ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
(9)

Tuginedes määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõike 1 kohasele lähenemisprogrammi hindamisele, on nõukogu seisukohal, et programmi eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on 2012. aastal realistlik ja 2013.–2015. aastal optimistlik, sest prognoositakse SKP keskmist kasvu ligikaudu 3,5 %. Komisjoni talituste 2012. aasta kevadprognoosis ennustatakse SKP kasvuks 2013. aastal 2,1 %. Lähenemisprogrammis kirjeldatud eelarvestrateegia eesmärgiks on tagada pikaajaline jätkusuutlikkus, pidades kinni Rootsi eelarveraamistiku eeskirjadest, sealhulgas valitsemissektori netolaenuandmise ülejäägi (1 % SKPst tsükli jooksul) eesmärgist. Strateegia eesmärk on täita ka stabiilsuse ja kasvu pakti nõuded, eelkõige pidada kinni kontrollväärtusest 3 % SKPst. Lähenemisprogrammis on muudetud keskpika perioodi eelarve-eesmärki (KPEE): valitsemissektori eelarve ülejäägist (1,0 % SKPst) on saanud puudujääk (1,0 % SKPst). Uus KPEE vastab asjakohaselt stabiilsuse ja kasvu pakti nõuetele. Muudatuse tõttu on tõenäoline, et (ümberarvutatud) struktuursel eelarvetasakaalul põhinev KPEE täidetakse programmiperioodil, isegi kui arvestatakse 2013. või 2014. aastal tõenäoliselt võetavaid täiendavaid ekspansiivseid kaalutlusõiguse kohaseid meetmeid. Teatavad eelarveprognooside paikapidavusega seotud riskid alates 2013. aastast on seotud optimistlike makromajanduslike eeldustega. Valitsemissektori kulude kavandatav kasvumäär, arvestades kaalutlusõiguse raames võetud tulumeetmeid, oleks kooskõlas stabiilsuse ja kasvu pakti kulueesmärgiga. Valitsemissektori võla suhe SKPsse on alla 60 % SKPst ja vastavalt lähenemisprogrammile see programmiperioodi jooksul prognoositavalt jätkuvalt väheneb.
(12)

Kuna eksport ja tarbimine olid prognoositust suuremad, vähenes SKP 2011. aastal vähem, kui prognoositi. 2011. aasta neljandas kvartalis ja 2012. aasta alguses oli riigi sisenõudlus aga nõrk, töötus kasvas järsult ja ettevõtjate kindlustunne oli vähene. Komisjoni talituste kevadprognoosi kohaselt on 2012. aasta väljavaated halvenenud ja uue prognoosi kohaselt väheneb SKP 3,3 %. 2013. aasta majanduskasv on kesisem, kui algselt arvati. Kuigi maksebilansi kohandamine on seni olnud väga kiire ning Portugali eksportkaupade turuosa väljaspool liitu on suurenenud ja import on märgatavalt vähenenud, ei ole sugugi kindel, et selline suundumus jätkub. Kuna Portugali välisvõlg on väga suur, vajab ta veel väga suurt täiendavat struktuurset kohandamist.
