Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 138/2004,

5. detsember 2003,

põllumajanduse arvepidamise kohta ühenduses

(EMPs kohaldatav tekst)

EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 285 lõiget 1,

võttes arvesse komisjoni ettepanekut

toimides asutamislepingu artiklis 251 sätestatud korras [1]

ning arvestades järgmist:

(1) Ühise põllumajanduspoliitika seireks ja hindamiseks on tarvis võrreldavaid, ajakohaseid ja usaldusväärseid andmeid põllumajanduse majandusliku olukorra, täpsemalt põllumajandusliku tulu kohta.

(2) Põllumajanduse arvepidamine on riigi põllumajanduse olukorra hindamise põhiline vahend, tingimusel et arvepidamine tugineb ühtsetele põhimõtetele. Põllumajanduse arvepidamine moodustab ka rahvamajanduse arvepidamise olulise osa.

(3) Põllumajanduse arvepidamine koostatakse ühenduses kasutatavat Euroopa rahvamajanduse ja regionaalse arvepidamise süsteemi käsitleva nõukogu 25. juuni 1996. aasta määruse (EÜ) nr 2223/96 [2] põhimõtetest ja mõistetest lähtuvalt.

(4) Käesoleva määruse sätete raamistikuks on nõukogu 17. veebruari 1997. aasta määrus (EÜ) nr 322/97 ühenduse statistika kohta. [3]

(5) Kuna kavandatava meetme eesmärki, milleks on ühtlustatud andmete koostamist võimaldavate ühiste statistikastandardite loomine, ei suuda liikmesriigid saavutada ning seetõttu on eesmärk meetme ulatuse tõttu paremini saavutatav ühenduse tasandil, võib ühendus võtta meetmeid kooskõlas asutamislepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Nimetatud artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev määrus kaugemale sellest, mis on vajalik nimetatud eesmärgi saavutamiseks.

(6) Käesoleva määruse rakendamiseks vajalikud meetmed tuleks vastu võtta vastavalt nõukogu 28. juuni 1999. aasta otsusele 1999/468/EÜ, millega kehtestatakse komisjoni rakendusvolituste kasutamise menetlus. [4]

(7) Alalist põllumajandusstatistika komiteed on teavitatud,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:

Artikkel 1

Sisu

1. Käesoleva määrusega luuakse ühenduse põllumajanduse arvepidamine (edaspidi "PAP"), nähes ette:

a) PAP metoodika (ühised standardid, määratlused, liigitused ja arvepidamiseeskirjad), mida kasutatakse ühenduses vajalike võrreldavate kontode koostamiseks ning andmete edastamiseks vastavalt artiklile 3;

b) PAP metoodika kohaselt koostatud põllumajanduskontode edastamise tähtajad.

2. Käesolev määrus ei kohusta liikmesriike kasutama PAP metoodikat talle endale vajalike põllumajanduskontode koostamiseks.

Artikkel 2

Metoodika

1. Artikli 1 lõike 1 punktis a viidatud PAP metoodika on sätestatud I lisas.

2. PAP metoodikat ajakohastatakse artikli 4 lõikes 2 sätestatud korras.

Artikkel 3

Komisjonile edastamine

1. Liikmesriigid edastavad komisjonile (Euroopa Ühenduste Statistikaametile) II lisas sätestatud andmed igale tabelile kehtestatud tähtaja jooksul.

2. Esmakordselt edastatakse andmed 2003. aasta novembris.

3. II lisas sätestatud muutujate loendit ja andmete edastamise tähtaegu ajakohastatakse artikli 4 lõikes 2 sätestatud korras.

Artikkel 4

Komiteemenetlus

1. Komisjoni abistab alaline põllumajandusstatistika komitee.

2. Kui viidatakse käesolevale lõikele, kohaldatakse otsuse 1999/468/EÜ artikleid 4 ja 7, võttes arvesse selle artiklis 8 sätestatut.

Otsuse 1999/468/EÜ artikli 4 lõikes 3 sätestatud tähtajaks kehtestatakse kolm kuud.

3. Komitee võtab vastu oma töökorra.

Artikkel 5

Lõppsäte

Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.

Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.

Brüssel, 5. detsember 2003

Euroopa Parlamendi nimel

president

P. Cox

Nõukogu nimel

eesistuja

P. Lunardi

[1] Euroopa Parlamendi 3. juuli 2003. aasta arvamus (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata) ja nõukogu 17. novembri 2003. aasta otsus.

[2] EÜT L 310, 30.11.1996, lk 1. Määrust on viimati muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 1267/2003 (ELT L 180, 18.7.2003, lk 1).

[3] EÜT L 52, 22.2.1997, lk 1.

[4] EÜT L 184, 17.7.1999, lk 23.

--------------------------------------------------

I LISA

PÕLLUMAJANDUSE ARVEPIDAMINE

(PAP)

SISUKORD

Lk

Eessõna

I. Arvepidamise põhijooned

A. Sissejuhatus

B. Põhiüksus ja põllumajandustööstus

1. Põhiüksus

2. Põllumajandustööstus

3. Lahutamatud mittepõllumajanduslikud kõrvaltegevused

C. Toodangu mõõtmine

D. Kontode kogum

1. Kontode kogum vastavalt ESA 95 sätetele

2. PAP kontode kogum

E. PAP koostamiseks kasutatavate andmete allikad ja arvutusmetoodika

F. Klassifikaator

1. Üldist

2. Põllumajanduse iseloomulike tegevuste määratlus

3. Põllumajanduse iseloomulike üksuste määratlus

4. Erinevate kirjetega seotud märkused

5. PRA põllumajandustööstuse ning keskse rahvamajanduse arvepidamise põllumajanduse haru lahknevused

II. Tehingud toodetega

A. Üldreeglid

1. Vaatlusperiood

2. Ühikud

3. Kirjendamise aeg

B. Toodang

1. Üldised märkused ESA 95 ja PAP toodangu määratluse kohta

2. Põllumajandustoodang: kogused

3. Lahutamatute mittepõllumajanduslike kõrvaltegevuste toodang

4. Põllumajandustööstuse toodang

5. Toodangu väärtuse hindamine

C. Vahetarbimine

1. Mõiste

2. Vahetarbimise osad

3. Vahetarbimise väärtuse hindamine

D. Kapitali kogumahutus

1. Kapitali kogumahutus põhivarasse

2. Varude muutus

3. Kariloomade kirjendamine "kapitali kogumahutusena põhivarasse" või "varude muutustena"

III. Jaotustehingud ja muud vood

A. Mõiste

B. Üldreeglid

1. Vaatlusperiood

2. Ühikud

3. Jaotustehingute kirjendamise aeg

4. Üldised märkused lisandväärtuse kohta

C. Töötajate hüvitised

D. Tootmis- ja impordimaksud

1. Tootemaksud

2. Lisandväärtusmaksu käsitlemine

3. Muud tootmismaksud

E. Subsiidiumid

1. Tootesubsiidiumid

2. Muud tootmissubsiidiumid

F Omanditulu

1. Mõiste

2. Intressid

3. Maarendis ja maavararendis

4. Kindlustuspoliiside omanike omanditulu (ei kuulu PAP alla)

G. Kapitalisiirded

1. Investeerimistoetused

2. Muud kapitalisiirded

H. Põhikapitali kulum

IV. Põllumajanduse tööjõusisend

V. Põllumajandustulu näitajad

A. Tulu ja tasakaalustavate kirjete mõiste

B. Korporatiivsete üksuste tulu käsitlemine

C. Põllumajandusliku tulu näitajate määratlus

D. Tulude koondsummad Euroopa Liidu puhul

E. Tulunäitajate deflatsioon

VI. PAP väärtuse hindamine püsivhindades

A. Hindade ja mahtude mõõtmine

B. PAP püsivhindades koostamise põhimõtted ja meetodid

1. Indeksivalemi valik

2. Võrdlusaasta

3. Jadade esitamine seoses võrdlusaastaga

4. Püsivhindades lisandväärtuse arvutamine

5. Maksude ja tootesubsiidiumide jagamine mahu- ja hinnakomponendiks

EESSÕNA

Euroopa rahvamajanduse ja regionaalse arvepidamise süsteemi (ESA 1995) läbivaatamine 1995. aastal [1] ja vajadus kohanduda põllumajanduse majanduslike ja struktuursete arengutega on tinginud uue PAP metoodika kasutuselevõtu. PAP põhimetoodikas tehtud muudatused pidid vastama kahele sageli vastandlikule tingimusele: ühelt poolt oli vaja säilitada metoodika järjepidevus ESA suhtes, et oleks võimalik ühtlustada PAP nii liikmesriikide vahel kui ka rahvamajanduse arvepidamise kesksüsteemiga; teiselt poolt pidi seadusandja tagama tehtud muudatuste kasulikkuse. Käesolev juhend on koostatud neid kaalutlusi silmas pidades ning seepärast viidatakse selles nii PAP koostamisel kasutatavatele mõistetele, põhimõtetele ja põhireeglitele kui ka kõikidele põllumajanduse valdkonna konkreetsete omaduste muudatustele.

I. ARVEPIDAMISE PÕHIJOONED

A. SISSEJUHATUS

1.01. Arvepidamise süsteem peaks majandustegevuse kohta andma süsteemse, võrreldava ja võimalikult täieliku ülevaate, mis on analüüside, prognooside ja poliitiliste meetmete aluseks. Süsteemiga hõlmatud ülisuur arv erinevaid majandustehinguid ja üksusi on seetõttu vaja liigitada üldiste kriteeriumide alusel ning esitada selgelt ja arusaadavalt ühtses kontode ja tabelite süsteemis.

1.02. Euroopa rahvamajanduse arvepidamise süsteem, mis põhineb Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni uuel rahvamajanduse arvepidamise süsteemil (SNA 93 [2]), loodi Euroopa Liidu konkreetsete vajaduste täitmiseks. Sellega nähakse ette EL liikmesriikides kasutatavad mõisted, määratlused, arvestuseeskirjad ja ühtsed liigitused.

1.03. Riigi majandus on ülisuure arvu paljusid eri liiki tootmis-, finantseerimis-, kindlustus-, turustus- ja tarbimisalaseid tehinguid tegevate üksuste tegevuse summa. Üksused ja üksuste rühmad tuleb rahvamajanduse arvepidamise süsteemi jaoks määratleda uuritavate majandusmudelite alusel. ESA 95-le on iseloomulik kolme liiki üksuste ning riigi majanduse kahte eri liiki jaotuse kasutamine.

1.04. Tulu, kapitali, finantstehingute ja varadega seotud voogude analüüsimiseks on eriti oluline välja valida üksused, mis kajastavad ettevõtjate vahelisi suhteid (institutsioonilised üksused). Tootmisprotsessi analüüsimiseks on tingimata vajalik välja valida üksused, mis peegeldavad tehnilis-majanduslikke suhteid (st kohalikud tegevusalaüksused ja homogeensed tootmisüksused).

1.05. Seega võib majanduse jaotada kahel erineval viisil:

i) institutsioonilisteks sektoriteks või allsektoriteks, mis esindavad institutsiooniliste üksuste rühmi;

ii) tööstusteks, mis koosnevad kohalikest tegevusalaüksuste (tööstus) või homogeensete tootmisüksuste rühmadest (homogeenne haru).

1.06. PAP põhieesmärgiks on analüüsida tootmisprotsessi ja selle kaudu tekkivat esmast tulu. Seepärast põhineb arvepidamine tööstuse mõistel.

1.07. PAP on satelliitkonto, mis pakub täiendavat teavet ja mõisteid, mis on kohandatud põllumajandustööstuse erilise iseloomuga. Kuigi selle struktuur vastab üsna täpselt rahvamajanduse arvepidamise struktuurile, on selle koostamiseks vaja ette näha asjakohased reeglid ja metoodika.

1.08. Tuleb teha vahet põllumajandustootmise kaudu tekkival tulul ning põllumajanduslike kodumajapidamiste tulul, kuna viimane sisaldab lisaks põllumajanduslikust tegevusest saadavale tulule ka tulu muudest allikatest (vara, sotsiaaltoetused jne), mis võivad põllumajanduslikul kodumajapidamisel olla. Nimetatud kahte liiki tulu (põllumajanduslikust tegevusest saadav tulu ja põllumajanduslike kodumajapidamiste tulu) mõõdetakse kahel eri otstarbel, mis nõuavad kahte erinevat majanduse jaotamise meetodit: esimene, PAPs kasutatav, põhineb tootmisüksustel, mis määratletakse tegevusharude järgi, teine aga põhineb kodumajapidamistel (st institutsioonilistel üksustel), mille peamine tuluallikas ei sõltu põllumajanduslikust tegevusest. [3]

B. PÕHIÜKSUS JA PÕLLUMAJANDUSTÖÖSTUS

1. Põhiüksus

1.09. Tootmisprotsessis ning toodete ja teenuste kasutamisel tekkivate voogude analüüsimiseks on vaja välja valida üksused, mille puhul on eelkõige esindatud tehnilis-majanduslikud suhted. See nõue tähendab, et reeglina tuleb institutsioonilised üksused jaotada toodangu liigi alusel väiksemateks ja homogeensemateks üksusteks. Seda nõuet püütakse täita kohalike tegevusalaüksuste (kohalikud TAÜd) abil, mille puhul on lähtekohaks praktiline ja rakenduslik lähenemisviis (ESA 95, 2.105). [4]

1.10. Kohalik TAÜ on TAÜ osa, mis vastab kohalikule üksusele. TAÜ abil koondatakse kõik tootjana tegutseva institutsioonilise üksuse tegevuses osalevad osad NACE Rev. 1 (majanduse tegevusalade klassifikaator, vt 1.55) klassidesse (neljanumbriline tase) ning need vastavad institutsioonilise üksuse ühele või mitmele toimivale alajaotusele. Institutsioonilise üksuse infosüsteemiga peab olema võimalik esitada või arvutada välja vähemalt iga kohaliku TAÜ toodangu väärtus, vahetarbimine, tööjõukulud, tegevusülejääk, töötajate arv ja kapitali kogumahutus põhivarasse (ESA 95, 2.106).

1.11. Kuigi kohalik TAÜ võib tootjana olla samaväärne institutsioonilise üksuse või selle osaga, ei saa see kunagi kuuluda kahte erinevasse institutsioonilisse üksusse. Kuna praktikas tegelevad enamik tooteid ja teenuseid pakkuvaid institutsioonilisi üksusi samaaegselt mitme erineva tegevusega (põhitegevus ja üks või mitu kõrvaltegevust), võib need jaotada sama suureks arvuks kohalikeks TAÜdeks. Abitegevusaladest (ost, müük, turustus, raamatupidamine, transport, ladustamine, hooldus jne; vt 1.27) siiski kohalikku TAÜd moodustada ei saa.

1.12. Põhimõtteliselt tuleks eristada sama palju kohalikke TAÜsid, kui on kõrvaltegevusi, kuid võib juhtuda, et statistiline (raamatupidamis-) teave ei võimalda eristada kohaliku TAÜ kõrvaltegevusi või nende osi põhitegevustest. Seega võib kohalik TAÜ paralleelselt põhitegevusega tegeleda ühe või mitme kõrvaltegevusega (ESA 95, 2.107).

