu rauamaagi hinnale India siseturul.

(201) Komisjon arvutas keskmise rauamaagi hinna India siseturul, võttes aluseks andmed, mida India kaevanduste büroo avaldab igakuiselt riigi ja osariikide lõikes, jämedusastme (tükid või peene fraktsiooniga) ning rauasisalduse alusel (49).

(202) Asjaomased hinnad põhinevad deklaratsioonidel, mida kaevandajad esitavad India kaevanduste büroole kooskõlas India mineraalide säilitamise ja arendamise eeskirjaga, ning seepärast peetakse neid rohkem tüüpilisteks kui eriala-ajakirjanduse poolt avaldatud hindu ühe äriühingu (nt National Mineral Development Corporation – NMDC) või ühe India piirkonna kohta.

(203) Komisjon analüüsis 60–65 %-lise rauasisaldusega peene fraktsiooniga rauamaagi hinnasuundumusi, kuna vaatlusaluse toote tootjad Indias kasutavad kõige rohkem just kõnealuste omadustega rauamaaki. Sellised üksikasjalikud jämedusastmete lõikes esitatud andmed on kättesaadavad alates 2009. aasta keskpaigast. Seepärast kasutas komisjon eelmiste aastate puhul andmeid keskmise rauamaagi hinna kohta India siseturul, mis hõlmasid kõiki rauamaagi jämedusastmeid ning tüüpe (ja mis sisaldasid ka keskmist 14 %-list litsentsitasu, 2 %-list maksu ja veoraha 900 India ruupiat tonni kohta), tegemata vahet rauamaagi tüübi (tükid või peene fraktsiooniga) ning rauasisalduse vahel. Keskmised transpordikulud põhinesid kahe eksportiva tootja esitatud andmetel. Komisjon lisas 25 India ruupiat, et katta kaevanduse ja rongile/veoautole laadimise vahel tekkivad käitlus- ja laadimiskulud, mis põhinesid ühe eksportiva tootja esitatud kontrollitud kuluandmetel. Litsentsitasude ja maksude arvutamise meetod põhines India valitsuse esitatud andmetel ning see tehti teatavaks ka eksportivatele tootjatele.

(204) 60–65 %-lise rauasisaldusega peene fraktsiooniga rauamaagi keskmist siseturu hinda võrreldi keskmise hinnaga, millega Hiina (CFR Tianjini sadam) importis 62 %-lise rauasisaldusega peene fraktsiooniga rauamaaki (50) Rahvusvahelise Valuutafondi andmetel (51). Kuna Hiina on kõige suurem rauamaagi importija, peetakse Hiina impordihinda üksmeelselt asjaomase kauba võrdlushinnaks.

(205) Rahvusvahelise kaubaveo hinna lahutamiseks võrreldi keskmist siseturuhinda veel Austraalia rauamaagi ekspordi FOB-hinnaga. Austraalia kui suurima rauamaagi tootja FOB-ekspordihind on samuti tüüpiline rahvusvaheline hind. Nii nagu India siseturuhindade puhul, on ka Austraalia andmed kättesaadavad koondtasandil (tükid ja peene fraktsiooniga) (52). Austraalia ekspordi FOB-hinnad on kättesaadavad ka teisest allikast, kuid ainult peene fraktsiooniga rauamaagi kohta (53).

(206) ECL taotles pärast avalikustamist Austraalia ekspordi FOB-hindade ja Hiina CFR-hindade (maksumus ja veoraha tasutud) vähendamist niiskuse puudumise (2 % tükkides ja 8 % peene fraktsiooniga rauamaagis) ja käitluskulude (2 %) tõttu, mis on ekspordi puhul väidetavalt suuremad kui omamaiste hindade puhul. Eksportiv tootja palus Austraalia ekspordi FOB-hindasid täiendavalt kohandada stividorikulude (54) tõttu, kuna need sisalduvad tingimata Austraalia ekspordi FOB-hindades, kuid neid ei teki Indias, kui rauamaaki müüakse siseturul.

