Nõukogu direktiiv 2003/85/EÜ,

29. september 2003,

ühenduse meetmete kohta suu- ja sõrataudi tõrjeks, millega tunnistatakse kehtetuks direktiiv 85/511/EMÜ ja otsused 89/531/EMÜ ja 91/665/EMÜ ning muudetakse direktiivi 92/46/EMÜ

(EMPs kohaldatav tekst)

EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 37 lõiget 3,

võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]

võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, [2]

võttes arvesse Euroopa majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust, [3]

võttes arvesse regioonide komitee arvamust [4]

ning arvestades järgmist:

(1) Üheks ühenduse ülesandeks veterinaaria valdkonnas on loomade tervisliku seisundi parandamine, suurendades seejuures loomakasvatuse tasuvust ning lihtsustades loomade ja loomsete saadustega kauplemist. Sama ajal on ühendus ka väärtushinnangute ühendus ja tema loomahaiguste vastu võitlemise poliitika ei peaks põhinema ainuüksi majanduslikel huvidel, vaid peaks nagu kord ja kohus võtma arvesse ka eetilisi tõekspidamisi.

(2) Suu- ja sõrataud on väga nakkav sõraliste viirushaigus. Kuigi suu- ja sõrataud ei kujuta endast ohtu inimeste tervisele, on ta oma erakordse majandusliku tähtsuse tõttu siiski rahvusvahelise episootiaameti (OIE) A-nimekirja haiguste eesotsas.

(3) Suu- ja sõrataud on teatamiskohustuslik haigus ja tabandunud liikmesriigid peavad selle puhangutest teavitama komisjoni ning teisi liikmesriike kooskõlas nõukogu 21. detsembri 1982. aasta direktiiviga 82/894/EMÜ loomahaigustest teatamise kohta ühenduses. [5]

(4) Ühenduse meetmed suu- ja sõrataudi tõrjeks on sätestatud nõukogu 18. novembri 1985. aasta direktiivis 85/511/EMÜ, millega kehtestatakse ühenduse meetmed suu- ja sõrataudi tõrjeks. [6] Seda direktiivi on mitu korda oluliselt muudetud. Nüüd, kui on tehtud uusi muudatusi kõnealusesse direktiivi, on olukorra selgitamiseks soovitav kõnealuseid sätteid uuendada.

(5) Pärast nõukogu 26. juuni 1990. aasta direktiivi 90/423/EMÜ, millega muudetakse direktiivi 85/511/EMÜ, direktiivi 64/432/EMÜ veiste ja sigade ühendusesisest kaubandust mõjutavate loomatervishoiuprobleemide kohta ning direktiivi 72/462/EMÜ tervishoiu- ja veterinaarinspektsiooni probleemide kohta veiste, sigade, värske liha ja lihatoodete impordil kolmandatest riikidest, [7] vastuvõtmist keelati kogu ühenduses alates 1. jaanuarist 1992 suu- ja sõrataudivastane profülaktiline vaktsineerimine.

(6) Et vältida suu- ja sõrataudi sissetoomist ühendusse ja ühenduse karja naabermaadest või elusloomade ja loomsete saaduste ühendusse toomise teel, on vaja võtta tarvitusele ennetusabinõusid. Ei ole tõendeid selle kohta, et mõni suu- ja sõrataudi puhang, millest on teatatud alates profülaktilise vaktsineerimise keelamisest, oleks seotud impordiga, mis on toimunud vastavalt ühenduse õigusaktidele ning mis on läbinud vastavalt nõukogu 15. juuli 1991. aasta direktiivile 91/496/EMÜ, millega nähakse ette kolmandatest riikidest ühendusse toodavate loomade veterinaarkontrolli põhimõtted [8] ja nõukogu 10. detsembri 1990. aasta direktiivile 90/675/EMÜ, millega nähakse ette kolmandatest riikidest ühendusse toodavate toodete veterinaarkontrolli põhimõtted, [9] kehtestatud veterinaarkontrolli piiripunktides.

(7) Sellest hoolimata tuleks tugevalt rõhutada riski vähendamiseks mõeldud loomsete saaduste importi käsitlevate ühenduse eeskirjade range kohaldamise vajadust, ainuüksi ülemaailmse kaupade ja isikute liikumise kasvu tõttu. Liikmesriigid peaksid tagama, et neid õigusakte rakendatakse kogu ulatuses ning eraldama piisavalt personali ja vahendeid, et läbi viia rangeid kontrolle välispiiridel.

(8) Lisaks tuvastas Euroopa Parlamendi ajutine suu- ja sõrataudikomitee, et piirikontrollid ei takista tegelikult oluliste liha- ja lihatoodete koguste lubamist ühendusse illegaalselt.

(9) Ühtse turu tingimustes ja karjade üldiselt rahuldava tervisliku seisundi tõttu on oluliselt kasvanud kauplemine loomade ja loomsete saadustega ning ühenduse teatavates piirkondades on tiheda asustusega karjakasvatusalad.

(10) 2001. aastal teatavates liikmesriikides epideemiliselt levinud suu- ja sõrataud näitas, et intensiivse suu- ja sõrataudile vastuvõtlike loomade liikumise ning nendega kauplemise tõttu võib haiguspuhang võtta kiiresti episootia ulatuse, mis põhjustab häireid määral, mis võib vähendada oluliselt vastuvõtlike loomade pidamise ja muude maapiirkondade majanduse valdkondade tasuvust ning nõuab ka märkimisväärseid rahalisi ressursse, kompenseerimaks põllumajandustootjatele tehtud kahju ja kohaldamaks tõrjeabinõusid.

(11) 2001. aasta suu- ja sõrataudikriisi ajal tugevdas komisjon direktiivis 85/511/EMÜ sätestatud ühenduse suu- ja sõrataudi tõrjeabinõusid, võttes vastu kaitsemeetmeid kooskõlas nõukogu 26. juuni 1990. aasta direktiiviga 90/425/EMÜ veterinaar- ja zootehniliste kontrollide kohta, mida kohaldatakse ühendusesiseses kaubanduses teatavate elusloomade ja toodete suhtes seoses siseturu väljakujundamisega, [10] ja nõukogu 11. detsembri 1989. aasta direktiiviga 89/662/EMÜ, veterinaarkontrollide kohta ühendusesiseses kaubanduses seoses siseturu väljakujundamisega. [11]

(12) 2001. aastal võttis komisjon kooskõlas direktiiviga 85/511/EMÜ vastu ka otsused erakorralise vaktsineerimise läbiviimise tingimuste kohta. Need tingimused kehtestati, võttes arvesse loomade tervishoiu ja heaolu teaduskomitee 1999. aastal esitatud suu- ja sõrataudivastase erakorralise vaktsineerimise strateegia soovitusi.

(13) Käesolev direktiiv peaks arvesse võtma liikmesriikide ekspertrühmade poolt 1998. aastal esitatud ühenduse suu- ja sõrataudialaste õigusaktide läbivaatamist käsitlevat ettekannet, mis kajastab liikmesriikide 1998. aasta sigade katku epideemia ajal omandatud kogemusi ja 2001. aasta detsembris Brüsselis peetud suu- ja sõrataudi ennetamise ja tõrje rahvusvahelise konverentsi järeldusi.

(14) Käesolevas direktiivis peaks arvesse võtma Euroopa Parlamendi 17. detsembri 2002. aasta resolutsiooni 2001. aastal Euroopa Liidus epideemia ulatuse võtnud suu- ja sõrataudi kohta, [12] mis põhineb Euroopa Parlamendi ajutise suu- ja sõrataudikomitee järeldustel.

(15) Arvesse peaks võtma soovitusi suu- ja sõrataudi viirusega in vitro ja in vivo töötavate laborite miinimumnõuete kohta, mis on esitatud ÜRO Toidu- ja Põllumajandusorganisatsiooni suu- ja sõrataudi tõrje Euroopa komisjoni 30. istungi ettekandes.

(16) Samuti peaks käesolevas direktiivis arvesse võtma loomatervishoiu eeskirjas ja rahvusvahelise episootiaameti diagnostiliste uuringute ja vaktsiinide standardite käsiraamatus (OIE käsiraamat) tehtud muudatusi.

(17) Et tagada iga võimaliku suu- ja sõrataudipuhangu varajane avastamine, on vajalikud õigusnormid, mis kohustaksid isikuid, kes on kontaktis vastuvõtlike loomadega, teatama igast kahtlasest juhtumist pädevatele asutustele. Liikmesriikides tuleb läbi viia regulaarseid kontrolle tagamaks, et põllumajandustootjad tunnevad ka tegelikkuses haigustõrje ja bio-ohutuse üldeeskirju ning kohaldavad neid.

(18) On vajalik, et meetmeid võetaks kohe, kui kahtlustatakse suu- ja sõrataudi esinemist, nii et kahtluse kinnitamise korral oleks võimalik rakendada viivitamatuid ja tõhusaid tõrjemeetmeid. Neid meetmeid kohandatakse pädevate asutuste poolt vastavalt epidemioloogilisele olukorrale asjaomases liikmesriigis. Meetmeid tuleks tõhustada ka vastavalt ühenduse õigusaktidele kehtestatud spetsiifiliste kaitsemeetmete abil.

(19) Kiire ja üksikasjalik haiguse diagnoos ja asjaomase viiruse kindlakstegemine toimub liikmesriikide riiklike laborite võrgu juhtimisel. Vajadusel tagab riiklike laborite koostöö komisjoni poolt vastavalt Euroopa Parlamendi 28. jaanuari 2002. aasta määrusele (EÜ) nr 178/2002, mis kehtestab toiduseaduse üldpõhimõtted ja -nõuded, asutab Euroopa Toiduohutusameti ja kehtestab toidu ohutusega seotud korra, [13] kehtestatud toiduahela ja loomatervishoiu alalise komitee korra kohaselt määratud ühenduse tugilabor.

(20) Silmas pidades suu- ja sõrataudi laboratoorset eristusdiagnoosi, tuleks arvesse võtta komisjoni 4. juuli 2000. aasta otsust 2000/428/EÜ, millega kehtestatakse sigade vesikulaarhaiguse diagnoosi kinnitamisel ja eristusdiagnoosil kasutatavad diagnostika- ja proovivõtumeetodid ning laborikatsete tulemuste hindamise kriteeriumid. [14]

(21) Ühenduse meetmed suu- ja sõrataudi tõrjeks peaksid põhinema eelkõige nakatunud karja kõrvaldamisel. Nakatunud või kontaktsed vastuvõtlikud loomad tuleb hukata viivitamatult kooskõlas nõukogu 22. detsembri 1993. aasta direktiiviga 93/119/EMÜ loomade kaitse kohta tapmise või hukkamise ajal. [15] Kui võimalik, tuleb surnud või tapetud loomade korjuseid töödelda kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 3. oktoobri 2000. aasta määrusega (EÜ) nr 1774/2002, mis kehtestab muuks kui inimtoiduks ettenähtud loomsete kõrvalsaaduste sanitaareeskirjad. [16]

(22) Suu- ja sõrataudipuhangu ajal on vajalik kaasata rahvatervise ja keskkonnakaitse aspektid, seda eelkõige pädevate veterinaar- ja keskkonnaasutuste vahelise tiheda koostöö loomise teel. Nõukogu 24. septembri 1996. aasta direktiiv 96/61/EÜ, saastuse kompleksse vältimise ja kontrolli kohta [17] nõuab loomakorjuste ja loomsete jäätmete kõrvaldamise ja ringlussevõtuga tegelevate määratud tootmisvõimsusega käitiste puhul kompleksset keskkonnaluba. Tuleks vältida loomakorjuste tuleriitadel põletamisest või nende massimatmispaikadesse matmisest tulenevat asjatut riski.

(23) Puhangu ilmnemise korral tuleb haiguse levikut vältida, jälgides hoolikalt loomade liikumist ja nakatuda võivate toodete kasutamist, vajaduse korral, eriti tiheda asustusega karjakasvatuspiirkondades, tuleb läbi viia erakorraline vaktsineerimine.

(24) Teatavaid liikmesriike 2001. aastal tabanud suu- ja sõrataudiepideemia tõrjeks võetud meetmed näitasid, et rahvusvahelised ja ühenduse eeskirjad ning nendest tulenevad menetlused ei võtnud piisavalt arvesse võimalust kasutada erakorralist vaktsineerimist ja vaktsineeritud populatsiooni hulgast nakatunud loomade avastamiseks läbiviidavaid täiendavaid katseid. Liiga palju tähelepanu pöörati kaubanduspoliitika aspektidele, mille tulemusena ei tehtud kaitsevaktsineerimist isegi siis, kui see oli lubatud.

(25) Suu- ja sõrataudi tõrjeks on erinevaid strateegiaid. Epideemia korral peaks haiguse tõrjestrateegia valikul võtma arvesse ka seda, milline strateegia põhjustab kõige väiksemat majanduslikku kahju mittepõllumajanduslikes majandussektorites.

(26) Erakorralise vaktsineerimise abil ilma järgneva vaktsineeritud loomade hukkamiseta võib oluliselt vähendada haiguse tõrjeks hukatavate loomade arvu. Asjakohaste uuringute abil tuleks seejärel tõestada nakkuse puudumist.

(27) Puhastamine ja desinfektsioon peaksid olema ühenduse suu- ja sõrataudikontrolli poliitika lahutamatuks osaks. Desinfektsioonivahendite kasutamine peaks toimuma vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 1998. aasta direktiivile 98/8/EÜ, biotsiidide turuleviimise kohta. [18]

(28) Suu- ja sõrataudiviirusega nakatunud vastuvõtlikelt loomadelt kogutud sperma, munarakud ja embrüod võivad kaasa aidata haiguse levikule ning nende suhtes peaks seetõttu kohaldama täiendavaid piiranguid lisaks järgnevates direktiivides ühendusesisesele kaubandusele kehtestatud loomatervishoiunõuetele:

- nõukogu 14. juuni 1988. aasta direktiiv 88/407/EMÜ, millega sätestatakse koduveiste sügavkülmutatud sperma ühendusesisese kaubanduse ja impordi suhtes kohaldatavad loomatervishoiu nõuded, [19]

- nõukogu 25. septembri 1989. aasta direktiiv 89/556/EMÜ loomatervishoiu nõuete kohta, millega reguleeritakse koduveiste embrüote ühendusesisest kaubandust ja kolmandatest riikidest importimist, [20]

- nõukogu 13. juuli 1992. aasta direktiiv 92/65/EMÜ, milles sätestatakse loomatervishoiu nõuded ühendusesiseseks kauplemiseks loomade, sperma, munarakkude ja embrüotega, mille suhtes ei kohaldata direktiivi 90/425/EMÜ A lisa I punktis osutatud ühenduse erieeskirjades sätestatud loomatervishoiu nõudeid, ning nende impordiks ühendusse. [21]

(29) Haiguspuhangu korral võib olla vajalik kontrollimeetmete rakendamine mitte ainult nakatunud vastuvõtlike loomade suhtes, vaid ka haigusele mittevastuvõtlikest liikidest kontaktsete loomade suhtes, kes võivad olla viiruse mehhaanilisteks vektoriteks. 2001. aasta epideemia ajal kohaldati piiranguid ka vastuvõtlikke liike pidavatest ettevõtetest või selliste ettevõtetega piirnevatest ettevõtetest pärit hobuslaste liikumisele ning nõuti erikinnitust lisaks nõukogu 26. juuni 1990. aasta direktiivi 90/426/EMÜ, hobuslaste liikumist ja kolmandatest riikidest importimist reguleerivate loomatervishoiunõuete kohta, [22] nõuetele, et kontrollida suu- ja sõrataudist tabandunud liikmesriikidest pärit hobuslastega kauplemist.