1.13. Tegevus toimub siis, kui sellised vahendid nagu seadmed, tööjõud, tootmisviis, infovõrgud ja tooted on omavahel ühendatud, mille tulemusel luuakse konkreetseid kaupu või teenuseid. Tegevust iseloomustavad tootmissisend (kaubad või teenused), toomisprotsess ja tootmisväljund (ESA 95, 2.103). Kohaliku TAÜ põhitegevus on tegevus, mille lisandväärtus on kõikidest üksuses toimuvatest tegevustest suurim. Põhitegevuse liigitus määratakse kindlaks NACE Rev. 1 alusel, esmalt kõrgeimal tasemel ning seejärel üksikasjalikumatel tasemetel (ESA 95, 3.10).

2. Põllumajandustööstus

1.14. Kõikide sama liiki tegevusega seotud kohalike TAÜd koondamisel ühte rühma saadakse tööstus. See võimaldab majanduse jaotada tööstuste järgi. Kõnealuste tööstuste liigitus oleneb selliselt rühmitatud üksuste põhitegevusalast. Kõige üksikasjalikumal liigitustasemel hõlmab tööstus kõiki samasse NACE Rev. 1 klassi (neljanumbriline tase) kuuluvaid ning seega sama NACE Rev. 1 kohase tegevusega tegelevaid kohalikke TAÜsid.

1.15. Ehkki põllumajandustööstust määratleti varem homogeensete põllumajanduslike tootmisüksuste rühmitusena, valiti PAP põhiliseks kirjeldusüksuseks kohalik TAÜ, et i) läheneda PAPle põllumajanduse majandusliku olukorra aspektist, elik võtta põllumajanduslike üksuste kogu tootmistegevuse mõõtmisel arvesse teatavate lahutamatute mittepõllumajanduslike kõrvaltegevuste olemasolu ning ii) säilitada järjepidevus rahvamajanduse arvepidamise ülejäänud osa suhtes. Seega minnakse analüütiliselt lähenemisviisilt, mis põhineb homogeense tootmisüksuse ja homogeense haru mõistetel, üle statistilisele lähenemisviisile, mis põhineb kohaliku TAÜ ja tööstuse mõistetel.

1.16. Lahutamatud mittepõllumajanduslikud kõrvaltegevused on tegevused, millega seotud kulusid ei ole võimalik vaadelda põllumajandusliku tegevuse kuludest eraldi. Näideteks on põllumajandusettevõtte toodangu töötlemine samas põllumajandusettevõttes, metsandus, metsaraie, turism. Põllumajandustööstuse toodang tuleneb seega kahte liiki tegevusest:

i) põllumajanduslike üksuste põllumajanduslik tegevus (põhi- või kõrvaltegevus);

ii) põllumajanduslike üksuste mittepõllumajanduslikud kõrvaltegevused.

1.17. Põllumajandusettevõte, mis on praegu üksusena kasutusel põllumajanduse statistikauuringutes (loendused, põllumajandusettevõtete struktuuri uuringud), on põllumajandustööstuse jaoks sobivaim kohalik TAÜ (ehkki selle alla tuleb liigitada ka teatavad muud üksused, näiteks veini- või oliiviõliühistud, allhankeid tegevad üksused jm). Sellele vaatamata tuleb märkida, et põllumajandusettevõtete võimaliku tegevuse hulka kuuluvate põllumajanduslike tegevuste paljusus teeb neist erilised TAÜd. ESA reegli range kohaldamine üksuste ja nende rühma suhtes peaks tegelikult juhtudel, kus sama ettevõte teostab mitut NACE Rev. 1 neljanumbrilise klassi tegevust, kaasa tooma põllumajandusettevõtte jagamise mitmeks eri TAÜks. Rahvamajanduse arvepidamises ja PAPs põllumajandusettevõtte käsitamine põllumajandustööstuse kohaliku TAÜna tuleneb statistilisest lähenemisviisist.

1.18. Seega on põllumajandustööstuse arvepidamine põhiolemuselt sarnane põllumajandusettevõtete arvepidamisega (tulukontode loomine ja täitmine). Ebaselguse vältimiseks tuleb siiski märkida, et põllumajanduse arvepidamine ei ole nende ettevõtete arvepidamine, mille põhitegevus on põllumajanduslik: esiteks ei hõlma need kõiki nimetatud ettevõtete mittepõllumajanduslikke tegevusi (silmas ei peeta neid, mida on võimalik põllumajanduslikest tegevustest eraldada). Lisaks hõlmavad need selliste ettevõtete põllumajanduslikke tegevusi, mille põhitegevus ei ole põllumajanduslik. Sellest tulenevalt ei mõjuta põllumajandusettevõtte käsitamine PAP põhiüksusena asjaolu, et põllumajanduse arvepidamine on põllumajandustööstuse arvepidamine.

1.19. Kuna tööstus on samade või sarnaste tegevustega üksuste rühm, sõltub põllumajandustööstuse määratlus PAPs kõnealuse tööstuse iseloomulike tegevuste ja üksuste määratlemisest. Selle tulemusena saadav iseloomulike põllumajanduslike tegevuste kogum võib põhjustada mõningaid PAP põllumajanduse arvepidamise ja rahvamajanduse arvepidamise vahelisi erinevusi.

1.20. Põllumajandustööstust koheldakse kõikide selliste kohalike TAÜde rühmana, mille majandustegevuse liigid on järgmised (põllumajandustööstuse täpset määratlust vt 1.60–1.66):

- põllukultuuride kasvatus; puu- ja köögiviljakasvatus; aiandus (sealhulgas veini ja oliiviõli tootmine sama üksuse poolt kasvatatud viinamarjadest ja oliividest),

- loomakasvatus,

- taimekasvatustoodang seostatuna loomakasvatusega,

- põllumajanduslikud allhanked,

- jahindus, karusnahatööndus ja ulukikasvatus ning neid teenindavad tegevusalad.

1.21. Lisaks põllumajandusettevõtetele hõlmab põllumajandustööstus tootjarühmadest (nt ühistud) koosnevaid üksusi, mis toodavad veini ja oliiviõli, ning spetsialiseeritud üksusi, mis pakuvad masinaid, materjale ja tööjõudu allhanke tegemiseks.

1.22. Spetsialiseeritud üksusi, mis pakuvad masinaid, seadmeid ja töötajaid põllumajandustootmise etapil toimuvateks allhanketöödeks (allhanget tegevad äriettevõtted või allhankijatena teenuseid pakkuvad põllumajandusettevõtted), käsitatakse põllumajandustööstuse osana. Rangema tõlgenduse kohaselt peavad need üksused, mis peavad kuuluma põllumajandustööstuse alla, tegema töid, mis a) moodustavad osa põllumajanduslikust tootmisprotsessist, b) on seotud põllumajandustoodete tootmisega, c) mida tavapäraselt teevad põllumajandusettevõtted ja d) mida teevad täies ulatuses spetsiaalüksused, mis pakuvad masinaid, materjale ja tööjõudu.

1.23. Kui allhanget ei teosta siiski täies mahus spetsialiseeritud üksus (nt ettevõte rendib masinad, kuid kasutab tööjõuna oma töötajaid), tuleb see tegevus kanda NACE Rev. 1 71. jakku (operaatorita masinate ja seadmete renditeenused); sel juhul tuleb summad, mida põllumajandusettevõtted maksavad lepingu alusel töötavatele ettevõtetele, registreerida "muude kaupade ja teenustena" seoses "vahetarbimisega" (vt 2.108).

1.24. Kuna PAP eesmärk on mõõta, kirjeldada ja analüüsida põllumajanduslikust tegevusest (mis EL liikmesriikides on peaaegu eranditult kaubanduslik tegevus) saadava tulu teket, otsustati välja jätta üksused, kus põllumajanduslik tegevus seondub üksnes vaba aja veetmisega. Seevastu põllumajanduslikud elatusüksused kuuluvad PAP alla. Tuleb märkida, et PAPsse tuleb kirjendada põllumajandusettevõtete toodang, mis on ette nähtud lõpptarbimiseks samas ettevõttes.

3. Lahutamatud mittepõllumajanduslikud kõrvaltegevused

1.25. Kohalike TAÜde kasutamine põllumajandustööstuse põhiüksustena tingib mittepõllumajanduslike kõrvaltegevuste kirjendamise, kui neid ei ole võimalik eraldada põllumajanduslikust põhitegevusest.

1.26. Kohalike põllumajanduslike TAÜde tegevusest lahutamatud mittepõllumajanduslikud kõrvaltegevused on tegevused, mis on tihedalt seotud põllumajandusliku tootmisega ning mille osas andmeid toodangu, vahetarbimise, töötajate hüvitiste, tööjõusisendi ja kapitali kogumahutuse kohta põhivarasse ei ole statistilisel perioodil võimalik lahutada andmetest põllumajandusliku põhitegevuse kohta.

1.27. Nende lahutamatute mittepõllumajanduslike kõrvaltegevuste põhitunnused on järgmised:

- eesmärgiks on müük või vahetus (arvestusperioodil või hiljem, vahepealse ladustamisega), lõpptarbimine tootja enese poolt või kasutamine loonustasuna (sealhulgas töötajatele loonusena makstav tasu),

- tegemist ei tohi olla abitegevusaladega. Viimatinimetatud on täiendavad tegevusalad (nt müük, turustamine, ladustamine, transport oma kulul; vt ESA 95, 3.12 ja 3.13 ning SNA 93, 5.9–5.16), millega ettevõte tegeleb, et luua tingimused oma põhi- või kõrvaltegevusteks. Üldjuhul väljendub abitegevusalade väljund erinevate tootmistegevuste sisendina,

- reeglina ei tohi need hõlmata tegevusi, mis on seotud oma tarbeks tehtavate kapitalimahutustega põhivarasse, milleks ei ole põllumajanduslik toodang (nt ehitised või masinad). Eeldatakse, et oma tarbimiseks tootmine on lahutatav tegevus ning kirjendatakse piiritletava kohaliku TAÜ toodanguna. Töötajatele loonuspalgana pakutavat majutusteenust tuleb käsitada samal viisil (kirjendada loonustasuna tulukontole),

- tegevus on iseloomulik põllumajandusettevõttele, st tegevusel peab olema oluline majanduslik tähtsus märkimisväärse arvu ettevõtete jaoks,

- põllumajanduslik "allhange" ei ole mittepõllumajanduslik tegevus, kuna see on põllumajandustööstusele iseloomulik tegevus (põllumajanduslikud teenused).

1.28. Kirjendada tuleb üksnes konkreetse mittepõllumajandusliku kõrvaltegevuse see osa, mis on lahutamatu. Seepärast käsitatakse konkreetset mittepõllumajanduslikku tegevust põllumajandustööstuse osana, kui seda ei ole võimalik lahutada kohaliku TAÜ põllumajanduslikust põhitegevusest, kuid ei käsitata põllumajandustööstuse osana, kui seda on võimalik põllumajanduslikust põhitegevusest lahutada, millisel juhul muutub kõrvaltegevus mittepõllumajanduslikuks kohalikuks TAÜks. Lahutamatu mittepõllumajandusliku kõrvaltegevuse valikukriteeriumideks ei ole niivõrd toote liik kui pigem tegevuse liik. [5] Näiteks talumajapidamise pakutavad põllumajandusturismi teenused tuleb kaasa arvata, kui neid ei ole võimalik selle põllumajanduslikust tegevusest lahutada. Olukord oleks ilmselt teistsugune, kui need tegevused muutuksid oluliseks. Seega võivad põllumajandustööstuses tootmiseks kasutatavad mittepõllumajanduslikud tooted geograafiliselt ja ajas muutuda.

1.29. On võimalik eristada kahte peamist lahutamatu mittepõllumajandusliku kõrvaltegevuse liiki:

- Tegevused, mis on põllumajandusliku tegevuse jätkuks ning milles kasutatakse põllumajandustooteid. Seda liiki tegevusi võib leida enamikus EL liikmesriikides. Sellesse rühma kuuluv tüüpiline tegevus on põllumajandustoodete töötlemine:

Põllumajandustoodete töötlemine

- piima töötlemine võiks, kooreks, juustudeks, jogurtiteks ja muudeks piimatoodeteks,

- puu- ja köögiviljade töötlemine puuviljamahladeks, konservideks, alkohoolseteks jookideks ja muudeks toodeteks,

- viinamarjade, virde ja veini töötlemine alkohoolseteks jookideks (nt vahuveiniks (šampanja) ja kangeteks alkohoolseteks jookideks (konjak),

- taimsete kiudude/tekstiilkiudude/villa ketramine,

- pasteetide, rasvamaksa ja muude töödeldud lihatoodete tootmine,

- muude põllumajandustoodete töötlemine,

Põllumajandustoodete, nt munade ja kartulite liigitamine ja pakendamine.

- Tegevused, mis hõlmavad põllumajandusettevõtet ja selle põllumajandusliku tootmise vahendeid (seadmed, rajatised, ehitised, tööjõud). Need tegevussuunad on üldjuhul järgmised:

- põllumajandusturism: telkimine, toitlustus, hotellid, eri liiki majutus jne,

- talupoed: muude kui talumajapidamisest pärit toodete jaekaubandus. Töötlemata või töödeldud põllumajandustoodete otsemüük kirjendatakse asjaomaste toodete toodanguna,

- sport ja puhkus maal: maa kasutamine nt golfimänguks, ratsutamiseks, jahipidamiseks, kalastamiseks jne,

- kolmandatele isikutele osutatavad teenused: nt põllutöömasinate rentimine ja remont, niisutusprojektid, põllumajanduslikud nõustamisteenused, toodete ladustamine, põllumajandushoonete hooldus, põllumajandustoodetega seotud kaubandusteenused, põllumajandustoodete vedu jne. eed teenused kirjendatakse kõrvaltegevusena üksnes juhul, kui neid osutatakse kolmandale isikule. Kui teenuseid osutatakse oma tarbeks, on need abitegevused, mida raamatupidamises ei kirjendata (vt 1.27),

- aiahooldusteenused: muru niitmine, hekkide pügamine, lumekoristus, haljasalade kavandamine, istutamine ja hooldus jms teenused,

- kalakasvatus,

- muud tegevused, mis hõlmavad põllumajandusmaa ja põllumajanduslike tootmisvahendite kasutamist.

1.30. Mittepõllumajanduslike kõrvaltegevuste loend (vt 1.29) on siiski näitlik ning seda ei kohaldata kõikides riikides. Iga riik peab koostama oma loendi lahutamatutest mittepõllumajanduslikest kõrvaltegevustest, olenevalt oma põllumajanduse iseloomust. Loend tuleb koostada koostöös riigi arvepidamistalitustega, et tagada PAP ühilduvus põllumajanduse haru kontodega ning nende mittepõllumajanduslike tegevuste kontodega, mida riigi arvepidamiseks koostatakse (tagamaks, et ühtki tegevust ei jäeta välja ega arvestata kahekordselt).

1.31. Mittepõllumajanduslike üksuste põllumajanduslikud kõrvaltegevused on peaaegu olematud ning need kirjendatakse üldjuhul nullmääraga. Mittepõllumajandusliku üksuse põllumajandustootmine loetakse alati andmete arvestamisel lahutatavaks tulenevalt toodete erilisest iseloomust, põllumajanduslikest tootmisvahenditest ja PAP koostamiseks kasutatavate andmete allikatest ning metoodikast (vt I peatüki E jagu ning II peatüki B ja C jagu). Et PAP põhineks tööstuse mõistel, tuleb mõõta kõikide põllumajandustoodete toodangut, välja arvatud tooted, mis saadakse kohalike mittepõllumajanduslike TAÜde kõrvaltegevustest. Kuna viimased kajastatakse üldjuhul nullmääraga, kirjendatakse seega kogu põllumajandustoodang (erandiks on nende üksuste toodang, kus põllumajanduslik tegevus on seotud üksnes vaba aja veetmisega; vt 1.24).