(207) Komisjon oli nõus taotlusega vähendada Austraalia ekspordi FOB-hinda niiskuse puudumise tõttu, kuna India statistilised andmed käsitlevad niiskust sisaldavat rauamaaki. Niiskusesisalduse erinevust peene fraktsiooniga rauamaagis ja rauamaagitükkides oli võimalik kaebuse esitajalt saadud andmete alusel kontrollida. Austraalia ekspordi FOB-hinnad on kättesaadavad koondtasandil ning põhinevad Austraalia ametiasutuste (Austraalia tööstuse, innovatsiooni ja teaduse ministeerium) teatatud peene fraktsiooniga rauamaagi ja rauamaagitükkide erinevusel; kohandus tehti kaalutud keskmise alusel kogu „peene fraktsiooniga rauamaagi ja rauamaagitükkide korvi” kohta (– 6,75 %).

(208) Komisjon otsustas lahutada Austraalia ekspordi FOB-hindadest ka stividorikulud. Enamik sadamas osutatavatest stividoriteenustest on tegelikkuses seotud rauamaagi käitlemisega sadamas ja selle laevale lastimisega. Selliseid kulusid ei teki pärast rauamaagi veoautolt mahalaadimist India tehases ning seepärast lahutati need Austraalia ekspordi FOB-hinnast. Seega sai õiglaselt võrrelda India kaevandusest India tehasesse viidud (kuid mitte tehases maha laaditud) rauamaagi omamaist hinda ja Austraalia kaevandusest sadamasse viidud (kuid mitte sadamas maha laaditud) rauamaagi omamaist hinda.

(209) Komisjon lükkas siiski tagasi taotluse vähendada hinda käitlemiskulude osas, kuna ta ei saanud mitmele allikale toetudes kindlalt väita, et FOB-hinnad sisaldasid käitlemiskulusid ning et need kulud olid 2 % võrra suuremad kui rauamaagi omamaisel müügil tekkida võivad käitlemiskulud.

(210) Lisaks väitis ECL, et Austraalia ekspordihinnad sisaldavad 22,5 %-list maksu kaevanduskasumilt ning seega ei need India rauamaagi hindadega võrreldavad. Eksportiva tootja osutatud veebisaidilt ilmneb siiski, et kõnealune maks asendab kaevandusettevõtete makstavaid litsentsitasusid ning kõiki enne selle kehtimahakkamist makstud litsentsitasusid vähendatakse (55). Kuna India hinnad sisaldavad litsentsitasusid (nagu eespool põhjenduses osutatud), on põhjendatud jätta see maks Austraalia hinna sisse, et tagada hindade õiglane võrdlus.

(211) Komisjon arvutas sellel alusel Austraalia FOB-hinna, mis vastas kõige paremini India omamaisele hinnale moonutamata kujul. Andmekogumite võrdlus on esitatud tabelis 4 ja sellele järgnevas graafikus. 2006–2007 2007–2008 2008–2009 2009–2010 2010–2011 2011–2012 2012–2013 2013–2014 2014–2015 India siseturu hind (kõik jämedusastmed ja tüübid ) (56) 1 803 2 197 2 480 2 330 3 143 3 564 3 712 3 363 3 903 India siseturu hind (peene fraktsiooniga maak 60–65 %) (56) 1 803 2 197 2 480 2 931 3 038 3 914 3 569 3 117 3 676 Hiina import peene fraktsiooniga maak 62 %, CFR, Tianjin, Austraaliast (57) 1 545 1 716 2 966 4 481 7 229 7 582 7 121 7 948 5 017 Austraalia FOB IODEX (peene fraktsiooniga maak 62 %) (58) puudub puudub 2 758 4 167 6 723 7 193 6 692 7 138 4 557 Austraalia FOB (kõik jämedusastmed ja tüübid) 62 % (59) 1 884 2 365 3 448 3 359 5 225 7 083 6 152 6 755 5 130 Kohandatud Austraalia FOB (kõik jämedusastmed ja tüübid) 62 % (60) 1 396 1 844 2 854 2 771 4 510 6 241 5 374 5 936 4 421

(212) Võrdlus näitab, et India valitsuse sekkumine rauamaagi küsimuses, mis viis rauamaagi ekspordi märkimisväärse vähenemiseni ning ülepakkumiseni Indias, on mõjutanud ka rauamaagi hindu omamaisel turul. Esiteks on rauamaagi hinnad India omamaisel turul olnud alates 2008. aastast pidevalt madalamad kui rahvusvahelised hinnad. Teiseks, samal ajal, kui rahvusvahelise turu hinnad näitavad märkimisväärset tõusu aastatel 2008–2011, mis vastab ajavahemikule, mil rakendati (2007/2008) ja tugevdati (2011) ekspordipiiranguid, püsib rauamaagi hind India siseturul üsna muutusteta, nagu oleks see täiesti isoleeritud ja ilma mõjutusteta muus maailmas valitsevast olukorrast.