Tuginedes nõukogu määruse (EÜ) nr 1466/97 kohasele stabiilsusprogrammile antud hinnangule, on nõukogu arvamusel, et stabiilsusprogrammi eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on optimistlik. Stabiilsusprogrammis prognoositakse 2013. aasta majanduskasvuks 1¼ %, võtmata arvesse täiendavate konsolideerimismeetmete negatiivset mõju majanduskasvule, kusjuures komisjoni prognoosi kohaselt on sama stsenaariumi alusel, mis lähtub poliitika mittemuutmisest, majanduskasv madalam (0,7 %). Stabiilsusprogrammis sõnastatud eesmärk on järgida nõukogu soovitusi ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamise kohta ning püüda eelarvepositsiooni veelgi parandada keskpika perioodi eelarve-eesmärgi (KPEE) suunas, seades eesmärgiks eelarve struktuurse konsolideerimise mahus vähemalt 0,5 % aastas. Stabiilsusprogrammis on eesmärgiks seatud valitsemissektori eelarve puudujääk 3 % SKPst 2013. aastal ning selles kinnitatakse veel kord varasemat struktuurse eelarvepuudujäägi keskpika perioodi eelarve-eesmärki 0,5 % SKPst, mis asjakohaselt kajastab stabiilsuse ja kasvu pakti nõudeid. Eelarve keskmine aastane konsolideerimine 0,75 % SKPst ajavahemikul 2010–2013, võttes aluseks (ümber arvutatud) struktuurse eelarvepositsiooni, (5) on kooskõlas nõukogu soovitatud eelarve struktuurse konsolideerimisega ¾ % SKPst. Kuna stabiilsusprogrammis ei esitata eelarve-eesmärke hilisemaks perioodiks kui 2013. aasta, ei saa hinnata eelarve kohandamise jätkusuutlikkust 2013. aastal ja edusamme keskpika perioodi eelarve-eesmärgi saavutamisel hilisematel aastatel, sealhulgas stabiilsuse ja kasvu pakti kohase kulutuste võrdlusaluse järgimist.

Eelarveprognoosid on programmiperioodil avatud rakendamisega seotud riskidele. Need riskid ei piirdu üksnes äsja teatavaks tehtud konsolideerimismeetmetega, vaid hõlmavad ka mõnda lahkuva valitsuse poolt varem kokku lepitud meedet. Valitsuse poolt 2012. aasta aprillis 2013. aastaks esitatud täiendavaid meetmeid ja nende mõju eelarvele täpsustati ja kvantifitseeriti täiendavalt 25. mail pärast hinnangule seatud tähtaega. Eelarve kohandamine on seni põhinenud peamiselt kulude kärpimisel, mis mõjutab ka majanduskasvu soodustavaid kulusid. 2012. aasta stabiilsusprogrammi kohaselt peaks valitsemissektori võla suhe SKPsse 2012. aastal veelgi suhteliselt märkimisväärselt suurenema (70,2 protsendini SKPst) ning 2013. aastal veel veidi suurenema (70,7 protsendini SKPst), võttes arvesse täiendavate konsolideerimismeetmete mõju. Seega püsib valitsemissektori võla suhe prognooside kohaselt üle kontrollväärtuse 60 %. Stabiilsusprogrammis ei täpsustata võlaeesmärke aastate 2014 ja 2015 puhul ning seepärast ei saa esitada hinnangut stabiilsuse ja kasvu pakti kohase võla vähendamise võrdlusaluse järgimise kohta pärast 2013. aastat.
Tuginedes määruse (EÜ) nr 1466/97 kohasele 2012. aasta stabiilsusprogrammi hindamisele, on nõukogu arvamusel, et programmi eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium näib ajavahemikul 2012–2014 olevat optimistlik. Kuigi majanduskasvu väljavaadet on korrigeeritud oluliselt allapoole, on stabiilsusprogrammis esitatud eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium avatud negatiivsetele riskidele, mis on eelkõige seotud sisenõudluse arenguga aastatel 2012–2013. Stabiilsusprogrammis esitatud eelarvestrateegia eesmärk on kõrvaldada ülemäärane eelarvepuudujääk 2012. aastaks, saavutada keskpika perioodi eelarve-eesmärk 2014. aastaks ning 2015. aastal püsida keskpika perioodi eelarve-eesmärgi tasemel. Stabiilsusprogrammis kinnitatakse eelmist struktuurset keskpika perioodi eelarve-eesmärki, mis asjakohaselt kajastab stabiilsuse ja kasvu pakti nõudeid. Ülemäärase eelarvepuudujäägi kavandatud kõrvaldamine on kooskõlas tähtajaga, mille nõukogu kehtestas ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse raames 13. juulil 2010 esitatud soovituses. Võttes aluseks (ümber arvutatud) struktuurse eelarvetasakaalu, (5) on ajavahemikuks 2011–2012 kavandatud iga-aastane keskmine eelarve konsolideerimine 1,5 % SKPst, mis on võrdne nõukogu poolt soovitatud konsolideerimisega. 2013. aastaks kavandatud areng keskpika perioodi eelarve-eesmärkide täitmise suunas on piisav, kuna see on suurem kui stabiilsuse ja kasvu pakti võrdlusalus 0,5 % SKPst nii komisjoni 2012. aasta kevadprognoosi kui ka stabiilsusprogrammi kohaselt.