1.32. PAPs ei arvestata mittepõllumajanduslikke tooteid ja teenuseid, mida toodavad põllumajandusettevõtted, välja arvatud juhul kui need luuakse lahutamatute kõrvaltegevuste käigus. Näiteks üksuste puhul, mis hõlmavad mitut vertikaalselt integreeritud tootmisprotsessi (nt ettevõtted, mis tegelevad kanade tapmise, pakendamise ja vaakumpakendamisega, kartulite ja muude köögiviljade pesemise ja eelpakendamisega, seemnete sorteerimise, töötlemise ja müügiga; ühistud, mis pakuvad hoiuruume ning tegelevad toodete müügiga jne), kuulub põllumajandustööstuse hulka üksnes nende tegevuse see osa, mis on seotud punktides 1.62 ja 1.63 määratletud põllumajandustootmisega ning lahutamatute mittepõllumajanduslike kõrvaltegevustega.

C. TOODANGU MÕÕTMINE

1.33. ESA 95 kohaselt on tööstusharu toodanguks kõikide asjaomasesse tööstusharusse kuuluvate üksuste kõik arvestusperioodi tooted, välja arvatud kaubad ja teenused, mille üksus on arvestusperioodil tootnud ja ise ära tarbinud. Põllumajandustoodangu mõõtmise aluseks [6] on selle ESA reegli kohandatud variant, milles arvestatakse põllumajandustoodanguks ka põllumajandusüksuste eneste poolt tarbitud toodanguosa (vt 2.032–2.036). Seega on PAPs põllumajandustoodang kõikide tööstusharu üksuste toodangu summa (välja arvatud samas üksuses vahetarbimiseks mõeldud toodang), millele lisandub samas üksuses vahetarbitav toodang, kui see toodang seondub kahe erineva põhitegevusega (nt põllukultuuride viljelemine loomasöödana kasutamiseks) ning vastab teatavatele kriteeriumidele (mis on sätestatud punktis 2.055).

1.34. ESA reeglit on kohaldatud põllumajandustööstuse erilise iseloomu tõttu:

- samas üksuses vahetarbitava põllumajandustoodangu maht on põllumajanduses suurem kui teistes majandussektorites,

- põllumajandusüksus hõlmab paljusid erinevaid põllumajanduslikke tegevusi, mis on omavahel tihedalt seotud (üks tegevus on teise tegevuse jätkamise aluseks, nt teravilja ja söödataimede tootmine loomasöödaks; tootmistegurite, nt seadmete ja masinate kasutus on omavahel tihedalt seotud). Põllumajandusettevõtete olemused erinevad suuresti, kuid nende määratlemist kohalike TAÜdena kahtluse alla ei seata, mistõttu teiste majandusharude TAÜdega võrreldes on tegemist väga erilise juhtumiga (vt 1.17). Arvepidamises on majanduse tööstusteks jaotamise üks eesmärke voogude kajastamine tootmisprotsessides: majandusliku väärtuse loomine, ümberkujundamine, vahetamine ja võõrandamine. Põllumajandusettevõtte erinevaid tegevusi ei võetaks täielikult arvesse, kui mõõdetaks üksnes ettevõttest väljuvat toodangut.

1.35. ESA reegli kohandamise tõttu on tarvis erikohtlemist teatavate toodete, näiteks ettevõttes söödana kasutamiseks mõeldud põllumajandustoodete, veinitootmiseks kasutatavate viinamarjade ja oliiviõli tootmiseks kasutatavate oliivide ning lahutamatutes kõrvaltegevustes vahetarbimiseks mõeldud toodete suhtes.

1.36. Põllumajandusettevõtete vahelist elusloomadega kauplemist ja elusloomade importimist tuleb kohelda eriliselt, kuna neid käsitatakse lõpetamata toodanguna (vt II peatükk).

D. KONTODE KOGUM

1. Kontode kogum vastavalt ESA 95 sätetele

1.37. PAP aluseks on omavahel seotud kontode kogum. ESA 95 kohaselt hõlmab kontode kogum jooksevkontosid, akumulatsioonikontosid ja bilansse. Neile erinevatele kontodele on võimalik ettenähtud raamistiku piires kirjendada majandustsükli konkreetsete aspektidega (nt tootmine) seotud tehingud ja muud vood. Tehinguteks on erinevad toimingus alates tulu tekkimisest tulu akumulatsioonil varadesse kuni tulu jaotamise ja ümberjaotamiseni. Neist tuletatavaid tasakaalustavaid kirjeid kasutatakse seejärel majandusliku tulemuslikkuse mõõtmiseks.

1.38. Jooksevkontod hõlmavad tulu teket, jaotamist ja ümberjaotamist ning kasutamist lõpptarbimiseks; nende abil on võimalik välja arvutada "säästud", mis moodustuvad akumulatsiooni olulise osa. Akumulatsioonikontodel analüüsitakse üksuste varade ja kohustuste muudatuste erinevaid komponente ning need võimaldavad kirjendada netoväärtuse muutusi (varade ja kohustuste vahet). Bilanssides esitatakse erinevate üksuste kõik varad ja kohustused arvestusperioodi alguses ja lõpus koos nende netoväärtusega. Iga akumulatsioonikontole kirjendatud vara ja kohustusega seotud vood kajastuvad uuesti "bilansimuudatuste" kontol (ESA 95, 8.04).

1.39. Eespool kirjeldatud kontode kogumit kohaldatakse tervikuna üksnes institutsiooniliste üksuste, sektorite ja allsektorite suhtes. ESA 95s eeldatakse, et kohaliku TAÜ ja tööstusharu puhul ei ole mõtet koostada täielikku kontode kogumit, kuna need üksused suudavad harva kaupu või varasid oma nimel säilitada või tulu saada ja jaotada.

2. PAP kontode kogum

1.40. Kuna PAP aluseks on tööstuse mõiste, tuleb ESA 95 kohast kontode kogumit kärpida esimeste jooksevkontodeni:

- tootmiskonto ja

- tulutekkekonto,

mille tasakaalustavad kirjed on vastavalt lisandväärtus ja tegevuse ülejääk (vt allpool toodud tabeleid 1 ja 2).

1.41. Siiski arvatakse, et põllumajanduse erilist iseloomu silmas pidades peaks olema vähemalt osaliselt võimalik koostada muid kontosid, kui neid on tarvis asjaomaste voogude kajastamiseks. Kõnealused kontod (vt allpool toodud tabeleid 3 ja 4) on järgmised:

- ettevõtlustulu konto (kuulub jooksevkontode hulka) ja

- kapitalikonto (kuulub akumulatsioonikontode hulka).

1.42. Arutusel on selle kontode kogumi laiendamine, et kaasata teatavad kirjed (vood) akumulatsioonikontolt "muud vara muutused" (st teatavad "muude varade mahu muutuste" konto ja ümberhindluskonto kirjed) ja bilansist.

1.43. ESA 95 tabelite ja arvestusstruktuuri põhjal on võimalik PAP kontode kogum esitada tabelites 1–4 näidatud viisil.

A. Jooksevkontod

Tabel 1. Tootmiskonto

Kasutamine | Vahendid |

P.2 | Vahetarbimine | 50 | P.1 | Väljund | 100 |

B.1b | Kogulisandväärtus | 50 | | | |

K.1 | Põhikapitali kulum | 10 | | | |

B.1n | Netolisandväärtus | 40 | | | |

Tabel 2. Tulutekkekonto

Kasutamine | Vahendid |

D.1 | Töötajate hüvitised | 10 | B.1n | Netolisandväärtus | 40 |

D.29 | Muud tootmismaksud | 5 | | | |

D.39 | Muud tootmistoetused | –10 | | | |

B.2n/B.3n | Tegevuse netoülejääk/netosegatulu | 35 | | | |

Tabel 3. Ettevõtlustulu konto

Kasutamine | Vahendid |

D.4 | Omanditulu | 10 | B.2n/B.3n | Tegevuse netoülejääk/netosegatulu | 35 |

D.41 | Intressid | 5 | | | |

D.45 | Rent | 5 | D.4 | Omanditulu | 1 |

| | | D.41 | Intressid | 1 |

| | | D.42 | Ettevõtete jaotatud tulu | |

| | | D.43 | Reinvesteeritud tulu otseselt välisinvesteeringult | |

| | | D.44 | Kindlustuspoliiside omanike omanditulu | |

| | | D.45 | Maarendis ja aluspinnaserendis | |

B.4n | Ettevõtluse netotulu | 26 | | | |

B. Akumulatsioonikontod

Tabel 4. Kapitalikonto

Vara muutused | Kohustuste ja netoväärtuse muutused |

B.10.1 | Säästmisest ja kapitalisiiretest tingitud netoväärtuse muutused | | B.8n | Netosääst | |

| | | D.9 | Kapitalisiirded, saadavad | 10 |

| | | D.92 | Investeerimistoetused | 5 |

| | | D.99 | Muud kapitalisiirded | 5 |

| | | D.9 | Kapitalisiirded, makstavad | |

| | | D.91 | Kapitalimaksud | |

| | | D.99 | Muud kapitalisiirded | |

P.51 | Kapitali kogumahutus põhivarasse | 100 | B.10.1 | Säästmisest ja kapitalisiiretest tingitud netoväärtuse muutused | |

P.511 | Soetatud materiaalne põhivara, miinus realiseerimine | 85 | | | |

P.511a | Kapitali kogumahutus istandustesse | 10 | | | |

P.511b | Kapitali kogumahutus karja | 15 | | | |

P.511c | Kapitali kogumahutus masinatesse ja seadmetesse | 20 | | | |

P.511d | Kapitali kogumahutus transpordivahenditesse | 20 | | | |

P.511e | Kapitali kogumahutus põllumajandushoonetesse | 20 | | | |

P.511f | Kapitalikogumahutus muudesse ehitistustöödesse, v.a maaparandus (muud ehitised, rajatised jne) | | | | |

P.512 | Soetatud immateriaalne põhivara, miinus realiseerimine (tarkvara jne) | 10 | | | |

P.513 | Mittetoodetud mittefinantsvarale lisatud väärtus | 5 | | | |

P.513a | Olulised maaparandustööd | 4 | | | |

P.513b | Maa ja tootmisõiguste võõrandamise kulud | 1 | | | |

K.1 | Põhikapitali kulum | 10 | | | |

P.52 | Varude muutus | 5 | | | |

P.53 | Väärisesemete soetamine miinus realiseerimine | | | | |

K.2 | Mittetoodetud mittefinantsvara soetamine miinus realiseerimine | | | | |

K.21 | Maa ja muud mittetoodetud materiaalse vara soetamine miinus realiseerimine | | | | |

K.22 | Mittetoodetud mittefinantsvara soetamine miinus realiseerimine (tootmisõigused jne) | | | | |

B.9 | Netolaenuandmine (+)/–võtmine (–) | | | | |

1.44. Tuleks silmas pidada, et tabelites 3 ja 4 kaldkirjas esitatud tehingud ja varud:

- ei ole PAP seisukohalt olulised, kuna kasutatakse tööstuse mõistet ja kontode kogum on mittetäielik. Kõnealused jaotised on tabeli 3 "Vahendite" jaotised D.42 Ettevõtete jaotatud tulu, D.43 Reinvesteeritud tulu otseselt välisinvesteeringult, D.44 Kindlustuspoliiside omanike omanditulu ja D.45 Rent ning tabeli 4 jaotised B.8n Netosääst, B.10.1 Säästmisest ja kapitalisiiretest tingitud netoväärtuse muutused ja B.9 Netolaenuandmine (+)/–võtmine (–), või

- ei kuulu kirjendamisele, kuna puuduvad usaldusväärsed andmed või need ei paku hetkel PAP seisukohalt piisavat huvi. Kõnealused jaotised on tabeli 4 jaotised D.9 Kapitalisiirded, makstavad, D.91 Kapitalimaksud ja D.99 muud kapitalisiirded, P.53 Väärisesemete soetamine miinus realiseerimine, K.2 Mittetoodetud mittefinantsvara soetamine miinus realiseerimine, K.21 Maa ja muud mittetoodetud materiaalse vara soetamine miinus realiseerimine ja K.22 Mittetoodetud mittefinantsvara soetamine miinus realiseerimine (tootmisõigused jne). Neist mõningate kirjendamist (nt D.91, K.2, K.21 ja K.22) võidakse PAPs alustada tulevikus.

1.45. Tootmiskonto kajastab tootmisprotsessiga seotud tehinguid. Selles esitatakse toodang "Vahendite" all ja vahetarbimine "Kasutamise" all. Lisandväärtuse, st tasakaalustava kirje, võib välja arvutada enne või pärast põhikapitali kulumi arvestamist (bruto- või netolisandväärtus). Kuna toodangut hinnatakse baashinna ning vahetarbimist ostuhinna alusel, sisaldab lisandväärtus subsiidiume, millest on lahutatud toodetelt tasutavad maksud.

1.46. Tulutekkekonto seondub tootmisprotsessist saadava tulu tekkega ning selle jaotamisega tootmistegurile "tööjõud" ning valitsussektorile (maksude ja subsiidiumide kaudu). Tegevuse ülejääk, st tasakaalustav kirje, on vastavuses tuluga, mida üksused oma tootmisvahendeid kasutades teenivad. Kodumajapidamiste sektoris tegutsevate üksikettevõtjate puhul sisaldab selle konto tasakaalustav kirje kaudselt tegurit, mis kajastab omaniku või tema pereliikmete tehtud tööd, mida ei ole võimalik tema ettevõtlustulust lahutada. Seda nimetatakse "segatuluks" (ESA 95, 8.19).

1.47. Ettevõtlustulu konto võimaldab mõõta tulu, mis on sarnane jooksva kasumiga enne jaotamist ja tulumaksu tasumist, mida ettevõtete raamatupidamises harilikult kasutatakse.

1.48. Kapitalikonto võimaldab kindlaks teha mittefinantsvara soetuste, miinus realiseerimine, säästudest ja kapitalisiiretest rahastamise ulatuse. See kajastab laenuandmist ja -võtmist. Põllumajanduse täielikku kapitalikontot ei ole võimalik koostada, sest kuigi teatavad vood on selle tööstusharuga selgelt seostatavad, ei ole võimalik mõningaid kirjeid (nt netosääst, jooksevkontode kogumi bilanss) tööstusharu kohta eraldi välja arvutada. Sellele vaatamata saadakse tööstuse mittefinantsvarade väärtuse (mis tuleneb soetustest, realiseerimisest ja põhikapitali kulumist) ja tööstuseharusse tehtud kapitalisiirete võimalikult ulatusliku kirjendamise kaudu väärtuslikku teavet tööstuse majandusliku ja bilansilise seisundi kohta (millele lisandub teave tootmisprotsessis tekkinud tulu kohta).

E. PAP KOOSTAMISEKS KASUTATAVATE ANDMETE ALLIKAD JA ARVUTUSMETOODIKA

1.49. PAP üks peamisi tunnuseid on valemi "kvantiteet × hind" kasutamine suurema osa toodete toodangu mõõtmiseks. Selle lähenemise põhjuseks on eelkõige asjaolu, et põllumajanduse arvepidamist on raske koostada majandusüksuste arvepidamiste esindusliku valimi põhjal.