(30) Inimtoiduks mõeldud loomsete saaduste turuleviimist, kauplemist ja ühendusse importimist hõlmavad veterinaartingimused on kehtestatud järgnevates direktiivides:

- nõukogu 26. juuni 1964. aasta direktiiv 64/433/EMÜ ühendusesisest värske lihaga kauplemist mõjutavate terviseprobleemide kohta, [23]

- nõukogu 21. detsembri 1976. aasta direktiiv 77/99/EMÜ ühendusesisest lihatoodetega kauplemist mõjutavate terviseprobleemide kohta, [24]

- nõukogu 22. jaanuari 1980. aasta direktiiv 80/215/EMÜ ühendusesisest lihatoodetega kauplemist mõjutavate loomatervishoiu probleemide kohta, [25]

- nõukogu 27. novembri 1990. aasta direktiiv 91/495/EMÜ küülikuliha ja tehistingimustes peetavate ulukite liha tootmist ja turuleviimist mõjutavate tervishoiu- ja veterinaarküsimuste kohta, [26]

- õukogu 14. detsembri 1994. aasta direktiiv 94/65/EÜ, milles sätestatakse hakkliha ja lihavalmististe tootmise ja turuleviimise nõuded, [27]

- nõukogu 16. detsembri 2002. aasta direktiiv 2002/99/EÜ, milles sätestatakse inimtoiduks mõeldud loomsete saaduste tootmise, töötlemise, turustamise ja ühendusse toomise loomatervishoiunõuded. [28]

(31) Neid direktiive asendatakse praegu. Selguse huvides on vastuvõtlike loomade liha ja lihasaaduste töötlemine, mis on nõutav võimaliku suu- ja sõrataudiviiruse hävitamise tagamiseks, täpsustatud käesoleva direktiivi lisades VII–IX, mis põhinevad eelpool nimetatud direktiividel ning vastavad OIE soovitustele.

(32) Inimtoiduks mõeldud loomsete saaduste tootmise, töötlemise, turustamise ja ühendusse toomise loomatervishoiunõuded on sätestatud nõukogu 16. detsembri 2002. aasta direktiivis 2002/99/EÜ. [29]

(33) Nõukogu 16. juuni 1992. aasta direktiiv 92/46/EMÜ, milles sätestatakse toorpiima, kuumtöödeldud piima ja piimapõhiste toodete tootmise ja turuleviimise tervishoiueeskirjad, [30] sätestab vastavalt ühenduse suu- ja sõrataudi tõrjemeetmetele kehtestatud järelevalvetsoonide piires peetud loomade piima töötlemise. Selle direktiivi nõuded ei ole piisavad, kuna nad ei sätesta ohustatud tsoonist ning vaktsineeritud loomadelt pärit piima töötlemist. Lisaks ületab nimetatud direktiivis sätestatud inimtoiduks mõeldud piima töötlemine OIE eeskirja nõudeid suu- ja sõrataudiviiruse hävitamiseks piimas ning päädib logistiliste probleemidega, mis on seotud meiereide poolt mitte vastu võetavate märkimisväärsete piimakoguste kõrvaldamisega. Käesolevasse direktiivi tuleks lisada palju üksikasjalikumad sätted suu- ja sõrataudi tõrjemeetmete piirkonnast pärit vastuvõtlike loomade piima kogumise ja transpordi kohta. Käesoleva direktiivi IX lisas määratletud piima ja piimasaaduste töötlemine vastab OIE soovitustele võimaliku suu- ja sõrataudiviiruse hävitamiseks piimas ja piimatoodetes. Seetõttu tuleks direktiivi 92/46/EMÜ vastavalt muuta.

(34) Loomsete saaduste puhul tuleks arvesse võtta nõukogu 17. detsembri 1992. aasta direktiivi 92/118/EMÜ, milles sätestatakse selliste toodete ühendusesisest kaubandust ja ühendusse importimist reguleerivad loomade ja inimeste terviseohutuse nõuded, mille suhtes ei kohaldata direktiivi 89/662/EMÜ A lisa I peatükis ja nakkusetekitajate puhul direktiivis 90/425/EMÜ osutatud ühenduse erieeskirjades sätestatud nõudeid. [31] Direktiivi 92/118/EMÜ teatavad sätted on lülitatud määrusesse (EÜ) nr 1774/2002.

(35) Piirkondadeks jaotamise põhimõtte kohaldamine peaks võimaldama rangete tõrjemeetmete rakendamist, k.a erakorraline vaktsineerimine, ühenduse määratletud osas, ilma et see kahjustaks ühenduse üldisi huvisid.Vaktsineeritud loomadelt pärit piima- ja lihasaadusi võib turule viia vastavalt asjakohastele ühenduse õigusaktidele, eelkõige vastavalt käesolevale direktiivile.

(36) Direktiiv 64/432/EMÜ sätestab piirkondade määratlemise. Komisjoni 11. detsembri 2000. aasta otsus 2000/807/EÜ, milles sätestatakse kodeeritud vorm ja koodid loomahaigustest teatamiseks vastavalt nõukogu direktiivile 82/894/EMÜ, [32] määratleb liikmesriikide haiguse tõrjemeetmetega ja haigustest teatamisega seotud halduspiirkonnad.

(37) Kaitseks hädaolukordade eest on ühendus kooskõlas nõukogu 11. detsembri 1991. aasta otsusega 91/666/EMÜ, millega kehtestatakse suu- ja sõrataudivaktsiinide ühenduse varud, [33] kehtestanud inaktiveeritud suu- ja sõrataudiviiruse antigeeni varud, mida hoitakse määratud valdustes ning asutanud ühenduse antigeeni- ja vaktsiinipanga. Tuleb kehtestada läbipaistavad ja tõhusad menetlused, et tagada juurdepääs antigeenile põhjendamatu viivituseta. Lisaks on teatavad liikmesriigid asutanud ja säilitavad oma riiklikke antigeeni- ja vaktsiinipanku.

(38) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 6. novembri 2001. aasta direktiiv 2001/82/EÜ, veterinaarravimeid käsitlevate ühenduse eeskirjade kohta [34] nõuab, et kõigil ühenduses turule viidavatel veterinaarravimitel (v.a üksnes vähesed erandid) oleks müügiluba. Lisaks kehtestab see direktiiv kriteeriumid veterinaarravimitele (k.a immunoloogilised veterinaarravimid) müügiloa andmiseks. See direktiiv lubab liikmesriikidel tõsise epideemia korral teatavatel tingimustel lasta oma turule müügiloata toode. Suu- ja sõrataud võib muutuda tõsiseks epideemiaks. Silmas pidades hädaolukorras vastuvõtlike loomade tõhusaks kaitseks vajaliku antigeeni kiiret mutatsiooni, võib suu- ja sõrataudivaktsiinid liigitada käesolevas direktiivis sätestatud erandite alla.

(39) Ühenduse tugilabor peaks komisjoni ja liikmesriike nõustama vaktsiinide ja antigeenide vajaduse osas, eriti kui avastatakse viirusetüved, mille eest ühenduse antigeeni- ja vaktsiinipangas hoitavate antigeenide põhjal toodetud vaktsiinid ei paku piisavat kaitset.

(40) Ettevaatusabinõuna suu- ja sõrataudi tahtliku keskkonda viimise suhtes on asjakohane kohaldada erimenetlusi antigeenide hankimiseks ühenduse antigeeni- ja vaktsiinipangale ning teatavate haiguse tõrjet käsitlevate üksikasjade avalikustamiseks.

(41) Täielikult immuunsuseta populatsiooni olemasolu liikmesriikide vastuvõtlikes karjades nõuab pidevat teadlikkust ja valmisolekut haiguse suhtes. 2001. aasta suu- ja sõrataudiepideemia ajal leidis jälle tõestust vajadus üksikasjaliku situatsioonplaani järele. Praeguseks on kõigil liikmesriikidel olemas situatsioonplaanid, mis on heaks kiidetud komisjoni 23. juuli 1993. aasta otsusega 93/455/EMÜ, millega kiidetakse heaks teatavad situatsioonplaanid suu-ja sõrataudi tõrjeks. [35] Need situatsioonplaanid vaadatakse korrapäraselt üle, arvestades muu hulgas ka liikmesriikides läbiviidud reaalajas õppuste tulemusi, 2001. aasta epideemia kogemusi ning keskkonnakaitsemeetmete vajadust. Liikmesriike tuleks julgustada organiseerima ja läbi viima selliseid õppusi tihedas koostöös ja piiriüleselt. Komisjon peaks koostöös liikmesriikidega sätestama tehnilise abi, mida võiks osutada liikmesriikidele, kus on puhkenud epideemia.

(42) Et kaitsta ühenduse karja ning põhinedes riskianalüüsil, tuleks sätestada abi andmine suu- ja sõrataudist tabandunud või sellest ohustatud ühenduse naabriteks olevatele kolmandate riikidele, eelkõige antigeeni ja vaktsiinide erakorraline tarnimine. Selliseid sätteid tuleks kohaldada, ilma et need piiraksid asjaomase kolmanda riigi ja ühenduse vahel sõlmitud kokkuleppeid ühenduse antigeeni- ja vaktsiinipangale juurdepääsu kohta.

(43) Nõukogu 26. juuni 1990. aasta otsust 90/424/EMÜ veterinaaria-alaste kulutuste kohta [36] kohaldatakse suu- ja sõrataudi esinemisel ning see sätestab ühenduse poolt tugilaboritele ning antigeeni- ja vaktsiinipankadele antava abi. Iga ühenduse poolt liikmesriigile suu- ja sõrataudipuhanguga seotud rahaliste kulutuste eest makstud hüvituse puhul kontrollitakse, et see vastaks vähemalt käesolevas direktiivis sätestatud miinimumnõuetele.

(44) Et tagada liikmesriikide ja komisjoni tihedat koostööd suu- ja sõrataudi tõrjel ning võttes arvesse haiguse iseloomu, tuleks komisjoni volitada muutma jakohandama teatavaid kontrollimeetmete tehnilisi aspekte. Vajadusel võib komisjon nende muudatuste ja kohanduste tegemisel tugineda vastavalt komisjoni 4. veebruari 1998. aasta otsusele 98/139/EÜ, millega kehtestatakse komisjoni ekspertide liikmesriikides tehtava veterinaaria-alase kohapealse kontrolli teatavad üksikasjalikud eeskirjad, [37] läbi viidud veterinaarkontrolli tulemustele.

(45) Liikmesriigid peaksid kehtestama eeskirjad karistuste kohta käesoleva direktiivi sätete rikkumiste eest ja tagama nende eeskirjade rakendamise. Need sanktsioonid peavad olema tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad.

(46) Kooskõlas proportsionaalsuse põhimõttega on põhieesmärgina kõigi liikmesriikide suu- ja sõrataudivaba staatuse säilitamiseks, ning haiguspuhangu korral taastamiseks, vajalik ja asjakohane kehtestada eeskirjad, mis käsitlevad meetmeid valmisoleku suurendamiseks haiguse suhtes ning haiguspuhangute tõrjeks nii kiiresti, kui võimalik (vajadusel erakorralise vaktsineerimise teel) ning loomade ja loomsete saaduste tootmisel ning nendega kauplemisel kaasnevate kahjulike mõjude piiramiseks. Käesolev direktiiv kehtib üksnes ulatuses, mis on vajalik selle eesmärkide saavutamiseks lepingu artikli 5 kolmanda lõigu kohaselt.

(47) Käesoleva direktiivi rakendamiseks vajalikud meetmed tuleks vastu võtta vastavalt nõukogu 28. juuni 1999. aasta otsusele 1999/468/EÜ, millega kehtestatakse komisjoni rakendusvolituste kasutamise menetlus, [38]

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:

I PEATÜKK

SISU, REGULEERIMISALA JA MÕISTED

Artikkel 1

Sisu ja reguleerimisala

1. See direktiiv sätestab:

a) minimaalsed tõrjemeetmed, mida kohaldatakse suu- ja sõrataudi puhangu korral viiruse tüübist olenemata;

b) teatavad ennetusmeetmed pädevate asutuste ja põllumajandustootjate suu- ja sõrataudialase teadlikkuse ja valmisoleku suurendamiseks.

2. Liikmesriikidele jääb õigus rakendada käesoleva direktiiviga hõlmatud valdkonnas rangemaid meetmeid.

Artikkel 2

Mõisted

Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:

a) vastuvõtlik loom – iga seltsi Artiodactyla alamseltsi Ruminantia, Suina või Tylopoda kuuluv kodu- või metsloom;

Erimeetmete, eriti artikli 1 lõike 2, artikli 15 ja artikli 85 lõike 2 rakendamisel võib vastavalt teaduslikele tõendusmaterjalidele pidada suu- ja sõrataudile vastuvõtlikuks ka teisi, nt seltsi Rodentia või Proboscidae, kuuluvaid loomi;

b) ettevõte – põllumajandus- vm ettevõtted, k.a tsirkused, mis asuvad liikmesriigi territooriumil, kus on alaliselt või ajutiselt aretatud või peetud vastuvõtlikke loomi.

Artikli 10 lõikes 1 ei hõlma see definitsioon inimeste eluruume sellistes ettevõtetes (v.a juhul, kui nendes on alaliselt või ajutiselt peetud vastuvõtlikke loomi, k.a artikli 85 lõikes 2 nimetatuid), tapamaju, transpordivahendeid, piiripunkte või tarastatud alasid, kus peetakse ning võidakse jahtida vastuvõtlikke loomi, juhul kui need alad on sellise suurusega, mis teeb artiklis 10 sätestatud meetmete kohaldamise võimatuks;

c) kari – loom või loomade rühm, mida peetakse ettevõttes epidemioloogilise üksusena; kui ettevõttes peetakse rohkem kui üht karja, moodustab igaüks neist eraldi üksuse ning nende tervislik seisund peab olema ühesugune;

d) omanik – iga füüsiline või juriidiline isik, kes omab vastuvõtlikku looma või kelle ülesandeks on selliste loomade pidamine tasu eest või tasuta;

e) pädev asutus – liikmesriigi asutus, mis on pädev läbi viima veterinaar- või zootehnilisi kontrolle, või asutus, millele keskasutus on delegeerinud selle pädevuse;

f) riiklik veterinaararst – liikmesriigi pädeva asutuse määratud veterinaararst;

g) luba – pädeva asutuse poolt väljastatud kirjalik luba, millest tuleb järgnevate kontrollide puhul vastavalt asjaomase liikmesriigi õigusaktidele esitada vajalikke koopiaid;

h) peiteaeg – suu- ja sõrataudiga nakatumise ja haiguse kliiniliste tunnuste ilmnemise vaheline aeg. Käesolevas direktiivis on selleks 14 päeva veiste ja sigade puhul ning 21 päeva lammaste ja kitsede ning kõigi muude vastuvõtlike loomade puhul;

i) nakkuskahtlane loom – iga vastuvõtlik loom, kellel ilmnevad sellised kliinilised haigusnähud või surmajärgsed kahjustused või laboratoorsete uuringute tulemused, mille puhul võib põhjendatult kahtlustada suu- ja sõrataudi;

j) kontaktne loom – iga vastuvõtlik loom, kes kogutud epidemioloogiliste andmete põhjal on võinud otseselt või kaudselt kokku puutuda suu- ja sõrataudiviirusega;

k) suu- ja sõrataudi juhtum või suu- ja sõrataudi nakatunud loom – iga vastuvõtlik loom või sellise looma korjus, millel on, arvestades I lisa definitsioone, ametlikult kinnitatud suu- ja sõrataudi esinemine:

