ET Euroopa Liidu Teataja L 170/1

KOMISJONI MÄÄRUS (EÜ) nr 718/2007,

12. juuni 2007,

millega rakendatakse nõukogu määrust (EÜ) nr 1085/2006, millega luuakse ühinemiseelse abi rahastamisvahend

SISUKORD

I osa Üldsätted

I jaotis Abi andmise põhimõtted ja üldraamistik

I peatükk Sisu ja põhimõtted

II peatükk Rakendamise üldraamistik

II jaotis Üldised rakenduseeskirjad

I peatükk Põhimõtted

II peatükk Haldus- ja kontrollisüsteemid

1. jagu Detsentraliseeritud haldus

2. jagu Muud haldusvormid

III peatükk Euroopa Ühenduse rahaline toetus

IV peatükk Finantsjuhtimine

1. jagu Eelarvelised kulukohustused

2. jagu Detsentraliseeritud haldust käsitlevad eeskirjad

3. jagu Tsentraliseeritud ja rahvusvaheliste organisatsioonidega ühiselt toimuvat haldust käsitlevad eeskirjad

V peatükk Hindamine ja järelevalve

VI peatükk Avalikustamine, nähtavus

II osa Erisätted

I jaotis Üleminekuabi ja institutsioonide väljaarendamise rahastamisvahend

I peatükk Abi objekt ja abikõlblikkus

II peatükk Programmide koostamine

III peatükk Rakendamine

1. jagu Rakendusraamistik ja põhimõtted

2. jagu Finantsjuhtimine

3. jagu Hindamine ja järelevalve

II jaotis Piiriülese koostöö rahastamisvahend

I peatükk Abi objekt ja abikõlblikkus

II peatükk Programmide koostamine

1. jagu Programmid

2. jagu Tegevus

III peatükk Rakendamine

1. jagu Üldsätted

2. jagu Abisaajate riikide ja liikmesriikide vahelised piiriülesed programmid

3. jagu Abisaajate riikide vahelised piiriülesed programmid

III jaotis Regionaalarengu rahastamisvahend ja inimressursside arendamise rahastamisvahend

I peatükk Abi objekt ja abikõlblikkus

1. jagu Regionaalarengu rahastamisvahend

2. jagu Inimressursside arendamise rahastamisvahend

II peatükk Programmide koostamine

III peatükk Rakendamine

1. jagu Üldeeskirjad

2. jagu Finantsjuhtimine

3. jagu Hindamine ja järelevalve

IV jaotis Maaelu arendamise rahastamisvahend

I peatükk Abi objekt ja abikõlblikkus

1. jagu Abi objekt

2. jagu Abikõlblikkuse ja abi osatähtsuse üldnõuded

3. jagu Abikõlblikkus ja abi andmise erinõuded 1. prioriteetse suuna puhul

4. jagu Abikõlblikkus ja abi andmise erinõuded 2. prioriteetse suuna puhul

5. jagu Abikõlblikkus ja abi andmise erinõuded 3. prioriteetse suuna puhul

6. jagu Tehniline abi

II peatükk Programmide koostamine

III peatükk Rakendamine

1. jagu Põhimõtted ja finantsjuhtimine

2. jagu Hindamine ja järelevalve

III osa Lõppsätted

Lisa Akrediteerimise Kriteeriumid

EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,

võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,

võttes arvesse nõukogu 17. juuli 2006. aasta määrust (EÜ) nr 1085/2006, millega luuakse ühinemiseelse abi rahastamisvahend, (1) eriti selle artikli 3 lõiget 3,

ning arvestades järgmist:

(1) Määruse (EÜ) nr 1085/2006 (edaspidi „IPA määrus”) eesmärk on anda abisaajatele riikidele ühinemiseelset abi ja toetada neid kõnealuse määruse II lisa loetelust I lisa loetelusse liikumisel ja seejärel Euroopa Liidu liikmeks saamisel.

(2) Arvestades, et ajavahemikul 2007–2013 on IPA määrus ainuke ühinemiseelne rahastamisvahend, tuleks kõnealuse määruse alusel programmide koostamise ja abi osutamise eeskirju ühtlustada ja koondada need ühte rakendusmäärusesse, mis hõlmab kõiki viit IPA määrusega kehtestatud rahastamisvahendit (edaspidi „IPA rahastamisvahendid”).

(3) Ühtsuse, kooskõlastatuse ja tõhususe tagamiseks, eelkõige seoses komisjoni tegevuskavaga ühtse sisekontrolli raamistiku loomiseks, on IPA määruse alusel antava abi rakendamiseks vaja kõigi viie IPA rahastamisvahendi jaoks ühiseid eeskirju. Sellele vaatamata tuleks arvesse võtta ka kõigi IPA rahastamisvahendite erijooni.

(4) Arvesse tuleks võtta ka abisaajate riikide sotsiaalmajandusliku, kultuurilise ja poliitilise tausta erinevusi, kuna sellised erinevused tingivad vajaduse eraldi lähenemisviisi ja erineva toetuse järele, sõltuvalt riigi staatusest kandidaatriigi või potentsiaalse kandidaatriigina, tema poliitilisest ja majanduslikust taustast, vajadustest ning suutlikkusest abi vastu võtta ja seda hallata.

(5) IPA määruse alusel antav abi peaks olema kooskõlas ühenduse välisabi poliitika ja välisabi valdkonnas võetavate meetmetega.

(6) Abi peaks jääma IPA määruse artiklis 2 määratletud reguleerimisalasse. See peaks olema suunatud erinevatesse institutsioonide väljaarendamise meetmetesse kõigis abisaajates riikides. Kõnealune abi peaks tugevdama demokraatlikke institutsioone ja õigusriiki, aitama kaasa avaliku halduse reformile, majandusreformide elluviimisele ning inimõiguste ja vähemuste õiguste austamisele, soodustama meeste ja naiste võrdõiguslikkust ja mittediskrimineerimist, edendama tsiviilõiguste ja kodanikuühiskonna arengut, toetama süvendatud regionaalkoostööd ning lepitamist ja ülesehitustööd ning aitama kaasa säästvale arengule ja vaesuse vähendamisele ning keskkonnakaitse kõrgele tasemele asjaomastes riikides.

(7) Kandidaatriikidele antav abi peaks keskenduma ka kogu ühenduse õigustiku ülevõtmisele ja rakendamisele ning ühinemiskriteeriumide täitmisele. Samuti peaks see aitama kandidaatriikidel valmistuda ette pärast ühinemist nende kasutuses olevate Euroopa Regionaalarengu Fondi, Ühtekuuluvusfondi, Euroopa Sotsiaalfondi ja Maaelu Arengu Fondi programmide koostamiseks, haldamiseks ja rakendamiseks.

(8) Potentsiaalsetele kandidaatriikidele antav abi peaks edendama õigusaktide teatavas ulatuses ühenduse õigustikuga vastavusseviimist ja lähenemist ühinemiskriteeriumide täitmisele ning tegevust, mis sarnaneb kandidaatriikide puhul IPA regionaalarengu, inimressursside arendamise ja maaelu arendamise rahastamisvahendist toetatava tegevusega.

(9) Abi järjepidevuse, vastastikuse täiendavuse ja kontsentreerituse tagamiseks tuleks IPA määruse artiklis 6 sätestatud mitmeaastase kavandamise tasandil tagada erinevate IPA rahastamisvahendite raames rakendatud meetmete ühtsus ja kooskõlastatus antud riigis.

(10) Komisjon ja abisaajad riigid peaksid sõlmima raamlepingud, et sätestada oma käesoleva määruse alusel toimuva koostöö põhimõtted.

(11) Tuleb selgitada, milliseid nõukogu 25. juuni 2002. aasta määruses (EÜ, Euratom) nr 1605/2002, mis käsitleb Euroopa ühenduste üldeelarve suhtes kohaldatavat finantsmäärust, (2) kehtestatud haldusmeetodeid iga IPA määruses sätestatud rahastamisvahendi puhul kohaldatakse.

(12) Kuna IPA määrusega nähakse ette ühinemiseelse protsessiga seoses antav abi, tuleks selle rakendamisel vahendeid võimaluse korral hallata eelkõige detsentraliseeritult, et suureneks abisaajate riikide osalemine abi haldamises. Siiski peaks vajaduse korral olema võimalik abi hallata ka tsentraliseeritult, ühiselt rahvusvaheliste organisatsioonidega või koostöös liikmesriikidega.

(13) Detsentraliseeritud haldamise korral tuleb selgitada komisjoni ja abisaajate riikide vastavad rollid ja neile esitatavad nõuded. Abisaajaid riike käsitlevad sätted peaksid sisalduma raamlepingutes, valdkondlikes lepingutes või rahastamislepingutes.

(14) IPA määruse kohaste vahendite finantsjuhtimise üksikasjalikud eeskirjad tuleb sätestada vastavalt sellele, millist haldusmeetodit abi rakendamisel kohaldatakse. Sellega seonduvad abisaajate riikide kohustused tuleks sätestada raamlepingutes, valdkondlikes lepingutes või rahastamislepingutes.

(15) Lisaks IPA määruse üldisele hindamisele, mis on ette nähtud kõnealuse määruse artiklis 22, tuleb määruse alusel antava abi üle korrapäraselt järelevalvet teostada ja seda hinnata. Eelkõige peavad programme hindama spetsiaalsed järelevalvekomiteed ning IPA määruse alusel antava abi üldist rakendamist tuleb korrapäraselt kontrollida.

(16) Ühinemiseelse abi programmid ja nende mõju abisaajate riikide kodanikele peavad olema nähtavad, et tagada avalikkuse teadlikkus ELi tegevusest ja anda kõigis abisaajates riikides asjaomastest meetmetest ühtne ettekujutus kooskõlas komisjoni tegevuskavaga Euroopast teavitamise parandamiseks, komisjoni valge raamatuga Euroopa teabevahetuspoliitika kohta ja ajavahemiku 2005–2009 laienemise raames toimuva teavitamise strateegiaga.

(17) Kuna IPA määrust kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2007, peaks komisjoni kõnealuse määruse rakenduseeskirjasid kohaldama samuti alates 1. jaanuarist 2007.

(18) Käesoleva määrusega kehtestatud sätted on kooskõlas ühinemiseelse abi komitee arvamusega,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:

I OSA

ÜLDSÄTTED

I JAOTIS

ABI ANDMISE PÕHIMÕTTED JA ÜLDRAAMISTIK

I PEATÜKK

Sisu ja põhimõtted

Artikkel 1

Sisu

Käesoleva määrusega sätestatakse rakenduseeskirjad, millega reguleeritakse nõukogu määrusega (EÜ) nr 1085/2006 („IPA määrus”) kehtestatud ühenduse ühinemiseelse abi andmist.

Artikkel 2

Mõisted

Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid:

1. „abisaaja riik” – kõik IPA määruse I või II lisas loetletud riigid;

2. „laienemispakett” – dokumendid, mille komisjon esitab igal aastal nõukogule ja Euroopa Parlamendile ning mille strateegiline ja poliitiline osa koosneb riikide kehtestatud korrapärastest aruannetest ja komisjoni strateegiadokumendist ning kui see on asjakohane, siis ühinemispartnerluste ja Euroopa partnerluste parandustest. Paketti kuulub ka mitmeaastane suunav finantsraamistik;

3. „raamleping” – komisjoni ja abisaaja riigi vahel sõlmitud leping, mida kohaldatakse kõigi IPA rahastamisvahendite suhtes ning milles on sätestatud abisaaja riigi ja komisjoni käesoleva määruse alusel toimuva koostöö põhimõtted;

4. „valdkondlik leping” – vajadusel komisjoni ja abisaaja riigi vahel sõlmitud kindla IPA rahastamisvahendiga seotud leping, milles kehtestatakse asjaomased järgitavad sätted, mis ei sisaldu asjaomast riiki käsitlevas raamlepingus ega rahastamislepingutes;

5. „rahastamisleping” – ühe- või mitmeaastane leping, mis sõlmitakse komisjoni ja abisaaja riigi vahel pärast komisjoni rahastamisotsust, millega käesoleva määruse reguleerimisalasse jäävale programmile või tegevusele antav ühenduse rahaline toetus heaks kiidetakse;

6. „eeskirjade eiramine” – kohaldatavate eeskirjade või lepingute ettevõtja tegevusest või tegevusetusest tingitud rikkumine, mis põhjendamatu kuluartikli kandmise tõttu üldeelarvesse kahjustas või oleks võinud kahjustada Euroopa Liidu üldeelarvet;

7. „eelarveaasta” – ajavahemik 1. jaanuarist kuni 31. detsembrini;

8. „lõplik abisaaja” – avalik-õiguslik või eraõiguslik asutus või ettevõte, kes vastutab tegevuse algatamise või selle algatamise ja rakendamise eest. Abikavade kontekstis on lõplikud abisaajad avalik-õiguslikud või eraõiguslikud ettevõtted, kes viivad ellu üksikprojekti ja saavad riigiabi;

9. „ühenduse toetus” – see osa abikõlblikest kuludest, mida rahastab ühendus;

10. „eurokonto” – riikliku fondi poolt abisaaja riigi nimel ja vastutusel rahaasutuses avatud intressi teeniv pangakonto, millele komisjon teeb makseid;

11. „avaliku sektori kulutused” – tegevuse rahastamiseks eraldatud avaliku sektori toetus, mida rahastatakse Euroopa Ühenduse või abisaaja riigi ametiasutuste eelarvest, ja tegevuse rahastamiseks eraldatud toetus, mida rahastatakse avalik-õiguslike organite või ühest või mitmest piirkondlikust või kohalikust ametiasutusest või avalik-õiguslikust organist koosneva ühenduse eelarvest;

12. „kogukulud” – avaliku sektori kulutused ja tegevuse rahastamiseks antud erasektori panus.

