Komisjoni määrus (EÜ) nr 609/1999,

19. märts 1999,

milles sätestatakse humalatootjatele abi andmise üksikasjalikud eeskirjad

EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,

võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,

võttes arvesse nõukogu 26. juuli 1971. aasta määrust (EMÜ) nr 1696/71 humalaturu ühise korralduse kohta, [1] viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 1554/97, [2] eriti selle artikli 13 lõiget 4,

võttes arvesse nõukogu 25. mai 1998. aasta määrust (EÜ) nr 1098/98, millega kehtestatakse humala suhtes ajutised erimeetmed, [3] eriti selle artiklit 3,

ning arvestades, et:

komisjoni 28. juuni 1972. aasta määrust (EMÜ) nr 1350/72 humalatootjatele abi andmise eeskirjade kohta, [4] viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 1136/98, [5] on mitu korda oluliselt muudetud; täiendavate muudatuste tegemiseks tuleks see selguse huvides uuesti sõnastada;

nõukogu 18. mai 1972. aasta määruse (EMÜ) nr 1037/72 (milles sätestatakse humalatootjatele abi andmise üldeeskirjad, [6] muudetud määrusega (EMÜ) nr 1604/91 [7]) artikliga 3 nähakse ette, et liikmesriigid kehtestavad kasvatusalade deklareerimise ja registreerimise süsteemi; erinevate liikmesriikide süsteemide vastavuse tagamiseks, tuleb kindlaks määrata tootjate deklaratsioonidesse märgitavad üksikasjad;

määrusega (EÜ) nr 1098/98 nähakse aastate 1998–2002 puhul ette hüvituse andmine alade puhul, kus kohaldatakse ajutisi puhke- ja/või väljajuurimismeetmeid; seepärast tuleks sellised alad deklareerida samal viisil kui kasvatusalad;

kasvatusalad tuleb deklareerida hiljemalt saagikoristusaasta see põhjustab Ühendkuningriigis probleeme seoses arenenud tootmisviisidega, mille abil pistokstest paljundatud taimi saab koristada nende istutusaastal; istutamine ei lõppe mitte mais, vaid juunis; sel viisil paljundatud humala saagikoristus piirdub vaid väikese protsendiga kogu Ühendkuningriigi humalakasvatusalast; sellest olenemata tuleb vältida kõnealust tootmisviisi rakendavate ja seetõttu abi kaotavate tootjate diskrimineerimist; selleks tuleks sätestada Ühendkuningriigi puhul erand, kehtestades alade deklareerimise tähtajaks saagikoristusaasta 30. juuni;

humalakasvatusalade kindlaksmääramise meetodid võivad olla piirkonniti erinevad; seepärast tuleks mõiste "kasvatusala" määratleda ühenduse tasemel, tagades sellega, et alad, mille puhul tootmisabi makstakse, arvutatakse samal viisil;

taimekaitsevahendite kasutamisel tuleks olla järjest ettevaatlikum ja kasvatajad peaksid sellest tulenevalt olema võimelised pihustama humalaistanduste välimisi rivisid suunaga sissepoole, et vältida teiste põllukultuuride mõjutamist; sellest tulenevalt tuleks näha ette humalaistandusi kõikidelt külgedelt ümbritsev täiendav maariba; humalakasvatamine on lihtsam, kui kahe humalarivide otstes asuva ja põllutöömasinatega manööverdamiseks vajaliku põllupeenra laiuseks määratakse kaheksa meetrit, kuna tänapäeval kasutatavad masinad on pikemad ja vajavad manööverdamiseks rohkem ruumi;

abi tuleks maksta üksnes humalakäbide, mitte puukoolides kasvatatavate tervete noorte taimede puhul;

abi maksmisele tuleks kehtestada tingimused selle tagamiseks, et abi saavad üksnes tootjad, kes on humalat nõuetekohaselt hooldanud ja koristanud;

abi põhjendatuse tagamiseks ja kahekordsete maksete vältimiseks tuleks kehtestada tõhus süsteem kooskõlas süsteemiga, mis on sätestatud nõukogu 27. novembri 1992. aasta määruses (EMÜ) nr 3508/92 (millega kehtestatakse ühenduse teatavate abikavade ühendatud haldus- ja kontrollisüsteem, [8] viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 820/97 [9]) ja komisjoni 23. detsembri 1992. aasta määruses (EMÜ) nr 3887/92 (milles sätestatakse ühenduse teatavate abikavade ühendatud haldus- ja kontrollisüsteemi üksikasjalikud rakenduseeskirjad, [10] viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 1678/98 [11]); kohapealsed kontrollid tuleks teha taotluste usaldusväärse valimi põhjal;

komisjon peab teadma alade registreerimise eest vastutavate asutuste nimesid ja aadresse ning liikmesriikide poolt humalatootjate abisüsteemi kohaldamiseks võetud meetmeid;