- suu- ja sõrataudi kliiniliste haigusnähtude või surmajärgsete kahjustuste põhjal, mis vastavad ametlikult kinnitatutele, või

- vastavalt XIII lisale tehtud laboratoorse uuringu tulemusel;

l) suu- ja sõrataudipuhang – ettevõte, kus peetakse vastuvõtlikke loomi ning mis vastab ühele või mitmele I lisas sätestatud kriteeriumile;

m) esmane puhang – haiguspuhang direktiivi 82/894/EMÜ artikli 2 punkti d tähenduses;

n) hukkamine – loomade hukkamine direktiivi 93/119/EMÜ artikli 2 lõike 6 tähenduses;

o) hädatapmine – loomade, kes epidemioloogiliste andmete või kliinilise diagnoosi või laboratoorsete uuringute tulemusel ei ole tunnistatud suu- ja sõrataudiviirusega nakatunuks või kontaktseks, tapmine erakorralistel juhtudel vastavalt direktiivi 93/119/EMÜ artikli 2 lõikele 7, k.a tapmine loomade heaolu huvides;

p) töötlemine – üks määruses (EÜ) nr 1774/2002 ja selle mistahes rakendusaktis sätestatud kõrge riskiastmega materjali töötlemisviisidest, mida kohaldatakse viisil, mis võimaldab vältida suu- ja sõrataudiviiruse leviku riski;

q) piirkondadeks jaotamine – kitsendustega tsooni piiritlemine, kus kohaldatakse artiklis 45 teatavate loomade ja loomsete saaduste liikumisele ja nendega kauplemisele sätestatud piiranguid, et vältida suu- ja sõrataudi levikut vabasse tsooni, kus ei kohaldata käesolevas direktiivis sätestatud kitsendusi;

r) piirkond – ala direktiivi 64/432/EMÜ artikli 2 lõike 2 punkti p tähenduses;

s) allpiirkond – ala otsuse 2000/807/EÜ lisa määratluses;

t) ühenduse antigeeni- ja vaktsiinipank – vastavalt käesolevale direktiivile määratud asjakohased rajatised nii suu- ja sõrataudivaktsiinide tootmiseks mõeldud suu ja sõrataudiviiruse kontsentreeritud inaktiveeritud antigeeni kui ka nendest antigeenidest saadud ja vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 6. novembri 2001. aasta direktiivile 2001/82/EÜ veterinaarravimeid käsitlevate ühenduse eeskirjade kohta, [39] lubatud immunoloogiliste veterinaarravimite (vaktsiinide) ühenduse varude ladustamiseks;

u) erakorraline vaktsineerimine – vaktsineerimine vastavalt artikli 50 lõikele 1;

v) kaitsevaktsineerimine – määratud alal ettevõtetes, kus loomad kavatsetakse pärast vaktsineerimist ellu jätta, tehtud erakorraline vaktsineerimine, et kaitsta selle ala vastuvõtlikke loomi õhu või nakkust levitavate esemete kaudu leviva suu- ja sõrataudiviiruse eest;

w) taudi levikut tõkestav vaktsineerimine – erakorraline vaktsineerimine, mida tehakse ainult koos hukkamispoliitika rakendamisega ettevõttes või alal, kus on kiiresti vaja vähendada esineva suu- ja sõrataudiviiruse hulka ja vähendada selle väljapoole ettevõtet või ala levimise riski ning kus loomad kavatsetakse pärast vaktsineerimist hävitada;

x) metsloom – vastuvõtlik loom, kes elab väljaspool artikli 2 punktis b määratletud ettevõtteid või artiklites 15 ja 16 osutatud ruume;

y) suu- ja sõrataudi esmane juhtum metsloomadel – iga suu- ja sõrataudijuhtum, mis tuvastatakse metsloomal, kes elab alal, mille kohta ei kehti artikli 85 lõigu 3 või 4 meetmed.

II PEATÜKK

SUU- JA SÕRATAUDIPUHANGUTE TÕRJE

1. JAGU

TEATAMINE

Artikkel 3

Suu- ja sõrataudist teatamine

1. Liikmesriigid tagavad, et:

a) suu- ja sõrataud on pädeva asutuse poolt kantud teatamiskohustuslike haiguste nimekirja;

b) loomaomanik ja iga isik, kes hooldab loomi, saadab loomi transportimisel või valvab loomi, on kohustatud pädevale asutusele või riiklikule veterinaararstile viivitamatult teatama suu- ja sõrataudist või selle kahtlusest, ning hoidma suu- ja sõrataudi nakatunud või nakkuskahtlasi loomi eemal kohtadest, kus ülejäänud vastuvõtlikel loomadel oleks oht nakatuda või puutuda kokku suu- ja sõrataudiviirusega;

c) veterinaararstid, riiklikud veterinaararstid, veterinaar- või muude riikike või eralaborite kõrgemad ametnikud ja kõik isikud, kes puutuvad töö tõttu kokku vastuvõtlike loomadega või nendelt loomadelt saadud toodetega, on kohustatud pädevale asutusele viivitamatult edastama igasuguse suu- ja sõrataudi või selle kahtluse kohta käiva teabe, mille nad on saanud enne ametlikku sekkumist käesoleva direktiivi raames.

2. Ilma, et see piiraks loomahaiguste puhangutest teatamist käsitlevate kehtivate ühenduse õigusaktide kohaldamist, teatab liikmesriik, kelle territooriumil on tuvastatud suu- ja sõrataudipuhang või suu- ja sõrataudi esmane juhtum metsloomadel, haigusest ja edastab vastavalt II lisale teavet ja kirjalikke ettekandeid komisjonile ning teistele liikmesriikidele.

2. JAGU

SUU- JA SÕRATAUDIPUHANGU KAHTLUSE KORRAL VÕETAVAD MEETMED

Artikkel 4

Suu- ja sõrataudipuhangu kahtluse korral võetavad meetmed

1. Liikmesriigid tagavad, et lõigetes 2 ja 3 sätestatud meetmeid võetakse, kui ettevõttes on üks või rohkem nakkuskahtlast või kontaktset looma.

2. Pädev asutus käivitab otsekohe oma järelevalve all ametliku uurimise, et kinnitada või välistada suu- ja sõrataudi olemasolu ning eelkõige saada vajalikud proovid laboratoorsete uuringute jaoks, mis on vastavalt I lisas toodud haiguspuhangu definitsioonile nõutavad haiguspuhangu kinnitamiseks.

3. Kohe, kui nakkuskahtlusest on teatatud, allutab pädev asutus lõikes 1 osutatud ettevõtte ametlikule järelevalvele ning tagab eelkõige, et:

a) viiakse läbi ettevõtte kõigi loomakategooriate loendus ja iga vastuvõtlike loomade kategooria puhul registreeritakse juba surnud, nakkuskahtlaste ja kontaktsete loomade arv;

b) punktis a osutatud loendust ajakohastatakse, et võtta arvesse ka neid vastuvõtlikke loomi, kes on sündinud või surnud kahtlase perioodi jooksul. Selle informatsiooni esitab loomaomanik pädeva asutuse nõudel ning seda kontrollitakse nimetatud asutuse poolt iga kontrollkäigu ajal;

c) kõik ettevõtte piima, piimatoodete, liha, lihatoodete, rümpade, toornahkade, villa, sperma, embrüote, munarakkude, läga, sõnniku, samuti sööda ja allapanu varud registreeritakse ning andmed säilitatakse;

d) ükski vastuvõtlik loom ei tohi siseneda ettevõttesse ega sealt väljuda, v.a juhtudel, kui ettevõttel on erinevad epidemioloogilised tootmisüksused vastavalt artiklile 18 ja et kõiki ettevõtte vastuvõtlikke loomi peetakse nende eluruumides või mõnes muus kohas, kus neid on võimalik isoleerida;

e) vastuvõtlike loomade hoonete ja alade ning ettevõtte sisse- ja väljapääsude juures tuleb kasutada sobivaid desinfitseerimisvahendeid;

f) vastavalt artiklile 13 viiakse läbi epidemioloogiline uurimine;

g) hõlbustamaks epidemioloogilist uurimist, võetakse vastavalt III lisa punktile 2.1.1.1 laboratoorseteks uuringuteks vajalikud proovid.

Artikkel 5

Liikumine ettevõttesse ja ettevõttest suu- ja sõrataudipuhangu kahtluse korral

1. Liikmesriigid peavad tagama, et lisaks artiklis 4 sätestatud meetmetele keelataks suu- ja sõrataudipuhangu korral kogu liikumine ettevõttesse ja ettevõttest. Seda keeldu kohaldatakse eelkõige:

a) vastuvõtlike loomade liha või rümpade, lihatoodete, piima või piimatoodete, sperma, munarakkude, embrüote või sööda, tööriistade, esemete või muu nagu villa, toornahkade, harjaste või loomsete jäätmete, läga, sõnniku või mistahes suu- ja sõrataudiviirust levitada võiva materjali liikumisele ettevõttest;

b) suu- ja sõrataudile mittevastuvõtlike loomade liikumisele;

c) isikute liikumisele ettevõttesse või ettevõttest;

d) sõidukite liikumisele ettevõttesse või ettevõttest.

2. Erandina lõike 1 punkti a keelust võib pädev asutus piima ladustamise raskuste korral ettevõttes nõuda, et piim hävitataks ettevõttes või lubada transportida piima veterinaarjärelevalve all ning üksnes selliselt varustatud transpordivahendiga, mis välistab suu- ja sõrataudiviiruse levimise ohu, lähimasse võimalikku kohta, kus see kõrvaldatakse või seda töödeldakse viisil, mis tagab suu- ja sõrataudiviiruse hävitamise.

3. Erandina lõike 1 punktides b, c ja d sätestatud keeldudest võib pädev asutus lubada liikumisi ettevõttesse ja ettevõttest, kui täidetakse kõiki tingimusi, mis on vajalikud vältimaks suu- ja sõrataudiviiruse levikut.

Artikkel 6

Meetmete laiendamine teistele ettevõtetele

1. Pädev asutus laiendab artiklites 4 ja 5 sätestatud meetmeid teistele ettevõtetele, kui nende asukoht, ehitusviis ja planeering või kokkupuuted artiklis 4 osutatud loomadega annavad põhjust kahtlustada saastumist.

2. Kui vastuvõtlike loomade olemasolu annab põhjust kahtlustada nakatumist või saastumist suu- ja sõrataudiviirusega, kohaldab pädev asutus artiklis 16 osutatud hoonetele ja transpordivahenditele vähemalt artiklis 4 ja artikli 5 lõikes 1 sätestatud meetmeid.

Artikkel 7

Ajutine kontrolltsoon

1. Kui epidemioloogiline olukord, eelkõige vastuvõtlike loomade suur asustustihedus, vastuvõtlike loomadega kokku puutuvate loomade või isikute tihe liikumine, viivitused kahtlastest juhtudest teatamisel või puudulik teave suu- ja sõrataudiviiruse võimaliku päritolu ja sissetoomise kanalite kohta seda nõuab, võib pädev asutus kehtestada ajutise kontrolltsooni.

2. Ajutise kontrolltsooni ettevõtetele, kus peetakse vastuvõtlikke loomi, tuleb kohaldada vähemalt artikli 4 lõikes 2 ja lõike 3 punktides a, b ja d ning artikli 5 lõikes 1 sätestatud meetmeid.

3. Lisaks ajutises kontrolltsoonis kohaldatud meetmetele võib kohaldada kõigi loomade ajutist liikumiskeeldu suuremal alal või kogu liikmesriigi territooriumil. Suu- ja sõrataudile mittevastuvõtlike loomade liikumiskeeld ei tohiks siiski olla pikem kui 72 tundi, v.a juhul, kui seda õigustavad erakorralised asjaolud.

Artikkel 8

Ennetav haigustõrjeprogramm

1. Kui epidemioloogiline või muu teave osutab sellisele vajadusele, võib pädev asutus rakendada ennetavat haigustõrjeprogrammi, mis hõlmab tõenäoliselt kontaktsete vastuvõtlike loomade ning vajadusel ka epidemioloogiliselt seotud tootmisüksuste ja naaberettevõtete loomade ennetavat hukkamist.

2. Sel juhul viiakse vastuvõtlikelt loomadelt proovide võtmine ja kliinilised uuringud läbi vähemalt vastavalt III lisa punktile 2.1.1.1.

3. Pädev asutus teavitab komisjoni enne käesolevas artiklis sätestatud meetmete rakendamist.

Artikkel 9

Meetmete säilitamine

Liikmesriigid ei tühista artiklites 4–7 sätestatud meetmeid, kuni pole ametlikult tühistatud suu- ja sõrataudi kahtlust.

3. JAGU

MEETMED KINNITUSE KORRAL

Artikkel 10

Meetmed suu- ja sõrataudipuhangu kinnituse korral

1. Niipea kui suu- ja sõrataudipuhang on leidnud kinnitust, tagavad liikmesriigid, et lisaks artiklites 4–6 sätestatud meetmetele kohaldatakse ettevõttele viivitamatult ka järgmisi meetmeid:

a) kõik vastuvõtlikud loomad hukatakse kohapeal.

Erandjuhtudel võib vastuvõtlikke loomi hukata ametliku järelevalve all lähimas selleks sobivas kohas ning viisil, mis välistab suu- ja sõrataudiviiruse leviku ohu transportimise ja hukkamise ajal. Asjaomane liikmesriik teatab komisjonile sellistest erandjuhtudest ja võetud meetmetest;

b) riiklik veterinaararst tagab, et enne vastuvõtlike loomade hukkamist või hukkamise ajal võetakse vastavalt III lisa punktile 2.1.1.1 piisaval hulgal kõik asjakohased proovid, mis on vajalikud artiklis 13 osutatud epidemioloogilise uuringu jaoks.

Pädev asutus võib otsustada, et artikli 4 lõiget 2 ei kohaldata teisese allika olemasolul, mis on epidemioloogiliselt seotud esmase allikaga, millest on juba võetud proovid vastavalt sellele artiklile, eeldusel et on võetud piisaval hulgal asjakohaseid proove, mis on vajalikud artiklis 13 osutatud epidemioloogilise uuringu jaoks;

c) ettevõttes surnud vastuvõtlike loomade korjused ja nende loomade korjused, kes on hukatud vastavalt punktile a, töödeldakse viivitamatult ametliku järelevalve all viisil, mis välistab suu- ja sõrataudiviiruse leviku ohu. Kui erakorralised asjaolud nõuavad korjuste matmist või põletamist ettevõtte territooriumil või väljaspool seda, viiakse sellised toimingud läbi vastavalt artiklis 72 osutatud situatsioonplaani raames eelnevalt ettevalmistatud juhtnööridele;

d) kõik artikli 4 lõike 3 punktis c osutatud tooted ja materjalid isoleeritakse saastumise välistamiseni või töödeldakse vastavalt riikliku veterinaararsti juhtnööridele viisil, mis tagab suu- ja sõrataudiviiruse hävitamise, või töödeldakse ümber.

2. Pärast vastuvõtlike loomade hukkamist ja töötlemist ning lõike 1 punktis d sätestatud meetmete lõpuleviimist tagavad liikmesriigid, et:

a) vastuvõtlike loomade eluhooned, nende ümbrus ja nende transpordiks kasutatud sõidukid, samuti muud hooned ja seadmed, mis võivad olla saastunud, puhastatakse ja desinfitseeritakse vastavalt artiklile 11;

b) lisaks desinfitseeritakse põhjendatud saastumiskahtluse korral asjakohaste vahenditega ka inimeste eluruumid ning ettevõtte kontoriruumid;

c) loomade taasasustamine toimub vastavalt V lisale.