Valitsemissektori kulutuste kasvumäär on kaalutlusõigusel põhinevaid tulumeetmeid arvesse võttes aastatel 2013–2014 kooskõlas stabiilsuse ja kasvu pakti kohase kulude võrdlusalusega, kuid mitte 2015. aastal. Stabiilsusprogrammi eelarve-eesmärkidega kaasnevad riskid, mis tulenevad asjaolust, et aastate 2012–2014 makromajanduslik stsenaarium näib olevat optimistlik ning 2013. aastaks kavandatud eelarve konsolideerimine põhineb osaliselt meetmetel, mis ei ole täielikult täpsustatud. Stabiilsusprogrammi kohaselt peaks valitsemissektori võla suhe SKPsse, mis 2011. aastal moodustas 71,6 %, suurenema 2012. aastal 72,1 protsendini enne, kui järk-järgult väheneb 65,4 protsendini 2015. aastal. Stabiilsuse ja kasvu pakti kohase valitsemissektori võla vähendamise võrdlusaluse puhul on Küprosel aastatel 2013–2015 üleminekuperiood ning stabiilsusprogrammis esitatud kavad tagaksid piisava arengu võla vähendamise võrdlusaluse täitmise suunas. Selle prognoosiga on siiski seotud riskid, mis tulenevad finantseerimisasutuste võimalikest päästmistoimingutest.
Tuginedes nõukogu määruse (EÜ) nr 1466/97 kohasele 2012. aasta stabiilsusprogrammi hindamisele, on nõukogu arvamusel, et programmi eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on pisut optimistlik. Ungari ametiasutuste kasvuprognoosid aastateks 2012 ja 2013 on ligikaudu poole protsendipunkti võrra komisjoni 2012. aasta kevadprognoosist kõrgemad, tuginedes optimistlikumale sisenõudlust käsitlevale ametlikule prognoosile, eelkõige 2013. aastaks. Lähenemisprogrammis kirjeldatud eelarvestrateegia eesmärk on tagada ülemäärase eelarvepuudujäägi jätkusuutlik korrigeerimine nõukogu seatud tähtajaks 2012. aastal kooskõlas nõukogu 2012. aasta 13. märtsi soovitusega ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse kohta. Ametlikud eelarve-eesmärgid ja eelarve kavandatud kohandamine on kooskõlas nimetatud soovitustega. Lähenemisprogrammis kinnitatakse eelnevat keskpika perioodi eelarve-eesmärki 1,5 % SKPst ja see on kavas saavutada 2013. aastaks. Keskpika perioodi eelarve-eesmärk vastab asjakohaselt stabiilsuse ja kasvu pakti nõuetele. Tuginedes (ümberarvutatud) struktuursele eelarvetasakaalule (5) ei tundu liikumine keskpika perioodi eesmärgi suunas piisav, kui arvestada komisjoni 2012. aasta kevadprognoosi, milles võetakse arvesse rakendamisega seotud riske valitud kokkuhoiumeetmete osas ning vähem optimistlikku makromajanduslikku stsenaariumi.

Valitsemissektori kulude kasvumäär, arvestades suvakohaseid tulumeetmeid, on kooskõlas stabiilsuse ja kasvu pakti kulueesmärgiga aastal 2013, kuid mitte aastatel 2014 ja 2015. Valitsus kavatseb valitsemissektori võlga kogu programmiperioodi jooksul pidevalt vähendada ja viia see 2015. aastaks alla 73 % SKPst; küll aga jääb see oluliselt üle kontrollväärtuse, mis on 60 % SKPst. Võla vähendamise sihttaseme osas on Ungaris aastatel 2013–2014 üleminekuperiood ja lähenemisprogrammiga tagatakse piisav liikumine võla vähendamise sihttaseme saavutamise suunas. Lähenemisprogrammi kohaselt saavutatakse võla vähendamise sihttase üleminekuperioodi lõpus 2015. aastal ning see peaks aitama vähendada kogunenud välis- ja sisevõlga.