1.50. Põllukultuuride toodangu hindamise aluseks võivad üldjuhul olla ressursid, st toodetud (kogutud) koguste hinnang, mille aluseks on põllukultuuride aluste maade ja saagikuse hinnangud, või kasutamine, st põllumajandustooteid kasutavate harude poolsete ostude hinnanguline maht, netoeksport ilma impordita, millele tuleks lisada teatavad põllumajandustööstuses vahetarbitavad kogused, tootjate varude muutused ja oma tarbeks kasutamine (millest suure osa moodustab oma lõpptarbimine). Viimatinimetatud lähenemisviis võib olla väga asjakohane juhul, kui nimetatud põllumajandustoodete ostjad on hõlpsasti tuvastatavad ja kasutuse ülejäänud neli liiki on piiratud ulatusega (nt toodete puhul, mille kasutamiseks tuleb neid töödelda, nagu suhkrupeet, tubakas jne). Sellele vaatamata on andmete järjepidevuse ja usaldusväärsuse kontrollimiseks vaja tegelikku bilanssi.

1.51. Statistilised andmed tapaarvude, elusloomade ekspordi/impordi ja karjade suuruse kohta on loomade toodangu mõõtmisel peamisteks allikateks. Loomsete saaduste (peamiselt piima) toodangut hinnatakse üldjuhul müügi põhjal kasutajarühmadele (piimatööstused, pakendajad), kuna neid kasutatakse konkreetseteks otstarveteks.

1.52. Arvutusmeetodeid on üksikasjalikumalt kirjeldatud II peatükis.

1.53. Enamik vahetooteid on põhimõtteliselt kasutatavad üksnes põllumajanduses (seemned ja istutusmaterjal, väetised, pestitsiidid jne). Sellisel juhul leitakse põllumajandustööstuse poolsed ostud nende tööstusharude müügiandmete põhjal, mis neid vahetooteid tarnivad (olles eelnevalt arvesse võtnud väliskaubandust).

1.54. Selle reegli kohaldamine ei ole siiski täiesti riskivaba. Tegelikkuses ei ole peamiselt põllumajanduses kasutatavate vahetarbimiseks mõeldud toodete müümine tootjate poolt tingimata vastavuses nende kaupade ostmisega põllumajandussektori poolt, kuna väetisi, pestitsiide jms võib osta ka muudeks otstarveteks (kaubandusüksuste laovarud, kasutamine muudes üksustes, nagu avalikud pargid ja kodumajapidamised jne).

F. KLASSIFIKAATOR

1. Üldist

1.55. PAP on Euroopa arvepidamissüsteemi ESA lahutamatu osa ning seepärast kasutatakse selle koostamiseks Eurostati üldist majanduse tegevusalade klassifikaatorit NACE Rev. 1. NACE Rev. 1 on 1990. aastal koostatud neljatasandiline tegevusalade nomenklatuur. Sisuliselt on tegemist Eurostati esmakordselt 1970. aastal avaldatud Euroopa ühenduste majandustegevuse üldise tööstusliku liigituse NACE muudetud versiooniga.

1.56. NACE Rev. 1 on ISIC Rev.3 [7] üksikasjalikum versioon, mis on spetsiaalselt kohandatud Euroopa oludega. NACE Rev. 1 seondub otseselt ka Euroopa Majandusühenduse tegevusaladel põhineva toodete statistilise liigitusega (CPA), mis omakorda rajaneb Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni ühtsel tootenomenklatuuril (CPC).

1.57. NACE Rev. 1 on rahvamajanduse arvepidamises tööstusharude määratlemiseks kasutatav tegevusalade klassifikaator. See põhineb järgmisel neljatasandilisel koodisüsteemil:

- esimene tasand, mis koosneb tähestikulise koodi alusel eristatavatest rubriikidest (jaod),

- vahetasand, mis koosneb kahetähelise tähestikulise koodi alusel eristatavatest rubriikidest (alajaod),

- teine tasand, mis koosneb kahekohalise arvkoodi alusel eristatavatest rubriikidest (osad),

- kolmas tasand, mis koosneb kolmekohalise arvkoodi alusel eristatavatest rubriikidest (rühmad),

- neljas tasand, mis koosneb neljakohalise arvkoodi alusel eristatavatest rubriikidest (klassid).

1.58. Majandustegevuste klassifikaatori iga tasandit saab üldjuhul määratleda iseloomulike toodete või teenuste kaudu. Seega kasutatakse põllumajandustööstuse erinevate majandustegevuste üksikasjalikuks kirjeldamiseks CPAd koos täiendava kahenumbrilise tähisega, mis annab rubriikide kohta üksikasjalikumat teavet.

1.59. Tööstus on olemuselt sama või sarnast majandustegevust harrastavate kohalike TAÜde rühm. Kõige üksikasjalikumal liigitustasemel hõlmab tööstus kõiki samasse NACE Rev. 1 klassi (neljanumbriline tase) kuuluvaid ning seega samadel nomenklatuuris (ESA 95, 2.108) sätestatud tegevusaladel tegutsevaid kohalikke TAÜsid. Põllumajandustööstuse kui tegevusala määratlemiseks on seega vaja täpselt esitada:

- selle iseloomulikud tegevused;

- iseloomulikud PAP üksused.

2. Põllumajanduse iseloomulike tegevuste määratlus

1.60. Põllumajandustööstus, nagu seda PAPs kirjeldatakse, vastab NACE Rev. 1 osale 01.

1.61. PAP on rahvamajanduse arvepidamise alla kuuluv satelliitkonto, mille põhilised mõisted, põhimõtted ja reeglid tulenevad ESA 95st. Viimatinimetatus on siiski sätestatud üksnes üldine raamistik majanduse kui terviku jaoks ning seda tuleb põllumajanduse erinõuetega kohandada. Erinõuded tulenevad eelkõige PAP eriotstarvetest, andmete kättesaadavusest ja põllumajanduslike üksuste ning nende majandustegevuste erilisest iseloomust. Satelliitkonto erilise iseloomu tõttu on vaja koostada PAP iseloomulike põllumajanduslike tegevuste loend, mille aluseks peab loomulikult olema NACE Rev. 1.

1.62. Rahvamajanduse arvepidamise koostamiseks määratletakse põllumajandustööstust kõikide selliste üksuste kogumina, mis iseseisvalt või koos teiseste majandusüksustega tegutsevad NACE Rev. 1 osa 01 (Põllumajandus, jahindus ja neid teenindavad tegevusalad) alla kuuluvatel tegevusaladel. Osa 01 alla kuuluvad: [8]

- Rühm 01.1: Põllukultuuride kasvatus; puu- ja köögiviljakasvatus; aiandus;

- Rühm 01.2: Loomakasvatus;

- Rühm 01.3: Ühendatud taime- ja loomakasvatus (segapõllumajandus);

- Rühm 01.4: Taime- ja loomakasvatust teenindavad tegevusalad, v.a veterinaaria;

- Rühm 01.5: Jahindus, karusnahatööndus ja ulukikasvatus ning neid teenindavad tegevusalad.

1.63. PAP iseloomulike põllumajanduslike tegevuste loend hõlmab neid viit rühma (01.1–01.5), kuid järgmiste erinevustega:

- kaasa arvatakse veini ja oliiviõli tootmine (üksnes samas ettevõttes kasvatatud viinamarjadest ja oliividest), punumiseks kasutatava taimse materjali, jõulupuude, viljapuude, viinapuude ja puukoolides puutaimede kasvatamine (mis kuuluvad osa 02, Metsandus alla),

- välja arvatakse seemnete tootmine paljundamisetapile eelnevatel või järgnevatel tasanditel ning teatavad tegevused, mis NACE Rev. 1s liigitatakse põllumajanduslikeks teenusteks (st niisutussüsteemide haldamine, aedade, parkide ja haljasalade kavandamine, istutamine ja hooldamine spordirajatiste juures ja sarnastes paikades, puude ja hekkide pügamine; neist võetakse arvesse üksnes põllumajanduslikku allhanget).

3. Põllumajanduse iseloomulike üksuste määratlus

1.64. Arvesse tuleb võtta kõiki üksusi, mis tegutsevad PAP kohastel põllumajandustööstusele iseloomulikel tegevusaladel. Kõnealuste üksuste tegevus kuulub järgmistesse NACE Rev. 1 rühmadesse:

- rühm 01.1: Põllukultuuride kasvatus; puu- ja köögiviljakasvatus; aiandus

- seemnete tootmine: üksnes seemnete paljundamisega tegelevad üksused,

- veini (oliiviõli) tootmine: üksnes üksused, mis toodavad neid sama üksuse või tootjarühma (nt ühistu) [9] kasvatatud viinamarjadest (oliividest),

- rühm 01.2: Loomakasvatus,

- rühm 01.3: Ühendatud taime- ja loomakasvatus (segapõllumajandus),

- rühm 01.4: Taime- ja loomakasvatust teenindavad tegevusalad, v.a veterinaaria,

- välja arvatud üksused, mis osutavad põllumajanduslikke teenuseid, kuid mitte allhankena (st üksused, mis tegelevad niisutussüsteemide haldamise või aedade, parkide ja haljasalade kavandamise, istutamise ja hooldamisega spordirajatiste juures ja sarnastes paikades ning puude ja hekkide pügamisega),

- rühm 01.5: Jahindus, karusnahatööndus ja ulukikasvatus ning neid teenindavad tegevusalad.

1.65. Punktis 1.64 toodud loendisse tuleks lisada üksused, mis toodavad jõulupuid, viljapuid, viinapuid ja puukoolides puutaimi ning üksused, mis toodavad punumiseks kasutatavaid taimseid materjale.

1.66. Loendist on näha, et lisaks põllumajandusettevõtetele on põllumajandusele iseloomulikud järgmised üksused: veini ja oliiviõli tootvad tootjate ühingud ning põllumajanduslikku allhanget tegevad spetsialiseeritud üksused (vt 1.20 ja 1.21). Tuleb meeles pidada, et üksused, kus põllumajanduslik tegevus on seotud üksnes vaba aja veetmisega, ei kuulu põllumajandusele iseloomulike üksuste hulka (vt 1.24).

4. Erinevate kirjetega seotud märkused

a) Rühm 01.1: Põllukultuuride kasvatus; puu- ja köögiviljakasvatus; aiandus

1.67. Rühm 01.1, "Põllukultuurid", on süsteemne jaotus, mis võimaldab klassifitseerida kõiki EL liikmesriikide põllukultuuride tootmisega seotud tegevusi ning saagikoristusega (looduses kasvavad taimed ja viljad) seotud tegevusi.

1.68. Kirjendatav söödakultuuride tootmine peab moodustama osa majandustegevusest.

1.69. Erinevalt NACE Rev. 1st, kus puukoolides puutaimede tootmine liigitatakse metsanduse alla, käsitatakse seda tegevust põllumajanduslikuna, kui see seondub puutaimede ja marjapõõsaste, viinapuude ja ilupõõsaste tootmisega, samas aga kuulub puutaimede tootmine metsanduse alla, kui taimed on ette nähtud metsa kasvatamiseks. [10] Jõulupuude tootmine loetakse samuti põllumajanduslikuks tegevuseks, kui puid kasvatatakse puukoolides spetsiaalselt dekoratiiveesmärgil, kuid kui jõulupuud saadakse näiteks metsapuude laasimise või hõrendamise käigus, on tegemist metsandusega.

1.70. PAP nomenklatuuris liigitatakse põllumajanduslikud seemned rubriiki "Seemned", erandiks on vaid teraviljaseemned (sh riis), õliseemned, valgurikaste taimede seemned ja kartuliseeme, mis kajastatakse vastavalt konkreetsete teraviljade ja õlitaimede, valgurikaste taimede ning kartulite rubriikides. [11] Seemnetootmine hõlmab tegelikkuses mitut liiki tootmistegevusi: teadusuuringud (st esimese põlvkonna seemneprototüüpide loomine), paljundamine (mida teevad lepingu alusel põllumajandustootjad) ja sertifitseerimine (st liigitamine ja pakendamine spetsialiseeritud tootmisüksustes). Põllumajandusele iseloomulik tegevus on üksnes seemnete paljundamine, kuna teadusuuringuid ja sertifitseerimist teostavad uurimis- ja tootmisasutused, mis ei kuulu tavapärase põllumajandusliku tegevuse alla (st loodusvarade kasutamine taimede ja loomade tootmiseks). Sellest tulenevalt kuulub seemnetootmisest PAP alla üksnes seemnete paljundamine. Seemnete vahetarbimiseks loetakse i) esimese põlvkonna seemnete ostmist paljundamise eesmärgil ja ii) sertifitseeritud seemnete ostmist põllumajandustootjate poolt põllukultuuride viljelemise eesmärgil.

1.71. Viinamarjavirde, veini ja oliiviõli tootmine: CPAs käsitatakse veini ja oliiviõli toiduainetena. NACE Rev. 1s liigitatakse veini- ja oliiviõlitootmine alajakku DA "Põllumajanduslik toidutööstus" (klass 15.93 "Veinitootmine" ja klass 15.41 "Toorõli ja –rasva tootmine"). Põllumajanduse alla kuulub üksnes veiniviinamarjade ja oliivide tootmine (klass 01.13 "Puuviljad, pähklid ja vürtsid, jookide valmistamiseks kasutatavad taimed"). NACE Rev. 1 kohaldamisel on siiski saanud tavaks, et kui veini (oliiviõli) toodetakse samas tootmisüksuses kasvatatud viinamarjadest (oliividest), kuulub see tegevus põllumajanduse alla (klass 01.13). See tava kaotab vajaduse teha vahet viinamarju kasvataval ja veini tootval üksusel. Selle tulemusena moodustab kogu veini (oliiviõli) tootmine samas põllumajandusettevõttes kasvatatud viinamarjadest (oliividest) põllumajandusele iseloomuliku tegevuse.

1.72. Veini tootmist põllumajandusettevõtetega tihedalt seotud üksuste poolt käsitatakse PAPs samuti iseloomuliku põllumajandusliku tegevusena. Põllumajandusettevõtetega tihedalt seotud üksuste hulka kuuluvad tootjarühmad (nt viinamarjakasvatajate ühistud). Nende liigitamine põllumajandustööstuse hulka tuleneb kõnealuste organisatsioonide olemusest, kuna nad on ajalooliselt olnud põllumajandusettevõtete "pikenduseks" (vastastikune seotus tootmisel ja turustamisel) ning üldjuhul kuuluvad neile ettevõtetele. Seevastu veini (oliiviõli) tootmine toiduainetööstuse ettevõtete poolt ei kuulu PAP alla (kuna see on selgelt tööstusliku iseloomuga).

1.73. Viinamarjavirde toomine kuulub koos veinitootmisega iseloomulike põllumajanduslike tegevusalade loendisse, kuna viinamarjavirret on võimalik müüa või eksportida töötlemata kujul või ladustada, enne kui see müüakse järgmisel perioodil tarbimiseks või veinivalmistamiseks.