Artikkel 11

Puhastamine ja desinfitseerimine

1. Liikmesriigid tagavad, et puhastus- ja desinfitseerimistoimingud, mis on käesolevas direktiivis sätestatud meetmete lahutamatuks osaks, dokumenteeritakse nõuetekohaselt ning viiakse läbi ametliku järelevalve all vastavalt riikliku veterinaararsti juhtnööridele, et tagada suu- ja sõrataudiviiruse hävitamine, kasutades selleks vastavas kontsentratsioonis desinfektsioonivahendeid, mis on direktiivi 98/8/EÜ kohaselt pädeva asutuse poolt ametlikult lubatud ja registreeritud turuleviimiseks kui loomade hügieeniks kasutatavad biotsiidid.

2. Liikmesriigid tagavad, et puhastus- ja desinfitseerimistoimingud, mis hõlmavad ka kahjuritõrjet, viiakse läbi viisil, mis viib miinimumini sellistest toimingutes tuleneda võiva negatiivse keskkonnamõju.

3. Liikmesriigid püüavad tagada, et igal kasutatud desinfektsioonivahendil oleks vastavalt parimale olemasolevale tehnoloogiale lisaks efektiivsele desinfektsioonivõimele ka minimaalne kahjulik mõju keskkonnale ning rahvatervisele.

4. Liikmesriigid tagavad, et puhastamine ja desinfitseerimine toimub vastavalt IV lisale.

Artikkel 12

Suu- ja sõrataudipunkti loomadelt saadud või nendega kokku puutuda võinud toodete ja materjalide kindlakstegemine ja töötlemine

Liikmesriigid tagavad, et artikli 4 lõike 3 punktis c osutatud tooted ja materjalid, mis on kogutud vastuvõtlikelt loomadelt ettevõttes, kus suu- ja sõrataudipuhang leidis kinnitust ning selles ettevõttes haiguse arvatava sissetoomise ja ametlike meetmete rakendamise vahelisel perioodil viibinud vastuvõtlike loomade sperma, munarakud ja embrüod tehakse kindlaks ning töödeldakse või, teiste materjalide puhul kui sperma, munarakud ja embrüod, käsitletakse ametliku järelevalve all viisil, mis tagab suu- ja sõrataudiviiruse hävitamise ja välistab selle edasise leviku.

Artikkel 13

Epidemioloogiline uurimine

1. Liikmesriigid tagavad, et suu- ja sõrataudipuhangute epidemioloogilisi uuringuid viivad läbi eriettevalmistusega veterinaararstid vastavalt küsimustikele, mis on koostatud artiklis 72 sätestatud situatsioonplaanide raames, et kindlustada uuringute standardiseeritus, kiirus ja sihipärasus. Need uuringud hõlmavad vähemalt:

a) ajavahemikku, mille vältel suu- ja sõrataud võis ettevõttes olla, enne kui seda kahtlustati või sellest teatati;

b) suu- ja sõrataudiviiruse võimalikku päritolu ettevõttes ja teiste ettevõtete tuvastamist, kus on sama allika nakkuskahtlusega või kontaktseid loomi;

c) muude vastuvõtlike loomade kui veiste ja sigade võimalikku nakatumise või saastumise ulatust;

d) artikli 4 lõike 3 punktis c osutatud loomade, isikute, sõidukite ja materjalide liikumist, kelle kaudu suu- ja sõrataudiviirus kõnealusesse ettevõttesse jõuda võis.

2. Liikmesriigid teavitavad komisjoni ja teisi liikmesriike regulaarselt epidemioloogiliste uuringute tulemustest ning suu- ja sõrataudiviiruse levikust.

Artikkel 14

Lisameetmed suu- ja sõrataudipuhangute kinnituse korral

1. Pädev asutus võib nõuda, et lisaks vastuvõtlikele loomadele hukataks ja töödeldaks viisil, mis tagab suu- ja sõrataudiviiruse levimise ohu vältimise ka suu- ja sõrataudile mittevastuvõtlikest liikidest loomad ettevõttes, kus leidis kinnitust suu- ja sõrataudipuhang.

Esimest lõiget ei kohaldata suu- ja sõrataudile mittevastuvõtlike loomade suhtes, keda on võimalik isoleerida, tõhusalt puhastada ja desinfitseerida, eeldusel et nad on individuaalselt identifitseeritud (hobuslaste puhul vastavalt ühenduse õigusaktidele), nii et see võimaldab kontrollida nende liikumist.

2. Pädev asutus võib kohaldada artikli 10 lõike 1 punktis a sätestatud meetmeid epidemioloogiliselt seotud tootmisüksustele ja naaberettevõtetele, kui epidemioloogiline või muu teave annab põhjust kahtlustada nende ettevõtete võimalikku saastumist. Kavatsusest rakendada neid sätteid tuleb teavitada komisjoni, võimaluse korral enne nende rakendamist. Sel juhul võetakse loomadelt proovide võtmist ja kliinilisi uuringuid käsitlevaid meetmeid vähemalt vastavalt III lisa punktile 2.1.1.1.

3. Pädev asutus valmistab vahetult pärast esimese suu- ja sõrataudipuhangu kinnitamist ette kõik vähemalt vastavalt artiklile 21 moodustatud järelevalvetsooni suurusel alal erakorraliseks vaktsineerimiseks vajalikud abinõud.

4. Pädev asutus võib kohaldada artiklites 7 ja 8 sätestatud meetmeid.

4. JAGU

ERIJUHTUDEL KOHALDATAVAD MEETMED

Artikkel 15

Meetmed, mida kohaldatakse suu- ja sõrataudipuhangu korral teatavates eriruumides, kus peetakse ajutiselt või pidevalt vastuvõtlikke loomi, või nende läheduses

1. Kui on oht, et suu- ja sõrataudipuhang võib nakatada vastuvõtlikke loomi laboris, loomaaias, loomapargis, tarastatud alal või vastavalt direktiivi 92/65/EMÜ artikli 13 lõikele 2 heakskiidetud asutuses, instituudis või keskuses, kus loomi peetakse teaduslikel eesmärkidel või liikide säilitamise või põllumajandusloomade geneetiliste ressursside säilitamisega seotud eesmärkidel, tagab asjaomane liikmesriik, et nende loomade kaitsmiseks nakatumise eest võetakse asjakohaseid bio-ohutuse meetmeid. Need meetmed võivad hõlmata piiratud juurdepääsu avalikele asutustele või selle juurdepääsu võimaldamist eritingimustel.

2. Kui suu- ja sõrataudipuhang on leidnud kinnitust ühes lõikes 1 osutatud ruumis, võib asjaomane liikmesriik otsustada teha erandi artikli 10 lõike 1 punktist a, kui ühenduse üldised huvid, eelkõige teiste liikmesriikide loomade tervislik seisund, ei ole ohus ning võetud on kõik vajalikud meetmed suu- ja sõrataudiviiruse levimise ohu vältimiseks.

3. Lõikes 2 nimetatud otsusest teavitatakse viivitamatult komisjoni. Põllumajandusloomade geneetiliste ressursside puhul peab teade viitama vastavalt artikli 77 lõike 2 punktile f koostatud ruumide nimekirjale, mille alusel pädev asutus on need ruumid eelnevalt märgistanud kui vastuvõtlike loomade tuumikkarja, mis on hädavajalik tõu säilimiseks.

Artikkel 16

Tapamajades, piiripunktides ja transpordivahendites kohaldatavad meetmed

1. Kui suu- ja sõrataudijuhtum on leidnud kinnitust tapamajas, vastavalt direktiivile 91/496/EMÜ loodud piiripunktis või transpordivahendis, tagab pädev asutus järgmiste meetmete elluviimise nakkusega ruumide ja transpordivahendite suhtes:

a) kõik vastuvõtlikud loomad nendes ruumides ja transpordivahendites hukatakse viivitamatult;

b) punktis a osutatud loomade korjused töödeldakse ametliku järelevalve all viisil, mis välistab suu- ja sõrataudiviiruse leviku ohu;

c) nakatunud, nakkuskahtlaste või kontaktsete loomade muud loomsed jäätmed, k.a rups, töödeldakse ametliku järelevalve all viisil, mis välistab suu- ja sõrataudiviiruse leviku ohu;

d) sõnnik, virts ja läga desinfitseeritakse ja neid tohib transportida ainult töötlemiseks vastavalt määruse (EÜ) nr 1774/2002 VIII lisa III peatüki A osa II jaotise punktile 5;

e) hooneid ja seadmeid, k.a sõidukeid ja transpordivahendeid desinfitseeritakse riikliku veterinaararsti järelevalve all kooskõlas artikliga 11 ja pädeva asutuse kehtestatud juhtnööridega;

f) vastavalt artiklile 13 viiakse läbi epidemioloogiline uurimine.

2. Liikmesriigid tagavad, et artiklis 19 sätestatud meetmeid kohaldatakse kontaktsetes ettevõtetes.

3. Liikmesriigid tagavad, et lõikes 1 osutatud ruumidesse ega transpordivahenditesse ei tooda vähemalt 24 tunni jooksul pärast lõike 1 punktis e osutatud puhastus- ja desinfitseerimistoiminguid uuesti sisse loomi tapmiseks, kontrollimiseks või transpordiks.

4. Kui epidemioloogiline olukord nõuab, eelkõige kui on kahtlus, et lõikes 1 osutatud ruumide ja transpordivahenditega piirnevate ettevõtete vastuvõtlikud loomad on kokku puutunud viirusega, tagavad liikmesriigid, et erandina artikli 2 punkti b teisest lausest, teatatakse haiguspuhangust lõikes 1 osutatud ruumides või transpordivahendites ning kohaldatakse artiklites 10 ja 21 sätestatud meetmeid.

Artikkel 17

Meetmete läbivaatamine

Komisjon vaatab artiklis 15 osutatud erijuhtumeid käsitleva olukorra läbi toiduahela ja loomatervishoiu alalises komitees esimesel võimalusel. Suu- ja sõrataudiviiruse leviku ärahoidmiseks võetakse artikli 89 lõikes 3 osutatud korras vastu vajalikud meetmed, eelkõige piirkondadeks jaotamist käsitlevad meetmed vastavalt artiklile 45 ja erakorralist vaktsineerimist käsitlevad meetmed vastavalt artiklile 52.

5. JAGU

ERINEVATE EPIDEMIOLOOGILISTE TOOTMISÜKSUSTEGA ETTEVÕTTED JA KONTAKTETTEVÕTTED

Artikkel 18

Erinevate epidemioloogiliste tootmisüksustega ettevõtted

1. Ettevõtetes, milles on kaks või enam eraldi tootmisüksust, võib pädev asutus erandjuhtudel ning pärast riskide hindamist nende ettevõtete suu- ja sõrataudiga nakatumata tootmisüksuste puhul teha erandi artikli 10 lõike 1 punktist a.

2. Lõikes 1 sätestatud erand tehakse üksnes pärast riikliku veterinaararsti artikli 4 lõikes 2 osutatud ametliku uurimise ajal antud kinnitust, et vähemalt kahe peiteaja jooksul enne suu- ja sõrataudipuhangu tuvastamist ettevõttes on täidetud järgmisi lõikes 1 osutatud tootmisüksuste vahelisi suu- ja sõrataudiviiruse leviku ärahoidmise tingimusi:

a) struktuur, sealhulgas töökorraldus ja ruumide suurus võimaldab erinevate vastuvõtlike loomade karjade eraldi hoidmist ja pidamist, k.a eraldi õhuruumi;

b) erinevate tootmisüksuste toimingud, eelkõige lautade ja karjamaade hooldus, loomade söötmine, sõnniku ja virtsa eemaldamine, on täielikult eraldatud ja neid viiakse läbi erinevate isikute poolt;

c) tootmisüksustes kasutatavad masinad, suu- ja sõrataudile mittevastuvõtlikest liikidest tööloomad, seadmed, seadeldised, tööriistad ja desinfitseerimisseadmed on täiesti eraldi.

3. Piimatootmisettevõttele võib teha erandi artikli 10 lõike 1 punktis d eeldusel, et:

a) see ettevõte vastab lõikes 2 sätestatud tingimustele ja

b) lüps igas üksuses toimub eraldi ning

c) sõltuvalt kavatsetavast kasutusest töödeldakse piima vähemalt ühel IX lisa A või B osas kirjeldatud viisil.

4. Kui tehakse erand vastavalt lõikele 1, kehtestavad liikmesriigid eelnevalt üksikasjalikud eeskirjad sellise erandi kohaldamiseks. Liikmesriigid teavitavad komisjoni erandist ning sätestavad võetud meetmete üksikasjad.

Artikkel 19

Kontaktettevõtted

1. Ettevõtteid loetakse kontaktettevõteteks, kui riiklik veterinaararst tuvastab või järeldab kinnitatud andmete põhjal, et isikute, loomade, loomsete saaduste, sõidukite liikumise tulemusel või mõnel muul viisil on suu- ja sõrataudiviirus võidud teistest ettevõtetest sisse tuua artikli 4 lõikes 1 või artikli 10 lõikes 1 nimetatud ettevõttesse või artikli 4 lõikes 1 või artikli 10 lõikes 1 nimetatud ettevõttest teistesse ettevõtetesse.

2. Kontaktettevõtete suhtes kohaldatakse artikli 4 lõikes 3 ja artiklis 5 sätestatud meetmeid ning neid meetmeid kohaldatakse kuni on ametlikult tühistatud suu- ja sõrataudi nakkuskahtlus selles kontaktettevõttes vastavalt I lisa definitsioonile ning III lisa punktis 2.1.1.1 sätestatud vaatlusnõuetele.

3. Pädev asutus keelab kõikide loomade väljaviimise kontaktettevõtetest ajavahemikul, mis vastab asjaomaste liikide artikli 2 punktis h määratletud peiteajale. Pädev asutus võib erandina artikli 4 lõike 3 punktist d lubada vastuvõtlike loomade transporti ametliku järelevalve all lähimasse määratud tapamajja hädatapmiseks.

Enne sellise erandi tegemist peab riiklik veterinaararst tegema vähemalt III lisa punktis 1 sätestatud kliinilised uuringud.

4. Kui pädeva asutuse arvates epidemioloogiline olukord seda lubab, võib ta lõikes 1 sätestatud kontaktettevõtteks lugeda üksnes ettevõtte ühe tuvastatud epidemioloogilise tootmisüksuse ja selle loomad, eeldusel, et see epidemioloogiline tootmisüksus vastab artikli 18 tingimustele.

5. Kui pole võimalik välistada epidemioloogilist seost suu- ja sõrataudipuhangu ning artiklites 15 ja 16 osutatud ruumide või transpordivahendite vahel, tagavad liikmesriigid, et nende ruumide või transpordivahendite suhtes kohaldatakse artikli 4 lõigetes 2 ja 3 ja artiklis 5 sätestatud meetmeid. Pädev asutus võib otsustada kohaldada artiklis 8 sätestatud meetmeid.

Artikkel 20

Meetmete kooskõlastamine

Komisjon võib artiklites 18 ja 19 osutatud ettevõtete olukorra üle vaadata toiduahela ja loomatervishoiu alalises komitees, et kooskõlas artikli 89 lõikes 3 osutatud korraga vastu võtta liikmesriikide poolt vastavalt artiklitele 18 ja 19 rakendatavate meetmete kooskõlastamise tagamiseks vajalikud meetmed.