(11)

Määruse (EÜ) nr 1466/97 kohasele lähenemisprogrammi hindamisele tuginedes on nõukogu arvamusel, et eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on viimast kättesaadavat teavet arvestades 2012. aastal ettevaatlik ja 2013. aastal realistlik. Kui lähenemisprogrammi stsenaariumi kohased 2012. aasta makromajanduslikud prognoosid on väga sarnased komisjoni talituste 2012. aasta kevadprognoosile (SKP kasvuprognoos vastavalt 2,0 % ja 2,2 %), siis hiljutised majandusandmed osutavad võimalikule paremale tulemusele. Lähenemisprogrammis kavandatud eelarvestrateegia eesmärk on kõrvaldada aastaks 2012 ülemäärane eelarvepuudujääk ja läheneda lähenemisprogrammi perioodi lõpuks keskpika perioodi eelarve-eesmärgile. 2012. aasta lähenemisprogrammiga vähendati keskpika perioodi eesmärki -1,0 protsendilt -0,5 protsendile SKPst; uues keskpika perioodi eesmärgis võetakse nõuetekohaselt arvesse stabiilsuse ja kasvu pakti nõudeid. 2012. aastaks kavandatud valitsemissektori eelarvepuudujääk on kooskõlas nõukogu 7. juuli 2009. aasta soovituses kehtestatud ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamise tähtajaga. 2013. aastal on lähenemisprogrammi eesmärgiks valitsemissektori eelarvepuudujääk 1,4 % SKPst, kuigi kavandatud kulude vähendamine ei ole veel täielikult meetmetega toetatud. (Ümberarvutatud) struktuurse eelarvetasakaalu (6) põhjal läheneb Läti oma keskpika perioodi eesmärgile lähenemisprogrammi perioodi lõpuks 2015. aastal. Kui ümberarvutatud andmete põhjal on liikumine keskpika perioodi eesmärgi suunas lähenemisprogrammi lõpuaastatel vähem kui 0,5 % SKPst struktuurse eelarvepositsiooni põhjal, siis kavandatud kulupiirang tagaks selle, et valitsemissektori kulude kasvumäär oleks kaalutlusõiguse raames võetavaid tulumeetmeid arvestades kooskõlas stabiilsuse ja kasvu pakti kulueesmärgiga. Samal ajal kujutavad parlamendi poolt 24. mail 2012 vastu võetud maksumuudatused, mida tehakse alates 2012. aasta teisest poolest ja mida programmi stsenaarium veel ei kajasta, kuid mida tunnustatakse lähenemisprogrammi kaaskirjas, endast ohtu eesmärkide saavutamisele aastal 2013 ja sellele järgnevatel aastatel. Valitsemissektori võla suhe jääb alla 60 % SKPst, kasvades 42,6 protsendilt SKPst aastal 2011 46,7 protsendile SKPst aastal 2014, kuna ametiasutused eelrahastavad aastatel 2014–2015 tasumisele kuuluvaid rahvusvahelise finantsabiprogrammiga seotud suuri tagasimakseid, ning langedes aastal 2015 pärast maksete tegemist 38,9 protsendile.