1.74. Kuna veini, oliiviõli ja viinamarjavirret (viimast üksnes juhul, kui seda arvestusperioodil veiniks ei kääritata) saadakse põllumajandusliku tootmise käigus samas üksuses kasvatatud viinamarjade või oliivide töötlemisel, ei tohiks viinamarjavirde ja veini tootmiseks mõeldud viinamarju ega oliiviõli tootmiseks mõeldud oliive (põhisaadusi) kajastada toodanguna. Neid käsitatakse üksusesisese tarbimisena, mida tööstusharu toodanguna ei kajastata (vt 2.052). Viinamarjavirre, mida arvestusperioodil veiniks ei kääritata, tuleks arvata perioodi toodangu hulka. Kääritamisperioodil tuleks see kirjendada vahetarbimisena (tööstusesisene tarbimine), mis tasakaalustab vastava varude vähenemise. Virde töötlemisel saadud vein tuleb kirjendada toodangu osana.

1.75. Istandused (st viinamarjaistandused ja viljapuuaiad) kuuluvad kapitalikaupade hulka ning nende rajamine tuleb kajastada toodanguna. Istandike rajamine oma kulul kuulub "Oma kulul toodetud kapitalikaupade" hulka. Kui istandusi rajavad spetsialiseeritud üksused lepingute alusel, kirjendatakse vastav väärtus "Läbimüügina".

b) Rühm 01.2: Loomakasvatus

1.76. Nagu põllukultuuride kasvatamise puhulgi (vt 1.67), sisaldab see rühm kõikide EL liikmesriikides toimuvate elusloomade ja loomsete saaduste süsteemset jaotust.

1.77. CPAs liigitatakse haudemunad samasse kategooriasse munadega. PAPs käsitatakse neid tavapäraselt linnulihatootmise pooltoodetena. [12]

1.78. PAPs loetakse iseloomulikuks tegevuseks hobusekasvatus, olenemata sellest, milline on loomade lõppotstarve (tõuaretus, lihatootmine või teenuste osutamine). Tuleb siiski märkida, et traavlitallide ja ratsutamiskoolide pidamine ei ole iseloomulik põllumajanduslik tegevus (tegemist on meelelahutuse, kultuuri ja spordiga: jagu 92 (vt 2.210). Seepärast tuleb põllumajandustootjate taolisest tegevusest saadav tulu PAPst välja jätta. Lisaks jäetakse PAPst välja traavlite või ratsahobuste pidamine, mis ei moodusta osa põllumajanduslikust tootmisprotsessist. Sama kehtib härjavõitluste jaoks kasvatatavate härgade suhtes.

1.79. Majandusarvestuses ei kirjendata teatavate põllumajandustoodete tootmisel automaatselt tekkivaid kõrvalsaadusi [13] nende toodetega samadesse rubriikidesse. Need esitatakse iga tootmistegevuste rühma lõpus eraldi, jaotatuna liikide kaupa. Põllukultuuride tootmisel on sellisteks saadusteks näiteks õled, peedi- ja kapsalehed, herne- ja oavarred jne; veinitootmisel käärimissete ja viinakivi; oliiviõli tootmisel õlikoogid jms jäätmed; loomakasvatustoodangu puhul nahad, karvad ja tapetud ulukite karusnahad ning vaha, sõnnik ja läga. Põhimõtteliselt ei ole ükski neist saadustest tootmise põhieesmärgiks, mistõttu enamasti ei ole statistilised andmed nende kohta usaldusväärsed. Põllumajanduses kasutatakse neid saadusi peamiselt loomasööda ja mullaparandusainetena. Teatavatel juhtudel müüakse neid kõrvalsaadusi siiski põllumajandusega mitteseotud majandussektoritesse; sellisel juhul tuleb toodangu väärtus kajastada PAPs.

c) Rühm 01.4: Taime- ja loomakasvatust teenindavad tegevusalad, v.a veterinaaria

1.80. Rühma 01.4 tegevused võib jaotada kahte kategooriasse:

- allhanke korras osutatavad põllumajanduslikud teenused toomisfaasis (st põllumajanduslik allhange),

- "muud" põllumajanduslikud teenused (niisutussüsteemide haldamine; aedade, parkide ja haljasalade kavandamine, istutamine ja hooldamine spordirajatiste juures ja sarnastes paikades; puude ja hekkide pügamine jne).

1.81. Teise kategooriasse kuuluvaid põllumajanduslikke teenuseid ei käsitata PAP iseloomulike tegevustena (ka mitte juhul, kui rahvamajanduse arvepidamises kirjendatakse need põllumajanduse kontodele), kuna tegemist ei ole tavapäraste ega tüüpiliste põllumajanduslike tegevustega. Neid võib siiski kirjendada lahutamatute mittepõllumajanduslike kõrvaltegevustena (PAP tähenduses). Tavapärane lähenemisviis, kus põllumajandust määratletakse maaharimisena, hõlmab lisaks muule kõiki töid seoses loodusvarade kasutamise ja ärakasutamisega põllukultuuride tootmise ja loomakasvatusega inimeste kasuks. Hoolimata nende majandusliku tähtsuse kasvust otsustati, et keskkonnaalaste teenuste arvessevõtmisega kaasneks eespool toodud tavapärase lähenemisviisi liigne laiendamine.

Põllumajanduslikud allhanked

1.82. Majandusliku spetsialiseerumise käigus on põllumajandustootjad ja kodumajapidamised juba ammu lõpetanud teatavate ülesannete täitmise, mida on asunud oma tootmisüksuste kaudu täitma üha suurenev arv erialaspetsialiste. Ülesannete jaotus seondub peamiselt põlumajandustoodete töötlemisega (tapmine ja lihatöötlemine, teravilja jahvatamine, leiva, või ja juustu tootmine ning seemnete töötlemine uute sektorite poolt) ning hilisemal etapil ka teatavate turustusalaste tehingutega. See kehtib eelkõige seoses põllumajandust mõjutavate ulatuslike struktuursete muutustega, suurte masinate kasutuse ning selliste põllumajanduslike tegevuste kasvuga, mis aitavad otseselt kaasa põllukultuuride tootmisele ja karjakasvatusele ning mida ostetakse üha enam sisse spetsialiseeritud üksustelt.

1.83. Neist tegevustest olulisemad on väetamine, lupjamine, kündmine, külvamine, umbrohutõrje, kahjuritõrje, taimekaitse, heinakoristus, rehepeks ja lammaste pügamine.

1.84. Kõiki neid tegevusi iseloomustab asjaolu, et need on üldiselt põllumajandustoodete tootmisprotsessi raames vajalikud ning nende toodete tootmisega seotud.

1.85. Tegevused, mis ei ole põllumajandustoodete tootmisega otseselt seotud, st ei toimu põllumajandusliku tootmise etapil (näideteks mitteseotud tööstusharude alla kuuluvatest mittepõllumajanduslikest tegevustest on toodete vedu kolmandatele isikute arvel ja piimavedu meiereidesse), ei tohiks PAPs kajastuda (välja arvatud juhul, kui need tegevused on põllumajanduslikust põhitegevusest lahutamatud); vt 1.12).

1.86. Tuleks silmas pidada, et see klassifikatsioon kehtib juhul, kui kõnealused tegevused toimuvad üksnes spetsialiseeritud üksuste arvel. Kui aga põllumajandustootja rendib masinaid operaatorita või üksnes koos osa vajalike operaatoritega, mille tulemusena ta nende masinate abil jätkab tegevust ise, kuulub see tegevus NACE Rev. 1 jaotise 71 alla. Nimetatud olukord tekib enamasti lihtsate masinate puhul, mis vajavad suhteliselt vähe remonti, ning peamiselt tipphooaegadel, mil masinate järgi on suurim nõudlus (vt 1.23).

1.87. Põllumajandusliku tootmise etapil tehtav allhange hõlmab üldjuhul kallite masinate ja seadmete kasutamist. Taolisi töid võivad teostada:

a) spetsialiseeritud alltöövõtjad, kelle jaoks tegemist on põhitegevusega (tööettevõtjad sõna otseses mõttes);

b) põllumajandusettevõtted.

Põllumajandusettevõtete poolt tehtava allhanke vormid on üldjuhul järgmised:

- põllumajandustootjate täiendava sisetuleku aspektist on kõige paindlikum vorm naabritele osutatav episoodiline abi. Sellesse kategooriasse kuuluvad ka elusloomade majutamine ning, peamiselt sigade ja kodulindude puhul, tasuline loomakasvatus (eelkõige nuumamine). Elusloomade majutust võib pakkuda teisele põllumajandustootjale, ka võivad asjaomased elusloomad kuuluda tööstusettevõttele, enamasti varustajale (nt söödakultuuride tootja/kaubastaja) või ostjale (nt tapamaja),

- suuremal või vähemal määral autonoomsed masinaühisused, mille raames naabrid annavad süstemaatiliselt vastastikku abi. Masinate kõrge maksumus ja vähene rakendamine üksikus tootmisettevõttes sunnib ettevõtteid, kes selliseid masinaid omavad, moodustama masinaühisusi, mis koos vajaliku personaliga on ka teiste ettevõtete teenistuses. Põllumajandustootjad saavad üha suurema osa oma põllumajanduslikust tulust allhangetest isikutele, kelle jaoks põllumajandus on kõrvaltegevuseks või kes mõningatel juhtudel on pelgalt maaomanikud,

- põllumajanduslikud masinaühistud. [14] Tegemist on suurte ühistutega, millel on palgalised töötajad; need sarnanevad spetsialiseeritud tööettevõtjatega;

c) järgmisel tootmisetapil tegutsevad ettevõtted, kes koristavad puu- ja köögivilju ning töötlevad neid ise (nt konservitehased, mis valmistavad allhanke korras hernekonserve);

d) eelmisel tootmisetapil tegutsevad ettevõtted. Nendeks on põllutöömasinate müüjad, kes osutavad lepingulisi teenuseid. Ehkki muud juhtumid on PAP seisukohalt üsna ebatõenäolised, võib teoreetiliselt olla võimalik, et pestitsiidide tootja tegeleb ise ka toote pritsimisega. Kui seda tehakse uusimate tehnoloogiate abil, ei ole siiski tingimata tegemist põllumajandustootmise etapi tööettevõtuga ning kindlasti ei ole sellega tegemist, kui põllumajandustootja seda tööd (nt kahjurite pritsimine õhust) ise korrapäraselt ei tee.

1.88. Kui tuleb otsustada, kas käsitada tegevust tööettevõtuna (st tööna, mida põllumajandusliku tootmise raames teevad üldjuhul põllumajandusettevõtted ise), tuleb silmas pidada, et oluline on mitte üksnes tegevuse iseloom vaid ka selle konkreetne kontekst elik "põllumajanduslik tootmisprotsess".

1.89. Põllumajandusettevõtetes toimuv tasuline loomakasvatus (maa andmine elusloomade käsutusse) on põllumajanduslik allhange, kuna tegemist on põllumajandusliku tootmisprotsessi osaga. Sellesse rubriiki ei kuulu aga ratsahobuste pidamine ja hooldamine eraettevõtjate poolt, kuna need tegevused ei ole kaupade tootmisprotsessi osa, vaid teenus ESA 95 tähenduses (NACE Rev. 1 jagu O). Samal põhjusel ei tohi põllumajandusliku tootmisprotsessina osana käsitada parkide, aedade, golfiväljakute ja teeäärsete istandike rajamise ja hooldamisega seotud töid.

1.90. Tööettevõtuga tegelevatele isikutele makstava tasu liik ei ole oluline. Igal juhul ei pea see tingimata olema fikseeritud töötasu (st ranges mõttes palk); tasuda võib näiteks teatud liiki kasumijagamise või segasüsteemi kaudu (nt vasikaid nuumav põllumajandustootja saab reeglina tasuks fikseeritud summa iga looma kohta pluss osa netokasumist). Tasuks võib olla ka kindlaksmääratud osa toodangust.

1.91. Töö tegijateks peavad siiski alati olema sõltumatud ettevõtted: põllumajandustootja palgaliste töötajate poolne töö sellesse kategooriasse ei kuulu. Põllumajandustootja seisukohalt on tasu sellise töö (nt palgalise karjuse töö) eest palgakulu ning kajastub "töötajate hüvitiste" real. Seevastu sellise ettevõtte töö, kes teostas teistele põllumajandusettevõtetele lepingu alusel lüpsmist, kirjendatakse PAPs nii toodanguna (teenuste müük, tööettevõtja seisukohalt) kui ka vahetarbimisena (teenuste ost, põllumajandusettevõtte seisukohalt).

d) Rühm 01.5: Jahindus, karusnahatööndus ja ulukikasvatus ning neid teenindavad tegevusalad

1.92. See rühm hõlmab järgmisi tegevusi: i) loomade küttimine ja püüdmine toiduks, karusnaha või naha saamiseks, teadusuuringuteks, loomaaedade jaoks või lemmikloomadena pidamiseks; ii) küttimise või püüdmise teel saadud karusnahad ning roomajate või lindude nahad; iii) ulukitega asustamine; iv) meetmed kaubanduslikul eesmärgil küttimise ja püüdmise edendamiseks. Tuleb märkida, et toornaha ja naha tootmine tapamajades ning spordi või vaba aja veetmise raames toimuva küttimise tulemusena ei kuulu põllumajandustööstuse iseloomulike tegevuste hulka. Lisaks ei hõlma "küttimise" rühm ulukite kasvatamist põllumajandusettevõtetes, mis tuleks kirjendada rühma "Muu loomakasvatus".

5. PAP põllumajandustööstuse ning keskse rahvamajanduse arvepidamise põllumajanduse haru lahknevused

1.93. PAP põllumajandustööstus, nagu see on määratletud punktides 1.62–1.66, erineb mõneti rahvamajanduse arvepidamises määratletud tööstusharust. Erinevusi on nii iseloomulike tegevuste kui üksuste määratluses. Neid võib kokku võtta järgmiselt:

PAP põllumajandustööstus | = Rahvamajanduse arvepidamise põllumajanduse haru |

| +Veini- ja oliiviõlitootmisüksused (tootjate ühendused, kooperatiivid jne) |

| +Punumismaterjale tootvad tootmisüksused |

| +Tootmisüksused, kes toodavad puukoolides jõulupuid, viljapuid, viinapuid ja dekoratiivtaimi |

| –Seemnetootmisega (uurimistöö või sertfitseerimise jaoks) seotud üksused |

| –Tootmisüksused, kes osutavad põllumajandusega seonduvaid teenuseid muul viisil, kui põllumajandusliku allhankena (st niisutussüsteemide käitamine, aedade, parkide ning spordirajatiste jne roheliste alade kujundamine, istutus-ja hooldustööd; puude ja hekkide pügamine) |

| –Üksused, kus põllumajanduslik tegevus on üksnes vabaajategevus |

II. TEHINGUD TOODETEGA

2.001. Tehingud toodetega annavad ülevaate toodete päritolust ja kasutamisest. Tooted on tootmispiirides loodud kaubad ja teenused. Peamised ESA 95s määratletud tehinguliigid toodetega on: toodang, vahetarbimine, lõpptarbimiskulutused, tegelik lõpptarbimine, kapitali kogumahutus, kaupade ja teenuste eksport ning kaupade ja teenuste eksport.

2.002. Nagu öeldud punktides 1.40 ja 1.41, võetakse PAPs arvesse üksnes vahetarbimist ja kapitali kogumahutust. Toodang kirjendatakse toodangukontole vahenditena ja vahetarbimine kasutamisena. Kapitali kogumahutus kirjeldatakse kapitalikontole kasutamisena (vara muutus).