Artikkel 3

Abi andmise põhimõtted

Komisjon tagab, et IPA määruse alusel antava abi suhtes kehtivad järgmised põhimõtted:

— abi andmisel järgitakse ühtsuse, vastastikuse täiendavuse, kooskõlastatuse, partnerluse ja kontsentreerituse põhimõtteid;

— abi on kooskõlas ELi poliitikaga ja toetab õigusaktide vastavusseviimist ühenduse õigustikuga;

— abi vastab nõukogu määruses (EÜ, Euratom) nr 1605/2002 sätestatud eelarvepõhimõtetele;

— abi vastab laienemisprotsessi käigus kindlaksmääratud vajadustele ning abisaaja riigi suutlikkusele abi vastu võtta. Abi andmisel võetakse arvesse ka saadud kogemusi;

— abisaajatel riikidel soovitatakse tungivalt programmide koostamises ja abi rakendamises osaleda ning tagatakse ELi sekkumise piisav nähtavus;

— tegevus on nõuetekohaselt ettevalmistatud ning selgete ja kontrollitavate eesmärkidega, mis tuleb saavutada ettenähtud perioodi jooksul;

— abi rakendamise eri etappidel välditakse diskrimineerimist soo, rassilise või etnilise päritolu, usutunnistuse või veendumuste, puude, vanuse või seksuaalse sättumuse tõttu;

— ühinemiseelse abi eesmärkide taotlemine toimub säästva arengu ning ühenduse poolt eesmärgiks seatud keskkonna kaitsmise ja selle kvaliteedi parandamise raamistikus.

Artikkel 4

Abi andmise prioriteedid

Asjaomasele abisaajale riigile antav abi põhineb prioriteetidel, mis on seatud järgmistes võimalikes dokumentides:

— Euroopa partnerlus,

— ühinemispartnerlus,

— ühenduse õigustiku ülevõtmise riiklik programm,

— komisjoni iga-aastases laienemispaketis sisalduvad aruanded ja strateegiadokument,

— stabiliseerimis- ja assotsiatsioonileping,

— läbirääkimiste raamistik.

Kui riiklikud strateegiad on ühinemiseelsete eesmärkide ja IPA määruses sätestatud reguleerimisalaga kooskõlas, võetakse arvesse nendes seatud prioriteete.

II PEATÜKK

Rakendamise üldraamistik

Artikkel 5

Mitmeaastased suunavad kavandamisdokumendid

1. Mitmeaastase suunava kavandamisdokumendiga tagatakse IPA rahastamisvahendite vajalik ühtsus ja vastastikune täiendavus abisaajas riigis. Eelkõige kajastab see dokument artiklis 9 kehtestatud põhimõtteid.

2. Kooskõlas IPA määruse artikli 20 lõikega 3 püüab komisjon nimetatud määruse artikli 6 lõike 1 kontekstis anda asjaomastele sidusrühmadele, sealhulgas liikmesriikidele, kõnealuse dokumendi kohta oma märkuste esitamiseks piisavalt aega.

3. Iga asjaomase riigi puhul hõlmavad mitmeaastased suunavad kavandamisdokumendid:

a) üldist tausta, sealhulgas abisaaja riigiga ja abisaaja riigi siseselt peetud konsultatsiooniprotsessi lühikirjeldust;

b) kirjeldust Euroopa Liidu koostöö eesmärkidest kõnealuses riigis;

c) üldhinnangut probleemide, vajaduste ja abi prioriteetide suhtelise tähtsuse kohta;

d) ülevaadet Euroopa Liidu eelnevast ja toimuvast koostööst, sealhulgas vajaduste, abi vastuvõtmise suutlikkuse ja saadud kogemuste analüüsi, ning teiste rahastajate asjaomasest tegevusest, kui teave selle kohta on kättesaadav;

e) iga rahastamisvahendi puhul kirjeldust sellest, kuidas punktis c nimetatud üldhinnang kajastub strateegilistes valikutes, ning kõnealuses riigis abi saamiseks valitud peamiste valdkondade ja oodatavate tulemuste kirjeldust;

f) soovituslikke rahaeraldisi iga IPA rahastamisvahendi peamiste sekkumisvaldkondade jaoks.

4. Piirkondlikke ja horisontaalprogramme võib käsitleda eraldi spetsiaalsetes mitmeaastastes suunavates kavandamisdokumentides, mis hõlmavad mitut abisaajat.

Artikkel 6

Ühe- või mitmeaastased programmid

1. Mitmeaastaseid suunavaid kavandamisdokumente rakendatakse mitmeaastaste või, olenevalt rahastamisvahendist, üheaastaste programmide kaudu vastavalt IPA määruse artiklis 7 sätestatule.

2. Ühe- või mitmeaastased programmid koosnevad abisaaja riigi esitatud või piirkondlike ja horisontaalprogrammide puhul komisjoni koostatud dokumentidest, mille komisjon on vastu võtnud. Programmides esitatakse ühtsed prioriteetsed suunad, kõik asjaomased meetmed või tegevus ja rahalise toetuse kirjeldus, mis on vajalikud mitmeaastastes suunavates kavandamisdokumentides määratletud strateegiate rakendamiseks.

Programmid jaotatakse prioriteetsete suundade vahel, millest igaühe puhul on määratletud üldeesmärk ja mida olenevalt asjaomasest IPA rahastamisvahendist rakendatakse meetmete kaudu, mis võivad olla jagatud erineva tegevuse vahel, või otse tegevuse kaudu.

Tegevus koosneb komisjoni rakendatud või ühe või mitme lõpliku abisaaja algatatud või algatatud ja rakendatud projektist või projektide rühmast, mille kaudu on võimalik saavutada sellega seotud meetme ja/või prioriteetse suuna eesmärke.

3. Vastavalt IPA määruse artiklile 20 konsulteeritakse programmide koostamise protsessi käigus asjaomaste sidusrühmade, sealhulgas liikmesriikidega, kooskõlas II osas sätestatuga. Komisjon ja/või abisaaja riik püüab anda huvitatud isikutele piisavalt aega oma märkuste esitamiseks selles kontekstis.

Artikkel 7

Raamlepingud ja valdkondlikud lepingud

1. Komisjon ja abisaaja riik sõlmivad raamlepingu, et sätestada ja leppida kokku ühenduselt abisaajale riigile antava rahalise abiga seotud koostöö eeskirjad. Vajadusel võib raamlepingut täiendada valdkondliku lepingu või valdkondlike lepingutega, mis hõlmavad konkreetset rahastamisvahendit käsitlevaid sätteid.

2. IPA määruse alusel saab abisaajale riigile abi anda üksnes pärast lõikes 1 nimetatud raamlepingu sõlmimist ja jõustumist.

Kui abisaaja riigiga on sõlmitud valdkondlik leping, saab talle IPA määruse alusel valdkondlikus lepingus käsitletud IPA rahastamisvahendist abi anda üksnes pärast raamlepingu ja valdkondliku lepingu jõustumist.

Erandina esimesest lõikest, kui raamlepingut ei ole sõlmitud või kui nõukogu määruse (EMÜ) nr 3906/89, (3) (EÜ) nr 1267/1999, (4) (EÜ) nr 1268/1999, (5) (EÜ) nr 2500/2001 (6) või (EÜ) nr 2666/2000 (7) alusel sõlmitud kehtivas raamlepingus ei ole sätestatud lõikes 3 loetletud miinimumsätteid, kehtestatakse need miinimumsätted rahastamislepingutes.

3. Eelkõige kehtestatakse raamlepingus sätted, mis on seotud järgmisega:

a) ühenduse finantsabi käsitlevad üldeeskirjad;

b) haldamiseks vajalike ning artiklites 21, 32 ja 33 nimetatud struktuuride ja ametiasutuste ning muude asjakohaste eriorganite loomine;

c) eespool nimetatud struktuuride, ametiasutuste ja organite ühised vastutusalad vastavalt artiklites 22–26, 28 ja 29 sätestatud põhimõtetele;

d) kontrollinõuded ja tingimused seoses: i) riikliku eelarvevahendite käsutaja akrediteerimise ja akrediteeringu järelevalvega pädeva akrediteeriva ametniku poolt vastavalt artiklites 11, 12 ja 15 sätestatud põhimõtetele; ii) tegevstruktuuri akrediteerimise ja akrediteeringu järelevalvega siseriikliku eelarvevahendite käsutaja poolt vastavalt artiklites 11, 13 ja 16 sätestatud põhimõtetele; iii) komisjonipoolse haldusvolituste andmisega vastavalt artiklites 11, 14 ja 17 sätestatud põhimõtetele;

e) riikliku eelarvevahendite käsutaja iga-aastase kinnitava avalduse kehtestamine vastavalt artiklis 27 sätestatule;

f) hankelepingute sõlmimise eeskirjad vastavalt määrusele (EÜ, Euratom) nr 1605/2002 ja komisjoni määrusele (EÜ, Euratom) nr 2342/2002, (8) millega kehtestatakse määruse (EÜ, Euratom) nr 1605/2002 üksikasjalikud rakenduseeskirjad;

g) programmide lõpetamine vastavalt artiklites 47 ja 56 sätestatule;

h) artikli 2 kohase eeskirjade eiramise, pettuse ning aktiivse ja passiivse korruptsiooni mõisted kooskõlas ühenduse õigusaktides esitatud määratlustega; abisaaja riigi kohustus võtta tarvitusele asjakohased ennetusabinõud aktiivse ja passiivse korruptsiooni vastu, pettusevastased meetmed ja parandusmeetmed; vahendite tagasinõudmine eeskirjade eiramise või pettuse korral;

i) maksete tagasinõudmine ning finantskorrektsioonid ja -kohandused vastavalt artiklitele 49 ja 50;

j) komisjoni ja Euroopa Kontrollikoja teostatava järelevalve, kontrolli ja auditeerimise eeskirjad;

k) maksude, tollimaksude ja muud maksustamisega seotud eeskirjad;

l) teavitamise ja avalikustamisnõuded.

4. Vajadusel võib sõlmida konkreetse IPA rahastamisvahendiga seotud ja raamlepingut täiendava valdkondliku lepingu. Ilma et see piiraks raamlepingus ettenähtud korda, hõlmab kõnealune leping asjaomase rahastamisvahendi haldamist, hindamist ja kontrolli käsitlevaid üksikasjalikke erisätteid.

5. Raamlepingut kohaldatakse kõigi artiklis 8 sätestatud rahastamislepingute suhtes abisaajas riigis.

Kui sõlmitud on asjaomase rahastamisvahendiga seotud valdkondlik leping, kohaldatakse seda kõigi asjaomase rahastamisvahendi raames sõlmitud rahastamislepingute suhtes.

Artikkel 8

Rahastamisotsused ja -lepingud

1. Komisjoni otsused ühe- või mitmeaastaste programmide vastuvõtmiseks vastavad nõuetele, mis peavad olema täidetud selleks, et neid saaks käsitleda määruse (EÜ, Euratom) nr 1605/2002 artikli 75 lõikele 2 vastavate rahastamisotsustena.

2. Kui see on rahastamisotsuse kohaselt nõutav, sõlmivad komisjon ja asjaomane abisaaja riik rahastamislepingu. Kooskõlas artikliga 39 võib sõlmida ühe- või mitmeaastaseid rahastamislepinguid.

3. Iga programm on rahastamislepingu lahutamatu osa.

4. Rahastamislepingutes kehtestatakse:

a) sätted, millega abisaaja riik võtab ühenduse abi vastu ning nõustub nimetatud abi väljamaksmise eeskirjade ja korraga;

b) abi haldamise tingimused, sealhulgas asjaomased meetodid ja vastutusalad ühe- või mitmeaastase programmi ja/või tegevuse rakendamisel;

c) abisaaja riigi tegevuskava koostamise ja korrapärase ajakohastamisega seotud sätted; tegevuskavas esitatakse soovituslikud võrdlusalused ja tähtajad artiklites 14 ja 18 osutatud komisjonipoolse eelkontrollita detsentraliseerimise saavutamiseks.

II JAOTIS

ÜLDISED RAKENDUSEESKIRJAD

I PEATÜKK

Põhimõtted

Artikkel 9

Abi rakendamise ühtsus

1. IPA määruse alusel antav abi on nii kavandamise kui ka programmide koostamise tasandil IPA rahastamisvahendite raames ja nende vaheliselt ühtne ja kooskõlastatud.

2. Välditakse erinevate rahastamisvahenditega hõlmatud meetmete kattumist ja ühtegi kulu ei rahastata rohkem kui ühe tegevuse alusel.

Artikkel 10

Abi rakendamise üldpõhimõtted

1. Kui lõigetes 2–4 ei ole sätestatud teisiti, rakendatakse IPA määruse alusel antavat abi detsentraliseeritult – see tähendab, et komisjon annab teatava tegevuse haldamise üle abisaajale riigile, säilitades samal ajal lõpliku vastutuse üldeelarve täitmise eest kooskõlas määruse (EÜ, Euratom) nr 1605/2002 artikliga 53c ja EÜ asutamislepingute asjaomaste sätetega.

IPA määruse alusel abi andmisel hõlmab detsentraliseeritud haldus vähemalt pakkumismenetlust, lepingute sõlmimist ja väljamakseid.

Detsentraliseeritud halduse korral rakendatakse tegevust vastavalt määruse (EÜ, Euratom) nr 1605/2002 artiklile 53c.

2. Määruse (EÜ, Euratom) nr 1605/2002 artiklis 53a määratletud tsentraliseeritud haldust võib kasutada üleminekuabi ja institutsioonide väljaarendamise rahastamisvahendi raames, eelkõige piirkondlike ja horisontaalprogrammide puhul, ning piiriülese koostöö rahastamisvahendi raames. Samuti võib seda kasutada tehnilise abi andmisel ükskõik millisest IPA rahastamisvahendist.