(10)

Määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõike 1 alusel stabiilsusprogrammile antud hinnangu põhjal on nõukogu seisukohal, et kõnealuse programmi aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on realistlik, eeldusel et finantsturu olukord ei halvene. Komisjoni talituste 2012. aasta kevadprognoosi kohaselt peaks reaalne SKP 2012. aastal järsult langema ning järk-järgult taastuma 2013. aastal. Kooskõlas ülemäärase eelarvepuudujäägi menetlusega on stabiilsusprogrammis esitatud eelarvestrateegia eesmärk vähendada 2012. aastaks valitsemissektori eelarve puudujääk alla aluslepingu kohase kontrollväärtuse 3 % SKPst, tehes seda kulutuste täiendava piiramise ja täiendavate tulude abil. Ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamise järel kinnitatakse stabiilsusprogrammis keskpika perioodi eelarve-eesmärki, milleks on struktuurselt tasakaalus eelarvepositsioon, mis asjakohaselt kajastab stabiilsuse ja kasvu pakti nõudeid. Itaalia kavatseb selle saavutada 2013. aastal, st aasta varem, kui oli eesmärgiks seatud eelmises stabiilsusprogrammis, aastatel 2010–2011 võetud meetmete abil. Võttes aluseks (ümber arvutatud) struktuurse eelarvetasakaalu, (5) on kavandatud keskmine eelarve aastane konsolideerimine ajavahemikul 2010–2012 märksa suurem kui nõukogu poolt ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse raames soovitatud 0,5 % SKPst. Struktuurse kohandamise kavandatud tempo 2013. aastal võimaldab täita keskpika perioodi eelarve-eesmärgi kõnealusel aastal ning valitsemissektori kulutuste kavandatud kasvumäär, võttes arvesse kaalutlusõiguse kohaseid tulumeetmeid, oleks kooskõlas stabiilsuse ja kasvu pakti kohase kulutuste võrdlusalusega. Stabiilsusprogrammi kohaselt jõuab valitsemissektori võlasuhe haripunkti 2012. aastal ja hakkab seejärel üha kiirenevas tempos kahanema, kuna esmane ülejääk suureneb. Aastatel 2013–2014 on Itaalial üleminekuperiood ning tema eelarvekavad tagaksid piisava arengu võla vähendamise võrdlusaluse täitmise suunas, mida kinnitatakse ka komisjoni talituste 2012. aasta kevadprognoosis. Itaalia kava kohaselt saavutatakse võla vähendamise võrdlusalus üleminekuperioodi lõpus (2015). Eespool osutatud eelarvepuudujäägi ja võla eesmärkide saavutamine eeldab, et aastatel 2010–2011 heaks kiidetud korrigeerivad meetmed rakendatakse eelarves rangelt ja terviklikult.
(10)

Määruse (EÜ) nr 1466/97 kohasele lähenemisprogrammi hindamisele tuginedes on nõukogu seisukohal, et kõnealuse programmi eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on usutav. See on üldjoontes kooskõlas komisjoni talituste 2012. aasta kevadprognoosiga aastateks 2012 ja 2013. Lähenemisprogrammis kirjeldatud eelarvestrateegia eesmärk on korrigeerida vastavalt nõukogu soovitusele ülemäärane puudujääk 2012. aastaks ja liikuda seejärel keskpika perioodi eelarve-eesmärgi suunas. Lähenemisprogrammis kinnitatakse keskpika perioodi eelnevat eelarve-eesmärki, milleks on valitsemissektori eelarve struktuurne ülejääk 0,5 % SKPst, milles kajastuvad asjakohaselt stabiilsuse ja kasvu pakti nõuded ja sellega nähakse ette eelarve konsolideerimine vähemalt 1 protsendipunkti võrra aastas ning kavandatakse aastaks 2015 tasakaalus eelarvet. Kuigi eelarvekavad on kooskõlas ülemäärase puudujäägi õigeaegse korrigeerimisega, jääb ajavahemikus 2010–2012 eelarvepositsiooni aastane keskmine tugevdamine, mis põhineb (ümberarvutatud) struktuursel eelarvetasakaalul, (5) oodatavalt alla nõukogu 16. veebruaril 2010 soovitatud 2,25 % SKPst. Pärast ülemäärse puudujäägi korrigeerimist on iga-aastased kavandatud edusammud keskpika perioodi eelarve-eesmärgi suunas veidi üle 0,5 % SKPst, mis on kooskõlas stabiilsuse ja kasvu paktiga. Valitsemissektori kulude kavandatav kasvumäär, arvestades kaalutlusõiguse raames võetud tulumeetmeid, on kooskõlas stabiilsuse ja kasvu pakti kulueesmärgiga aastatel 2013–2014, kuid mitte aastal 2015. Valitsemissektori võlg peaks lähenemisprogrammi perioodi jooksul prognooside kohaselt jääma alla 60 % SKPst, suurenedes komisjoni talituste 2012. aasta kevadprognoosi kohaselt ligikaudu 41 protsendile SKPst 2013. aastal, samas kui vastavalt lähenemisprogrammis sätestatule peaks võlg 2015. aastaks langema ligikaudu 35 protsendile. Eelarve kavandamise ja täitmise reform edeneb, aga valitsusel tuleb kavandatavad õigusaktid veel heaks kiita. Nende õigusaktidega paraneks eelarveraamistikuga seotud vastutus sõltumatu üksuse loomise kaudu ning karmistuksid riigikassa reservi käsitlevad eeskirjad.