A. ÜLDREEGLID

1. Vaatlusperiood

2.003. PAP vaatlusperiood on kalendriaasta.

2. Ühikud

a) Kogused

2.004. Kogused tuleks üldjuhul esitada 1000 (tuhandetes) tonnides (viinamarjavirde ja veini puhul 10000 hektoliitrites) ühe kümnendkoha täpsusega. Loomade puhul kasutatakse eluskaalu.

b) Hinnad

2.005. PAPs esitatakse hinnad tonni kohta (veini ja viinamarjavirde puhul 10 hektoliitri kohta).

2.006. PAPs kirjendatakse hinnad kas lähima täisarvu täpsusega või ühe või kahe kümnendkoha täpsusega, olenevalt olemasolevate andmete statistilisest usaldusväärsusest.

c) Väärtused

2.007. Väärtused tuleb esitada riigi vääringu miljonites ühikutes.

3. Kirjendamise aeg

2.008. ESA 95s (1.57) kirjendatakse voogusid (eelkõige tehinguid toodetega ja jaotustehinguid) tekkepõhiselt, ehk teiste sõnadega hetkel, mil majanduslik väärtus, võlgnetav summa või nõue tekib, muutub või kaob, mitte aga ajal, mil sooritatakse tegelik makse.

a) Toodang

2.009. Toodang hinnatakse ja kirjendatakse toodangu valmimise hetkel. Seepärast kirjendatakse toodangut tootmise ajal, mitte ajal, kui ostja selle eest tasub.

2.010. ESA 95s käsitatakse tootmist jätkuva protsessina, mille käigus muundatakse tooted ja teenused teisteks toodeteks ja teenusteks. See protsess võib olenevalt tootest toimuda erinevate ajavahemike jooksul, mis võivad olla arvestusperioodist pikemad. Tootmise selline iseloomustus koostoimes tekkepõhise põhimõttega toob kaasa toodangu kirjendamise lõpetamata toodanguna. Seega tuleb ESA 95 (3.58) kohaselt põllumajandustoodang kirjendada nii, nagu see valmiks jätkuvalt kogu tootmisperioodi käigus (mitte üksnes hetkel, mil põllukultuur koristatakse või loomad tapetakse). Inimtarbimiseks põllukultuuride viljelemist ning kala- ja loomakasvatust tuleks tootmisprotsessi käigus kajastada lõpetamata toodangu varudena ning tootmisprotsesside lõppedes muutuvad need valmistoodangu varudeks.

2.011. Toodangu kirjendamine lõpetamata toodanguna on majandusanalüüsi seisukohalt soovitav ja ka vajalik juhul, kui tootmisprotsess vältab kauem, kui arvestusperiood. See võimaldab kulude ja toodangu kirjendamisel säilitada järjepidevuse, mis tagab usaldusväärsed andmed lisandväärtuse kohta. Kuna PAP põhineb kalendriaastal, kohaldatakse lõpetamata toodangu kirjendamist üksnes toodete puhul, mille tootmisprotsess ei olnud kalendriaasta lõpuks lõppenud (kuid ka juhtudel, kus üldine hinnatase arvestusperioodil väga kiiresti muutub). [15]

2.012. Seevastu põllumajandustoodete puhul, mille tootmistsükkel on arvestusperioodist lühem, ei ole tarvis toodangut lõpetamata toodanguna kirjendada. Toodangu kirjendamine valmistootena, st koristuse ajal (kui tegemist on põllukultuuride tootmisega), tagab nõuetekohase järjepidevuse tootmiskulude suhtes. See kehtib suurema osa põllumajandusliku toodangu osas, mille tootmistsükkel vältab alla ühe aasta. Lõpetamata toodanguna ei ole vaja kirjendada ka selliste lühikese tootmistsükliga põllukultuuride tootmist, mille tootmisprotsess ulatub järgmisse kalendriaastasse (vt 2.172). Neil juhtudel ei käsitata põllukultuuride kasvatamist lõpetamata toodanguna.

2.013. Tegelikkuses puudutab lõpetamata toodanguna kirjendamise meetod üksnes pika tootmistsükliga tooteid. Sellised tooted on eelkõige kariloomad, põllukultuuridest valmistatavad tooted nagu vein (mille laagerdumine moodustab tootmisprotsessi lahutamatu osa) ning istandused. Euroopa Liidus ei ole hinnasuundumused üldjuhul väga äkilised, mistõttu need ei tohiks põhjustada teatavate toodete kirjendamist lõpetamata toodanguna (ehkki erandjuhtudel võib seda teha, vt 2.172).

2.014. Kui koristatakse (põllukultuuride tootmine) või tapetakse (loomad) pika tootmistsükliga tooteid, mis on kirjendatud lõpetamata toodanguna, jõuab tootmisprotsess lõpule ning lõpetamata toodang muutub valmistoodangu varudeks, mis on valmis müügiks või muul otstarbel kasutamiseks. Tootmisprotsessi käigus saadakse igal aastal kirjendatava lõpetamata toodangu väärtus valmistoote väärtuse jaotamisel võrdeliselt iga perioodi kuludega (SNA 93, 6.96).

2.015. Loomad: loomakasvatustoodangu valmimiseks on üldjuhul tarvis aega, mõnikord kulub protsessi lõpuleviimiseks mitu arvestusperioodi. Sünni hetkest alates on võimalik ja asjakohane kirjendada iga tootmisetappi, st igas vanuserühmas loomi (seevastu sünnieelset tootmisprotsessi ei ole võimalik kirjendada, kuna see on emalooma pidamiseks vajalikust tarbimisest lahutamatu).

2.016. Veoloomade tootmisprotsess jõuab formaalselt lõpule nende sünniga; sellest alates kirjendatakse nad põhivarana. Muidugi ei ole loomad kohe otstarbekohaseks kasutamiseks valmis, kuid individuaalsed erinevused on sedavõrd suured, et konkreetse vanuse kindlaksmääramine kõikideks juhtudeks oleks üsna meelevaldne. Sünni hetk on kasutusele võetud praktilistel kaalutlustel, eelkõige seetõttu, et loomade hilisem kasutusotstarve on selleks hetkeks juba kindlaks määratud.

2.017. See ei kehti alati veiste, sigade, lammaste ja muude kariloomade puhul, keda võib kasvatada tõuaretuse eesmärgil või tapmiseks. Kui noorloomi on võimalik nende tulevase kasutusotstarbe alusel eristada, tuleks tootmisvahenditena kasutamiseks mõeldud loomad alates sünni hetkest kirjendada kapitali kogumahutusena põhivarasse (oma tarbeks tehtavad kapitalimahutused põhivarasse, st neid käsitatakse lõpetamata toodanguna ning nende kasv kirjendatakse toodanguna, vt ESA 95, 3.112). Muudel juhtudel kirjendatakse loomad lõpetamata toodanguna, kuni nad saavad täiskasvanuks ning neid hakatakse kasutama tootmisvahenditena (nt piimalehmadena, tõuaretuseks või muudel tootmiseesmärkidel, nagu villatootmine). Sellest alates kirjendatakse nad põhikapitalina. Loomad, kes on enne tapmist põhikarjast eraldatud, tuleks samuti kirjendada varude, mitte põhivarana.

2.018. Tibude tootmist koheldakse eriliselt, kui protsess hõlmab kahte arvestusperioodi. Perioodi lõpul inkubeeritavaid mune käsitatakse tibude toodanguna ning need kajastatakse PAPs linnulihatoodanguna (lõpetamata toodanguna) (vt 2.048).

2.019. Vein: toodang tuleks kirjendada lõpetamata toodanguna, kuna veini laagerdumine moodustab osa tootmisprotsessist ning võib kesta mitu arvestusperioodi. Ka kääritatavat viinamarjavirret, mis ei ole enam virre ega veel vein, käsitatakse arvestusperioodilõpul sarnaselt inkubeeritavate munadega ning kirjendatakse PAPs veini — lõpetamata toodanguna.

2.020. Istandikes kasvatatav vara: oma tarbeks tehtavad kapitalimahutused põhivarasse (v.a kariloomad), näiteks mitmekordselt vilja kandvaid taimi andvad istandused tuleks kirjendada kapitali kogumahutusena põhivarasse asjaomase vara tekkimise hetkel.

b) Vahetarbimine

2.021. Kaubad ja teenused tuleks kirjendada tootmisprotsessi sisenemisel, st ajal, mil need tegelikult tarbitakse, mitte ajal, mil need soetatakse või ladustatakse.

2.022. Praktikas on toodete tarbimine konkreetsel vaatlusperioodil vastavuses toodete ostmise või soetamisega, millele lisanduvad esialgsed varud ja millest lahutatakse varude lõppseis perioodi lõpul. [16]

2.023. Teenused kirjendatakse nende ostmise ajal. Kuna teenuseid ei saa ladustada, on ostuhetk ühtlasi ka tarbimise aeg.

2.024. Eranditeks sellest reeglist on järgmised teenused:

- toodete ostmisega seotud teenused, näiteks kaubandus- ja veoteenused, kirjendatakse vahetarbimisena asjaomaste kaupade tarbimise ajal (vt 2.111),

- püsiteenused, näiteks kindlustusteenused. Need kirjendatakse vaatlusperioodi lõpul võrdeliselt asjaomase aasta või aasta osa eest tehtava osaga kogumaksest. Seega ei vasta kirjendatavad summad tingimata asjaomase perioodi kindlustusmaksetele.

c) Kapitali kogumahutus põhivarasse

2.025. Kapitali kogumahutus põhivarasse kirjendatakse asjaomaste varade omandiõiguse üleminekul üksusele, mis kavatseb neid kasutada tootmiseks. Sellest põhimõttest on siiski kaks erandit: esiteks kirjendatakse kapitalirendiga soetatavad varad selliselt, nagu oleks kasutajast saanud omanik hetkel, mil kaubad muutusid talle kasutamiseks kättesaadavaks (vt 2.122). Teiseks kirjendatakse oma tarbeks tehtav kapitali kogumahutus põhivarasse asjaomaste varaobjektide tootmise ajal (v.a veiste, sigade, lammaste ja muude kariloomade puhul, mille tulevane kasutusotstarve ei ole selgelt määratletav, kuna need loomad kantakse varudesse lõpetamata toodanguna, vt 2.017).

2.026. Sellest tulenevalt kirjendatakse viljapuuaedade või viinamarjaaedade rajamisel (oma tarbeks toodetavad kapitalikaubad), kui arvestusperioodi lõpuks ei ole kõik vajalikud tööd lõpule viidud, vaatlusaasta jooksul tarbitud materjalide ja teenuste väärtus kapitali kogumahutusena põhivarasse perioodi lõpul.

2.027. Maa ost ja müük ning seonduvad kulud kirjendatakse omandiõiguse ülemineku seisuga. Maa netosoetus ei ole siiski kapitali kogumahutus põhivarasse, kuna maa on mittetoodetud vara. Maa (ja muu mittetoodetud materiaalse vara) netosoetus kirjendatakse kapitalikontole (mittefinantsvarade soetamise konto).

d) Varude muutus

2.028. Varude muutus on vastavuses vaatlusperioodil varudesse lisandunud ja varudest ära võetud kaupade vahega.

2.029. Varudesse lisanduvad kaubad on hiljem tootmisprotsessis tarbimiseks ettenähtud kaubad (sisendivarud), mis kirjendatakse omandiõiguse ülemineku hetkel, või tööstusharu enese kaubad, mis on ette nähtud hilisemaks kasutamiseks, nt müügiks või kandmiseks üksuse põhikapitali (väljundivarud), mis kirjendatakse varudena nende tootmisprotsessi lõppedes.

2.030. Tööstuse lõpetamata toodete puhul (mis kirjendatakse lõpetamata toodanguna) kirjendatakse vaatlusperioodil tarbitud materjalide ja osutatud teenuste väärtus selle perioodi lõpul samuti varudena (v.a lühikese tootmistsükliga koristamata põllukultuuride puhul, vt 2.012; selle tulemusena on osa vaatlusperioodil tarbitud materjalidest ja osutatud teenustest ära tarbitud ilma, et varude väärtus oleks selle võrra suurenenud).

2.031. Varudest äravõetud kaubad on, välja arvatud sisendivarude puhul, kaubad, mis sisenevad tootmisprotsessi või, kui tegemist on väljundivarudega, kaubad, mis väljastatakse tööstusest müügiks või muul otstarbel. Esimesel juhul lahutatakse need kaubad tööstuse varudest ajal, mil tootmisprotsessi raames toimus nende tegelik vahetarbimine; teisel juhul lahutatakse need varudest müügi või muul otstarbel kasutamise ajal.

B. TOODANG

(vt ESA 95, 3.07–3.58)

1. Üldised märkused ESA 95 ja PAP toodangu määratluse kohta

2.032. ESA 95s tähistab mõiste "tootmine" protsessi ja mõiste "toodang" selle tulemusena loodavaid kaupu ja teenuseid; oluline on seda vahet hoolikalt silmas pidada. ESA 95 (3.14) kohaselt on toodanguks kõik arvestusperioodil toodetud tooted.

2.033. ESA 95 kohaselt toodang väljund ka i) tooteid ja teenuseid, mida üks kohalik TAÜ tarnib teisele samasse institutsioonilisse üksusse kuuluvale kohalikule TAÜle, ii) ühe kohaliku TAÜ toodetud kaupu, mis on laos selle arvestusperioodi lõpul, mil need toodeti, olenemata nende tulevasest kasutusotstarbest. Seevastu sama arvestusperioodi jooksul sama kohaliku TAÜ toodetud ja tarbitud kaupu ja teenuseid eraldi ei kirjendata. Seega ei kirjendata neid toodanguna ega ka üksuse vahetarbimisena.

2.034. PAPs kasutatav toodangu mõiste, mis seondub "kogutoodangu" mõistega, põhineb ESA 95 kohandamisel, kuna mõningaid sama arvestusperioodi jooksul samas põllumajandusüksuses toodetud ja tarbitud kaupu ja teenuseid kirjendatakse üldise põllumajandusliku tegevuse toodanguna. Kriteeriumid nende kaupade ja teenuste määratlemiseks, mida tuleb arvestada põllumajandustööstuse toodanguna, on sätestatud punktis 2.055. ESA 95 ja PAPs kasutatava meetodi erinevus seisneb nendes üksusesisese tarbimise osades, mille väärtus kajastub nii toodangus kui ka vahetarbimises. Seega jääb lisandväärtus samaks, kasutatavast meetodist olenemata.

2.035. Nagu punktis 1.34 märgitakse, on ESA reegli kohandamise põhjuseks põllumajandusliku tegevuse ja põllumajandusettevõtte (kui kohaliku TAÜ) eriline iseloom. Lisaks võimaldab see:

- parandada põllumajanduskontode majandusanalüüsi, eriti tehniliste koefitsientide ja lisandväärtuse määrade määratlust (toodangu ja vahetarbimise vaheline suhe),

- parandada tehniliste koefitsientide ja lisandväärtuse määrade võrdlust majandustegevuse allharude vahel ning riikide vahel. Tegelikkuses piirneb üksuse sees tarbitav toodang enamasti üksikute konkreetsete toodetega (nagu teravili, valgu- ja õlirikkad tooted, söödakultuurid ja piim kariloomade söötmiseks) ning üksusesisese tarbimise määrad erinevad majandusharude kaupa ja riigiti märgatavalt,

- tugevdada tootmis-, tulutekke- ja ettevõtlustulu kontode järjepidevust: toodetega tehtavate tehingute (toodang, vahetarbimine jne) ja jaotustehingute (töötajate hüvitised, subsiidiumid, maksud, rent, intressid jne) vahelist järjepidevust on tugevdatud alates 1992. aasta ühise põllumajanduspoliitika reformist, mille tulemusena subsiidiumid (millest osa on seotud tööstusharu sisetarbimiseks mõeldud toodetega) moodustavad hetkel olulise osa põllumajandusliku tulu tekkest ja arengust.