Tsentraliseeritud halduse korral rakendatakse meetmeid kooskõlas määruse (EÜ, Euratom) nr 1605/2002 artikli 53 punktiga a ning artiklitega 53a ja 54–57.

3. Määruse (EÜ, Euratom) nr 1605/2002 artiklis 53d määratletud rahvusvaheliste organisatsioonidega ühiselt toimuvat haldust võib kasutada üleminekuabi ja institutsioonide väljaarendamise rahastamisvahendi raames, eelkõige piirkondlike ja horisontaalprogrammide puhul rahvusvahelisi organisatsioone hõlmavates programmides.

Rahvusvaheliste organisatsioonidega ühiselt toimuva halduse korral rakendatakse tegevust kooskõlas määruse (EÜ, Euratom) nr 1605/2002 artikli 53 punktiga c ja artikliga 53d.

4. Määruse (EÜ, Euratom) nr 1605/2002 artiklis 53b määratletud haldust koostöös liikmesriikidega võib kasutada piiriülese koostöö rahastamisvahendi raames liikmesriike hõlmavates programmides.

Liikmesriigiga koostöös toimuva halduse korral rakendatakse meetmeid kooskõlas määruse (EÜ, Euratom) nr 1605/2002 artikli 53 punktiga b, artikliga 53b ning teise osa II jaotisega.

II PEATÜKK

Haldus- ja kontrollisüsteemid

1. jagu

Detsentraliseeritud haldus

1. alajagu

Akrediteerimine ja haldusvolituste andmine

Artikkel 11

Üldnõuded

1. Enne kui komisjon otsustab anda abisaajale riigile rahastamisvahendi, programmi või meetmega seotud haldusvolitused, veendub ta, et asjaomane riik täidab määruse (EÜ, Euratom) nr 1605/2002 artikli 56 lõikes 2 nimetatud tingimusi, eelkõige tingimusi, mis seonduvad loodud haldus- ja kontrollisüsteemidega, ning et artiklites 12 ja 13 sätestatud akrediteeringud on kehtivad.

2. Selleks teostatakse abisaajas riigis loodud haldus- ja kontrollisüsteemide abil tõhusat kontrolli vähemalt lisas sätestatud valdkondades. Lisaks käesolevale määrusele kohaldatakse valdkondlikes lepingutes või rahastamislepingutes muude valdkondade kohta kehtestatud sätteid.

3. Kui seoses programmide halduse, rakendamise ja kontrollimisega on vastutus tegevuse eest antud konkreetsetele isikutele, peab abisaaja riik võimaldama nendel isikutel täita sellise vastutusega seotud kohustusi, seda ka juhul, kui nende isikute ja tegevuses osalevate organite vahel puudub hierarhiline seos. Eelkõige annab abisaaja riik kõnealustele isikutele volitused seada sisse nende ja asjaomaste organite vahelise ametliku töökorralduse kaudu järgneva:

a) asjakohane teabevahetussüsteem, sealhulgas volitused nõuda teavet ning õigus vajaduse korral tutvuda dokumentidega ning võtta ühendust töötajatega kohapeal;

b) täitmisele kuuluvad normid;

c) järgitavad menetlused.

4. Lisaks käesolevale määrusele kohaldatakse kõiki valdkondlikes lepingutes või rahastamislepingutes erinevate rahastamisvahendite kohta kehtestatud nõudeid.

Artikkel 12

Siseriikliku eelarvevahendite käsutaja ja riikliku fondi akrediteerimine

1. Artiklis 24 nimetatud pädev akrediteeriv ametnik vastutab artiklis 25 kirjeldatud siseriikliku eelarvevahendite käsutaja akrediteerimise eest nii riikliku fondi juhina vastavalt artikli 25 lõike 2 punktile a kui ka seoses tema ülesandega täita artikli 25 lõike 2 punktis b sätestatud kohustusi. Siseriikliku eelarvevahendite käsutaja akrediteerimine hõlmab artiklis 26 kirjeldatud riiklikku fondi.

2. Enne siseriikliku eelarvevahendite käsutaja akrediteerimist veendub pädev akrediteeriv ametnik, et artiklis 11 sätestatud kohaldatavad nõuded on täidetud, mida peab toetama ka oma tegevuses kõigist haldus- ja kontrollisüsteemides osalejatest sõltumatu välisaudiitori koostatud järeldusotsus. Audiitori järeldusotsus tugineb rahvusvaheliselt tunnustatud auditistandardite kohaselt läbiviidud kontrollile.

3. Pädev akrediteeriv ametnik teavitab komisjoni siseriikliku eelarvevahendite käsutaja akrediteerimisest hiljemalt artikli 13 lõikes 3 nimetatud esimese tegevstruktuuri akrediteerimisest teatamise ajal. Pädev akrediteeriv ametnik esitab kõik asjaomased tõendavad andmed, mida komisjon nõuab.

4. Pädev akrediteeriv ametnik teavitab komisjoni viivitamatult kõigist siseriikliku eelarvevahendite käsutaja või riikliku fondiga seotud muudatustest. Kui muudatus mõjutab siseriiklikku eelarvevahendite käsutajat või riiklikku fondi seoses artiklis 11 sätestatud kohaldatavate nõuetega, saadab pädev akrediteeriv ametnik komisjonile hinnangu selle kohta, millist mõju avaldab selline muudatus akrediteeringu kehtivusele. Kui tegemist on olulise muudatusega, teavitab pädev akrediteeriv ametnik komisjoni ka oma otsusest akrediteeringu kohta.

Artikkel 13

Tegevstruktuuri akrediteerimine

1. Siseriiklik eelarvevahendite käsutaja vastutab artiklis 28 nimetatud tegevstruktuuride akrediteerimise eest.

2. Enne tegevstruktuuri akrediteerimist veendub siseriiklik eelarvevahendite käsutaja, et asjaomane tegevstruktuur täidab artiklis 11 sätestatud nõudeid. Seda peab toetama oma tegevuses kõigist haldus- ja kontrollisüsteemides osalejatest sõltumatu välisaudiitori koostatud järeldusotsus. Audiitori järeldusotsus tugineb rahvusvaheliselt tunnustatud auditistandardite kohaselt läbiviidud kontrollile.

3. Siseriiklik eelarvevahendite käsutaja teavitab komisjoni tegevstruktuuride akrediteerimisest ja esitab kogu asjaomase tõendava teabe, mida komisjon nõuab, sealhulgas haldus- ja kontrollisüsteemide kirjelduse.

Artikkel 14

Komisjonipoolne haldusvolituste andmine

1. Enne haldusvolituste andmist vaatab komisjon läbi artiklites 12 ja 13 nimetatud akrediteerimise ning kontrollib abisaaja riigi mis tahes asjaomaste organite või ametiasutuste menetlusi ja struktuure. Selleks võivad komisjoni talitused muu hulgas läbi viia kohapealseid kontrolle või teha need allhanke kaudu audiitorühingu ülesandeks.

2. Oma haldusvolituste andmise otsuses võib komisjon artiklis 11 nimetatud nõuete täitmise tagamiseks kehtestada lisatingimusi. Selleks et haldusvolituste andmine jääks jõusse, tuleb need lisatingimused täita komisjoni määratud kindla ajavahemiku jooksul.

3. Komisjoni haldusvolituste andmise otsuses sätestatakse võimalike eelkontrollide loetelu, mida komisjon teostab pakkumismenetluse, konkursikutsete algatamise ning lepingute sõlmimise ja toetuste andmise suhtes. See loetelu võib rahastamisvahendite või programmide kaupa erineda. Sõltuvalt rahastamisvahendist või programmist kohaldatakse eelkontrolli seni, kuni komisjon lubab kasutada artiklis 18 nimetatud eelkontrollita detsentraliseeritud haldust.

4. Komisjoni otsuses võib kehtestada sätted, mis käsitlevad haldusvolituste andmise peatamist või tühistamist teatavate organite või ametiasutuste puhul.

Artikkel 15

Siseriikliku eelarvevahendite käsutaja ja riikliku fondi akrediteeringu tühistamine või peatamine

1. Pärast seda, kui komisjon on andnud haldusvolitused, vastutab pädev akrediteeriv ametnik kõigi akrediteeringu kehtivuse säilimiseks vajalike nõuete jätkuva täitmise kontrolli eest ja teavitab komisjoni kõigist sellega seotud olulistest muudatustest.

2. Kui mõni artiklis 11 sätestatud kohaldatav nõue ei ole täidetud või kui seda enam ei täideta, tühistab või peatab pädev akrediteeriv ametnik siseriikliku eelarvevahendite käsutaja akrediteeringu ning teavitab komisjoni viivitamatult oma otsusest ja selle põhjustest. Enne akrediteeringu taastamist veendub pädev akrediteeriv ametnik, et kõik kõnealused nõuded oleksid uuesti täidetud. Seda peab toetama artikli 12 lõikes 2 täpsustatud audiitori järeldusotsus.

3. Kui pädev akrediteeriv ametnik tühistab või peatab siseriikliku eelarvevahendite käsutaja akrediteeringu, kohaldatakse käesoleva lõike sätteid.

Ajavahemiku jooksul, mil akrediteering ei kehti, ei kanna komisjon abisaajale riigile vahendeid üle.

Ajavahemiku jooksul, mil akrediteering ei kehti, blokeeritakse kõik eurokontod või asjaomaste rahastamisvahenditega seonduvad eurokontod ja ühtegi makset, mille riiklik fond on teinud blokeeritud eurokontolt, ei loeta ühendusepoolse rahastamise tingimustele vastavaks.

Ilma et see piiraks muid finantskorrektsioone, võib komisjon teha abisaaja riigi suhtes artiklis 49 sätestatud finantskorrektsioone seoses haldusvolituste andmise nõuete eelneva täitmata jätmisega.

Artikkel 16

Tegevstruktuuri akrediteeringu tühistamine või peatamine

1. Pärast seda, kui komisjon on andnud haldusvolitused, vastutab siseriiklik eelarvevahendite käsutaja kõigi akrediteeringu kehtivuse säilimiseks vajalike nõuete jätkuva täitmise kontrolli eest ning teavitab komisjoni ja pädevat akrediteerivat ametnikku kõigist sellega seotud olulistest muudatustest.

2. Kui mõni artiklis 11 sätestatud nõue ei ole täidetud või kui seda enam ei täideta, tühistab või peatab siseriiklik eelarvevahendite käsutaja asjaomase tegevstruktuuri akrediteeringu ning teavitab komisjoni ja pädevat akrediteerivat ametnikku viivitamatult oma otsusest ja selle põhjustest.

Enne asjaomase akrediteeringu taastamist veendub siseriiklik eelarvevahendite käsutaja, et kõik kõnealused nõuded oleksid uuesti täidetud. Seda peab toetama artikli 13 lõikes 2 nimetatud audiitori järeldusotsus.

3. Kui siseriiklik eelarvevahendite käsutaja tühistab või peatab tegevstruktuuri akrediteeringu, kohaldatakse käesoleva lõike sätteid.

Ajavahemiku jooksul, mil asjaomase tegevstruktuuri akrediteering on peatatud või tühistatud, ei kanna komisjon abisaajale riigile selle tegevstruktuuri rakendatavate programmide või tegevusega seotud vahendeid üle.

Ilma et see piiraks muid finantskorrektsioone, võib komisjon teha abisaaja riigi suhtes artiklis 49 sätestatud finantskorrektsioone seoses haldusvolituste andmise nõuete ja tingimuste eelneva täitmata jätmisega.

Uusi juriidilisi kohustusi, mille asjaomane tegevstruktuur on võtnud, ei loeta abikõlblikuks ajavahemiku jooksul, mil akrediteerimine ei kehti.

Siseriiklik eelarvevahendite käsutaja vastutab asjakohaste kaitsemeetmete võtmise eest seoses asjaomase tegevstruktuuri raames tehtud maksete või sõlmitud lepingutega.

Artikkel 17

Haldusvolituste andmise tühistamine või peatamine

1. Komisjon kontrollib artiklis 11 sätestatud nõuete täitmist.

2. Olenemata pädeva akrediteeriva ametniku otsusest säilitada, peatada või tühistada siseriikliku eelarvevahendite käsutaja akrediteering või siseriikliku eelarvevahendite käsutaja otsusest säilitada, peatada või tühistada tegevstruktuuri akrediteering, võib komisjon haldusvolituste andmise tühistada või peatada igal ajal, eelkõige juhul, kui mõni artiklis 11 nimetatud nõue ei ole täidetud või kui seda enam ei täideta.

3. Kui komisjon tühistab või peatab haldusvolituste andmise, kohaldatakse käesoleva lõike sätteid.

Komisjon lõpetab vahendite abisaajale riigile ülekandmise.

Ilma et see piiraks muid finantskorrektsioone, võib komisjon teha abisaaja riigi suhtes artiklis 49 sätestatud finantskorrektsioone seoses haldusvolituste andmise nõuete eelneva täitmata jätmisega.

Komisjon võib oma asjakohase otsusega sätestada sellise peatamise või tühistamisega kaasnevaid muid tagajärgi.

Artikkel 18

Detsentraliseeritud haldus ilma komisjoni eelkontrollita

1. Komisjoni eelkontrollita detsentraliseeritud halduse saavutamine on seatud eesmärgiks nende IPA rahastamisvahendite rakendamise puhul, mille raames antakse abi detsentraliseeritult vastavalt artiklile 10. Kõnealuse eesmärgi saavutamise aeg võib sõltuvalt asjaomasest IPA rahastamisvahendist erineda.

2. Enne haldusvolituste andmist käsitlevas komisjoni otsuses sätestatud eelkontrollist loobumist veendub komisjon, et asjaomane haldus- ja kontrollisüsteem toimib tõhusalt kooskõlas asjaomaste ühenduse ja riiklike eeskirjadega.