(12)

Nõukogu, kelle arvamus põhineb lähenemisprogrammile antud hinnangul kooskõlas määrusega (EÜ) nr 1466/97, on seisukohal, et programmi eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on usutav. Lähenemisprogrammis kirjeldatud eelarvestrateegia eesmärk on saavutada 2012. aastal eelarvepuudujääk alla 3 % SKPst, mis on kooskõlas ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse raames Rumeeniale antud nõukogu soovitustega. Seejärel püüab ta saavutada keskpika perioodi eelarve-eesmärgina määratletud struktuurilise eelarvepuudujäägi 0,7 % SKPst. Keskpika perioodi eesmärk vastab asjakohaselt stabiilsuse ja kasvu pakti nõuetele. Pärast ülemäärase puudujäägi kavandatud korrigeerimist 2012. aastal eeldatakse 2013. aastal puudujäägi täiendavat vähenemist 2,2 % tasemele SKPst, 2014. aastal 1,2 % tasemele SKPst ja 2015. aastal 0,9 % tasemele SKPst. Vastavalt (ümberarvutatud) struktuurilisele eelarvetasakaalule, (7) tähendab see puudujäägi vähenemist 1,5 % SKPst 2012. aastal, 0,5 % SKPst 2013. aastal ja 0,7 % SKPst 2014. aastal, mis on kooskõlas stabiilsuse ja kasvu paktis sätestatud võrdlusalusega 0,5 % SKPst. Valitsussektori kulude kasvumäär aastatel 2012–2015 on kooskõlas stabiilsuse ja kasvu pakti kulutuste võrdlusalusega. Lähenemisprogramm näeb ette keskpika perioodi eesmärgi saavutamise 2014. aastal. Peamised eelarve-eesmärkide saavutamisega seotud ohud on riigiettevõtete maksuvõlad, samuti võlgade kogunemisvõimalus kohalike omavalitsuste tasandil ja tervishoiusektoris, kuigi tervishoiusektoris on võetud teatavaid meetmeid. Valitsemissektori võlg oli 2011. aasta lõpul väiksem kui 34 % SKPst, jäädes oluliselt alla 60 % SKPst.
Tuginedes määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõike 1 kohasele stabiilsusprogrammi hindamisele, on nõukogu seisukohal, et programmis esitatud eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium aastateks 2012–2013 on realistlik, kui SKP oodatav keskmine kasv püsib ligikaudu 2,4 %. Komisjoni talituste 2012. aasta kevadprognoosi kohaselt kasvab SKP 2013. aastal 3,8 %. Stabiilsusprogrammis kirjeldatud eelarvestrateegia eesmärk on tagada tasakaalustatud majanduskasvu toetav jätkusuutlik fiskaalpoliitika struktuurse ülejäägi saavutamise teel, tagades samal ajal piisavad eelarvepuhvrid ja vähendades tööjõu maksukoormust. Samuti on strateegia eesmärk saavutada stabiilsuse ja kasvu pakti nõuete täitmine. Stabiilsusprogrammi abil püütakse ületada keskpika perioodi eelarve-eesmärki, milleks on saavutada struktuurne ülejääk alates 2013. aastast.