teatavatel juhtudel võib abi anda otse tunnustatud tootjarühmadele ja nende ühendustele; sellistel juhtudel tuleks sätestada, et komisjonile teatatakse kas abi haldamise viis või viis, kuidas abi kasutatakse tunnustatud tootjarühmade erinevate eesmärkide saavutamiseks;

humalaturu uue ühise korralduse alusel on liikmesriikide jaoks parim tähtaeg tootjarühmade hallatava abi kohta teabe andmiseks 31. detsember;

on vaja tagada deklareeritud alade õigsus; tuleks vastu võtta sätted, et takistada eeskirjade eiramist ja pettust ning määrata tõhusad sanktsioonid, mis suurenevad vastavalt eiramise raskusele;

käesoleva määrusega ettenähtud meetmed on kooskõlas humalaturu korralduskomitee arvamusega,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:

Artikkel 1

1. Humalatootjad esitavad deklaratsioonid kasvatusalade ja nende alade kohta, mille suhtes kohaldatakse määrusega (EÜ) nr 1098/98 ettenähtud ajutisi puhke- ja/või väljajuurimismeetmeid, saagikoristusaasta 31. maiks ja Ühendkuningriigis 30. juuniks.

2. Deklaratsioon peab sisaldama vähemalt järgmist:

a) deklareerija nimi ja aadress;

b) iga sordi või katsearetise puhul:

i) kasvatusala või puhke- ja/või väljajuurimismeetmetega hõlmatud ala;

ii) ala katastritunnus või määrusega (EMÜ) nr 3887/92 ettenähtud ühtse haldus- ja kontrollisüsteemi kohane viide; kui sellised viited asjaomase ala puhul puuduvad, vastav ametlik märge ja vajaduse korral täiendavad üksikasjad, mis võimaldavad määrata sordi või katsearetise asukoha;

c) tunnustatud tootjarühma nimi, kui deklareerija on seoses humalatootmisega sellise rühma liige.

3. "Kasvatusala" on:

a) välimisi toestusteibaid ühendava traadiga piiratud maatükk, ilma et see piiraks punkti b tingimuste kohaldamist; kui selles reas on humalataimi, lisatakse kõnealuse ala igale küljele täiendav riba, mille laius vastab kõnealuse maatüki hooldusradade keskmisele laiusele; kõnealune täiendav riba ei tohi olla osa üldkasutatavast teest;

b) humalarivide otstes asuvad kaks põllupeenart, mis on vajalikud põllutöömasinate manööverdamiseks, tingimusel et kummagi põllupeenra laius ei ole üle kaheksa meetri ja nad ei moodusta osa üldkasutatavast teest.

Artikkel 2

1. Üksiktootjad või nende nimel tootjaühendused esitavad abitaotlused ja liikmesriikides, mis otsustavad kohaldada ajutisi puhkemeetmeid, määruse (EÜ) nr 1098/98 artikli 2 kohased hüvitustaotlused liikmesriigi määratud tähtajaks hiljemalt saagikoristusaasta 31. oktoobriks. Lõpliku väljajuurimise korral esitatakse hüvitustaotlused hiljemalt kava kohaldamise esimese aasta 31. oktoobriks.

2. Abi antakse kõnealuse saagikoristuse puhul üksnes artikli 1 lõike 3 punktis a osutatud registreeritud aladele:

a) mille istutustihedus on ühtlane ning kahekordselt toestatud taimede puhul vähemalt 1500 taime hektari kohta või ühekordselt toestatud taimede puhul vähemalt 2000 taime hektari kohta;

b) mis on deklareeritud vastavalt artiklile 1;

c) mida on korrapäraselt hooldatud ja koristatud; välja jäetakse noored humalataimed, mida on kasvatatud peamiselt istutusmaterjaliks.

Hüvitust makstakse üksnes nende registreeritud alade puhul:

a) mis on seoses kõnealuse saagikoristusega deklareeritud vastavalt artiklile 1;

b) mis olid 1997. aastal tootmises ja mille suhtes on kohaldatud puhke- ja/või väljajuurimismeetmeid.

Artikkel 3

1. Abi- või hüvitustaotlused peavad sisaldama taotluses käsitletud alade puhul vähemalt artikli 1 lõikes 2 nimetatud teavet ja artikli 2 lõike 2 esimeses lõigus osutatud alade puhul deklaratsiooni selle kohta, et kõnealuste alade saak on koristatud.

2. Liikmesriigid võivad sätestada, et abi- või hüvitustaotlused võivad sisaldada artikli 1 kohase deklaratsiooni duplikaati, millele on lisatud deklaratsioon selle kohta, et taotluses käsitletud alade saak on koristatud.