3. Eelkõige kontrollib komisjon seda, kuidas abisaaja riik rakendab artikli 8 lõike 4 punktis c sätestatud rahastamiskavas esitatud tegevuskava, milles võidakse viidata järk-järgulisele loobumisele eri liiki eelkontrollidest.

4. Komisjon võtab nõuetekohaselt arvesse tulemusi, mida abisaaja riik on selles kontekstis eelkõige abi osutamisel ja läbirääkimiste protsessis saavutanud.

Artikkel 19

Pettusevastased meetmed

1. Abisaajad riigid tagavad pettuse ja eeskirjade eiramise kahtluse juhtumite uurimise ja tõhusa käsitlemise ning komisjoni määruses (EÜ) nr 1828/2006 (9) osutatud korraga samaväärse kontrolli- ja aruandluskorra toimimise. Pettuse- või eeskirjade eiramise kahtluse korral teavitatakse komisjoni sellest viivitamatult.

2. Lisaks sellele võtavad abisaajad riigid kõik asjakohased meetmed võimaliku aktiivse või passiivse korruptsiooni vältimiseks ja selle vastu võitlemiseks hankemenetluse või toetuste andmise menetluse mis tahes etapil ning vastavate lepingute täitmise jooksul.

Artikkel 20

Kontrolljälg

Siseriiklik eelarvevahendite käsutaja tagab kogu asjaomase teabe kättesaadavuse, et igal ajal oleks tagatud piisavalt üksikasjalik kontrolljälg. Kõnealune teave hõlmab dokumentaalseid tõendeid maksetaotluste heakskiitmise, raamatupidamises kajastamise ja nende alusel maksmise tegemise ning ettemaksude, tagatiste ja võlgade käsitlemise kohta.

2. alajagu

Struktuurid ja ametiasutused

Artikkel 21

Määramine

1. Abisaaja riik määrab järgmised organid ja ametiasutused:

a) ühinemiseelse abi rahastamisvahendi riikliku koordinaatori;

b) regionaalarengu rahastamisvahendi ja inimressursside arendamise rahastamisvahendi strateegilise koordinaatori;

c) pädeva akrediteeriva ametniku;

d) siseriikliku eelarvevahendite käsutaja;

e) riikliku fondi;

f) tegevstruktuuri IPA rahastamisvahendite või programmide kaupa;

g) auditeerimisasutuse.

2. Abisaaja riik tagab, et lõike 1 punktides a–g nimetatud organite ja ametiasutuste puhul kehtib asjakohane ülesannete lahusus kooskõlas määruse (EÜ, Euratom) nr 1605/2002 artikli 56 lõikega 2.

3. Komisjon annab kooskõlas käesoleva määruse artikliga 14 abisaajale riigile haldusvolitused üksnes pärast lõikes 1 nimetatud organite ja ametiasutuste määramist ja loomist.

Artikkel 22

Ühinemiseelse abi rahastamisvahendi riikliku koordinaatori ülesanded ja vastutusala

1. Abisaaja riik nimetab ühinemiseelse abi rahastamisvahendi riikliku koordinaatori. Selleks on abisaaja riigi kõrgetasemeline valitsusametnik või kõrge riigiametnik, kes tagab IPA määruse alusel antava abi üldise kooskõlastamise.

2. Eelkõige on tema ülesandeks:

a) tagada komisjoni ja abisaaja riigi partnerlus ning tihe side üldise ühinemisprotsessi ja IPA määruse alusel antava abi kasutamise vahel;

b) võtta lõplik vastutus: — käesoleva määruse alusel rakendatud programmide ühtsuse ja kooskõlastatuse eest, — üleminekuabi ja institutsioonide väljaarendamise rahastamisvahendi programmide iga-aastase koostamise eest riigi tasandil, — abisaaja riigi asjaomastes piiriülestes programmides osalemise kooskõlastamise eest nii liikmesriikide kui ka muude abisaajate riikidega ning abisaaja riigi muude ühenduse rahastamisvahendite raames rakendatavates riikidevahelistes, piirkondadevahelistes või merepiirkonna programmides osalemise kooskõlastamise eest. Ühinemiseelse abi rahastamisvahendi riiklik koordinaator võib delegeerida kõnealuse kooskõlastamisega seotud ülesanded piiriülese koostöö koordinaatorile;

c) koostada artikli 61 lõikes 3 määratletud ühinemiseelse abi rahastamisvahendi rakendamise aasta- ja lõpparuanded ning esitada need pärast ühinemiseelse abi rahastamisvahendi järelevalvekomitee (edaspidi „IPA järelevalvekomitee”) kontrolli komisjonile ja nende koopia siseriiklikule eelarvevahendite käsutajale.

Artikkel 23

Strateegilise koordinaatori ülesanded ja vastutusala

1. Regionaalarengu rahastamisvahendi ja inimressursside arendamise rahastamisvahendi kooskõlastamise tagamiseks nimetab abisaaja riik strateegilise koordinaatori, kes annab aru ühinemiseelse abi rahastamisvahendi riiklikule koordinaatorile. Strateegiliseks koordinaatoriks on abisaaja riigi ametiasutuse üksus, kes ei ole asjaomaste rahastamisvahendite rakendamisega otseselt seotud.

2. Eelkõige on strateegilise koordinaatori ülesandeks:

a) kooskõlastada regionaalarengu rahastamisvahendist ja inimressursside arendamise rahastamisvahendist antavat abi;

b) koostada artiklis 154 määratletud ühtne strateegiline raamistik;

c) tagada valdkondlike strateegiate ja programmide kooskõlastatus.

Artikkel 24

Pädeva akrediteeriva ametniku vastutusala

1. Abisaaja riik nimetab pädeva akrediteeriva ametniku. Selleks on abisaaja riigi kõrgetasemeline valitsusametnik või kõrge riigiametnik.

2. Pädev akrediteeriv ametnik vastutab siseriikliku eelarvevahendite käsutaja ja riikliku fondi akrediteerimise ning kõnealuse akrediteeringu järelevalve ning peatamise või tühistamise eest kooskõlas artiklitega 12 ja 15.

Artikkel 25

Siseriikliku eelarvevahendite käsutaja ülesanded ja vastutusala

1. Abisaaja riik nimetab siseriikliku eelarvevahendite käsutaja. Selleks on abisaaja riigi kõrgetasemeline valitsusametnik või kõrge riigiametnik.

2. Siseriiklik eelarvevahendite käsutaja:

a) on riikliku fondi juhina lõplikult vastutav ELi vahendite finantsjuhtimise eest abisaajas riigis ning vastutab aluseks olevate tehingute seaduslikkuse ja korrapärasuse eest;

b) vastutab IPA määruse kohaste haldus- ja kontrollisüsteemide tõhusa toimimise eest.

3. Lõike 2 punkti a kohaldamisel täidab siseriiklik eelarvevahendite käsutaja eelkõige järgmisi ülesandeid:

a) kinnitab aluseks olevate tehingute seaduslikkust ja korrapärasust;

b) koostab ja esitab komisjonile tõendatud kuluaruanded ja maksetaotlused; siseriiklik eelarvevahendite käsutaja on lõplikult vastutav maksetaotluse korrektsuse ning vahendite ülekandmise eest tegevstruktuuridele ja/või lõplikele abisaajatele;

c) kontrollib kaasrahastamise andmete olemasolu ja nõuetekohasust;

d) tagab, et võimalikud eeskirjade eiramised tuvastatakse ja nendest teavitatakse viivitamatult;

e) teeb eeskirjade eiramiste avastamise korral vajalikud finantskorrektsioonid kooskõlas artikliga 50;

f) on kontaktisikuks finantsteabe vahetamisel komisjoni ja abisaaja riigi vahel.

4. Lõike 2 punkti b kohaldamisel täidab siseriiklik eelarvevahendite käsutaja eelkõige järgmisi ülesandeid:

a) vastutab tegevstruktuuride akrediteerimise ning kõnealuse akrediteeringu järelevalve ning ja peatamise või tühistamise eest;

b) tagab IPA määruse alusel antava abi haldamise süsteemide olemasolu ja tõhusa toimimise;

c) tagab vahendite haldamisega seotud sisekontrollisüsteemi tulemuslikkuse ja tõhususe;

d) esitab haldus- ja kontrollisüsteemide kohta aruandeid;

e) tagab nõuetekohase aruandlus- ja teavitamissüsteemi toimimise;

f) võtab auditeerimisasutuse esitatud aruannete tulemustele tuginedes järelmeetmeid kooskõlas artikli 30 lõikega 1;

g) teavitab komisjoni viivitamatult kõigist haldus- ja kontrollisüsteemidega seotud olulistest muudatustest ning saadab teate koopia pädevale akrediteerivale ametnikule.

5. Vastavalt oma lõike 2 punktides a ja b sätestatud vastutusalale koostab siseriiklik eelarvevahendite käsutaja artiklis 27 määratletud iga-aastase kinnitava avalduse.

Artikkel 26

Riiklik fond

Riiklik fond on abisaaja riigi keskse eelarvepädevusega ministeeriumis asuv organ. Riiklik fond toimib keskkassana ning vastutab IPA määruse alusel antava abi finantsjuhtimisega seotud ülesannete eest, andes aru siseriiklikule eelarvevahendite käsutajale.

Eelkõige vastutab fond pangakontode korraldamise, komisjonilt vahendite taotlemise, komisjonilt saadud vahendite tegevstruktuuridele või lõplikele abisaajatele ülekandmiseks loa andmise ning komisjonile esitatava finantsaruandluse eest.

Artikkel 27

Siseriikliku eelarvevahendite käsutaja kinnitav avaldus

1. Kooskõlas artikli 25 lõikega 5 esitab siseriiklik eelarvevahendite käsutaja igal aastal kinnitava avalduse vormis tegevjuhtkonna deklaratsiooni, mis edastatakse komisjonile iga aasta 28. veebruariks. Siseriiklik eelarvevahendite käsutaja saadab kinnitava avalduse koopia pädevale akrediteerivale ametnikule.

2. Kinnitava avalduse aluseks on tegelik järelevalve, mida siseriiklik eelarvevahendite käsutaja on haldus- ja kontrollisüsteemide üle eelarveaasta jooksul teostanud.

3. Kinnitav avaldus koostatakse raamlepingus täpsustatud viisil ja see hõlmab:

a) haldus- ja kontrollisüsteemide tõhusa toimimise kinnitust;

b) aluseks olevate tehingute seaduslikkuse ja korrapärasuse kinnitust;

c) teavet süsteemides ja kontrollis toimunud muudatuste kohta ning tõendavaid raamatupidamisandmeid.

4. Lõike 3 punktide a ja b kohaselt nõutavate kinnituste esitamata jätmise korral teavitab siseriiklik eelarvevahendite käsutaja komisjoni selle põhjustest ja võimalikest tagajärgedest ning meetmetest, mida on võetud olukorra parandamiseks ja ühenduse huvide kaitsmiseks. Kõnealuse teabe koopia edastab ta pädevale akrediteerivale ametnikule.

Artikkel 28

Tegevstruktuuri ülesanded ja vastutusala

1. Iga IPA rahastamisvahendi või programmi jaoks luuakse tegevstruktuur, mis tegeleb IPA määruse alusel antava abi haldamise ja rakendamisega.

Tegevstruktuuri moodustavad üks või mitu abisaaja riigi ametiasutustes asuvat organit.

2. Tegevstruktuur vastutab asjaomase programmi või programmide haldamise ja rakendamise eest kooskõlas usaldusväärse finantsjuhtimise põhimõttega. Selleks täidab ta mitmeid ülesandeid, milleks muu hulgas on järgnev:

a) koostada ühe- või mitmeaastaseid programme;

b) teostada programmide täitmise üle järelevalvet ja juhatada artiklis 59 määratletud valdkondliku järelevalvekomitee tööd, eelkõige esitades talle programmide rakendamise kvaliteedi üle järelevalve teostamiseks vajalikke dokumente;

c) koostada artikli 61 lõikes 1 määratletud valdkondlikke rakendamise aasta- ja lõpparuandeid ning esitada need komisjonile, ühinemiseelse abi rahastamisvahendi riiklikule koordinaatorile ja siseriiklikule eelarvevahendite käsutajale pärast seda, kui valdkondlik järelevalvekomitee on need üle vaadanud;

d) tagada, et tegevus valitakse rahastamiseks välja ja kiidetakse heaks kooskõlas programmide suhtes kohaldatavate kriteeriumide ja mehhanismidega ning et see vastab asjaomastele ühenduse ja riiklikele eeskirjadele;

e) kehtestada menetlused, mis tagavad kõigi piisava kontrolljälje tagamiseks nõutavate dokumentide säilitamise vastavalt artiklile 20;

f) korraldada pakkumismenetlusi, toetuste andmise menetlusi ning sellele järgnevat lõplike abisaajatega lepingute sõlmimist, neile maksete tegemist ja neilt maksete tagasinõudmist;

g) tagada, et kõigil tegevuse rakendamisega seotud organitel on eraldi raamatupidamissüsteem või eraldi raamatupidamiskoodid;

h) tagada, et riiklik fond ja siseriiklik eelarvevahendite käsutaja saavad kogu vajaliku teabe kuludega seotud menetluste ja kontrollide kohta;

i) luua aruandlus- ja teavitamissüsteem, seda töös hoida ja ajakohastada;

j) viia läbi kontrolle veendumaks, et deklareeritud kulusid on kooskõlas kohaldatavate eeskirjadega ka tegelikult kantud, et toodete tarnimine või teenuste osutamine on toimunud vastavalt heakskiitvale otsusele ning et lõpliku abisaaja esitatud maksetaotlused on õiged. Kõnealune kontroll hõlmab vastavalt vajadusele tegevuse haldus-, finants-, tehnilisi ja füüsilisi aspekte;

k) tagada sisekontroll erinevates organites, millest ta on moodustatud;

l) tagada eeskirjade eiramisest teavitamine;

m) tagada teavitamis- ja avalikustamisnõuete täitmine.