Keskpika perioodi eelarve-eesmärgis on asjakohaselt arvesse võetud stabiilsuse ja kasvu pakti nõudeid. Valitsemissektori kulutuste kasvumäär vastab (ümber arvutatud) struktuurse eelarveseisundi (5) alusel ja kaalutlusõiguse alusel võetavaid tulumeetmeid arvesse võttes stabiilsuse ja kasvu paktis ette nähtud kulueesmärgile 2015. aastaks. Samal ajal on stabiilsusprogrammis seatud eesmärk saavutada valitsemissektori eelarve ülejääk alates 2014. aastast. Valitsemissektori võla suhe SKPsse on tublisti alla 60 % ning programmi kohaselt hakkab see näitaja tõenäoliselt pärast 2013. aastat vähenema, kahanedes 2015. aastal umbes 10 protsendini.
(11)

Tuginedes määruse (EÜ) nr 1466/97 kohasele 2012. aasta lähenemisprogrammi hinnangule, on nõukogu seisukohal, et võrreldes komisjoni talituste 2012. aasta kevadprognoosiga on lähenemisprogrammi eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium optimistlik aastateks 2012 - 2013, kui eeldatav aastane majanduskasv 2012. aastal on 1,4 % ja 2013. aastal 2,5 %. Komisjoni talituste 2012. aasta kevadprognoosi kohaselt oodatakse 2012. aastal 0,5 % ja 2013. aastal 1,9 % SKP kasvu. Pärast ülemäärase eelarvepuudujäägi korrigeerimist 2011. aastal on programmis kavandatud eelarvestrateegia eesmärk saavutada tasakaalulähedane eelarveseisund nii struktuurse kui ka valitsemissektori eelarvetasakaalu osas programmiperioodi lõpuks. Keskpika perioodi eelarve-eesmärki struktuurse tasakaalu osas on pisut korrigeeritud, kui varasem puudujääk oli 0,6 % SKPst, siis nüüd on see 0,5 % SKPst. Keskpika perioodi uus eesmärk vastab asjakohaselt stabiilsuse ja kasvu pakti nõuetele. (Ümberarvutatud) struktuurse eelarvetasakaalu (6) kohaselt kavatseb Bulgaaria saavutada oma keskpika perioodi eesmärgi lähenemisprogrammi perioodi jooksul. Suvakohaseid tulumeetmeid arvestades, järgiks valitsemissektori kulude kasv aastatel 2012 - 2014 stabiilsuse ja kasvu pakti kulutuste võrdlusalust, kuid rikuks seda 2015. aastal. Kavandatud eelarve konsolideerimist ähvardavad mitmed ohud, mille põhjuseks on i) madalamad tulud tulenevalt optimistlikust makromajanduslikust stsenaariumist, samuti maksulaekumisi vähem soodustav kasvustruktuur ja ii) avaliku sektori ebatõhusus, eelkõige võlgnevused tervishoius, mis võivad tuua kaasa märkimisväärse surve kulude suurenemisele. Võlasuhe on alla 60 % SKPst ja vastavalt lähenemisprogrammile ulatub ligi 20 protsendile SKPst aastal 2012 ning seejärel väheneb programmiperioodi jooksul. Maksekuulekust saaks oluliselt parandada ning selle valdkonna edendamine võimaldaks Bulgaarial katta suuremat majanduskasvu soodustavaid kulutusi. Orgaanilise eelarveseaduse lisana võeti vastu nõue hoida eelarve puudujääk alla 2 % ja alandada valitsussektori kulusid 40 protsendini SKPst, mis muudab eelarveraamistiku siduvamaks ja parandab eelarvekavandamise prognoositavust. Siiski jääb ülesandeks keskpika perioodi eelarveraamistiku sisu edasine parandamine ja aruandluse tugevdamine tekkepõhiselt, sealhulgas parandades riigi omanduses olevate ettevõtete ja riigi tasandist allapoole jäävate valitsemistasandite aruandluse kvaliteeti ja õigeaegsust.