(213) Seega on India valitsuse suunatud ekspordipiirangud täitnud oma eesmärgi ja teinud rauamaagi omamaisele tööstusele madalamate hindade eest kättesaadavaks, hoides selleks India siseturu hinnad stabiilsetena, vaatamata asjaolule, et maailmaturul tõusid rauamaagi hinnad märkimisväärselt. Sellele, et India hinnad ei järginud maailmaturu hindu, ei ole ühtki muud põhjendust kui India valitsuse poolt kehtestatud suunatud ekspordipiirangud ja muud seonduvad meetmed. Suunatud ekspordipiirangute puudumisel oleksid India rauamaagitootjad saanud kasu tulusamast müügist kõrgemate, rahvusvahelise turu hindadega. Selle asemel suunati neid jätkama tootmist ja pakkuma rauamaaki omamaisel turul madalamate hindade eest.

(214) ECL väitis pärast avalikustamist, et India impordi märkimisväärne tõus 2014.–2015. aastal näitab, et India omamaised hinnad ei olnud rahvusvahelistest hindadest täielikult lahutatud. Kui India valitsus oleks tõepoolest soovinud pakkuda rauamaaki tegelikust maksumusest väiksema tasu eest, oleks ta volitanud ja suunanud rauamaagitootjaid hindu veelgi vähendama. Väidetavalt on India rauamaagitootjad, nagu NMDC ja Rundta säilitanud rauamaagi hinnad rahvusvahelistest hindadest palju kõrgemal tasemel, nagu märgiti kaebuses.

(215) Komisjon märkis, et India omamaised hinnad püsisid rahvusvahelistest hindadest madalamal tasemel kogu impordimaksu kehtimise aja ning jäid peaaegu muutumatuks alates 2013. aastast, samal ajal kui rahvusvahelised hinnad suurenesid märgatavalt. Lisaks ei toeta ükski dokument väidet, et NMDC ja Rundta säilitasid rauamaagi hindu rahvusvahelistest hindadest kõrgemal tasemel. Seepärast lükati see väide tagasi.

(216) Jindal vaidlustas pärast avalikustamist komisjoni järeldused volitamise kohta, kuna rauamaagi tootjad saavad otsustada tootmist vähendada, nagu nad väidetavalt ka tegid, ja hind võib muudel turgudel langeda, nagu väidetavalt ka juhtus.

(217) Väite kohta, et rauamaagi tootjad otsustasid väidetavalt tootmist vähendada (vt põhjendus (187)), märkis komisjon, et tootmise vähenemine minevikus toimus peamiselt väidetavalt ebaseaduslike kaevanduste sulgemise tõttu. Teiseks, nagu on selgitatud põhjenduses (169), ei vähendaks kaevandusettevõtted tootmist, võttes arvesse olulisi tootmisse tehtud investeeringuid. Seepärast lükati see väide tagasi.

(218) Mis puudutab hindade vähenemist muudel turgudel, siis komisjon lükkas selle väite tagasi samadel põhjustel, millele on osutatud põhjenduses (269).

(219) Seda arvesse võttes teeb komisjon järelduse, et India rauamaaki kaevandavad äriühingud olid sunnitud pakkuma rauamaaki omamaisele keragrafiitmalmist torude tootmisharule tegelikust maksumusest väiksema tasu eest.

iv) Ülesanne, mis on tavaliselt täidab valitsus ja praktika, mis ei erine tegelikult valitsuse tavapärasest praktikast

(220) ECL väitis pärast lõplike järelduste avalikustamist, et komisjon oli viiest olulisest kriteeriumist hinnanud ainult üht (volitamine ja suunamine) ja jätnud neli ülejäänut hindamata. Komisjon lükkas selle väite tagasi, kuna ta oli käsitlenud kaevandusettevõtete olemust (põhjendused (178)–(180)) ja nende funktsiooni (põhjendused (181)–(219)) äärmise üksikasjalikkusega juba varem. Komisjon lisas lühidalt oma kaalutlused neljanda ja viienda kriteeriumi kohta.