3. Organitele, millest tegevstruktuur on moodustatud, määratakse selgelt juhid, kellest igaüks vastutab oma asjaomasele organile määratud ülesannete täitmise eest kooskõlas artikli 11 lõikega 3.

Artikkel 29

Auditeerimisasutuse ülesanded ja vastutus

1. Abisaaja riik määrab auditeerimisasutuse, mis on oma tegevuses kõigist haldus- ja kontrollisüsteemides osalejatest sõltumatu ja vastab rahvusvaheliselt tunnustatud auditistandarditele. Auditeerimisasutus vastutab haldus- ja kontrollisüsteemide tõhusa ja usaldusväärse toimimise kontrolli eest.

2. Oma juhi vastutusel tegutseva auditeerimisasutuse ülesandeks on eelkõige:

a) koostada ja täita iga aasta jooksul iga-aastast auditeerimise töökava, mis hõlmab auditeid, mille eesmärk on kontrollida: — haldus- ja kontrollisüsteemide tõhusat toimimist; — komisjonile esitatud raamatupidamisandmete usaldusväärsust. Auditeerimistegevus hõlmab tegevuse või tehingute asjakohase valimi auditeerimist ja menetluste uurimist. Iga-aastane auditeerimise töökava esitatakse siseriiklikule eelarvevahendite käsutajale ja komisjonile enne asjaomase aasta algust.

b) esitada järgmised dokumendid: — auditeerimistegevuse aastaaruanne raamlepingus esitatud näidise järgi, milles esitatakse auditeerimisasutuse kasutatud vahendid, ning ülevaade kõigist puudustest, mis on haldus- ja kontrollisüsteemides või tehingutes avastatud iga-aastase auditeerimise töökava põhjal tehtud auditite käigus viimase 12kuulise ajavahemiku jooksul, mis lõpeb asjaomase aasta 30. septembril. Iga-aastane auditeerimistegevuse aastaaruanne saadetakse komisjonile, siseriiklikule eelarvevahendite käsutajale ja pädevale akrediteerivale ametnikule iga aasta 31. detsembriks. Esimene aruanne hõlmab ajavahemikku käesoleva määruse jõustumisest kuni 30. novembrini 2007; — iga-aastane järeldusotsus raamlepingus esitatud näidise järgi selle kohta, kas haldus- ja kontrollisüsteemid toimivad tõhusalt ja vastavad käesoleva määruse ja/või muude komisjoni ja abisaaja riigi vaheliste lepingute nõuetele. Kõnealune järeldusotsus saadetakse komisjonile, siseriiklikule eelarvevahendite käsutajale ja pädevale akrediteerivale ametnikule. See koostatakse sama ajavahemiku kohta ja tuleb esitada samaks tähtajaks kui auditeerimistegevuse aastaaruanne; — järeldusotsus kõigi lõplike kuluaruannete kohta, mille siseriiklik eelarvevahendite käsutaja on esitanud komisjonile mõne programmi või selle osa lõpetamiseks. Vajadusel võib lõplik kuluaruanne sisaldada maksetaotlusi igal aastal esitatud raamatupidamisaruannete kujul. Järeldusotsused lõplike kuluaruannete kohta koostatakse raamlepingu lisas esitatud näidise järgi. Selles käsitletakse lõppmakse taotluse kehtivust ja finantsteabe täpsust ning vajadusel tõendatakse seda lõpliku auditeerimistegevuse aastaaruandega. See saadetakse komisjonile ja pädevale akrediteerivale ametnikule samaaegselt siseriikliku eelarvevahendite käsutaja esitatud asjaomase lõpliku kuluaruandega või vähemalt kolme kuu jooksul alates kõnealuse lõpliku kuluaruande esitamisest.

Valdkondlikes lepingutes või rahastamislepingutes võib sätestada iga-aastasele auditeerimise töökavale ja/või punktis b nimetatud aruannetele ja järeldusotsustele täiendavaid erinõudeid.

Käesoleva artikliga nõutud auditeerimistegevuse, aruannete ja audiitori järeldusotsuste metoodika puhul, eriti aga riskianalüüsi, auditi olulisuse ja valimi moodustamise valdkonnas järgib auditeerimisasutus rahvusvaheliselt tunnustatud auditistandardeid. Komisjon võib kõnealust metoodikat täiendada omapoolsete täiendavate suuniste ja määratlustega, eelkõige seoses valimi moodustamise asjakohase üldise lähenemisviisi, usaldustaseme ja olulisusega.

Artikkel 30

Auditeerimisasutuse aruannetel põhinevad järelmeetmed

1. Pärast artikli 29 lõike 2 punkti b esimeses ja teises taandes nimetatud aruannete ja järeldusotsuste kättesaamist siseriiklik eelarvevahendite käsutaja:

a) otsustab, kas haldus- ja kontrollisüsteeme on vaja parandada, registreerib selle kohta tehtud otsused ja tagab paranduste õigeaegse rakendamise;

b) teeb komisjonile esitatavates maksetaotlustes vajalikud korrektsioonid.

2. Komisjon võib otsustada aruannete ja järeldusotsuste põhjal kas ise järelmeetmeid võtta, algatades näiteks finantskorrektsioonide tegemise menetluse, või nõuda meetmete võtmist abisaajalt riigilt, teavitades oma otsusest siseriiklikku eelarvevahendite käsutajat ja pädevat akrediteerivat ametnikku.

Artikkel 31

Eriorganid

Artiklis 21 sätestatud struktuuride ja ametiasutuste määratletud üldraamistikus võib artiklis 28 kirjeldatud ülesanded liigitada ja teha nende täitmise ülesandeks eriorganitele, mis tegutsevad kas algselt määratud tegevstruktuuride raames või neist väljaspool. Sellise liigitamise ja ülesannete määramise korral järgitakse määrusega (EÜ, Euratom) nr 1605/2002 kehtestatud asjakohast ülesannete lahususe põhimõtet ning tagatakse, et lõplik vastutus nimetatud artiklis kirjeldatud ülesannete täitmise eest jääb algselt määratud tegevstruktuuri kanda. Kõnealune ümberkorraldus vormistatakse kirjalike lepingutega ning siseriiklik eelarvevahendite käsutaja peab selle akrediteerima ja komisjon sellele haldamise delegeerima.

2. jagu

Muud haldusvormid

Artikkel 32

Tsentraliseeritud või rahvusvaheliste organisatsioonidega ühiselt toimuva halduse struktuurid ja ametiasutused

1. Tsentraliseeritud või rahvusvaheliste organisatsioonidega ühiselt toimuva halduse korral määrab abisaaja riik ühinemiseelse abi rahastamisvahendi riikliku koordinaatori, kes tegutseb suhetes komisjoniga abisaaja riigi esindajana. Ta tagab tiheda sideme komisjoni ja abisaaja riigi vahel nii seoses üldise ühinemisprotsessi kui ka IPA määruse alusel antava ELi ühinemiseelse abiga.

Ühinemiseelse abi rahastamisvahendi riiklik koordinaator vastutab ka abisaaja riigi asjaomastes piiriülestes programmides osalemise kooskõlastamise eest nii liikmesriikide kui ka muude abisaajate riikidega ning abisaaja riigi muude ühenduse rahastamisvahendite raames rakendatavates riikidevahelistes, piirkondadevahelistes või merepiirkonna programmides osalemise kooskõlastamise eest. Viimatinimetatud vastutusega seotud ülesanded võib ta delegeerida piiriülese koostöö koordinaatorile.

2. Piiriülese koostöö rahastamisvahendi puhul määrab ja loob abisaaja riik tegevstruktuurid kooskõlas artikliga 139.

Artikkel 33

Liikmesriikidega koostöös toimuva halduse struktuurid ja ametiasutused

Piiriüleste programmide puhul, mille rakendamist hallatakse koostöös liikmesriikidega, luuakse ühes piiriüleses programmis osalevatest liikmesriikidest järgmised artiklis 102 sätestatud struktuurid:

— üks korraldusasutus,

— üks sertifitseerimisasutus,

— üks auditeerimisasutus.

III PEATÜKK

Euroopa Ühenduse rahaline toetus

Artikkel 34

Kulude abikõlblikkus

1. Olenemata pädeva akrediteeriva ametniku ja siseriikliku eelarvevahendite käsutaja antud akrediteeringutest ning allkirjastatud lepingutest ja lisadest on riigi ametiasutuste kantud kulud ja tehtud maksed detsentraliseeritud halduse korral IPA määruse alusel abikõlblikud vaid pärast seda, kui komisjon on delegeerinud haldamise asjaomastele struktuuridele ja ametiasutustele, kui lõikes 2 ei ole ette nähtud teisiti.

Kulude abikõlblikkuse lõppkuupäev sätestatakse II osas või vajadusel rahastamislepingutes.

2. Tehniline abi, millega toetatakse haldus- ja kontrollisüsteemide loomist, võib olla pärast 1. jaanuari 2007 tehtud kulude puhul abikõlblik ka enne esmakordset haldamise delegeerimist.

Enne esmakordset haldamise delegeerimist ja pärast 1. jaanuari 2007 võib abikõlblik olla ka konkursikutsete või pakkumismenetluste algatamine tingimusel, et kõnealune esmakordne haldamise delegeerimine toimub asjaomase tegevuse või menetlusega kaasnevas reservatsioonis määratletud tähtaja jooksul ja et komisjon kiidab asjaomased dokumendid eelnevalt heaks. Sõltuvalt haldamise delegeerimist käsitlevast otsusest võib kõnealused konkursikutsed või pakkumismenetlused tühistada või neid muuta.

3. Järgmised kulud ei ole IPA määruse alusel abikõlblikud:

a) maksud, sealhulgas käibemaks;

b) tollimaksud ja imporditollimaksud või muud maksud;

c) maa ja olemasolevate ehitiste ostmine, rent või liising;

d) trahvid, rahatrahvid ja kohtukulud;

e) tegevuskulud;

f) kasutatud varustus;

g) panga teenustasud, tagatistega seotud kulud ja sarnased tasud;

h) konverteerimiskulud, rahastamisvahendite eurokontodega seotud tasud ja valuutakursi muutustest tulenev kahjum, samuti muud üksnes finantskulud;

i) mitterahalised toetused.

4. Käesoleva määruse alusel rahastatavate kulude suhtes ei kohaldata muud ühenduse eelarvest rahastamist.

Artikkel 35

Laekumiste käsitlemine

1. Käesoleva määruse mõistes hõlmavad laekumised tulu, mis saadakse seoses tegevusega selle kaasrahastamise perioodil müügist, rendist, teenustest, tasudest või muudest sarnastest laekumistest, välja arvatud:

a) laekumised, mis ettevõtetesse investeerimise korral saadakse kaasrahastatavate investeeringute majandusliku eluea jooksul;

b) finantskorraldusmeetmete, sealhulgas riskikapitali- ja laenufondide, tagatisfondide ja liisingu raames saadud laekumised;

c) kui see on asjakohane, siis tegevuse kaasrahastamiseks antud erasektori panus, mis näidatakse koos avaliku sektori toetusega programmi finantstabelites.

2. Lõikes 1 määratletud laekumised kujutavad endast tulu, mis lahutatakse asjaomase tegevuse abikõlblike kulude summast. Hiljemalt programmi lõpetamisel lahutatakse sellised laekumised asjaomase tegevuse abikõlblikest kuludest kas täielikult või proportsionaalselt, olenevalt sellest, kas need tulenevad kaasrahastatud tegevusest täielikult või üksnes osaliselt.

3. Käesolevat artiklit ei kohaldata:

— maaelu arendamise rahastamisvahendi suhtes,

— artiklis 150 määratletud tulutoovate infrastruktuuride suhtes.

Artikkel 36

Intresside kuuluvus

Kõik rahastamisvahendite eurokontodelt teenitud intressid jäävad abisaajale riigile. Programmi ühendusepoolse rahastamise tulemusel kogunenud intressid kirjendatakse üksnes sellele programmile, loetakse abisaaja riigi vahendiks kui riigisisese avaliku sektori toetus ja deklareeritakse komisjonile programmi lõpetamisel.

Artikkel 37

Ühendusepoolne rahastamine

1. Ühenduse rahaline toetus ühe- või mitmeaastaste programmide alusel kulude katmiseks määratakse IPA määruse artikli 5 alusel kindlaks vastavalt mitmeaastases suunavas finantsraamistikus kavandatud assigneeringutele.

2. Iga tegevust, millele erinevatest IPA rahastamisvahenditest abi antakse, peavad toetama nii riik kui ka ühendus.

Artikkel 38

Abi osatähtsus ja ühenduse toetuse määr

1. Ühenduse toetus arvutatakse abikõlblike kulude põhjal, mis on iga IPA rahastamisvahendi jaoks määratletud II osas.

2. Rahastamisotsustes, millega võetakse vastu IPA rahastamisvahendi ühe- ja mitmeaastased programmid, sätestatakse ühenduse toetuse maksimaalne soovituslik summa ja sellest lähtuvalt iga prioriteetse suuna puhul kohaldatav maksimaalne toetuse määr.

IV PEATÜKK

Finantsjuhtimine

1. jagu

Eelarvelised kulukohustused

Artikkel 39

Põhimõtted

1. Eelarvelised kulukohustused, mis vastavad asjaomase abisaaja riigiga sõlmitud rahastamislepingu näol võetud juriidiliste kohustuste summale, võetakse vastu rahastamisotsuste põhjal, millega võetakse vastu üheaastased programmid.

2. Rahastamisotsustes, millega võetakse vastu mitmeaastased programmid, võib sätestada mitmeaastaste juriidiliste kohustuste võtmise asjaomase abisaaja riigiga sõlmitud rahastamislepingute näol.