Artikkel 4

Abi ja hüvituse andmise tingimuste täitmise kontrollimiseks tehakse haldus- ja kohapealseid kontrolle.

Halduskontrollid sisaldavad samuti deklareeritud humalakasvatusalade ristkontrolli, milleks kasutatakse määruse (EMÜ) nr 3508/92 artikliga 2 ettenähtud andmebaasi.

Kohapealsed kontrollid tehakse pärast riskianalüüsi ja need hõlmavad deklaratsioonide ja taotluste usaldusväärset valimit, mis moodustab vähemalt 5 % kasvatusalade deklaratsioonidest ja 5 % abi- või hüvitustaotlustest.

Artikkel 5

1. Iga liikmesriik teatab komisjonile määruse (EMÜ) nr 1696/71 artikli 13 lõike 1 teise lõigu kohaselt määratud asutuste nimed ja aadressid ning humalatootjate abi- ja hüvitussüsteemi kohaldamiseks võetud meetmed.

2. Liikmesriigid saadavad komisjonile igal aastal oma territooriumil tegutsevate tunnustatud tootjarühmade kohta kogu asjakohase teabe, mis hõlmab viisi, kuidas kõnealused rühmad haldasid neile makstud abi ja hüvitust, ning vajaduse korral üksikasju määruse (EMÜ) nr 1696/71 artikli 7 lõike 1 punkti e kohaselt võetud meetmete kohta. Kõnealune teave edastatakse hiljemalt kõnealusele saagikoristusaastale järgneva aasta 31. detsembriks.

Artikkel 6

1. Kui kindlaksmääratud ala on deklareeritud alast suurem, arvutatakse abi või hüvitus deklareeritud ala põhjal.

2. Kui deklareeritud ala on kindlaksmääratud alast suurem, arvutatakse abi ja hüvitus kontrolli käigus kindlaksmääratud ala põhjal. Välja arvatud vääramatu jõu korral, vähendatakse kindlaksmääratud ala kahekordse erinevuse võrra kindlaksmääratud ala ja deklareeritud ala vahel, kui kõnealune erinevus on üle 3 % või üle kahe hektari, kuid mitte üle 20 % kindlaksmääratud alast.

Kui erinevus deklareeritud alast on üle 20 % kindlaksmääratud alast, kasvatusalaga seotud abi või hüvitust ei anta.

Vähendamist ei toimu, kui kasvatajad suudavad tõendada, et nad on kasutanud oma deklaratsioonis pädeva asutuse poolt heakskiidetud teavet õigel viisil.

3. Tõsise hooletuse tulemusel tehtud ebaõige deklaratsiooni korral ei vasta kõnealune kasvataja kõnealuse saagikoristuse puhul abi- ja hüvitussüsteemi nõuetele.

Tahtlikult tehtud ebaõige deklaratsiooni korral ei vasta kõnealune kasvataja kõnealuse saagikoristuse ja järgmise saagikoristuse puhul abi- ja hüvitussüsteemi nõuetele.

Artikkel 7

Määruse (EMÜ) nr 3887/92 järgmiseid sätteid kohaldatakse mutatis mutandis:

a) artikli 6 lõike 3 teine lõik, kui piirkonnas või selle osas avastatakse raskeid eeskirjade eiramisi;

b) artikli 8 lõige 1 esimene lõik, kui kasvatusalade deklaratsioonid ja/või abi- või hüvitustaotlused esitatakse liiga hilja;

c) artikkel 11 vääramatu jõu juhtumite korral;

d) artikkel 12 kontrollkäikude aruannete puhul;

e) artikkel 13 juhtudel, kui kohapealseid kontrolle ei saa teha;

f) artikkel 14 alusetute maksete korral.

Artikkel 8

Määrus (EMÜ) nr 1350/72 tunnistatakse kehtetuks.

Viiteid kehtetuks tunnistatud määrusele käsitatakse viidetena käesolevale määrusele.

Artikkel 9

Käesolev määrus jõustub kolmandal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Ühenduste Teatajas.

Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.

Brüssel, 19. märts 1999

Komisjoni nimel

komisjoni liige

Franz Fischler

[1] EÜT L 175, 4.8.1971, lk 1.

[2] EÜT L 208, 2.8.1997, lk 1.

[3] EÜT L 157, 30.5.1998, lk 7.

[4] EÜT L 148, 30.6.1972, lk 11.

[5] EÜT L 157, 30.5.1998, lk 104.

[6] EÜT L 118, 20.5.1972, lk 19.

[7] EÜT L 149, 14.6.1991, lk 13.

[8] EÜT L 355, 5.12.1992, lk 1.

[9] EÜT L 117, 7.5.1997, lk 1.

[10] EÜT L 391, 31.12.1992, lk 36.

[11] EÜT L 212, 30.7.1998, lk 23.

--------------------------------------------------