(221) „Tavapäraselt täidetavate ülesannete” kriteeriumi osas, mida vaekogu ei ole veel täpsemalt selgitanud, (61) arvas komisjon, et riigi territooriumil oleva tooraine pakkumine riiklikele äriühingutele on tavapäraselt valitsuse ülesanne. Üldise rahvusvahelise õiguse kohaselt on riikidel suveräänne õigus oma loodusvarade üle. Neil on küll suur kaalutlusõigus otsustamaks, kuidas oma loodusvarade kasutamist korraldada, kuid tavapäraselt kasutatakse siin valitsuse reguleerimispädevust. Seetõttu ei ole oluline, kas valitsus täidab sellist funktsiooni tavapäraselt (62). Seepärast leidis komisjon, et India territooriumil leiduva rauamaagi pakkumine India terasetööstusele on tavapäraselt valitsuse ülesanne.

(222) Kriteeriumi „ei erine tegelikkuses” osas märkis komisjon, et sõnastus pärines vaekogu 1960. aasta aruandest artikli XVI:5 kohase läbivaatamise kohta, milles kasutati samalaadset sõnastust tootja rahastatud tasude puhul, mida ei peetud tegelikkuses erinevaks valitsuse maksustamis- ja subsideerimispoliitikast (63). Seda arvesse võttes eeldab see kriteerium positiivset järeldust, et kaupade pakkumine volitatud eraõigusliku asutuse poolt ei erine tegelikkuses võimalikust olukorrast, kus valitsus oleks selliseid kaupu ise pakkunud.

(223) ECL väitis, et rauamaagi pakkumisega seotud praktika erinevus India valitsuse ja India kaevandusettevõtete vahel võib seisneda hinnamääramise tasemes. Kui valitsus võis valida odava hinna fikseerimise rauamaagi pakkumusel kodumaistele terasetootjatele, siis kaevandusettevõtetel seda võimalust ei olnud.

(224) Hüpotees, mille kohaselt võis valitsus turule sekkuda hindade fikseerimisega, ei tekita tegelikkuses erinevat olukorda. Käesoleval juhul otsustas valitsus volitada eraõiguslikke äriühinguid pakkuma rauamaaki tegelikust maksumusest väiksema tasu eest tasemel, mis aja jooksul kõikus. See ei erine praktikast, mille puhul valitsus oleks pakkunud rauamaaki otse India terastootjatele kõikuvate hindadega, mida ta oleks saanud fikseerida päeva või kuu lõikes, jälgides teatavaid India kodumaise nõudluse ja pakkumisega seotud näitajaid. Seega ei ole tegelikkuses mingit vahet, kas valitsus sekkub otseselt turule, pakkudes rauamaaki pidevalt muutuvate valitsuse hindadega või teeb kaevandusettevõtetele ülesandeks pakkuda rauamaaki tegelikust maksumusest väiksema tasu eest. Komisjon lükkas seepärast tagasi väite, mille kohaselt valitsuse eelnevalt kindlaksmääratud tingimused tekitaksid tegeliku erinevuse rauamaagi otsese ja kaudse pakkumise vahel India keragrafiitmalmist torude tootmisharule.

(225) Komisjon märkis lõpetuseks, et praktikat, kus turule sekkutakse kaudselt ekspordipiirangute kaudu, kasutavad mitmed valitsused. Ainult et Indias on kehtestatud tohutul hulgal erinevaid ekspordimakse. Seepärast oli komisjonile selge, et tegemist oli „tavapäraselt valitsuste poolt järgitava praktikaga”.

v) Järeldus

(226) Suunatud ekspordipiirangutega (vt põhjendus (157)) sundis India valitsus omamaiseid rauamaaki kaevandavaid äriühinguid müüma rauamaaki omamaisel turul ning „volitas” neid pakkuma kõnealust toorainet Indias tegelikust maksumusest väiksema tasu eest. Kõnealuste meetmetega saavutati soovitud mõju, milleks oli India omamaise rauamaagituru moonutamine ja hinna surumine kunstlikult madalale tasemele, andes sellega eelise järgmise etapi tootmisharule. Ülesannet pakkuda rauamaaki tegelikust maksumusest väiksema tasu eest täidab tavapäraselt valitsus ning kaevandusettevõtete sarnane praktika ei erine tegelikkuses tavapäraselt valitsuse poolt järgitavast praktikast. Komisjon tegi seega järelduse, et India valitsus andis kaudset rahalist abi alusmääruse artikli 3 lõike 1 punkti a alapunktide iv ja iii tähenduses, mis on tõlgendatud ja rakendatud kooskõlas WTO subsiidiumide ja tasakaalustusmeetmete lepingu artikli 1 lõike 1.1 punkti (a) alapunktide iv ja iii kohase WTO standardiga.