Kui see on ette nähtud rahastamisotsuses, võib juriidiliste kohustuste summale vastavad eelarvelised kulukohustused sellisel juhul jaotada mitme aasta peale aastasteks osamakseteks, võttes arvesse mitmeaastast suunavat finantsraamistikku. Vastavas rahastamisotsuses ja -lepingus nähakse selline jaotus ette asjaomastes finantstabelites.

2. jagu

Detsentraliseeritud haldust käsitlevad eeskirjad

Artikkel 40

Maksed

1. Komisjon teeb ühenduse toetuse osamakseid kasutatavate rahaliste vahendite piires. Mitmeaastaste programmide puhul kirjendatakse iga makse asjaomase IPA rahastamisvahendi varaseimatele avatud eelarvelistele kulukohustustele.

2. Maksed tehakse eel-, vahe- ja lõppmaksetena.

3. Iga aasta 28. veebruariks saadab abisaaja riik komisjonile iga IPA rahastamisvahendi või programmi kohta asjaomase eelarveaasta ja järgneva eelarveaasta võimalike maksetaotluste prognoosi. Komisjon võib paluda prognoosi vastavalt vajadusele ajakohastada.

4. Kui see on asjakohane, toimub komisjoni ning artiklis 21 nimetatud ametiasutuste ja struktuuride vahelisi finantstehinguid käsitlev teabevahetus elektrooniliselt komisjoni ja abisaaja riigi vahel kokkulepitud korra kohaselt.

5. Eel- ja vahemaksete kogusumma ei ületa 95 % iga programmi finantstabelis ettenähtud ühenduse toetusest.

6. Kui lõikes 5 nimetatud ülemmäär on saavutatud, jätkab siseriiklik eelarvevahendite käsutaja komisjonile tõendatud kuluaruannete ning sissenõutud summasid käsitleva teabe edastamist.

7. Abisaaja riigi esitatud programmides, tõendatud kuluaruannetes, maksetaotlustes ning rakendamisaruannetes nimetatud kulude summad esitatakse eurodes. Abisaajad riigid konverteerivad riigi vääringus kantud kulud eurodesse, kasutades komisjoni määratud selle kuu raamatupidamise euro vahetuskurssi, millal kulu kanti asjaomase tegevstruktuuri raamatupidamisarvestusse.

8. Komisjoni maksed riiklikule fondile tehakse eurokontole vastavalt artiklites 41–45 ning raamlepingus, valdkondlikus lepingus või rahastamislepingus sätestatule. Iga asjaomase IPA programmi või vajadusel iga IPA rahastamisvahendi kohta avatakse üks eurokonto, mida kasutatakse üksnes selle programmi või rahastamisvahendiga seotud tehinguteks.

9. Abisaajad riigid tagavad selle, et lõplikud abisaajad saavad avaliku sektori toetuse kogusumma kätte õigeaegselt ja täies ulatuses. Täiendavaid erimakse ega muid samaväärse toimega makse, mis võiksid neid summasid lõplike abisaajate jaoks vähendada, ei kehtestata.

10. Kulusid võib ühendusepoolse rahastamise abil katta üksnes juhul, kui need on kandnud ja nende eest on maksnud lõplik abisaaja. Lõplike abisaajate kantud kulud tõendatakse maksekviitungite või samaväärse tõendusjõuga raamatupidamisdokumentidega või muude asjaomaste dokumentidega, kui olenevalt programmist antakse abi muus kui rahalises vormis. Siseriiklik eelarvevahendite käsutaja peab olema kulud tõendanud.

Artikkel 41

Maksetaotluste vastuvõetavus

Selleks, et komisjon kiidaks maksetaotluse heaks, peavad olema täidetud artikli 42 lõikes 1, artikli 43 lõikes 1 ja artikli 45 lõikes 1 sätestatud miinimumnõuded.

Artikkel 42

Eelmaksed

1. Eelmakse taotluse korral on artiklis 41 nimetatud miinimumnõuded järgmised:

a) siseriiklik eelarvevahendite käsutaja on teavitanud komisjoni asjaomase eurokonto avamisest;

b) pädeva akrediteeriva ametniku ja siseriikliku eelarvevahendite käsutaja antud akrediteeringud kehtivad ning komisjonipoolne haldamise delegeerimine on jõus;

c) asjaomane rahastamisleping on jõustunud.

2. Eelmaksed moodustavad teatava protsentuaalse osa ühenduse toetusest asjaomasele programmile vastavalt käesoleva määruse II osas täpsustatule. Mitmeaastaste programmide puhul võib eelmakse jaotada mitme eelarveaasta peale.

3. Kui asjaomase programmiga seotud maksetaotlust ei ole saadetud 15 kuu jooksul alates kuupäevast, mil komisjon tegi esimese eelmakse, makstakse kogu eelmaksena tasutud summa komisjonile tagasi. Selline tagasimakse ei mõjuta ühenduse toetust asjaomasele programmile.

4. Kogu eelmaksetena makstud summa tasaarveldatakse hiljemalt programmi lõpetamisel. Kogu programmi vältel kasutab siseriiklik eelarvevahendite käsutaja eelmakseid üksnes selleks, et maksta ühenduse toetust kulude katmiseks vastavalt käesolevale määrusele.

Artikkel 43

Vahemaksed

1. Vahemakse taotluse korral on artiklis 41 nimetatud miinimumnõuded järgmised:

a) siseriiklik eelarvevahendite käsutaja on saatnud komisjonile asjaomase maksega seotud maksetaotluse ja kuluaruande ning on kuluaruande tõendanud;

b) komisjoni rahastamisotsuses iga prioriteetse suuna jaoks kehtestatud ühenduse abi ülemmääradest on kinni peetud;

c) tegevstruktuur on saatnud komisjonile artikli 61 lõikes 1 nimetatud valdkondlikud rakendamise aastaaruanded, sealhulgas viimase rakendamise aastaaruande;

d) auditeerimisasutus on vastavalt artikli 29 lõike 2 punkti b esimesele ja teisele taandele saatnud komisjonile viimase auditeerimistegevuse aastaaruande ning järeldusotsuse kehtestatud haldus- ja kontrollisüsteemide vastavuse kohta käesoleva määruse ja/või muude komisjoni ja abisaaja riigi vaheliste lepingute nõuetele;

e) pädeva akrediteeriva ametniku ja siseriikliku eelarvevahendite käsutaja antud akrediteeringud kehtivad ning komisjonipoolne haldamise delegeerimine on jõus.

Kui üht või mitut käesolevas lõikes nimetatud tingimust ei ole täidetud, võtab abisaaja riik komisjoni taotlusel ja komisjoni määratud tähtajaks olukorra parandamiseks vajalikud meetmed.

2. Kui ilmneb, et kohaldatavaid eeskirju ei ole järgitud või et ühenduse vahendeid ei ole nõuetekohaselt kasutatud, võib komisjon vähendada vahemakseid abisaajale riigile või need kooskõlas artikliga 46 ajutiselt peatada. Komisjon teavitab sellest abisaajat riiki.

3. Vahemaksete peatamisel või vähendamisel järgitakse proportsionaalsuse põhimõtet ning see ei piira vastavusotsuseid, tasaarveldamist käsitlevaid otsuseid ega finantskorrektsioone.

Artikkel 44

Maksete arvutamine

Maksed arvutatakse asjaomase tegevuse rahastamiseks antava ühenduse toetuse põhjal kuni summani, mis saadakse rahastamisotsuses iga prioriteetse suuna puhul sätestatud kaasrahastamise määra kohaldamisel abikõlblike kulude suhtes, võttes arvesse iga prioriteetse suuna puhul kohaldatavat ühenduse maksimaalset toetust.

Artikkel 45

Lõppmakse tegemine

1. Lõppmakse tegemisel kehtib määruse (EÜ, Euratom) nr 1605/2002 artiklis 166 sätestatud tähtaeg ning artiklis 41 nimetatud miinimumnõuded on järgmised:

a) siseriiklik eelarvevahendite käsutaja on saatnud komisjonile lõppmakse taotluse ja lõpliku kuluaruande ning on lõpliku kuluaruande tõendanud;

b) tegevstruktuur on saatnud komisjonile asjaomase programmi artikli 61 lõikes 1 nimetatud valdkondlikud lõpparuanded;

c) auditeerimisasutus on vastavalt artikli 29 lõike 2 punkti b kolmandale taandele saatnud komisjonile järeldusotsuse kõigi lõplike kuluaruannete kohta, mida toetab lõplik auditeerimistegevuse aastaaruanne;

d) pädeva akrediteeriva ametniku ja siseriikliku eelarvevahendite käsutaja antud akrediteeringud kehtivad ning komisjonipoolne haldamise delegeerimine on jõus.

2. See osa mitmeaastaste programmidega seotud eelarvelistest kulukohustustest, mis on 31. detsembril 2017 ikka veel avatud ja mille kohta ei ole komisjonile 31. detsembriks 2018 esitatud lõikes 1 nimetatud dokumente, vabastatakse automaatselt.

Artikkel 46

Maksete peatamine

1. Komisjon võib maksed täielikult või osaliselt peatada järgmistel juhtudel:

a) programmi haldus- ja kontrollisüsteemis on tõsiseid puudusi, mis mõjutavad maksete tõendamismenetluse usaldusväärsust ja mille suhtes ei ole võetud parandusmeetmeid, või

b) tõendatud kuluaruandes sisalduvad kulud on seotud tõsise eeskirjade eiramisega, mida ei ole kõrvaldatud, või

c) kuluaruandes sisalduva teabe kohta on vaja selgitusi.

2. Abisaajale riigile antakse võimalus esitada kahe kuu jooksul oma märkused, enne kui komisjon otsustab maksed vastavalt lõikele 1 peatada.

3. Komisjon lõpetab maksete peatamise, kui abisaaja riik on võtnud lõikes 1 nimetatud puuduste, eeskirjade eiramise või ebaselguse parandamiseks vajalikud meetmed.

Kui abisaaja riik ei ole kõnealuseid meetmeid võtnud, võib komisjon võtta vastu otsuse lõpetada programmile ühenduse toetuse andmine kas täielikult või osaliselt kooskõlas artikliga 51.

Artikkel 47

Programmi lõpetamine

1. Pärast seda, kui komisjon on saanud lõppmakse taotluse, loetakse programm lõpetatuks niipea, kui toimub üks järgnevast:

— komisjon teeb tasumisele kuuluva lõppmakse;

— komisjon väljastab sissenõudekorralduse;

— komisjon vabastab assigneeringud.

2. Programmi lõpetamine ei piira komisjoni õigust teha edaspidi finantskorrektsioone.

3. Programmi lõpetamine ei mõjuta abisaaja riigi kohustust jätkata programmiga seotud dokumentide säilitamist kooskõlas artikliga 48.

Artikkel 48

Dokumentide säilitamine

Abisaaja riik säilitab kõiki asjaomase programmiga seotud dokumente vähemalt kolme aasta jooksul pärast programmi lõpetamist. Kõnealuse perioodi arvestamine peatatakse kohtumenetluse või komisjoni nõuetekohaselt põhjendatud taotluse korral.

Artikkel 49

Finantskorrektsioonid

1. Selle tagamiseks, et vahendeid kasutatakse kohaldatavate eeskirjade kohaselt, kohaldab komisjon raamatupidamise kontrollimise ja heakskiitmise menetlusi või teeb finantskorrektsioone vastavalt määruse (EÜ, Euratom) nr 1605/2002 artikli 53b lõikele 4 ja artikli 53c lõikele 2 ning vastavalt raamlepingu või valdkondlike lepingute olemasolu korral valdkondlike lepingute sätetele.

2. Finantskorrektsioon võib tuleneda järgnevast:

a) konkreetse eeskirjade eiramise, sealhulgas pettuse avastamine, või

b) nõrga külje või puuduse avastamine abisaaja riigi haldus- ja kontrollisüsteemides.

3. Kui komisjon leiab, et käesoleva määruse alusel rakendatavate programmide raames on kulude kandmisel kohaldatavaid eeskirju rikutud, otsustab ta, millised summad ühendusepoolsest rahastamisest välja arvata.

4. Komisjon arvutab ja määrab kõik sellised korrektsioonid ning nendega seotud tagasinõutavad summad artiklites 51–53 sätestatud kriteeriumide ja menetluste põhjal. Lisaks käesolevale määrusele kohaldatakse muid valdkondlikes lepingutes või rahastamislepingutes kehtestatud finantskorrektsioone käsitlevaid sätteid.

Artikkel 50

Finantskohandused

1. Siseriiklik eelarvevahendite käsutaja, kel lasub esmane vastutus eeskirjade eiramise uurimise eest, teeb tegevuses või rakenduskavas avastatud eeskirjade eiramise või hooletuse korral finantskohandusi, tühistades asjaomasele tegevusele või rakenduskavale antud ühenduse toetuse kas täielikult või osaliselt. Siseriiklik eelarvevahendite käsutaja võtab arvesse eeskirjade eiramise laadi ja tõsidust ning ühenduse toetusele tekitatud rahalist kahju.

2. Eeskirjade eiramise korral nõuab siseriiklik eelarvevahendite käsutaja abisaajale makstud ühenduse toetuse vastavalt siseriiklikele sissenõudmismenetlustele tagasi.

Artikkel 51

Finantskorrektsioonide kriteeriumid

1. Artikli 49 lõikes 2 nimetatud olukordades võib komisjon teha finantskorrektsioone, tühistades programmile antud ühenduse toetuse kas täielikult või osaliselt.

2. Eeskirjade eiramise konkreetsete juhtude avastamisel otsustab komisjon eeskirjade eiramise süstemaatilisuse põhjal, kas kohaldada tuleks ühtse määraga või ekstrapoleeritud finantskorrektsioone.