2.036. Kuigi ESA 95s seda ette ei nähta, lähtub PAP põllumajanduse erilise iseloomu tõttu SNAs sätestatud reeglist (vt SNA 93, I lisa, 15) ning FAO metoodikajuhendist. [17] Lisaks võimaldab see märkimisväärselt vähendada põhiüksuse valikust (kohalik TAÜ või homogeenne tootmisüksus) tulenevast erinevusest toodangu mõõtmisel.

2. Põllumajandustoodang: kogused

2.037. PAP koostamisel jaotatakse toodang järk-järgult väiksemateks kogusteks.

Põllumajandustoodete varude ja kasutuse skeem

+++++ TIFF +++++

2.038. Järk-järgulise arvutuse lähtepunktiks on kas:

- brutotoodang (1q) või

- kasutamiskõlblik toodang (3q),

olenevalt sellest, kas kasutatavad saagiandmed hõlmavad põllul, saagikoristusel ja ettevõttes tekkinud kadusid või mitte.

a) Brutotoodang

Brutotoodang: (1q)

2.039. See on lähtepunktiks riikidele, kelle riiklik saagikoristusstatistika hõlmab kadusid. Tööstuse mõistest lähtuvalt tuleb mõõta kõikide tööstusesse (nagu see on sätestatud punktides 1.62 ja 1.63) kuuluvate põllumajanduslike üksuste põllumajanduslike tegevuste tulemusena loodud tooteid. Vastavalt punktiga 1.31 ette nähtud käsitlusviisile (mittepõllumajanduslike üksuste põllumajanduslikest kõrvaltegevustest saadud toodangut ei arvestata, kuna kõiki põllumajanduslikke tegevusi käsitatakse eraldiseisvatena, mistõttu need moodustavad omaette kohaliku põllumajandusliku TAÜ) tuleb kirjendada kogu põllumajanduslik toodang, välja arvatud nende üksuste toodang, kus põllumajanduslik tegevus seondub üksnes vaba aja veetmisega (vt 1.24).

b) Kaod

Kaod: (2q)

2.040. See kirje hõlmab kaupade korduvaid kadusid varudest (vt 2.041). Nende hulka kuuluvad kaod põllul, saagikoristusel ja ettevõtetes (mis tulenevad toodete riknevusest, ilmastikumõjudest, nagu hall ja põud, jne). Erinevatel turustusetappidel tekkivaid kadusid, st põllumajandusettevõttest väljaveol, kauplejate juures ladustamisel ning töötlemisel või töötlevas tööstuses käsitlemisel tekkivaid kadusid ei tohi siinkohal arvesse võtta. Seevastu tootjate poolt müügiks pakutavad tooted, mis jäävad müümata ja seetõttu riknevad (eelkõige puu- ja köögiviljad), tuleks arvesse võtta.

Kadude liigid

2.041. ESA 95 kohaselt võib tootjatel tekkida kolme liiki kadusid: korduvad kaod varudest (ESA 95, 3.117 ja 3.118), erakorralised kaod varudest (ESA 95, 6.25.e) ja õnnetustest tingitud kaod (ESA 95, 6.22 ja 6.23.b).

Kolme liiki kadude kirjendamine

2.042. Kirjendamaks kaupade kadusid varudest, tuleb teha vahet ühelt poolt korduvatel kadudel ning teiselt poolt erakorralistel ja õnnetustest tingitud kadudel. Kadude kirjendamine oleneb aga ka toodangu arvutamise meetodist ning iga riigi statistiliste põhiandmete liigist.

2.043. Kui toodangut arvutatakse algvarude ja lõppvarude, müügi ja vajadusel muude kasutuste (nt oma tarbeks toodetud kapitalikaubad) alusel, on korduvad kaod varude muutustest juba maha arvatud ning nende veelkord "varude" alla kirjendamine tooks kaasa topeltarvestamise. Seevastu juhul, kui toodangu arvutamise aluseks ei ole andmed varude kohta, vaid näiteks tegelike sünniarvude hästi põhjendatud arvutused, tuleks kirjendada nii vaatlusperioodil tootmise käigus tekkinud korduvad kaod kui ka kaod pidamiseks või nuumamiseks imporditud või varasematel perioodidel sündinud loomade osas.

2.044. Erakorralised või õnnetustest tingitud kaupade kaod varudest tuleb kirjendada akumulatsioonikontodele, täpsemalt kontole "muud varade mahu muutused". Seega sisaldab toodang kõikide nende kadude täisväärtust.

2.045. Põhivara (näiteks piimalehmade, aretuskarja jms) kaod (korduvad, erakorralised või õnnetustest tingitud) tuleks kirjendada kontole "muud varade mahu muutused". Need ei mõjuta toodangu väärtust. Tuleb rõhutada, et juba toodangut andvate istandike osas tekkivad kaod tuleb kadude liigist olenevalt kirjendada kas "põhikapitali kulumina" või "muude varade mahu muutustena".

c) Kasutuskõlblik toodang

Kasutuskõlblik toodang: (3q) = (1q) miinus (2q) = brutotoodang miinus kaod tootmisetapil

2.046. See on esimene kirje, mille peavad tegema riigid, kelle võrdlev saagikoristusstatistika ei hõlma kadusid. See hõlmab vaatlusperioodi kasutuskõlblikku toodangut, mida turustatakse või kasutatakse tootmisvahenditena, mida tootja ise töötleb, kodumajapidamises tarbib, ladustab või kasutab oma tarbeks kapitalikaupade tootmiseks.

d) Algvarud

Algvarud: (4q)

2.047. Algvarude hulka kuuluvad põllumajandusettevõtete oma toodangust tekkinud pooltoodete varud (st tootjate valduses olevad varud) vaatlusaasta alguses. Erinevates turustusetappides olevaid varusid ja sekkumisvarusid seepärast siinkohal ei kirjendata (karja käsitlemise kohta vt 2.201 jj).

2.048. "Linnuliha" algvarud peaksid hõlmama ka inkubeeritavaid mune vaatlusperioodi alguse seisuga, kuna neid käsitatakse linnuliha pooltoodetena (vt 2.018).

e) Kättesaadavad koguvahendid

Kättesaadavad koguvahendid: (5q) = kasutamiskõlblik toodang pluss algvarud (3q pluss 4q)

f) Üksusesisene tarbimine

Üksusesisene tarbimine: (6q)

2.049. Üksusesisese tarbimise alla kirjendatakse põllumajanduslikus üksuses (kohalik TAÜ) toodetud ning samal vaatlusperioodil tootmisprotsessis sisendina kasutatud tooted.

2.050. Kõik põllumajandustooted (välja arvatud kariloomad; vt 2.067 ja 2.208), mida põllumajanduslik üksus müüb teistele tootmisega tegelevatele põllumajanduslikele üksustele, kirjendatakse müügina ning seejärel vahetarbimisena. Nende hulka kuuluvad käsitletavad ja töödeldavad kaubad ja nende kõrvalsaadused (nt lõssi-, klii-, õlikoogijäägid, suhkrupeedi pressimisjäägid ja lehtedeta juurekaelad, töödeldud seemnete jäägid).

Üksusesisese tarbimise klassifikatsioon

2.051. Üksusesisese tarbimise võib jaotada asjaomaste toodete kasutusotstarbe alusel:

2.052. Tööstusharus sama põllumajandusliku tegevuse käigus tarbitavad tooted (st samasse klassi (NACE Rev. 1 neljanumbriline tase) kuuluva tegevuse käigus):

- seemned (teravilja-, köögivilja-, lilleseemned jne): taaskasutatakse sama põllukultuuri viljelemiseks;

- veiniviinamarjad ja viinamarjavirre: kasutatakse veinitootmiseks;

- oliivid: kasutatakse oliiviõli tootmiseks;

- piim: kasutatakse loomatoidus.

2.053. Tööstusharus muu põllumajandusliku tegevuse käigus tarbitavad tooted (st mõnda teise klassi (NACE Rev. 1 neljanumbriline tase) kuuluva tegevuse käigus):

Peamiselt loomatoidus kasutatavad taimekasvatussaadused, kuid ka loomsed kõrvalsaadused, mida kasutatakse mõne teise tegevusega seotud tootmisprotsessis (läga ja sõnnik väetistena põllukultuuride viljelemisel). Loomatoidus kasutatavad taimekasvatussaadused võib liigitada vastavalt nende tavapärasele turustamiskõlblikkusele (üldine hinnang):

- tavapäraselt turustamiskõlblikud loomatoiduks kasutatavad tooted: teravili (nisu, rukis, oder, kaer, mais, sorgo, riis jm teraviljad); valgurikkad kultuurid; kartulid; õliseemned (rapsiseeme, päevalilleseeme, sojauba ja muud õliseemned),

- tavapäraselt turustamiskõlbmatud loomatoiduks kasutatavad tooted:

- üheaastased söödataimed: juurviljad (suhkrupeet, söödapeet, kaalikas, söödanaeris, söödaporgand, söödakapsas/lehtkapsas jm juurviljad); söödamais jm haljassööt (värske, kuivatatud või konserveeritud),

- mitmeaastased söödataimed: majandustegevuse käigus püsivalt või ajutiselt tekkivad söödatooted (värsked, kuivatatud või konserveeritud),

- sööda kõrvalsaadused (õled, aganad, lehed ja varred ning muud sööda kõrvalsaadused).

Tööstuse toodanguna kajastatava üksusesisese tarbimise määratlus

2.054. Üksusesiseselt tarbitavaid põllumajandustooteid arvestatakse tööstus toodangu mõõtmisel üksnes juhul, kui need vastavad teatavatele kriteeriumidele. Üksusesisese toodangu kirjendamise piiravate kriteeriumide kehtestamisega täidetakse kaks tingimust: esiteks metoodiline, kuna ESA reegli sõnastusest kõrvale kaldudes tekib vajadus järgida selle vaimu (arvestades kahte eraldi tegevust); teiseks praktiline, kuna kehtestatavad kriteeriumid peavad moodustama täpse ja võrreldava raamistiku, et määratleda üksusesisese tarbimise kirjendatav osa ning muuta see toodangu mõõtmise meetod kasutuskõlblikuks.

2.055. Nimetatud kriteeriumid on järgmised:

1. Kaks asjaomast tegevust peavad kuuluma erinevatesse NACE Rev. 1 klassidesse (Jaotis 01: Põllumajandus, jahindus ja neid teenindavad tegevusalad). Selle kriteeriumi kohaldamine eeldab näiteks kariloomade söötmiseks kasutatava piima ning sama ettevõtte poolt toodetavate ning põllukultuuride viljelemiseks kasutatavate seemnete hindamist (samal arvestusperioodil).

2. Põllumajandustootel peab olema oluline majanduslik väärtus märkimisväärse arvu põllumajandustootjate jaoks.

3. Andmed hindade ja koguste kohta peavad olema hõlpsasti kättesaadavad. Teatavate turustuskõlbmatute toodete puhul on seda kriteeriumi raske täita.

2.056. Vastavalt toodangu mõõtmisel arvesse võetava üksusesisese tarbimise eristamise kriteeriumile (vt 2.055) kirjendatakse tööstuse toodanguna üksnes loomatoidus kasutatavad taimekasvatussaadused (turustuskõlblikud või mitte).

2.057. Kui need tooted kirjendatakse tööstuse toodanguna, tuleb need kirjendada ka vahetarbimisena, järgides vaatlusaastal toodetud ja erinevates tootmistegevustes kasutatud kogumahtude arvessevõtmise põhimõtet (vt 2.055). Kui muutumine toodangust vahetarbimiseks vältab kauem, kui asjaomane vaatlusaasta, kirjendatakse vastavad toodangukogused vaatlus aasta lõpul asjaomase toote "lõppvarudena".

2.058. Üksusesisese tarbimise hulka ei arvata loomseid kõrvalsaadusi, kuna praktikas on raske saada andmeid nende koguste ja eelkõige hindade kohta.

g) Tootjatepoolne töötlemine

Tootjatepoolne töötlemine: (7q)

2.059. Tootjatepoolse töötlemise alla kirjendatakse need kogused, mida põllumajandustootjad toodavad töötlemiseks (nt piim, mis töödeldakse võiks või juustuks, õunad, mis töödeldakse õunamahlaks või siidriks), kuid üksnes selliste töötlemistegevuste raames, mis on lahutatavad põllumajanduslikust põhitegevusest (raamatupidamisdokumentide alusel, vt 1.26). Kirjendatakse üksnes töötlemata tooted (nt toorpiim, õunad), mitte aga neist valmistatud tooted (nt või, õunamahl ja siider). Niisiis ei võeta käesoleva kirje puhul arvesse põllumajandustoodete töötlemisega seotud tööd. Tootjapoolse töötlemise tulemusena saadud tooted kirjendatakse rahvamajanduse arvepidamises loomulikult "põllumajanduse" allsektori toodanguna (vt 1.04 ja 1.05).

2.060. Kui tootmistegevusi ei ole võimalik mittepõllumajanduslikest tegevustest lahutada, kajastatakse töötlemise tulemusena saadud toode põllumajandustööstuse toodangu väärtuses (vt 1.25). Kõnealuse töötlemise käigus vahetarbitavaid põhisaadusi ei kirjendata toodangu ega ka vahetarbimisena. See reegel tuleneb asjaolust, et kaks tegevust (põllumajandustoodete tootmine ja nende töötlemine) ei ole raamatupidamisdokumentide alusel teineteisest eristatavad. Seega arvestatakse nende kahe tegevuse kulusid koos ning toodangut hinnatakse töödeldud toodete toodanguna.

h) Oma lõpptarbimine

Oma lõpptarbimine: (8q)

2.061. See hõlmab järgmist:

i) tooted, mis tarbitakse need tootnud põllumajandustootjate kodumajapidamistes;

ii) põllumajandusliku üksuse (ettevõtte) tooted, mida kasutatakse loonustasuna ettevõtjate töötajate tasustamiseks või vahetatakse teiste kaupade vastu.

2.062. Põllumajanduslikus üksuses töödeldud tooted, mille tootmist on võimalik põhitegevusest lahutada (st moodustub kohalik mittepõllumajanduslik TAÜ) ja mis tarbitakse põllumajandustootjate kodumajapidamistes, kirjendatakse "Toiduainete, jookide ja tubakatoodete tootmise" (NACE Rev. 1 alajagu DA) toodangu alla oma lõpptarbimisena. Seevastu lahutamatul viisil (st toodangut ei ole võimalik lahutada mittepõllumajanduslikest töötlemistegevustest) töödeldud põllumajandustoodete tarbimine põllumajanduslikes kodumajapidamistes kirjendatakse nende tegevuste alla oma lõpptarbimisena (vt 2.080) ning loetakse põllumajandustööstuse toodanguks.

2.063. Omaniku poolt kasutatavate hoonete kaudset rendiväärtust siinkohal ei kirjendata, vaid see kirjendatakse "Isikliku kinnisvara rendileandmise" alla (NACE Rev. 1 klass 70.20). Eluruumide väljarentimine on mittepõllumajanduslik tegevus, mis loetakse alati põllumajanduslikust tegevusest lahutamatuks.

i) Müük

Müük: (9q)

2.064. Käesolev rubriik hõlmab põllumajandustoodete müüki põllumajanduslike üksuste poolt teistele üksustele (põllumajanduslikud või muude tööstusharude üksused), sealhulgas müüki ladudele ja sekkumiskeskustele, välja arvatud põhivara realiseerimine. See jaotatakse siseriiklikuks müügiks väljapoole tööstusharu piire, siseriiklikuks müügiks teistele põllumajanduslikele üksustele ja välismaale müügiks.