(227) India valitsus ja kaks eksportivat tootjat vaidlustasid pärast lõplike järelduste avalikustamist komisjoni hinnangu, mille kohaselt kindlakstehtud suunatud ekspordipiiranguid võib käsitada valitsuse rahalise toetusena. Eelkõige väitsid nad, et komisjon analüüsis reaktsiooni kehtestatud meetmele (või selle meetme mõju), selle asemel, et uurida valitsuse toetusmeetmeid või kehtestatud meetme olemust rahalise toe kindlaksmääramiseks. ECL oli seisukohal, et komisjon ei teinud kindlaks sellise meetme olemasolu, millega oleks pandud vastutus rauamaagitootjatele või oleks neid jõuga suunatud. Samad isikud esitasid vastuväiteid selle kohta, et komisjon oli toetunud viidetele eri aruannetes, väites, et neid ei saa pidada piisavateks tõenditeks India valitsuse antud rahalise toetuse kindlaksmääramiseks.

(228) Komisjon ei olnud nõus isikute seisukohaga, et ta oli analüüsinud üksnes kehtestatud suunatud ekspordipiirangute mõju. Nagu selles jaos eespool selgitatud, läbis komisjoni analüüs mitu astet. Esiteks tehti kindlaks järgitud poliitika-eesmärk, milleks oli rauamaagi ekspordi ärahoidmine. Teiseks tegi komisjon rauamaagi ekspordimaksu ja kahesuguse kaubaveo poliitika abil kindlaks selliste õigusaktide olemasolu, millega sunniti rauamaagitootjaid müüma India siseturul odavama hinna eest kui nad muidu oleks seda teinud. Seejärel tegi komisjon kindlaks, et valitsus tõepoolest sundis India rauamaaki kaevandavaid äriühinguid pakkuma rauamaaki keragrafiitmalmist torude tootmisharule tegelikust maksumusest väiksema tasu eest. Ülesannet pakkuda rauamaaki tegelikust maksumusest väiksema tasu eest täidab tavapäraselt valitsus ning kaevandusettevõtete sarnane praktika ei erine tegelikkuses tavapäraselt valitsuse poolt järgitavast praktikast.

(229) Seega ei toetunud komisjon üksnes mitmetele aruannetele ja poliitilistele avaldustele või kindlakstehtud meetmete mõjule, vaid analüüsis kõiki vajalikke elemente, et teha kindlaks kaudse rahalise toetuse olemasolu alusmääruse artikli 3 lõike 1 punkti a alapunktide iv ja iii tähenduses.

b) Kasu

(230) Vastavalt alusmääruse artikli 3 lõikele 2 ja artiklile 5 arvutas komisjon tasakaalustatavate subsiidiumide summa, lähtudes kasust, mille subsiidiumi saaja läbivaatamisega seotud uurimisperioodil uurimistulemuste järgi subsideerimisest sai.

(231) Komisjon arvutas alustuseks kahe India tootja ostetud rauamaagi kaalutud keskmise ostuhinna uurimisperioodil. Kaalutud keskmine arvutati kuu lõikes ja toimetatuna kaevandusest tehasesse Indias.

(232) Keskmine ostuhind arvutati ilma käibemaksuta hindade ja koguste alusel, mis olid tehing-tehingu järel äriühingute poolt esitatud arvetel loetletud, ja mida kontrollkäikude ajal kontrolliti. Kui ostetud rauamaagi rauasisaldus oli muu kui 62 %, siis kohandati ostuhinda, et võtta arvesse kvaliteedi (ja hinna) erinevust.

(233) Kõnealust keskmist hinda oli vaja võrrelda kohase võrdlusalusega. Alusmääruse artikli 6 punkti d kohaselt tehakse tasu piisavus kindlaks, võttes aluseks vaatlusaluse toote suhtes valdavalt kehtivad turutingimused pakkumise riigis. See peegeldab WTO subsiidiumide ja tasakaalustusmeetmete lepingu artikli 14 punkti d, ning seda tuleb tõlgendada ja rakendada sellest lähtuvalt.

(234) Komisjon märkis, et kõiki Indias valdavalt kehtivaid turutingimusi on mõjutanud valitsuse suunatud ekspordipii