3. Komisjon võtab korrektsiooni summa üle otsustades arvesse eeskirjade eiramise laadi ja tõsidust ja/või asjaomase programmi haldus- ja kontrollisüsteemis leitud nõrkade külgede või puuduste ulatust ja rahalisi tagajärgi.

Artikkel 52

Finantskorrektsioonide tegemise menetlus

1. Enne finantskorrektsiooni suhtes otsuse tegemist teavitab komisjon siseriiklikku eelarvevahendite käsutajat oma esialgsetest järeldustest ja palub tal esitada kahe kuu jooksul oma märkused.

Kui komisjon teeb ettepaneku finantskorrektsiooni tegemiseks ekstrapolatsiooni põhjal või kindlasummalise maksena, antakse abisaajale riigile võimalus määrata asjaomaste dokumentide läbivaatamise teel kindlaks eeskirjade eiramise tegelik ulatus. Kokkuleppel komisjoniga võib abisaaja riik piirata sellise läbivaatamise ulatust üksnes asjakohase osa või pistelise väljavõttega asjaomastest dokumentidest. Kui välja arvata nõuetekohaselt põhjendatud juhud, ei ületa selliseks läbivaatamiseks lubatud aeg kahte kuud pärast esimeses lõigus nimetatud kahekuulise tähtaja lõppu.

2. Komisjon võtab arvesse kõiki abisaaja riigi poolt lõikes 1 nimetatud tähtaja jooksul esitatud tõendeid.

3. Komisjon püüab teha finantskorrektsiooni kohta otsuse kuue kuu jooksul pärast lõikes 1 sätestatud menetluse algatamist.

Artikkel 53

Tagasimaksmine

1. Tagasimaksed Euroopa Liidu üldeelarvesse tuleb teha enne tähtaega, mis on näidatud määruse (EÜ, Euratom) nr 1605/2002 artikli 72 alusel koostatud sissenõudekorralduses. Kõnealune tähtaeg on sissenõudekorralduse väljastamisele järgneva teise kuu viimane päev.

2. Iga hilinenud tagasimakse puhul makstakse viivist, mida hakatakse arvestatama alates tagasimakse tähtajast ja mille arvestamine lõpeb makse tegeliku tegemise päeval. Kõnealuse viivise määr on poolteist protsendipunkti kõrgem määrast, mida Euroopa Keskpank kohaldab oma põhiliste refinantseerimistehingute puhul selle kuu esimesel tööpäeval, millele tähtaeg langeb.

Artikkel 54

Ühenduse toetuse taaskasutamine

1. Artikli 49 kohaselt tühistatud ühenduse toetuse vahendid võib kanda Euroopa Liidu eelarve asjaomasele reale ja neid võib taaskasutada abisaaja riigi edasiste programmide rahastamiseks, võttes arvesse lõikes 2 sätestatud piiranguid.

2. Tühistatud või artikli 50 kohaselt tagasimakstud toetust ei tohi taaskasutada ühe või mitme sellise tegevuse jaoks, mille puhul tagasimakse või kohandus tehti, ning juhul, kui tagasimakse või kohandus tehti süstemaatilise eeskirjade eiramise tõttu, ei tohi seda kasutada sellise olemasoleva tegevuse jaoks, mida rakendatakse selle prioriteetse suuna tervikuna või selle osa raames, mille puhul ilmnes süstemaatilist eeskirjade eiramist.

3. jagu

Tsentraliseeritud ja rahvusvaheliste organisatsioonidega ühiselt toimuvat haldust käsitlevad eeskirjad

Artikkel 55

Maksed

1. Komisjon maksab ühenduse toetust kasutatavate vahendite piires.

2. Vastavalt määruse (EÜ, Euratom) nr 1605/2002 artiklile 81 toimub maksmine siis, kui tõendatakse, et asjaomane tegevus on kooskõlas IPA määruse, käesoleva määruse, lepingu või toetuse sätetega.

3. Üheaastastes programmides näidatud kulude katteks vajalikud assigneeringud tehakse kättesaadavaks ühe või mitme järgmise tegevuse kaudu: kogu tasumisele kuuluva summa maksmine, eelmaksed, üks või mitu vahemakset, lõppmakse.

4. Võimaluse korral teeb komisjon maksed alati eurodes ja eurokontole.

Artikkel 56

Programmi lõpetamine

1. Programm lõpetatakse siis, kui kõik selle kaudu rahastatavad lepingud ja toetused on lõpetatud.

2. Pärast lõppmakse taotluse saamist loetakse leping või toetus lõpetatuks niipea, kui leiab aset üks artikli 47 lõikes 1 nimetatud sündmustest.

3. Lepingu või toetuse lõpetamine ei piira komisjoni õigust teha edaspidi finantskorrektsioone.

V PEATÜKK

Hindamine ja järelevalve

Artikkel 57

Hindamine

1. Hindamise eesmärk on parandada ühenduse vahenditest antava abi kvaliteeti, tõhusust ja kooskõla ning programmide strateegiat ja rakendamist.

2. Komisjon teostab artiklis 5 kirjeldatud mitmeaastaste suunavate kavandamisdokumentide üle korrapärast eelhindamist.

3. Komisjon võib läbi viia ka strateegilisi hindamisi.

4. Programmide suhtes teostatakse eelhindamist, vahehindamist ja vajadusel järelhindamist kooskõlas II osas ja komisjoni määruse (EÜ, Euratom) nr 2342/2002 artiklis 21 iga IPA rahastamisvahendi kohta kehtestatud erisätetega.

5. Programmi rakendamise ajal viiakse läbi vähemalt üks vahehindamine, seda eelkõige juhul, kui programmi järelevalve käigus ilmneb olulisi lahknevusi algselt seatud eesmärkidest.

6. Abi rakendamise järelhindamine on komisjoni ülesanne. Järelhindamine hõlmab iga IPA rahastamisvahendi kindlaksmääratavaid tulemusi. Rahvusvaheliste organisatsioonidega ühiselt toimuva halduse korral võib järelhindamise läbi viia koos teiste rahastajatega.

7. Eel- ja vahehindamise tulemusi võetakse arvesse programmide koostamise ja rakendamise tsüklis.

8. Komisjon töötab välja hindamismeetodid, sealhulgas kvaliteedistandardid ning objektiivsete ja mõõdetavate näitajate kasutamise.

Artikkel 58

Järelevalve detsentraliseeritud halduse korral

1. Detsentraliseeritud halduse korral asutab abisaaja riik kuue kuu jooksul alates käesoleva määruse jõustumisest kokkuleppel ühinemiseelse abi rahastamisvahendi riikliku koordinaatori ja komisjoniga IPA järelevalvekomitee, et tagada IPA rahastamisvahendite rakendamise ühtsus ja kooskõlastatus.

2. IPA järelevalvekomitee veendub, et kõigi programmide ja kogu tegevuse rakendamine on rahastamislepingutes ja mitmeaastastes suunavates kavandamisdokumentides seatud eesmärkide saavutamise seisukohalt üldiselt tõhus, kvaliteetne ja ühtne. Selleks tugineb ta valdkondlike järelevalvekomiteede esitatud andmetele vastavalt artikli 59 lõikes 3 sätestatule.

3. IPA järelevalvekomitee võib teha komisjonile, ühinemiseelse abi rahastamisvahendi riiklikule koordinaatorile ja siseriiklikule eelarvevahendite käsutajale ettepanekuid tegevuse kohta, mis tagaks erinevate rahastamisvahendite alusel rakendatud programmide ja tegevuse ühtsuse ja kooskõlastatuse, ning mitut rahastamisvahendit hõlmavate parandusmeetmete kohta, mis on vajalikud osutatava abi üldeesmärkide saavutamise tagamiseks ja selle üldise tõhususe suurendamiseks. Komitee võib teha ettepanekuid ka asjaomas(t)ele valdkondliku(te)le järelevalvekomitee(de)le parandusmeetmeid käsitlevate otsuste kohta, mis tagaksid programmi eesmärkide saavutamise ning suurendaksid asjaomaste programmide raames või IPA rahastamisvahendi(te)st antava abi tõhusust.

4. IPA järelevalvekomitee võtab oma töökorra vastu kooskõlas komisjoni kehtestatud järelevalvekomitee volituste ning asjaomase abisaaja riigi institutsionaalse, õigusliku ja finantsraamistikuga.

5. Kui komisjoni kehtestatud järelevalvekomitee volitustes ei ole ette nähtud teisiti, kohaldatakse käesoleva lõike sätteid.

IPA järelevalvekomitee liikmete hulka kuuluvad komisjoni esindajad, ühinemiseelse abi rahastamisvahendi riiklik koordinaator, siseriiklik eelarvevahendite käsutaja, tegevstruktuuride esindajad ja strateegiline koordinaator.

IPA järelevalvekomitee istungite eesistujateks on komisjoni esindaja ning ühinemiseelse abi rahastamisvahendi riiklik koordinaator.

IPA järelevalvekomitee tuleb kokku vähemalt üks kord aastas. Kokku võib kutsuda ka vahepealseid istungeid, eelkõige konkreetsete teemade käsitlemiseks.

Artikkel 59

Valdkondlikud järelevalvekomiteed detsentraliseeritud halduse korral

1. IPA järelevalvekomiteed abistavad IPA rahastamisvahendite raames kuue kuu jooksul alates käesoleva määruse jõustumisest moodustatud valdkondlikud järelevalvekomiteed vastavalt II osas kehtestatud erisätetele. Valdkondlikud järelevalvekomiteed on seotud programmide või rahastamisvahenditega. Kui see on asjakohane, võivad nende liikmete hulka kuuluda kodanikuühiskonna esindajad.

2. Iga valdkondlik järelevalvekomitee veendub asjaomaste programmide ja tegevuse rakendamise tõhususes ja kvaliteedis kooskõlas II osas iga rahastamisvahendi kohta kehtestatud erisätete ning vastavate valdkondlike lepingute ja/või rahastamislepingute kohta kehtestatud erisätetega. Komitee võib teha komisjonile ja ühinemiseelse abi rahastamisvahendi riiklikule koordinaatorile ettepanekuid parandusmeetmeid käsitlevate otsuste kohta, mis tagaksid programmi eesmärkide saavutamise ja suurendaksid antava abi tõhusust, saates ettepaneku koopia siseriiklikule eelarvevahendite käsutajale.

3. Valdkondlikud järelevalvekomiteed annavad aru IPA järelevalvekomiteele. Nad esitavad IPA järelevalvekomiteele eelkõige järgnevaga seotud andmed:

a) programmide rakendamisel tehtud edusammud prioriteetsete suundade ja vajadusel meetmete või tegevusliikide kaupa; need hõlmavad saavutatud tulemusi, rahalist rakendamist käsitlevad näitajaid ning muid tegureid ja nende eesmärk on parandada programmide rakendamist;

b) kõik küsimused, mille auditeerimisasutus, siseriiklik eelarvevahendite käsutaja ja pädev akrediteeriv ametnik on tõstatanud seoses haldus- ja kontrollisüsteemide toimimisega.

Artikkel 60

Järelevalve tsentraliseeritud ja rahvusvaheliste organisatsioonidega ühiselt toimuva halduse korral

Tsentraliseeritud ja rahvusvaheliste organisatsioonidega ühiselt toimuva halduse korral võib komisjon võtta kõik meetmed, mida ta peab vajalikuks asjaomaste programmide järelevalveks. Rahvusvaheliste organisatsioonidega ühiselt toimuva halduse korral võib kõnealuseid meetmeid rakendada ühiselt asjaomas(t)e rahvusvahelis(t)e organisatsiooni(de)ga.

Artikkel 61

Rakendamise aasta- ja lõpparuanded

1. Tegevstruktuurid koostavad II osas iga IPA rahastamisvahendi kohta määratletud korra kohaselt oma vastutusalasse kuuluvate programmide rakendamist käsitleva valdkondliku aastaaruande ja valdkondliku lõpparuande.

Valdkondlikud rakendamise aastaaruanded koostatakse eelarveaasta kohta. Valdkondlikud rakendamise lõpparuanded koostatakse terve rakendamisperioodi kohta ja need võivad hõlmata viimast valdkondlikku rakendamise aastaaruannet.

2. Pärast seda, kui valdkondlikud järelevalvekomiteed on lõikes 1 nimetatud aruanded läbi vaadanud, saadetakse need ühinemiseelse abi rahastamisvahendi riiklikule koordinaatorile, siseriiklikule eelarvevahendite käsutajale ja komisjonile.

3. Lõikes 1 nimetatud aruannete põhjal saadab ühinemiseelse abi rahastamisvahendi riiklik koordinaator komisjonile ja siseriiklikule eelarvevahendite käsutajale IPA määruse alusel antava abi rakendamise aasta- ja lõpparuanded pärast seda, kui IPA järelevalvekomitee on need läbi vaadanud.

4. Lõikes 3 nimetatud rakendamise aastaaruandes, mis saadetakse iga aasta 31. augustiks ja esmakordselt 2008. aastal, sünteesitakse erinevate rahastamisvahendite alusel esitatud erinevad valdkondlikud aruanded ja see hõlmab teavet järgneva kohta:

a) ühenduse abi rakendamisel tehtud edusammud mitmeaastases suunavas kavandamisdokumendis ja erinevates programmides seatud eesmärke silmas pidades;

b) ühenduse abi rahaline rakendamine.

5. Lõikes 3 nimetatud rakendamise lõpparuanne koostatakse kogu rakendamisperioodi kohta ja see võib hõlmata viimast lõikes 4 nimetatud aastaaruannet.