6. JAGU

OHUSTATUD TSOONID JA JÄRELEVALVETSOONID

Artikkel 21

Ohustatud tsoonide ja järelevalvetsoonide kehtestamine

1. Liikmesriigid tagavad, et olenemata artiklis 7 sätestatud meetmetest võetakse vahetult pärast suu- ja sõrataudipuhangu kinnitamist vähemalt alljärgnevates lõigetes 2, 3 ja 4 kehtestatud meetmeid.

2. Pädev asutus kehtestab ohustatud tsooni, mille raadius on vähemalt 3 km ja järelevalvetsooni, mille raadius on vähemalt 10 km lõikes 1 osutatud suu- ja sõrataudipuhangu keskusest. Nende tsoonide geograafilisel määratlemisel võetakse arvesse halduspiire, looduslikke tõkkeid, kontrollivahendeid ja tehnoloogia arengut, mis võimaldab ette näha suu- ja sõrataudiviiruse tõenäolist levikut õhu kaudu või mõnal muul viisil. Seda määratlust tuleb vajaduse korral nimetatud asjaolusid silmas pidades muuta.

3. Pädev asutus tagab, et ohustatud ja järelevalvetsoonide sissesõiduteed on tähistatud piisava suurusega viitadega.

4. Et tagada nii kiiresti kui võimalik kõigi suu- ja sõrataudi likvideerimiseks vajalike meetmete täielik kooskõlastamine, moodustatakse vastavalt artiklitele 74 ja 76 riiklikud ning kohalikud loomatauditõrje komisjonid. Artiklis 13 sätestatud epidemioloogilise uuringu läbiviimisel abistab komisjone artiklis 78 sätestatud ekspertide rühm.

5. Liikmesriigid teevad viivitamatult kindlaks vähemalt 21 päeva jooksul enne oletatava varaseima nakkuse ilmnemist ohustatud tsoonist lähetatud loomad ning teavitavad teiste riikide pädevaid asutusi ja komisjoni oma loomade kindlakstegemise tulemustest.

6. Liikmesriigid teevad koostööd, et selgitada välja ohustatud tsooni vastuvõtlikelt loomadelt saadud liha, lihatooted, toorpiim ja toorpiimatooted, mis on toodetud ajavahemikul oletatavast suu- ja sõrataudiviiruse sissetoomisest kuni lõikes 2 sätestatud meetmete jõustumiseni. Sellist värsket liha, lihatooteid, toorpiima ja toorpiimatooteid töödeldakse vastavalt artiklitele 25, 26 ja 27 või peetakse kinni, kuni on ametlikult välistatud võimalik saastumine suu- ja sõrataudiviirusega.

Artikkel 22

Ohustatud tsooni ettevõtetele kohaldatavad meetmed

1. Liikmesriigid tagavad, et ohustatud tsoonis kohaldatakse viivitamatult vähemalt järgmisi meetmeid:

a) nii kiiresti kui võimalik registreeritakse kõik vastuvõtlikke loomi pidavad ettevõtted ning loendatakse nende ettevõtete loomad ja neid andmeid ajakohastatakse;

b) kõik vastuvõtlikke loomi pidavad ettevõtted läbivad korrapäraselt veterinaarkontrolli, mis viiakse läbi viisil, mis võimaldab vältida ettevõttes esineda võiva suu- ja sõrataudiviiruse levikut, ning mis hõlmab eelkõige asjakohaseid dokumente, eriti lõigus 1 nimetatud andmeid ning meetmeid, mida kohaldatakse, et hoida ära suu- ja sõrataudiviiruse sissetoomist ja levimist ning mis võib sisaldada III lisa punktis 1 kirjeldatud kliinilist uurimist või proovide võtmist vastuvõtlikelt loomadelt vastavalt III lisa punktile 2.1.1.1;

c) vastuvõtlikke loomi ei tohi välja viia ettevõtetest, kus neid peetakse.

2. Erandina lõike 1 punktist c võib vastuvõtlikke loomi transportida ametliku järelevalve all hädatapmiseks otse samas ohustatud tsoonis asuvasse tapamajja või, kui selles tsoonis ei ole tapamaja, pädeva asutuse poolt määratud väljaspool tsooni asuvasse tapamajja transpordivahendis, mis puhastatakse ja desinfitseeritakse ametliku järelevalve all pärast iga transporditoimingut.

Esimeses lõigus osutatud liikumist lubatakse ainult juhul, kui pädev asutus on vastavalt III lisa punktile 1 riikliku veterinaararsti poolt kõigi ettevõtte vastuvõtlike loomade osas läbi viidud kliinilise uurimise põhjal ning pärast epidemioloogiliste asjaolude hindamist kindlaks teinud, et ettevõttes ei ole nakatunud või kontaktseid loomi. Nende loomade liha suhtes kohaldatakse artiklis 25 sätestatud meetmeid.

Artikkel 23

Loomade ja loomsete saaduste liikumine ja transport ohustatud tsoonis

Liikmesriigid tagavad, et ohustatud tsoonis keelatakse järgmised tegevused:

a) liikumine ettevõtete vahel ja vastuvõtlike loomade transport;

b) messid, turud, näitused ja muud loomade kogunemised, k.a vastuvõtlike liikide kogumine ja jaotamine;

c) vastuvõtlike loomade viimine teise ettevõttesse paaritamise eesmärgil;

d) vastuvõtlike loomade kunstlik seemendamine ning nendelt munarakkude ja embrüote kogumine.

Artikkel 24

Lisameetmed ja erandid

1. Pädev asutus võib laiendada artikli 23 keelde:

a) mittevastuvõtlike loomade liikumisele või transpordile ohustatud tsoonis, ohustatud tsoonist või ohustatud tsooni;

b) kõigist liikidest loomade transiidile läbi ohustatud tsooni;

c) üritustele, milles võtavad osa isikud, kes võivad olla kokku puutunud vastuvõtlike loomadega, kui on oht suu- ja sõrataudiviiruse levikuks;

d) suu- ja sõrataudile mittevastuvõtlike loomade kunstlikule seemendamisele või nende munarakkude ja embrüote kogumisele;

e) loomade transportimiseks mõeldud transpordivahendite liikumisele;

f) vastuvõtlike loomade tapmisele ettevõttes isiklikuks tarbimiseks;

g) artiklis 33 osutatud kaupade transpordile vastuvõtlikke loomi pidavatesse ettevõtetesse.

2. Pädevad asutused võivad lubada:

a) kõigist liikidest loomade transiiti läbi ohustatud tsooni, kui see toimub eranditult suurematel maanteedel ja raudteedel;

b) selliste vastuvõtlike loomade transiiti, kes on riikliku veterinaararsti poolt tunnistatud väljaspoolt ohustatud tsooni tulevateks ning keda transporditakse määratud marsruudil otse määratud tapamajadesse vahetuks tapmiseks, eeldusel et transpordivahendid puhastatakse ja desinfitseeritakse pärast kättetoimetamist tapamajas ametliku järelevalve all ning see saastatusest puhastamine kajastub transpordivahendi sõidupäevikus;

c) ettevõtte loomade kunstlikku seemendamist, mida teevad selle ettevõtte töötajad, kasutades selle ettevõtte loomadelt kogutud või selles ettevõttes hoitud või seemendusjaamast selle ettevõtte välispiirini saadetud spermat;

d) hobuslaste liikumist ja transporti vastavalt VI lisa tingimustele;

e) teatavatel tingimustel artiklis 33 osutatud kaupade transporti vastuvõtlikke loomi pidavatesse ettevõtetesse.

Artikkel 25

Ohustatud tsoonis toodetud värskele lihale kohaldatavad meetmed

1. Liikmesriigid tagavad, et keelatakse ohustatud tsoonist pärit vastuvõtlikelt loomadelt saadud värske liha, hakkliha ja lihavalmististe turuletoomine.

2. Liikmesriigid tagavad, et keelatakse ohustatud tsoonis asuvates ettevõtetes toodetud vastuvõtlike loomade värske liha, hakkliha ja lihavalmististe turuletoomine.

3. Liikmesriigid tagavad, et lõigus 1 osutatud värske liha, hakkliha ja lihavalmistised märgistatakse vastavalt direktiivile 2002/99/EÜ ning transporditakse seejärel pitseeritud konteinerites ettevõttesse, mis on pädeva asutuse poolt määratud lihatoodete ümbertöötlemiseks käesoleva direktiivi VII lisa A osa punktis 1 määratud viisil.

4. Erandina ei kohaldata lõigus 1 sätestatud keeldu värskele lihale, hakklihale ja lihavalmististele, mis toodeti vähemalt 21 päeva enne oletatava varaseima nakkuse ilmnemist ohustatud tsooni ettevõttes ning mida on alates tootmisest ladustatud ja transporditud eraldi lihast, mis on toodetud pärast seda kuupäeva. Selline liha peab olema vastavalt ühenduse õigusaktidele kehtestatud selge märgistuse abil kergesti eristatav väljapoole ohustatud tsooni tarnimiseks kõlbmatust lihast.

5. Erandina ei kohaldata lõikes 2 sätestatud keeldu värskele lihale, hakklihale ja lihavalmististele, mis toodeti ohustatud tsooni ettevõtetes, järgmistel tingimustel:

a) ettevõtte tegevus toimub range veterinaarkontrolli all;

b) ettevõttes töödeldakse ainult lõikes 4 määratletud liha või väljaspool ohustatud tsooni peetud ja tapetud loomade või vastavalt artikli 24 lõike 2 punktile b ettevõttesse transporditud ja seal tapetud loomade värsket liha, hakkliha ja lihavalmistisi;

c) sellisel värskel lihal, hakklihal ja lihavalmististel peab olema tervisemärk vastavalt direktiivi 64/433/EMÜ I lisa XI peatükile või, teiste sõraliste liha puhul, direktiivi 91/495/EMÜ I lisa III peatükis sätestatud tervisemärk või, hakkliha ja lihavalmististe puhul, direktiivi 94/65/EÜ I lisa VI peatükis sätestatud tervisemärk;

d) kogu tootmisprotsessi jooksul märgistatakse selline liha, hakkliha ja lihavalmistised selgelt ning neid transporditakse ja ladustatakse eraldi värskest lihast, hakklihast ja lihavalmististest, mis on vastavalt käesolevale direktiivile väljapoole ohustatud tsooni tarnimiseks kõlbmatud.

6. Pädev asutus kinnitab ühendusesiseseks kauplemiseks mõeldud värske liha, hakkliha ja lihavalmististe vastavust lõike 5 tingimustele. Pädev asutus teostab järelevalvet kohaliku veterinaarasutuse poolt tehtava vastavuskontrolli üle ning edastab ühendusesisese kaubanduse puhul teistele liikmesriikidele ja komisjonile nimekirja ettevõtetest, kelle ta on tunnistanud neile tingimustele vastavaks.

7. Lõikes 1 sätestatud keelust võib teha erandeid artikli 89 lõikes 3 osutatud korras vastu võetud eritingimustel, eelkõige tervisemärgi andmisel lihale, mis on toodetud ohustatud tsooni vastuvõtlikest loomadest, keda on säilitatud 30 päeva.

Artikkel 26

Ohustatud tsoonis toodetud lihatoodetele kohaldatavad meetmed

1. Liikmesriigid tagavad, et keelatakse ohustatud tsoonist pärit vastuvõtlikelt loomadelt saadud lihatoodete turuletoomine.

2. Erandina ei kohaldata lõikes 1 sätestatud keeldu lihatoodetele, mida on töödeldud ühel VII lisa A osa punktis 1 sätestatud viisil või mis on toodetud artikli 25 lõigus 4 osutatud lihast.

Artikkel 27

Ohustatud tsoonis toodetud piimale ja piimatoodetele kohaldatavad meetmed

1. Liikmesriigid tagavad, et keelatakse ohustatud tsoonist pärit vastuvõtlikelt loomadelt saadud piima ja sellest piimast saadud piimatoodete turuletoomine.

2. Liikmesriigid tagavad, et keelatakse ohustatud tsoonis asuvates ettevõtetes toodetud vastuvõtlike loomade piima ja piimatoodete turuletoomine.

3. Erandina ei kohaldata lõigus 1 sätestatud keeldu ohustatud tsoonist pärit vastuvõtlike loomade piimale ja piimatoodetele, mis toodeti vähemalt 21 päeva enne oletatava varaseima nakkuse ilmnemist ohustatud tsooni ettevõttes ning mida on alates tootmisest ladustatud ja transporditud eraldi piimast ja piimatoodetest, mis on toodetud pärast seda kuupäeva.

4. Erandina ei kohaldata lõigus 1 sätestatud keeldu ohustatud tsoonist pärit vastuvõtlike loomade piimale ja sellest piimast valmistatud piimasaadustele, mida on sõltuvalt piima või piimatoodete kasutusest töödeldud ühel IX lisa A või B osas sätestatud viisil. Töötlemine toimub lõikes 5 osutatud ettevõtetes lõikes 6 sätestatud tingimustel või, kui ohustatud tsoonis pole vastavat ettevõtet, väljaspool ohustatud tsooni asuvas ettevõttes lõikes 8 sätestatud tingimustel.

5. Erandina ei kohaldata lõikes 2 sätestatud keeldu piimale ja piimatoodetele, mis toodeti ohustatud tsooni ettevõtetes lõikes 6 sätestatud tingimustel.

6. Lõigetes 4 ja 5 osutatud ettevõtted peavad vastama järgmistele tingimustele:

a) ettevõtte tegevus toimub pideva ja range ametliku kontrolli all;

b) kogu ettevõttes kasutatav piim peab vastama lõigete 3 ja 4 tingimustele või peab toorpiim olema pärit väljastpoolt ohustatud tsooni olevatelt loomadelt;

c) kogu tootmisprotsessi jooksul märgistatakse piim selgelt ning seda transporditakse ja ladustatakse eraldi toorpiimast ja toorpiimatoodetest, mis pole määratud väljapoole ohustatud tsooni tarnimiseks;

d) väljastpoolt ohustatud tsooni pärit ettevõtete toorpiim transporditakse ettevõtetesse sõidukites, mis on enne transportimist puhastatud ja desinfitseeritud ning mis pole järgnevalt kokku puutunud ohustatud tsoonis vastuvõtlikke loomi pidavate ettevõtetega.

7. Pädev asutus kinnitab ühendusesiseseks kauplemiseks mõeldud piima vastavust lõike 6 tingimustele. Pädev asutus teostab järelevalvet kohaliku veterinaarasutuse poolt tehtava vastavuskontrolli üle ning edastab ühendusesisese kaubanduse puhul teistele liikmesriikidele ja komisjonile nimekirja ettevõtetest, kelle ta on tunnistanud neile tingimustele vastavaks.

8. Ohustatud tsoonis asuvate ettevõtete toorpiima transport väljaspool ohustatud tsooni asuvatesse ettevõtetesse ning selle piima töötlemine toimub järgmistel tingimustel:

a) loa ohustatud tsoonis peetud vastuvõtlike loomade toorpiima töötlemiseks väljaspool ohustatud tsooni asuvates ettevõtetes annavad pädevad asutused;

b) luba hõlmab juhtnööre ja marsruudi määramist määratud ettevõtteni;

c) transport toimub sõidukites, mis on enne transportimist puhastatud ja desinfitseeritud, mis on ehitatud ja mida on hooldatud nii, et piim transportimisel ei leki ning mille varustus takistab piima kokkupuutumist õhuga piima peale- ja mahalaadimise ajal;

d) enne lahkumist ettevõttest, kust vastuvõtlike loomade piim koguti, puhastatakse ja desinfitseeritakse sõiduki ühendustorud, rehvid, rattakoopad ja madalamad osad ning kõik kohad, kuhu on loksunud piima ning sõiduk pole pärast viimast desinfitseerimist ja enne ohustatud tsoonist lahkumist kokku puutunud ohustatud tsoonis vastuvõtlikke loomi pidavate ettevõtetega;

e) transpordivahendid määratakse rangelt määratletud geograafilise või halduspiirkonna alla, nad märgistatakse vastavalt ning võivad teise piirkonda liikuda üksnes pärast ametliku järelevalve all toimunud puhastamist ja desinfitseerimist.