2.065. Sellest tulenevalt on konkreetse üksuse müük vastavuses tema toodangu turustamisel tekkinud käibega. Tuleb märkida, et tootmiskarjast eraldatavate põhivarana arvel olevate loomade müüki (ekspordiks või tapmiseks) ei kirjendata. Tootmiskarjast eraldatavate põhivarana arvel olevad loomad kantakse enne müüki varudesse, kuid nende loomade müük (tapmiseks või ekspordiks) kajastub arvepidamises laost väljaviimisena ning üksnes kapitalikontol. Vastav toodang kirjendati kaudselt juba varem oma tarbeks toodetud kapitalikaupadena [18] ning kirjendati tootmiskontole.

2.066. Varudena käsitatav kari: varudena käsitatava karja realiseerimine teisele ettevõttele on müük punkti 2.064 tähenduses. Selle müügi võib tasaarvestada varudest väljaviimisega, kui asjaomased kariloomad kirjendati vaatlusperioodi alguses varudena (muul juhul kirjendatakse üksnes müük).

2.067. Kariloomade soetamist käsitatakse varude lisandumisena, kui tooteid vaatlusperioodi kestel edasi ei müüda. Soetatud kariloomi ei saa siiski käsitada vahetarbimisena, kuna määratlusest tulenevalt vahetarbitavad tooted tootmisprotsessi käigus kaovad (või teevad läbi põhjaliku muutuse). Nimetatud loomi käsitatakse lõpetamata toodanguna, kuna karjakasvatuse protsess ei ole veel lõppenud (tootmisprotsess lõpeb tapmisega). Seepärast kirjendatakse soetused lõpetamata toodangu (toodete) lisandumisena ning need loetakse "negatiivseks" müügiks, mitte aga vahetarbimiseks. Residentidest ettevõtjate vahelise kauplemise korral tasaarvestatakse müük vastavate ostudega (välja arvatud omandi üleminekuga seotud kulutused). [19] Kõnealust põllumajanduslike üksuste vahelise elusloomakaubanduse erirežiimi tõttu puudub "kariloomade ja loomsete saaduste" puhul vahetarbimine. [20]

2.068. Põhivarana arvel olevad kariloomad: põhivaraks olevate kariloomadega kauplemist põllumajanduslike üksuste vahel ei kirjendata müügina, nagu see on määratletud eespool, vaid varadega kauplemisena (kirjendatakse kapitalikontole kapitali kogumahutusena põhivarasse põllumajanduses). Residentidest ettevõtjate vahelise kauplemise korral tasaarvestatakse müük vastavate ostudega (välja arvatud omandi üleminekuga seotud kulutused).

2.069. Elusloomade (v.a koheseks tapmiseks ettenähtud loomad) impordi kirjendamine: nagu residentidest ettevõtjate vahelise kauplemise korralgi kirjendatakse vaatlusperioodil põllumajanduslike üksuste poolt imporditud varudena käsitatavad kariloomad (v.a koheseks tapmiseks ettenähtud loomad) lõpetamata toodangu lisandumisena ning lahutatakse seetõttu müügist. Seevastu põhivarana arvele võetavaid kariloomi (nt aretusloomad), kes sellistena ka imporditakse, müügist maha ei arvata.

2.070. Kuna praktikas on siiski sageli raske erinevatesse kategooriatesse kuuluvaid loomi kättesaadavatest EL allikatest pärit andmete alusel eristada (teha vahet põhivarana ja varudena arvele võetud loomadel), loetakse, et kõik imporditavad loomad suunatakse varudesse, ning kõikide imporditavate loomade väärtus (v.a koheseks tapmiseks ettenähtud loomad) lahutatakse müügi väärtusest. See kirjendamismeetod tagab elusloomade väliskaubanduse käsitlemise sarnaselt loomakasvatusstatistikas omamaise kogutoodangu arvutamiseks kasutatava meetodiga.

j) Oma tarbeks toodetud kapitalikaubad

Oma tarbeks toodetud kapitalikaubad: (10q)

2.071. Need hõlmavad üksnes:

- põllumajanduslike üksuste poolt tehtavat tööd (nt tööjõu, masinate ja muude tootmisvahendite, sealhulgas istutusmaterjali kasutamine) oma tarbeks istandike, näiteks viljapuuaedade, viinapuuaedade, marjaistandike ja humalapõldude rajamisel. Üldiselt hõlmab oma tarbeks tehtav töö köögiviljaaedade ja viinapuuaedade jms rajamisel arvukalt üksikuid toiminguid, mida ei ole võimalik konkreetsetes kogustes väljendada,

- põllumajanduslikes üksustes kasvatatud ja nende põhikapitali kantud loomi (vt 2.161). Neid loomi kasvatatakse korrapärase toodangu saamiseks (eelkõige aretusloomad, piimaloomad, veoloomad, lambad ja muud villaloomad; vt 2.202).

k) Lõppvarud

Lõppvarud: (11q)

2.072. Lõppvarude hulka kuuluvad põllumajandustööstuse ettevõtete valmistoodang ja poolilolev töö (st tootjate valduses olevad varud) vaatlusaasta lõpus. Erinevas turustusetapis olevaid varusid (eelkõige turustajate ja töötlejate varud) ning sekkumisvarusid ei tohiks siinkohal arvestada.

2.073. Tooted, mis on varudesse kantud üksnes ajutiselt ning tarbitakse tööstuses hiljem (nt söödateravili, seemned ja istutusmaterjal jne) tuleks samuti käesolevasse rubriiki kirjendada, kuna toote lõplik kasutusotstarve on nende varudesse kandmise hetkel teadmata.

l) Kasutus kokku

Kasutus kokku: 12(q) (v.a üksusesisene tarbimine) = (7q) + (8q) + (9q) + (10q) + (11q) = tootjate poolne töötlemine pluss oma lõpptarbimine pluss müük pluss oma tarbeks toodetud kapitalikaubad pluss lõppvarud.

2.074. Käesolev kirje on veergude 7q–11q summa.

m) Varude muutus

Varude muutus: (12q) = (11q) miinus (4q) = lisandunud varud (L) miinus likvideeritud varud (V)

2.075. Tööstuse varude muutust (v.a erinevates turustusetappides olevad varud) vaatlusaastal mõõdetakse lisandunud ja likvideeritud varude vahe või alg- ja lõppvarude vahe abil. Viimasel juhul tuleb väärtuste arvutamisel maha arvata muud mahtude muutused ja kapitalikasum (pärast kapitalikahjumi mahaarvamist) (vt 2.179 jj).

n) Põllumajandustoodang

Põllumajandustoodang = (6q, loomatoit) + (7q) + (8q) + (9q) + (10q) + (12q)

2.076. Vastavalt toodangu mõistele ning üksusesisese tarbimise (vt 2.049 jj), põllumajandustoodete töötlemise (vt 2.059 ja 2.060) ja oma lõpptarbimise (vt 2.061, 2.062, 2.063) kirjendamise reeglitele võib põllumajandustoodangu esitada järgmiselt:

Vahendid | Kasutamine | Põllumajandustööstuse põllumajandustoodang |

Brutotoodang – Kaod = Kasutuskõlblik toodang | Müük (kokku, v.a põllumajandusettevõtete vaheline loomakaubandus) | X |

Varude muutus (tootjatel) | X |

Oma tarbeks toodetud kapitalikaubad (korduvalt saaki andvad istandikud, tulundusloomad) | X |

Oma lõpptarbimine (põllumajandustooted) | X |

Tootjate poolne töötlemine (põllumajandustooted, lahutatavad tegevused) | X |

Üksusesisene tarbimine: — sama tegevuse raames: (seemned, piim kariloomade toiduks, veiniviinamarjad, oliivid oliiviõli jaoks, inkubeeritavad munad) | |

— muu tegevuse raames:taimekasvatussaadused loomatoiduks (teraviljad, õliseemned, turustuskõlblikud või -kõlbmatud söödakultuurid jne) | X |

taimekasvatuses kasutatavad loomsed kõrvalsaadused (läga, sõnnik) | |

2.077. Võrreldes varasema "lõpptoodangu" mõistega, millel PAP põhines, hõlmab uus põllumajandustoodangu mõõtmise kord põllumajanduslike üksuste vahelist põllumajanduslike kaupade ja teenustega kauplemist ning söödatoodete (turustuskõlblike või -kõlbmatute) üksusesisest tarbimist.

3. Lahutamatute mittepõllumajanduslike kõrvaltegevuste toodang

2.078. Eristatakse kahte liiki "lahutamatud mittepõllumajanduslikke kõrvaltegevusi" (vt 1.29):

- "põllumajandustoodete töötlemine": see rühm hõlmab tegevusi, mis on muu põllumajandusliku tegevuse jätkuks ning milles kasutatakse põllumajandustooteid. Sellesse rühma kuuluv tüüpiline tegevus on põllumajandustoodete töötlemine,

- "muud lahutamatud mittepõllumajanduslikud kõrvaltegevused": see rühm hõlmab tegevusi, milles kasutatakse põllumajandusettevõtet ja selle põllumajanduslikke tootmisvahendeid. Võrreldes esimese rühmaga on see vähem ühtne.

2.079. Üldjuhul hõlmavad need tegevused mitmesuguseid tooteid (kaupu ja teenuseid), mille koguseid ei ole võimalik kokku arvutada.

2.080. Nende tegevuste toodang on mõeldud müügiks, bartertehinguteks, loonustasuks, oma lõpptarbimiseks (vt 2.062) või varudesse suunamiseks.

4. Põllumajandustööstuse toodang

2.081. Vastavalt põllumajandustööstuse toodangu määratlusele (vt 1.16) on põllumajandustööstuse toodang põllumajandustoodangu (vt 2.076–2.077) ja lahutamatute mittepõllumajanduslike kõrvaltegevuste toodangu (vt 2.078–2.080) summa.

5. Toodangu väärtuse hindamine

2.082. Toodangu väärtus määratakse baashinna alusel. Baashind on hind, mille ostjad maksavad tootjatele toodanguna väljastatud kauba või teenuse ühiku eest, millest arvatakse maha kõik kõnealuse ühiku tootmise või müügiga seotud maksud (st toodetelt makstavad maksud), ja millele lisatakse kõik kõnealuse ühiku tootmise või müügiga seotud toetused (st toodetele makstavad toetused). Baashind ei sisalda tootja poolt eraldi sissenõutavaid transpordikulusid. Siiski sisaldab see tootja poolt samal arvel esitatavaid transpordimarginaale, isegi juhul kui need esitatakse arvel eraldi kirjena (vt ESA 95, 3.48).

2.083. Toodangu osade, näiteks müügi, loonustasu, varude juurdekasve ja üksuse sees tarbitud toodete väärtus määratakse baashinna alusel. Ka oma lõpptarbimiseks mõeldud toodangu (st oma tarbeks toodetud kapitalikaubad ja oma lõpptarbimine) väärtus tuleb määrata turul müüdavate sarnaste toodete baashinna alusel. Lõpetamata toodangu ja selle juurdekasvu väärtust hinnatakse võrdeliselt lõpptoodangu parajasti kehtiva baashinnaga. Kui seda on vaja eelhinnata, võetakse arvutuse aluseks tegelikud kulutused pluss oodatavale tegevuse ülejäägile või segatulule vastav summa.

2.084. "Netokirjendamissüsteemi" (vt 3.033 ja 3.035) abil PAPd koostades ei võeta baashinna kindlaksmääramisel arvesse tootja poolt sissenõutavat käibemaksu.

2.085. Tootja poolt selliselt arvutatud hind on SNA 93s määratletud käibemaksuvaba tootjahind (st hind põllumajandusettevõttest tarnimisel). Baashinna võib arvutada tootjahinna alusel, lisades toodetega seotud subsiidiumid ja lahutades maksud (v.a käibemaks). Kui toodetega seotud maksu või subsiidiumi ei ole võimalik konkreetsele tootele üheselt omistada ning seetõttu on baashinda raske arvutada, võib toodangu välja arvutada otse baashinna alusel. Sel juhul saadakse tulemus otse tootjahinnast (v.a sissenõutud käibemaks), millest lahutatakse toodetega seotud maksud (v.a käibemaks) ja liidetakse seejärel toodetega seotud subsiidiumid.

2.086. Et määrata toodangu väärtust baashinna alusel, on vaja teha vahet ühelt poolt toodetega seotud maksudel (v.a käibemaks) ja subsiidiumidel (vt 3.027 ja 3.053) ning teiselt poolt muudel tootmisega seotud maksudel ja subsiidiumidel (vt 3.044 ja 3.058). Toodetega seotud makse ja subsiidiume ei kirjendata tööstusharu tulutekkekontole (sellele kontole kantakse üksnes muud tootmisega seotud maksud ja subsiidiumid, vt 3.055).

2.087. Tootjate poolt toodetud konkreetse ühiku hind ei ole alati sama; muu hulgas võib see erineda kättetoimetamise viisist tulenevalt. Näiteks tootja poolt otse eksporditavate kaupade struktuur võib kvaliteedi osas erineda nende struktuurist omamaiseks tarbimiseks müümisel või riigisisesel müümisel või riigisisesel teistele põllumajanduslikele üksustele müümisel. Sellest tulenevalt oleks neil kaupadel erinev hind. Tuleb märkida, et kui tootmisüksus oma toodangu otse ekspordib, tuleb PAPs arvesse võtta ekspordi puhul saadavaid või makstavaid kursikompensatsioone.

2.088. Neid väärtuse hindamise üldpõhimõtteid tuleb teatavate toodete, näiteks hooajatoodete ja veini puhul, kohaldada teatavate erisustega. Neid erisusi selgitatakse varude muutuse hindamist käsitlevas osas (vt 2.185–2.200).

C. VAHETARBIMINE

(vt ESA 95, 3.69–3.73)

1. Mõiste

2.089. Vahetarbimine kajastab kõikide tootmisprotsessis sisendina kasutatud kaupade ja teenuste väärtus, välja arvatud põhivara, mille tarbimine kirjendatakse põhikapitali kulumina. Asjaomased tooted ja teenused tootmisprotsessis kas muundatakse või kasutatakse ära (vt ESA 95, 3.69). Erinevate sisendiliikide klassifikatsioonis kajastab vahetarbimine põllumajanduse sisenditest tulenevaid vastastikuseid seoseid teiste majandusharudega. Vahetarbimist kasutatakse ka tootmistegurite intensiivsuse (st kahe tootmisteguri, näiteks vahetarbimise ja tööjõusisendi suhte) arvutamiseks.

2.090. Vahetarbimise alla ei kuulu uus või olemasolev omandatud põhivara, mis on rahvamajanduses toodetud või imporditud; see kirjendatakse kapitali kogumahutusena põhivarasse (vt 2.109 c–f). See hõlmab mittepõllumajandusliku põhivara objekte, näiteks ehitisi või muid rajatisi, masinaid ja seadmeid ning põllumajanduslikku põhivara, näiteks istandikke ja tulundusloomi. Mittetoodetud vara, näiteks maa soetamine e