9. Ohustatud tsooni ettevõtete vastuvõtlikelt loomadelt pärit toorpiima proovide võtmine ja transport muudesse kui suu- ja sõrataudi määramiseks heakskiidetud veterinaardiagnostika laboritesse ning piima töötlemine sellistes laborites on keelatud.

Artikkel 28

Ohustatud tsoonis vastuvõtlikelt loomadelt kogutud sperma, munarakkude ja embrüote suhtes kohaldatavad meetmed

1. Liikmesriigid tagavad, et keelatakse ohustatud tsoonist pärit vastuvõtlikelt loomadelt saadud sperma, munarakkude ja embrüote turuletoomine.

2. Erandina ei kohaldata lõikes 1 sätestatud keeldu külmutatud spermale, munarakkudele ja embrüotele, mis on kogutud ja ladustatud vähemalt 21 päeva enne oletatava varaseima suu- ja sõrataudiviiruse nakkuse ilmnemist tsooni ettevõttes.

3. Külmutatud sperma, mis on kogutud kooskõlas ühenduse õigusaktidega lõikes 2 osutatud nakatumiskuupäevast hiljem, ladustatakse eraldi ning antakse vabaks alles pärast seda, kui:

a) vastavalt artiklile 36 tühistatakse kõik suu- ja sõrataudipuhangu suhtes kohaldatavad meetmed; ja

b) kõik seemendusjaamas viibivad loomad on läbinud kliinilise uuringu ning vastavalt III lisa punktile 2.2 võetud proovid on läbinud seroloogilise uuringu, et kinnitada nakkuse puudumist seemendusjaamas; ning

c) doonorloomalt mitte enne kui 28 päeva pärast sperma kogumist võetud proovi seroloogilise uurimise tulemus suu- ja sõrataudiviiruse vastaste antikehade suhtes on osutunud negatiivseks.

Artikkel 29

Ohustatud tsooni vastuvõtlike loomade toodetud sõnniku ja virtsa transport ning jaotamine

1. Liikmesriigid tagavad, et ohustatud tsoonis keelatakse sõnniku ja virtsa transport ja jaotamine artiklis 16 osutatud ettevõtetest ja ruumidest või transpordivahenditest, mis asuvad ohustatud tsoonis, kus peetakse vastuvõtlikke loomi.

2. Erandina lõikes 1 sätestatud keelust võib pädev asutus lubada vastuvõtlike loomade sõnniku saatmist ohustatud tsooni ettevõttest määratud ettevõttesse töötlemiseks vastavalt määruse (EÜ) nr 1774/2002 VIII lisa III peatüki A osa II jaotise punktile 5 või vaheladustamiseks.

3. Erandina lõikes 1 sätestatud keelust võib pädev asutus lubada vastuvõtlike loomade sõnniku saatmist ohustatud tsooni ettevõtetest, mille suhtes ei kohaldata artiklis 4 või 10 sätestatud meetmeid, määratud põldudele laotamiseks järgmistel tingimustel:

a) kogu sõnnik on toodetud vähemalt 21 päeva enne oletatava varaseima nakkuse ilmnemist ohustatud tsooni ettevõttes ja sõnnik või virts laotatakse maapinna lähedalt ja piisaval kaugusel vastuvõtlikke loomi pidavatest ettevõtetest ning töödeldakse kohe pinnasesse; või

b) veise- ja seasõnniku puhul:

i) riikliku veterinaararsti poolt läbi viidud kõigi ettevõtte loomade uurimine on välistanud suu- ja sõrataudi suhtes nakkuskahtlaste loomade olemasolu; ja

ii) kogu sõnnik on toodetud vähemalt 4 päeva enne punktis i osutatud uurimist; ja

iii) sõnnik on töödeldud pinnasesse ettevõtte lähedal asuvatel määratud põldudel ja piisaval kaugusel muudest ohustatud tsoonis vastuvõtlikke loomi pidavatest ettevõtetest.

4. Liikmesriigid tagavad, et iga vastuvõtlikke loomi pidavast ettevõttest sõnniku või virtsa eemaldamise loa suhtes kohaldatakse rangeid meetmeid suu- ja sõrataudiviiruse levikut vältimiseks, tagades eelkõige lekkimiskindlate transpordivahendite puhastamise ja desinfitseerimise pärast laadimist ning enne ettevõttest lahkumist.

Artikkel 30

Ohustatud tsooni vastuvõtlike loomade toornahkade suhtes kohaldatavad meetmed

1. Liikmesriigid tagavad, et keelatakse ohustatud tsoonist pärit vastuvõtlike loomade toornahkade turuletoomine.

2. Erandina ei kohaldata lõikes 1 sätestatud keeldu toornahkadele, mis:

a) on toodetud vähemalt 21 päeva enne oletatava nakkuse ilmnemist artikli 10 lõikes 1 osutatud ettevõttes ning mis on ladustatud eraldi hiljem toodetud toornahkadest või

b) vastavad VII lisa A osa punktis 2 sätestatud tingimustele.

Artikkel 31

Ohustatud tsoonis toodetud lambavilla, mäletsejaliste karvade ja seaharjaste suhtes kohaldatavad meetmed

1. Liikmesriigid tagavad, et keelatakse ohustatud tsoonist pärit lambavilla, mäletsejaliste karvade ja seaharjaste turuletoomine.

2. Erandina ei kohaldata lõikes 1 sätestatud keeldu töötlemata villale, karvadele ja harjastele, mis:

a) on toodetud vähemalt 21 päeva enne oletatava nakkuse ilmnemist artikli 10 lõikes 1 osutatud ettevõttes ning mis on ladustatud eraldi hiljem toodetud villast, karvadest ja harjastest või

b) vastavad VII lisa A osa punktis 3 sätestatud tingimustele.

Artikkel 32

Muude ohustatud tsoonis toodetud loomsete saaduste suhtes kohaldatavad meetmed

1. Liikmesriigid tagavad, et keelatakse ohustatud tsoonist pärit vastuvõtlikelt loomadelt saadud artiklites 25–31 nimetamata loomsete saaduste turuletoomine.

2. Erandina ei kohaldata lõikes 1 sätestatud keeldu lõikes 1 osutatud toodetele, mis:

a) on toodetud vähemalt 21 päeva enne oletatava nakkuse ilmnemist artikli 10 lõikes 1 osutatud ettevõttes ning mis on ladustatud eraldi hiljem toodetud saadustest; või

b) on töödeldud vastavalt VII lisa A osa punktile 4; või

c) eritoodete puhul, vastavad VII lisa A osa punktide 5–9 asjakohastele nõuetele; või

d) on liittooted, mida rohkem ei töödelda ning mis sisaldavad loomseid saadusi, mida on töödeldud viisil, mis tagab võimaliku suu- ja sõrataudiviiruse hävitamise või on saadud loomadelt, kelle suhtes ei kohaldata käesolevas direktiivis sätestatud piiranguid; või

e) on in-vitro diagnostikaks või laboratoorseteks reagentideks mõeldud pakendatud tooted.

Artikkel 33

Ohustatud tsoonis toodetud sööda, kuivsööda, heina ja õlgede suhtes kohaldatavad meetmed

1. Liikmesriigid tagavad, et keelatakse ohustatud tsoonist pärit sööda, kuivsööda, heina ja õlgede turuletoomine.

2. Erandina ei kohaldata lõikes 1 sätestatud keeldu söödale, kuivsöödale, heinale ja õlgedele, mis:

a) on toodetud vähemalt 21 päeva enne oletatava nakkuse ilmnemist artikli 10 lõikes 1 osutatud ettevõttes ning mis on ladustatud eraldi hiljem toodetud söödast, kuivsöödast, heinast ja õlgedest; või

b) on ette nähtud kasutamiseks ohustatud tsoonis vastavalt pädevate asutuste loale; või

c) on toodetud ettevõtetes, kus ei peeta vastuvõtlikke loomi; või

d) on toodetud ettevõtetes, kus ei peeta vastuvõtlikke loomi ja mis hangivad toorainet punktis c osutatud ettevõtetest või väljaspool ohustatud tsooni asuvatest ettevõtetest.

3. Erandina ei kohaldata lõikes 1 sätestatud keeldu kuivsöödale ja õlgedele, mis on toodetud vastuvõtlikke loomi pidavates ettevõtetes, mis vastavad VII lisa B osa punkti 1 nõuetele.

Artikkel 34

Erandite tegemine ja täiendav tõendamine

1. Iga erand artiklites 24–33 sätestatud keeldudest tehakse pädeva asutuse poolt eriotsuse alusel alles pärast seda, kui ta on veendunud, et asjakohaseid nõudeid on täidetud piisava ajavahemiku jooksul enne toodete väljaviimist ohustatud tsoonist ja et puudub suu- ja sõrataudiviiruse leviku oht.

2. Iga erandi puhul artiklites 25–33 sätestatud keeldudest on ühendusesisese kaubanduse korral nõutav täiendav tõendamine pädeva asutuse poolt.

3. Lõikes 2 sätestatud meetmete üksikasjalikud rakenduseeskirjad võib vastu võtta artikli 89 lõikes 2 ettenähtud korras.

Artikkel 35

Liikmesriikide poolt ohustatud tsoonis kohaldatavad lisameetmed

Lisaks vastavalt käesolevale direktiivile ohustatud tsoonis kohaldatavatele meetmetele võivad liikmesriigid võtta täiendavaid riiklikke meetmeid, mida peetakse vajalikuks ja asjakohaseks suu- ja sõrataudiviiruse tõkestamisel, võttes arvesse valitsevaid epidemioloogilisi, loomakasvatus-, kaubandus- ja sotsiaalseid tingimusi nakatunud piirkonnas. Liikmesriigid teatavad komisjonile ja teistele liikmesriikidele nendest lisameetmetest.

Artikkel 36

Meetmete lõpetamine ohustatud tsoonis

1. Liikmesriigid tagavad, et ohustatud tsoonis kasutuselevõetud abinõud jäävad kehtima kuni on täidetud järgmised tingimused:

a) kõigi vastuvõtlike loomade hukkamisest ja ohutust kõrvaldamisest artikli 10 lõikes 1 osutatud põllumajandusettevõttest ning selle ettevõtte esialgsest puhastamisest ja desinfitseerimisest, mis viidi läbi vastavalt artiklile 11, on möödunud vähemalt 15 päeva;

b) kõigis ohustatud tsoonis asuvates vastuvõtlikke loomi pidavates ettevõtetes on uurimine lõpetatud negatiivsete tulemustega.

2. Pärast ohustatud tsoonis kohaldatavate erimeetmete lõpetamist kohaldatakse vähemalt 15 päeva jooksul artiklites 37–42 sätestatud järelevalvetsoonis kohaldatavaid meetmeid enne, kui need vastavalt artiklile 44 lõpetatakse.

3. Viiakse läbi lõike 1 punktis b osutatud uurimine vähemalt vastavalt III lisa punkti 1 kriteeriumidele, et tõestada nakkuse puudumist, kusjuures uurimine hõlmab ka III lisa punktis 2.3 sätestatud meetmeid, mis põhinevad III lisa punktides 2.1.1 ja 2.1.3 sätestatud kriteeriumidel.

Artikkel 37

Järelevalvetsooni ettevõtetele kohaldatavad meetmed

1. Liikmesriigid tagavad, et artikli 22 lõikes 1 sätestatud meetmeid kohaldatakse järelevalvetsoonis.

2. Erandina artikli 22 lõike 1 punktis c sätestatud keelust ning juhul, kui järelevalvetsoonis puuduvad võimalused või pole piisavalt võimalusi loomade tapmiseks, võivad pädevad asutused lubada vastuvõtlike loomade transportimist järelevalvetsooni ettevõtetest otse ja ametliku järelevalve all tapmiseks väljastpoolt järelevalvetsooni asuvasse tapamajja järgmistel tingimustel:

a) artikli 22 lõikes 1 osutatud dokumendid on ametlikult kontrollitud ning ettevõtte epidemioloogiline olukord ei osuta nakkus- või saastumiskahtlusele suu- ja sõrataudiviirusega; ja

b) kõigi riikliku veterinaararsti poolt kontrollitud ettevõtte vastuvõtlike loomade leiud on negatiivsed; ja

c) vastavalt III lisa punkti 2.2 statistilistele parameetritele on loomade valikühm läbinud põhjalikud kliinilised uuringud, et välistada kliiniliselt nakatunud loomade olemasolu või kahtlus; ja

d) tapamaja on määratud pädeva asutuse poolt ning asub järelevalvetsoonile võimalikult lähedal; ja

e) sellistelt loomadelt saadud liha töödeldakse artiklis 39 määratletud viisil.

Artikkel 38

Vastuvõtlike loomade liikumine järelevalvetsoonis

1. Liikmesriigid tagavad, et järelevalvetsooni ettevõtetest ei viida välja vastuvõtlikke loomi.

2. Erandina ei kohaldata lõikes 1 sätestatud keeldu loomade liikumisele ühel järgmistest eesmärkidest:

a) nende viimiseks järelevalvetsoonis asuvale karjamaale mitte enne kui 15 päeva möödumisel viimasest suu- ja sõrataudipuhangust ohustatud tsoonis, ilma et nad puutuksid kokku teiste ettevõtete vastuvõtlike loomadega;

b) nende transportimiseks otse ja ametliku järelevalve all tapmiseks samas tsoonis asuvas tapamajas;

c) nende transportimiseks vastavalt artikli 37 lõikele 2;

d) nende transportimiseks vastavalt artikli 24 lõike 2 punktidele a ja b.

3. Lõike 2 punktis a sätestatud loomade liikumiseks annab pädev asutus loa alles seejärel, kui pärast kõigi ettevõtte vastuvõtlike loomade kontrollimist riikliku veterinaararsti poolt (k.a vastavalt III lisa punktile 2.2 võetavad proovid) on välistatud nakkus- või saastumiskahtlaste loomade olemasolu.

4. Lõike 2 punktis b sätestatud loomade liikumiseks annab pädev asutus loa alles seejärel, kui artikli 37 lõike 2 punktides a ja b sätestatud meetmed on andnud rahuldavaid tulemusi.

5. Liikmesriigid teevad viivitamatult kindlaks vähemalt 21 päeva jooksul enne oletatava varaseima nakkuse ilmnemist järelevalvetsoonist lähetatud vastuvõtlikud loomad ning teavitavad teiste liikmesriikide pädevaid asutusi oma loomade kindlakstegemise tulemustest.

Artikkel 39

Järelevalvetsoonist pärit vastuvõtlike loomade liha ja sellest lihast toodetud lihatoodete suhtes kohaldatavad meetmed

1. Liikmesriigid tagavad, et keelatakse järelevalvetsoonist pärit vastuvõtlikelt loomadelt saadud värske liha, hakkliha ja lihavalmististe ning sellisest lihast toodetud lihatoodete turuletoomine.

2. Liikmesriigid tagavad, et keelatakse ohustatud tsoonis asuvates ettevõtetes toodetud vastuvõtlike loomade värske liha, hakkliha ja lihavalmististe ning sellisest lihast toodetud lihatoodete turuletoomine.

3. Erandina ei kohaldata lõigus 1 sätestatud keeldu värskele lihale, hakklihale ja lihavalmististele, mis toodeti vähemalt 21 päeva enne oletatava varaseima nakkuse ilmnemist vastava ohustatud tsooni ettevõttes ning mida on alates tootmisest ladustatud ja transporditud eraldi lihast, mis on toodetud pärast seda kuupäeva. Selline liha peab olema vastavalt ühenduse õigusaktidele kehtestatud selge märgistuse abil kergesti eristatav väljapoole järelevalvetsooni tarnimiseks kõlbmatust lihast.

4. Erandina ei kohaldata lõigus 1 sätestatud keeldu värskele lihale, hakklihale ja lihavalmististele, mis toodeti loomadest, keda transporditi tapamajja vähemalt sama rangetel tingimustel, kui artikli 37 lõike 2 punktides a–e sätestatud, tingimusel, et liha suhtes kohaldatakse lõikes 5 sätestatud meetmeid.

5. Erandina ei kohaldata lõikes 2 sätestatud keeldu värskele lihale, hakklihale ja lihavalmististele, mis toodeti järelevalvetsooni ettevõtetes, järgmistel tingimustel:

a) ettevõtte tegevus toimub range veterinaarkontrolli all;

b) ettevõttes töödeldakse ainult lõikes 4 määratletud ja VIII lisa B osa täiendavatele tingimustele kohaldatavat või väljaspool järelevalvetsooni peetud ja tapetud loomade või vastavalt artikli 24 lõike 2 punktile b transporditud loomade värsket liha, hakkliha ja lihavalmistisi;

c) sellisel värskel lihal, hakklihal ja lihavalmististel peab olema tervisemärk vastavalt direktiivi 64/433/EMÜ I lisa XI peatükile või, teiste sõraliste liha puhul, direktiivi 91/495/EMÜ I lisa III peatükis sätestatud tervisemärk või, hakkliha ja lihavalmististe puhul, direktiivi 94/65/EÜ I lisa VI peatükis sätestatud tervisemärk;

d) kogu tootmisprotsessi jooksul märgistatakse selline liha, hakkliha ja lihavalmistised selgelt ning neid transporditakse ja ladustatakse eraldi värskest lihast, hakklihast ja lihavalmististest, mis on vastavalt käesolevale direktiivile väljapoole järelevalvetsooni tarnimiseks kõlbmatud.

6. Erandina ei kohaldata lõigus 1 sätestatud keeldu lihatoodetele, mis on toodetud järelevalvetsoonist pärit vastuvõtlike loomade värskest lihast, mis on märgistatud direktiivis 2002/99/EÜ sätestatud tervisemärgiga ning transporditud ametliku järelevalve all määratud ettevõttesse töötlemiseks vastavalt VII lisa A osa punktile 1.

7. Erandina ei kohaldata lõikes 2 sätestatud keeldu järelevalvetsoonis asuvates ettevõtetes toodetavatele lihatoodetele, mis vastavad lõike 6 sätetele või on toodetud lihast, mis vastab lõike 5 sätetele.

8. Pädev asutus kinnitab ühendusesiseseks kauplemiseks mõeldud värske liha, hakkliha ja lihavalmististe vastavust lõigete 5 ja 7 tingimustele. Pädev asutus teostab järelevalvet kohaliku veterinaarasutuse poolt tehtava vastavuskontrolli üle ning edastab ühendusesisese kaubanduse puhul teistele liikmesriikidele ja komisjonile nimekirja ettevõtetest, kelle ta on tunnistanud neile tingimustele vastavaks.

9. Erandit lõikes 1 sätestatud keelust võib lubada vastavalt artikli 89 lõikes 3 osutatud korras vastu võetud eritingimustele, eelkõige järelevalvetsoonis üle 30 päeva hoitud vastuvõtlikest loomadest toodetud liha tervisemärgistamise suhtes.

Artikkel 40

Järelevalvetsoonis toodetud vastuvõtlike loomade piima ja piimatoodete suhtes kohaldatavad meetmed

1. Liikmesriigid tagavad, et keelatakse järelevalvetsoonist pärit vastuvõtlikelt loomadelt saadud piima ja sellest piimast saadud piimatoodete turuletoomine.

2. Liikmesriigid tagavad, et keelatakse järelevalvetsoonis asuvates ettevõtetes toodetud vastuvõtlike loomade piima ja piimatoodete turuletoomine.

3. Erandina ei kohaldata lõigus 1 sätestatud keeldu järelevalvetsoonist pärit vastuvõtlike loomade piimale ja piimatoodetele, mis toodeti vähemalt 21 päeva enne oletatava varaseima nakkuse ilmnemist vastava ohustatud tsooni ettevõttes ning mida on alates tootmisest ladustatud ja transporditud eraldi piimast ja piimatoodetest, mis on toodetud pärast seda kuupäeva.

4. Erandina ei kohaldata lõigus 1 sätestatud keeldu järelevalvetsoonist pärit vastuvõtlike loomade piimale ja sellest piimast valmistatud piimasaadustele, mida on sõltuvalt piima või piimatoodete kasutusest töödeldud ühel IX lisa A või B osas sätestatud viisil. Töötlemine toimub lõikes 5 osutatud ettevõtetes lõikes 6 sätestatud tingimustel või, kui järelevalvetsoonis pole vastavat ettevõtet, väljaspool ohustatud ja järelevalvetsooni asuvas, pädeva asutuse poolt määratud ettevõttes.

5. Erandina ei kohaldata lõikes 2 sätestatud keeldu piimale ja piimatoodetele, mis toodeti järelevalvetsooni ettevõtetes lõikes 6 sätestatud tingimustel.

6. Lõigetes 4 ja 5 osutatud ettevõtted peavad vastama järgmistele tingimustele:

a) ettevõtte tegevus toimub range veterinaarkontrolli all;

b) kogu ettevõttes kasutatav piim peab vastama lõike 4 tingimustele või olema pärit väljastpoolt ohustatud ja järelevalvetsooni asuvatelt loomadelt;

c) kogu tootmisprotsessi jooksul märgistatakse piim selgelt ning seda transporditakse ja ladustatakse eraldi piimast ja piimatoodetest, mis pole määratud väljapoole järelevalvetsooni tarnimiseks;

d) väljastpoolt ohustatud ja järelevalvetsooni pärit ettevõtete toorpiim transporditakse ettevõtetesse sõidukites, mis on enne transportimist puhastatud ja desinfitseeritud ning mis pole järgnevalt kokku puutunud ohustatud ja järelevalvetsoonis vastuvõtlikke loomi pidavate ettevõtetega.

7. Pädev asutus kinnitab ühendusesiseseks kauplemiseks mõeldud piima vastavust lõike 6 tingimustele. Pädev asutus teostab järelevalvet kohaliku veterinaarasutuse poolt tehtava vastavuskontrolli üle ning edastab ühendusesisese kaubanduse puhul teistele liikmesriikidele ja komisjonile nimekirja ettevõtetest, kelle ta on tunnistanud neile tingimustele vastavaks.

8. Järelevalvetsoonis asuvate ettevõtete toorpiima transport väljaspool ohustatud ja järelevalvetsooni asuvatesse ettevõtetesse ning selle piima töötlemine toimub järgmistel tingimustel:

a) loa järelevalvetsoonis peetud vastuvõtlike loomade toorpiima töötlemiseks väljaspool ohustatud ja järelevalvetsooni asuvates ettevõtetes annavad pädevad asutused;

b) luba hõlmab juhtnööre ja marsruudi määramist määratud ettevõtteni;

c) transport toimub sõidukites, mis on enne transportimist puhastatud ja desinfitseeritud, mis on ehitatud ja mida on hooldatud nii, et piim transportimisel ei leki ning mille varustus takistab piima kokkupuutumist õhuga piima peale- ja mahalaadimise ajal;

d) enne lahkumist ettevõttest, kust vastuvõtlike loomade piim koguti, puhastatakse ja desinfitseeritakse sõiduki ühendustorud, rehvid, rattakoopad ja madalamad osad ning kõik kohad, kuhu on loksunud piima ning sõiduk pole pärast viimast desinfitseerimist ja enne järelevalvetsoonist lahkumist kokku puutunud ohustatud ja järelevalvetsoonis vastuvõtlikke loomi pidavate ettevõtetega;

e) transpordivahendid määratakse rangelt määratletud geograafilise või halduspiirkonna alla, nad märgistatakse vastavalt ning võivad teise piirkonda liikuda üksnes pärast ametliku järelevalve all toimunud puhastamist ja desinfitseerimist.

9. Järelevalvetsooni ettevõtete vastuvõtlikelt loomadelt pärit toorpiima proovide võtmine ja transport muudesse kui suu- ja sõrataudi määramiseks heakskiidetud veterinaardiagnostika laboritesse ning piima töötlemine sellistes laborites toimub ametliku loa alusel ja vastavalt meetmetele, mis aitavad vältida võimaliku suu- ja sõrataudiviiruse levikut.

Artikkel 41

Järelevalvetsooni vastuvõtlike loomade toodetud sõnniku ja virtsa transport ning jaotamine

1. Liikmesriigid tagavad, et keelatakse järelevalvetsooni ettevõtetest ja muudest ruumidest (nt artiklis 16 osutatud), kus peetakse vastuvõtlikke loomi, pärineva sõnniku ja virtsa transport ja jaotamine tsoonis ja sellest väljaspool.

2. Erandina lõikes 1 kehtestatud keelust võivad pädevad asutused erandkorras lubada sõnniku ja virtsa transporti transpordivahendites, mis puhastatakse ja desinfitseeritakse põhjalikult enne ja pärast sõnniku laotamist järelevalvetsooni määratud piirkondades ning piisavalt kaugel ettevõtetest, kus peetakse vastuvõtlikke loomi, järgmistel tingimustel:

a) riikliku veterinaararsti poolt läbi viidud kõigi ettevõtte vastuvõtlike loomade uurimine on välistanud suu- ja sõrataudi suhtes nakkuskahtlaste loomade olemasolu ning sõnnik ja virts on laotatud maapinna lähedalt, et vältida aerosoolide tekkimist, ning küntud kohe maasse; või

b) kõik riikliku veterinaararsti poolt ettevõtte vastuvõtlikele loomadele tehtud kliiniliste uuringute tulemused on negatiivsed ja sõnnik on maapinda juhitud; või

c) sõnniku suhtes kohaldatakse artikli 29 lõike 2 sätet.

Artikkel 42

Muude järelevalvetsoonis toodetud loomsete saaduste suhtes kohaldatavad meetmed

Liikmesriigid tagavad, et muude kui artiklites 39–41 nimetatud loomsete saaduste turuletoomine vastab artiklites 28 ja 30–32 sätestatud tingimustele.

Artikkel 43

Liikmesriikide poolt järelevalvetsoonis kohaldatavad lisameetmed

Lisaks artiklites 37–42 sätestatud meetmetele võivad liikmesriigid võtta täiendavaid riiklikke meetmeid, mida peetakse vajalikuks ja asjakohaseks suu- ja sõrataudiviiruse tõkestamisel, võttes arvesse valitsevaid epidemioloogilisi, loomakasvatus-, kaubandus- ja sotsiaalseid tingimusi nakatunud piirkonnas. Kui peetakse vajalikuks erimeetmeid hobuslaste liikumise piiramiseks, peab arvesse võtma VI lisas sätestatud meetmeid.

Artikkel 44

Meetmete lõpetamine järelevalvetsoonis

1. Liikmesriigid tagavad, et järelevalvetsoonis kasutuselevõetud abinõud jäävad kehtima kuni on täidetud järgmised tingimused:

a) kõigi vastuvõtlike loomade hukkamisest ja ohutust kõrvaldamisest artikli 10 lõikes 1 osutatud põllumajandusettevõttest ning selle ettevõtte esialgsest puhastamisest ja desinfitseerimisest, mis viidi läbi vastavalt artiklile 11, on möödunud vähemalt 15 päeva;

b) ohustatud tsoonis täidetakse artiklis 36 sätestatud nõudeid;

c) läbi on viidud uurimine, mille tulemused on negatiivsed.

2. Viiakse läbi lõike 1 punktis c osutatud uurimine vastavalt III lisa punkti 1 kriteeriumidele, et tõestada nakkuse puudumist järelevalvetsoonis, kusjuures vaatlus hõlmab ka III lisa punktis 2.4 sätestatud meetmeid, mis põhinevad III lisa punktis 2.1 sätestatud kriteeriumidel.

7. JAGU

PIIRKONDADEKS JAOTAMINE, LIIKUMISE KONTROLL JA MÄRGISTAMINE

Artikkel 45

Piirkondadeks jaotamine

1. Ilma, et see piiraks direktiivi 90/425/EÜ ja eelkõige selle artikli 10 kohaldamist, tagavad liikmesriigid suu- ja sõrataudiviiruse levimisel hoolimata vastavalt sellele direktiivile võetud meetmetest ning episootia muutumisel laiaulatuslikuks ning iga kord, kui on vajalik erakorraline vaktsineerimine, et nende territoorium jagatakse üheks või mitmeks kitsendustega ja vabaks piirkonnaks.

2. Liikmesriigid teatavad komisjonile viivitamatult kitsendustega piirkondades rakendatavate meetmete üksikasjadest ning komisjon vaatab üle ja vajadusel muudab ning kinnitab need kooskõlas artikli 89 lõikes 3 osutatud korraga.

3. Olenemata liikmesriikide lõikes 1 osutatud piirkondadeks jaotamise kohustusest, võib piirkondadeks jaotamise ja kitsendustega piirkondades kohaldatavate meetmete kohta otsuse teha artikli 89 lõikes 3 osutatud korras. See otsus võib avaldada mõju naaberliikmesriikidele, mis ei ole võetud meetmete ajaks nakatunud.

4. Enne kitsendustega piirkonna piiritlemist tuleb teha olukorra põhjalik epidemioloogiline hindamine, eelkõige suu- ja sõrataudiviiruse sissetoomise võimaliku aja ja arvatava koha, võimaliku leviku ning likvideerimiseks vajamineva eeldatava ajavahemiku suhtes.

5. Kui võimalik, tuleks kitsendustega piirkond piiritleda, tuginedes halduspiiridele ja geograafilistele tõketele. Piirkondadeks jaotamise lähtepunktiks on pigem suuremad haldusüksused kui piirkonnad. Kitsendustega piirkonda võib artiklis 13 sätestatud epidemioloogilise uurimise tulemuste põhjal vähendada alani, mis hõlmab vähemalt allpiirkonna suuruse ala ja vajadusel seda ümbritsevad allpiirkonnad. Suu- ja sõrataudiviiruse leviku korral laiendatakse kitsendustega piirkonda, hõlmates täiendavaid piirkondi või allpiirkondi.

Artikkel 46

Liikmesriigi kitsendustega piirkonnas kohaldatavad meetmed

1. Kui kohaldatakse piirkondadeks jaotamist, tagavad liikmesriigid, et võetakse vähemalt järgmisi meetmeid:

a) transpordi ja vastuvõtlike loomade, loomsete saaduste ja kaupade ning transpordivahendite kui potentsiaalsete suu- ja sõrataudiviiruse kandjate liikumise kontroll kitsendustega piirkonnas;

b) värske liha ja toorpiima ning nii palju kui võimalik ka teiste laos olevate, väljapoole kitsendustega piirkonda lähetamiseks kõlbmatute toodete kindlakstegemine ja märgistamine kooskõlas ühenduse õigusaktidega;

c) vastuvõtlike loomade ja nendelt loomadelt saadud toodete kohta erikinnituse andmine ning inimtarbimiseks mõeldud ja väljapoole kitsendustega piirkonda lähetamiseks kõlblike toodete tervisemärgistamine kooskõlas ühenduse õigusaktidega.

2. Kui kohaldatakse piirkondadeks jaotamist, tagavad liikmesriigid, et tehakse kindlaks vähemalt need vastuvõtlikud loomad, kes on lähetatud kitsendustega piirkonnast teistesse liikmesriikidesse ajavahemikul oletatavast suu- ja sõrataudiviiruse sissetoomise kuupäevast kuupäevani, mil rakendati piirkondadeks jaotamist, ja et sellised loomad isoleeritakse riikliku veterinaararsti järelevalve all võimaliku nakkuse või saastumise ametliku välistamiseni.

3. Liikmesriigid teevad koostööd kitsendustega piirkonnas ajavahemikul oletatavast suu- ja sõrataudiviiruse sissetoomise kuupäevast piirkondadeks jaotamise rakendamise kuupäevani vastuvõtlikelt loomadelt saadud värske liha ja toorpiima ning toorpiimatoodete kindlakstegemisel. Sellist värsket liha töödeldakse vastavalt VII lisa A osa punktile 1 ja toorpiima ning piimatooteid töödeldakse sõltuvalt kasutusest vastavalt IX lisa A või B osale või peetakse kinni võimaliku suu- ja sõrataudiviirusega saastumise ametliku välistamiseni.

4. Kooskõlas direktiivi 2002/99/EÜ artikli 4 lõikega 3 võib eelkõige kitsendustega piirkonnast pärit vastuvõtlikelt loomadelt saadud ja väljaspool kitsendustega piirkonda turuletoomiseks mitte mõeldud toodete tervisemärgistamise suhtes kohaldada erimeetmeid.

Artikkel 47

Vastuvõtlike loomade märgistamine

1. Ilma, et see piiraks ühenduse koduveiste, -lammaste, -kitsede ja -sigade märgistamist käsitlevate õigusaktide kohaldamist, tagavad liikmesriigid, et suu- ja sõrataudipuhangu korral lahkuvad vastuvõtlikud loomad ettevõttest, kus neid peetakse, üksnes siis, kui nad on märgistatud viisil, mis võimaldab pädevatel asutustel kiiresti kindlaks teha nende liikumised ning nende päritoluettevõtted või mistahes ettevõtte, kust nad on saabunud. Artikli 15 lõikes 1 ja 16 lõikes 1 toodud erijuhtudel võivad pädevad asutused teatavatel asjaoludel ja loomatervishoiu olukorda silmas pidades lubada muid meetodeid nende loomade liikumise ja nende päritoluettevõtte või ettevõtte, kust nad on saabunud, kindlakstegemiseks. Selliste loomade märgistamise või nende päritoluettevõtete kindlakstegemise kord määratakse pädeva asutuse poolt ja sellest teatatakse komisjonile.

2. Meetmeid, mida liikmesriigid võtavad loomade täiendavaks, püsivaks ja kustutamatuks märgistamiseks spetsiaalselt suu- ja sõrataudi tõrje eesmärgil ning eelkõige vastavalt artiklitele 52 ja 53 tehtava vaktsineerimise korral, võib muuta vastavalt artikli 89 lõikes 3 osutatud korrale.

Artikkel 48

Liikumise kontroll suu- ja sõrataudipuhangu korral

1. Liikmesriigid tagavad, et suu- ja sõrataudipuhangu korral nende territooriumil kohaldatakse vastavalt artiklile 45 loodud kitsendustega piirkondades vastuvõtlike loomade liikumise kontrollimiseks järgmisi meetmeid:

a) omanikud edastavad pädeva asutuse nõudel sellele asutusele asjakohast teavet nende ettevõttesse saabuvate või sealt lahkuvate loomade kohta. Vastuvõtlike loomade puhul hõlmab see teave vähemalt direktiivi 64/432/EMÜ artiklis 14 nõutud üksikasju;

b) isikud, kes tegelevad vastuvõtlike loomade transpordi või turustamisega, edastavad pädeva asutuse nõudel sellele asutusele asjakohast teavet loomade kohta, keda nad on transportinud või turustanud. See teave hõlmab vähemalt direktiivi 64/432/EMÜ artikli 12 lõikes 2 ja artikli 13 lõike 1 punktis b nõutud üksikasju.

2. Liikmesriigid võivad mõnesid või kõiki lõikes 1 sätestatud meetmeid laiendada kogu vabale piirkonnale või osale sellest.

8. JAGU

VAKTSINEERIMINE

Artikkel 49

Suu- ja sõrataudivaktsiinide kasutamine, tootmine, müük ja kontroll

Liikmesriigid tagavad, et:

a) nende territooriumil keelatakse suu- ja sõrataudivaktsiinide kasutamine ja suu- ja sõrataudivastaste hüperimmuunseerumite manustamine, v.a käesolevas direktiivis sätestatud juhtudel;

b) suu- ja sõrataudivaktsiinide tootmine, ladustamine, tarnimine, turustamine ja müük nende territooriumil toimub ametliku järelevalve all;

c) suu- ja sõrataudivaktsiinide turustamine toimub pädevate asutuste järelevalve all kooskõlas ühenduse õigusaktidega;

d) suu- ja sõrataudivaktsiinide kasutamiseks muudel eesmärkidel, kui vastuvõtlikel loomadel aktiivse immuunsuse tekitamiseks, eelkõige laboratoorseteks uuringuteks, teaduslikuks uurimistööks või vaktsiinide katsetamiseks, annavad loa pädevad asutused ning see toimub vastavalt asjakohastele bio-ohutuse tingimustele.

Artikkel 50

Otsus erakorralise vaktsineerimise läbiviimise kohta

1. Otsus erakorralise vaktsineerimise kohta võidakse teha, kui kehtib vähemalt üks järgmistest tingimustest:

a) suu- ja sõrataudipuhangud on kinnitatud ja ähvardavad muutuda laiaulatuslikeks liikmesriigis, kus need puhangud on kinnitatud;

b) teised liikmesriigid on ohustatud liikmesriigi poolt teatatud suu- ja sõrataudipuhangute geograafilise asendi või valitsevate ilmastikutingimuste tõttu;

c) teised liikmesriigid on ohustatud epidemioloogiliste kontaktide tõttu oma territooriumi ettevõtete ja vastuvõtlikke loomi pidavate ettevõtete vahel liikmesriigis, kus esineb suu- ja sõrataudipuhanguid;

d) teised liikmesriigid on ohustatud geograafilise asendi või valitsevate ilmastikutingimuste tõttu kolmandas naaberriigis, kus esineb suu- ja sõrataudipuhanguid.

2. Kui tehakse otsus erakorralise vaktsineerimise läbiviimise kohta, võetakse arvesse artiklis 15 sätestatud meetmeid ja X lisas loetletud kriteeriume.

3. Otsus erakorralise vaktsineerimise läbiviimise kohta tehakse artikli 89 lõikes 3 sätestatud korras.

4. Lõikes 3 osutatud otsust erakorralise vaktsineerimise läbiviimise kohta oma territooriumil võib taotleda:

a) lõike 1 punktis a osutatud liikmesriik või

b) lõike 1 punktides b, c või d osutatud liikmesriik.

5. Erandina lõikest 3 võib asjaomane liikmesriik ise teha otsuse erakorralise vaktsineerimise läbiviimiseks ja rakendada seda vastavalt käesolevale direktiivile, olles eelnevalt edastanud komisjonile kirjalikult artiklis 51 sätestatud teabe.

6. Kui liikmesriik viib läbi erakorralise vaktsineerimise vastavalt lõikele 5, vaatab selle otsuse viivitamatult üle toiduahela ja loomatervishoiu alaline komitee ning vastavalt artikli 89 lõikes 3 osutatud korrale kohaldatakse ühenduse meetmeid.

7. Kui kehtivad lõike 1 punkti a ja lõike 1 punkti b tingimused, võib erandina lõikest 4 otsuse erakorralise vaktsineerimise läbiviimiseks lõike 1 punktis a osutatud liikmesriigis teha kooskõlastatult nakatunud liikmesriigiga vastavalt artikli 89 lõikes 3 osutatud korrale komisjoni initsiatiivil.

Artikkel 51

Erakorralise vaktsineerimise läbiviimise tingimused

1. Otsuse korral viia läbi erakorraline vaktsineerimine vastavalt artikli 50 lõigetele 3 ja 4 määratletakse, millistel tingimustel see vaktsineerimine läbi viiakse; määratletakse vähemalt järgmised tingimused:

a) geograafilise piirkonna piiritlemine, kus erakorraline vaktsineerimine läbi viiakse;

b) vaktsineeritavate loomade liik ja vanus;

c) vaktsineerimiskampaania kestus;

d) vaktsineeritud ja vaktsineerimata vastuvõtlike loomade ja nendelt saadud toodete liikumisele kohaldatavad erikeelud;

e) vaktsineeritud loomade täiendav ja püsiv erimärgistus ning nende eriregistreerimine vastavalt artikli 47 lõikele 2;

f) muud eriolukorraga seotud asjaolud.

2. Lõikes 1 sätestatud erakorralise vaktsineerimise tingimused tagavad, et vaktsineerimine viiakse läbi kooskõlas artikliga 52 sõltumata sellest, kas vaktsineeritud loomad tapetakse järgnevalt või jäävad ellu.

3. Liikmesriigid tagavad, et seatakse sisse teabevahetusprogramm, teavitamaks avalikkust vaktsineeritud loomadelt pärit inimtarbimiseks ettenähtud liha, piima ja piimasaaduste ohutusest.

Artikkel 52

Kaitsevaktsineerimine

1. Kaitsevaktsineerimist kohaldavad liikmesriigid tagavad, et:

a) vaktsineerimispiirkond jaotatakse piirkondadeks vastavalt artiklile 45, vajadusel tihedas koostöös naaberliikmesriikidega;

b) vaktsineerimine viiakse läbi kiiresti ning vastavalt hügieeni- ja bio-ohutuse eeskirjadele, et vältida suu- ja sõrataudiviiruse levikut;

c) kõiki vaktsineerimispiirkonnas kohaldatavaid meetmeid viiakse läbi ilma, et see mõjutaks 7. jaos sätestatud meetmeid;

d) kui vaktsineerimispiirkonda kuulub osa ohustatud või järelevalvetsoonist või terve tsoon:

i) säilitatakse ohustatud või järelevalvetsoonis vastavalt käesolevale direktiivile kohaldatavad meetmed selles vaktsineerimispiirkonna osas kuni neid ei ole lõpetatud vastavalt artiklile 36 või artiklile 44;

ii) kui ohustatud või järelevalvetsoonis kohaldatavad meetmed on lõpetatud, kohaldatakse jätkuvalt vaktsineerimispiirkonnale kohaldatavaid meetmeid vastavalt artiklitele 54–58.

2. Liikmesriigid, kes kohaldavad erakorralist vaktsineerimist, tagavad et vaktsineerimispiirkonda ümbritseb vähemalt 10 km laiune järelevalvepiirkond (järelevalvetsoon rahvusvahelise episootiaameti määratluses):

a) kus vaktsineerimine on keelatud;

b) mis on tugevdatud järelevalve all;

c) kus vastuvõtlike loomade liikumist kontrollivad pädevad asutused;

d) mis kehtib, kuni kooskõlas artikliga 61 taastatakse suu- ja sõrataudivaba ja nakkusvaba staatus.

Artikkel 53

Taudi levikut tõkestav vaktsineerimine

1. Liikmesriigid teavitavad komisjoni, kui nad otsustavad kooskõlas artikliga 50 ja arvestades kõiki vastavaid asjaolusid läbi viia taudi tõkestava vaktsineerimise ning sätestavad võetavate tõrjemeetmete üksikasjad, mis peavad hõlmama vähemalt artiklis 21 kehtestatuid.

2. Liikmesriigid tagavad, et taudi tõkestav vaktsineerimine viiakse läbi:

a) üksnes ohustatud tsoonis;

b) üksnes selgelt määratletud ettevõtetes, millele kohaldatakse artikli 10 lõikes 1 ja eriti selle punktis a sätestatud meetmeid.

Logistilistel põhjustel ja erandina artikli 10 lõike 1 punktist a võib nende ettevõtete loomade tapmisega viivitada nii kaua, kuni on täidetud direktiivi 93/119/EMÜ ja käesoleva direktiivi artikli 10 lõike 1 punkti c nõuded.

Artikkel 54

Vaktsineerimispiirkonnas ajavahemikul erakorralise vaktsineerimise alustamisest kuni vähemalt 30 päeva möödumiseni vaktsineerimise lõpetamisest kohaldatavad meetmed (etapp 1)

1. Liikmesriigid tagavad, et vaktsineerimispiirkonnas kohaldatakse lõigetes 2–6 sätestatud meetmeid ajavahemikul erakorralise vaktsineerimise alustamisest kuni vähemalt 30 päeva möödumiseni vaktsineerimise lõpetamisest.

2. Vastuvõtlike elusloomade liikumine vaktsineerimispiirkonna ettevõtete vahel ja piirkonnast väljapoole on keelatud.

Erandina esimeses lõikes sätestatud keelust ning pärast nende loomade või nende päritolukarjade või karjade, kuhu nad lähetatakse, kliinilist uurimist võivad pädevad asutused lubada nende otsest transportimist vahetuks tapmiseks pädeva asutuse poolt määratud ja vaktsineerimispiirkonnas asuvasse või, erandkorras, väljaspool seda piirkonda asuvasse tapamajja.

3. Lõikes 1 osutatud ajavahemikul tapetud vaktsineeritud loomade värske liha:

a) kannab direktiivis 2002/99/EÜ sätestatud märki;

b) ladustatakse ja transporditakse eraldi lihast, mis ei kanna punktis a osutatud märki ja transporditakse seejärel pitseeritud konteinerites pädeva asutuse poolt määratud ettevõttesse töötlemiseks vastavalt VII lisa A osa punktile 1.

4. Vaktsineeritud loomadelt saadud piima ja piimatooteid võib turule viia vaktsineerimispiirkonnas või väljaspool seda, eeldusel, et sõltuvalt sellest, kas see on ette nähtud lõppkasutuseks inimtoiduna või mitte, on seda töödeldud vähemalt ühel IX lisa A ja B osas osutatud viisil. Töötlemine toimub vaktsineerimispiirkonnas asuvates ettevõtetes lõikes 5 sätestatud tingimustel või, kui selles piirkonnas pole vastavat ettevõtet, väljaspool vaktsineerimispiirkonda asuvates ettevõtetes, kuhu toorpiim transporditakse, lõikes 7 sätestatud tingimustel.

5. Lõikes 4 osutatud ettevõtted peavad vastama järgmistele tingimustele:

a) ettevõtte tegevus toimub pideva ja range ametliku kontrolli all;

b) kogu ettevõttes kasutatav piim peab vastama lõike 4 tingimustele või peab toorpiim olema pärit väljastpoolt vaktsineerimispiirkonda asuvatelt loomadelt;

c) kogu tootmisprotsessi jooksul märgistatakse piim selgelt ning seda transporditakse ja ladustatakse eraldi toorpiimast ja toorpiimatoodetest, mis pole määratud väljapoole vaktsineerimispiirkonda tarnimiseks;

d) väljastpoolt vaktsinee