VI PEATÜKK

Avalikustamine, nähtavus

Artikkel 62

Teavitamine ja avalikustamine

1. Tsentraliseeritud ja rahvusvaheliste organisatsioonidega ühiselt toimuva halduse korral annab programmide ja tegevuse kohta teavet komisjon, keda vajadusel abistab ühinemiseelse abi rahastamisvahendi riiklik koordinaator. Detsentraliseeritud halduse korral ja kõigil juhtudel, mil piiriülese koostöö rahastamisvahendi raames ei teostata programme või nende osi liikmesriikidega koostöös toimuva halduse korras, annavad teavet programmide ja tegevuse kohta ning avalikustavad need abisaaja riik ja ühinemiseelse abi rahastamisvahendi riiklik koordinaator. Liikmesriikidega koostöös toimuva halduse korral annavad teavet programmide ja tegevuse kohta ning avalikustavad need liikmesriigid, abisaajad riigid ja artiklis 103 nimetatud korraldusasutus. Teave suunatakse kodanikele ja abisaajatele ning selle eesmärk on tuua esile ühenduse roll ja tagada läbipaistvus.

2. Detsentraliseeritud halduse korral vastutavad tegevstruktuurid lõplike abisaajate nimekirja, tegevuse nimetuste ja igale tegevusele eraldatud ühenduse vahendite avaldamise korraldamise eest. Nad tagavad lõplike abisaajate teavitamise sellest, et rahastamise vastuvõtmisega nõustuvad nad ka enda lisamisega avaldatavasse abisaajate nimekirja. Kõiki selles nimekirjas sisalduvaid isikuandmeid töödeldakse kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 45/2001 (10) nõuetega.

3. Vastavalt määruse (EÜ, Euratom) nr 1605/2002 artiklile 90 avaldab komisjon asjaomase teabe lepingute kohta. Vastavalt ühenduse välistegevuse suhtes kohaldatavale lepingute sõlmimise korrale avaldab komisjon pakkumismenetluse tulemused Euroopa Liidu Teatajas, EuropeAidi veebilehel ja muudes asjakohastes massiteabevahendites.

Artikkel 63

Nähtavus

1. Komisjon ning abisaajate riikide asjaomased riigi, piirkondlikud või kohalikud ametiasutused lepivad kokku ühtses tegevuses, millega IPA määruse alusel osutatavat abi käsitlev teave abisaajates riikides kättesaadavaks tehakse ja avalikustatakse.

Kõnealuse tegevuse rakendamise kord täpsustatakse valdkondlikes lepingutes või rahastamislepingutes.

2. Lõikes 1 nimetatud tegevuse rakendamise eest vastutavad lõplikud abisaajad ja seda rahastatakse asjaomasele programmile või tegevusele eraldatud summadest.

II OSA

ERISÄTTED

I JAOTIS

ÜLEMINEKUABI JA INSTITUTSIOONIDE VÄLJAARENDAMISE RAHASTAMISVAHEND

I PEATÜKK

Abi objekt ja abikõlblikkus

Artikkel 64

Abi valdkonnad

1. Käesolevast rahastamisvahendist võib anda abisaajatele riikidele abi eelkõige järgmistes valdkondades:

a) demokraatlike institutsioonide ja õigusriigi tugevdamine;

b) Euroopa põhiõiguste hartas nimetatud põhiõiguste ja -vabaduste edendamine ja kaitse;

c) haldusreform;

d) justiits- ja siseküsimuste valdkonna reform, näiteks õigussüsteemi, politsei, prokuratuuri, kohtu- ja kinnipidamissüsteemi ning tolli- ja piirikontrolli süsteemi reform, pöörates erilist tähelepanu korruptsiooni, organiseeritud kuritegevuse, terrorismi ja ebaseadusliku rände vastase võitluse parandamisele ning nende valdkondadega seotud teabesüsteemide loomisele;

e) regulatiivse raamistiku moderniseerimine, sealhulgas selliste oluliste institutsioonide rahastamiseks mõeldud investeeringute toetamine, mille infrastruktuurid või suutlikkus õigusaktide üle järelevalvet teostada ja neid jõustada vajavad tõhustamist;

f) finantskontrollisüsteemide loomine või tugevdamine;

g) turumajanduse tugevdamine, eelkõige ettevõtjate organiseerumise abistamine ja majandustegevuse otsene toetamine, sealhulgas erasektorile abi andmise ja tööstuse ümberkorraldamisele kaasaaitamise teel, samuti majanduse mitmekesistamine, oluliste majandusharude ajakohastamine ja konkreetsete valdkondade parandamine;

h) kodanikuühiskonna arendamine ning valitsuse ja valitsusväliste organite vaheline dialoog demokraatia, õigusriigi, inimõiguste ning vähemuste austamise ja kaitse edendamiseks, samuti kodanikuühiskonna dialoog;

i) hea haldustava osana sotsiaalse dialoogi loomine heade ja õiglaste töötingimuste edendamiseks;

j) vähemuste integratsiooni, lepitamist ja usaldust suurendavate meetmete edendamine ühiskonna kõigil tasanditel;

k) keskkonnapoliitika, mille aluseks on kõrgetasemeline kaitse ja põhimõtte, mille kohaselt saastaja maksab, edendamine, loodusvarade säästev kasutamine, energiatõhusus, taastuvad energiaallikad ja ühenduse poliitika järkjärguline ülevõtmine kõigis valdkondades, sealhulgas kliimamuutuse valdkonnas;

l) väikeste ja keskmise suurusega ettevõtete ning riigi haldusorganite rahastamisvõimaluste parandamine;

m) institutsioonide väljaarendamine tuumaohutuse, radioaktiivsete jäätmete käitlemise ja kiirguskaitse valdkonnas kooskõlas ühenduse õigustiku ja Euroopa Liidu hea tavaga;

n) toetus osalemiseks ühenduse programmides, eelkõige neis, mis on suunatud Euroopa kodakondsusest teadlikkuse tõstmisele, ja ettevalmistused ühenduse ametite töös osalemiseks.

2. Lisaks lõikes 1 nimetatud valdkondadele võib käesolevast rahastamisvahendist anda IPA määruse II lisas loetletud abisaajatele riikidele abi ka järgmistes valdkondades:

a) sotsiaalne, majanduslik ja territoriaalne areng, sealhulgas investeeringud sellistesse valdkondadesse nagu regionaalareng, inimressursside arendamine ja maaelu arendamine vastavalt IPA määruse artikli 2 lõike 3 punktile b;

b) takistuste kõrvaldamine sotsiaalselt kaasatuselt ja kaasavate tööturgude toetamine, sealhulgas eelkõige tegevuse kaudu, mille eesmärk on elatustaseme tõstmine, tööpuuduse vastane võitlus ja inimressursside tugevdamine;

c) toetus tootmissektorile ja teenustele ning ettevõtlusega seotud infrastruktuuride parandamisele;

d) haridussüsteemide ja erialase ettevalmistuse süsteemide kohandamine, reformimine või vajadusel loomine;

e) transpordi-, info-, energia- ja muude võrkude kättesaadavuse parandamine ja nende omavaheline ühendamine;

f) tervishoiusüsteemi reform;

g) info- ja sidesüsteemide parandamine.

Artikkel 65

Abi vormid

1. Käesolevast rahastamisvahendist võib abi anda eelkõige järgmisel viisil:

a) halduskoostöö meetmed koolituseks ja teabevahetuseks, mis hõlmavad liikmesriikidest või rahvusvahelistest organisatsioonidest saadetud avaliku sektori eksperte, eriti mestimise, kergmestimise ja TAIEXi kaudu;

b) tehniline abi;

c) investeeringud regulatiivsesse infrastruktuuri, sealhulgas sõltumatutesse mitmepoolsetesse välisinstitutsioonidesse, eelkõige selleks, et toetada vastavusse viimist Euroopa Liidu normide ja standarditega. Investeeringud on suunatud olulistele reguleerivatele institutsioonidele ja nende tegemise aluseks on avaliku halduse reformi ja ühenduse õigustikuga vastavusse viimise selge strateegia;

d) toetuskavad;

e) projektide ettevalmistamise rahastamine;

f) rahastamisvõimaluste kasutamine koostöös finantsasutustega;

g) eelarvetoetus kooskõlas IPA määruse artikli 15 lõikes 1 sätestatuga.

2. IPA määruse II lisas loetletud abisaajatele riikidele võib käesolevast rahastamisvahendist anda abi ka regionaalarengu, inimressursside arendamise ja maaelu arendamise rahastamisvahendi alusel ettenähtud meetmetega sarnaste meetmete ja tegevuse, sealhulgas investeerimise tüüpi tegevuse kaudu.

3. Abi võib samuti kasutada kulude, sealhulgas halduskulude katmiseks, mis tekivad seoses ühenduse toetusega rahvusvahelistele missioonidele, algatustele või organisatsioonidele, mis tegutsevad abisaaja riigi huvides.

Artikkel 66

Kulude abikõlblikkus

1. Käesoleva rahastamisvahendi alusel kantud kulud on saamiseks abikõlblikud, kui need on kantud pärast hankelepingute, lepingute ja toetuste allkirjastamist, välja arvatud määruses (EÜ, Euratom) nr 1605/2002 selgesõnaliselt ettenähtud juhtudel.

2. Lisaks artikli 34 lõikes 3 sätestatud eeskirjadele ei ole abikõlblikud järgmised kulud:

a) mis tahes liisingukulud;

b) amortisatsioonikulud.

3. Erandina artikli 34 lõikest 3 otsustatakse iga juhtumi puhul eraldi, kas järgmised kulud on abikõlblikud:

a) üksnes tegevuse kaasrahastamise perioodiga seotud tegevuskulud, sealhulgas rendikulud;

b) käibemaks, kui on täidetud järgmised tingimused: i) käibemaks ei ole ühelgi viisil tagastatav; ii) on tõendatud, et selle tasus lõplik abisaaja, ja iii) see on projektiettepanekus selgelt näidatud.

Artikkel 67

Abi osatähtsus ja ühenduse toetuse määr

1. Käesoleva rahastamisvahendi puhul põhinevad artikli 38 lõikes 1 osutatud abikõlblikud kulud avaliku sektori kulutustel detsentraliseeritud halduse korral ning kogukuludel tsentraliseeritud ja rahvusvaheliste organisatsioonidega ühiselt toimuva halduse korral.

2. Detsentraliseeritud halduse korral kohaldatakse käesolevast rahastamisvahendist antava abi suhtes lisaks artiklites 37 ja 38 sätestatud üldeeskirjadele käesolevat lõiget.

Toetuste puhul võib nõuda lõplike abisaajate osalemist tegevuse abikõlblike kulude kandmises. Investeerimistegevuse puhul ei ületa ühenduse toetus 75 % avaliku sektori kulutustest, millest ülejäänud 25 % kaetakse abisaaja riigi riiklikest vahenditest. Erakorralistel ja nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel võib ühenduse toetus siiski ületada 75 % avaliku sektori kulutustest.

Institutsioonide väljaarendamise tegevus nõuab teataval tasemel kaasrahastamist lõpliku abisaaja poolt ja/või abisaaja riigi riiklikest vahenditest. Nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel võib institutsioonide väljaarendamise tegevust siiski kuni 100 % ulatuses ühenduse vahenditest rahastada.

Artikli 65 lõike 1 punktis a nimetatud halduskoostöö meetmete kaudu antud abi võib 100protsendiliselt rahastada ühenduse vahenditest.

3. Tsentraliseeritud ja rahvusvaheliste organisatsioonidega ühiselt toimuva halduse korral otsustab komisjon ühenduse toetuse määra, mis võib moodustada kuni 100 % abikõlblikest kuludest.

II PEATÜKK

Programmide koostamine

Artikkel 68

Programmide koostamise raamistik

Põhimõtteliselt antakse abi järgmisel kujul:

— riiklikud programmid,

— piirkondlikud ja horisontaalprogrammid ja rahastamisvõimalused.

Artikkel 69

Riiklikud programmid

1. Komisjon kiidab igal aastal heaks riiklikud programmid abisaaja riigi esitatud projektiettepanekute põhjal, milles võetakse arvesse artiklis 5 nimetatud mitmeaastastes suunavates kavandamisdokumentides sätestatud põhimõtteid ja prioriteete.

2. Eelkõige loetletakse projektiettepanekutes prioriteetsed suunad, mida asjaomases abisaajas riigis toetatakse ja mis võivad hõlmata artiklis 64 kehtestatud abi andmise valdkondi. Projektiettepanekute koostamisel konsulteeritakse asjaomaste sidusrühmadega.

3. Pärast komisjoni ja abisaaja riigi vahel toimunud projektiettepanekute arutelusid esitab abisaaja riik igal aastal komisjonile projektide toimikud. Projektide toimikutes nähakse selgelt ette prioriteetsed suunad, kavandatud tegevus ja nende rakendamiseks valitud meetodid. Komisjon koostab projektide toimikuid silmas pidades rahastamisettepanekud.

4. Rahastamisettepanekud võetakse vastu rahastamisotsusega vastavalt artiklile 8.

5. Komisjon ja abisaaja riik sõlmivad artiklis 8 sätestatud rahastamislepingu.

Artikkel 70

Riiklike programmide raames toimuv ühenduse programmides osalemine

1. Abi võib anda selleks, et toetada abisaajate riikide osalemist ühenduse programmides. Osalemine sätestatakse riiklikes programmides.

2. Ühenduse toetusena ühenduse programmides osalemiseks antavate vahendite kogusumma ei ületa riiklikus programmis ettenähtud piirmäära.

3. Abisaajate riikide osalemine ühenduse programmides toimub kooskõlas ühenduse ja abisaaja riigi vahel iga asjaomase programmi kohta sõlmitud vastastikuse mõistmise memorandumis sätestatud eritingimustega ning vastavalt lepingutele, millega kehtestatakse abisaajate riikide ühenduse programmides osalemise üldpõhimõtted. See hõlmab sätteid nii abisaaja riigi poolse toetuse kogusumma kui ka IPA määruse alusel antava abina rahastatava summa kohta.

Artikkel 71

Riiklike programmide raames toimuv osalemine ühenduse ametite töös

1. Abi võib anda selleks, et toetada abisaajate riikide osalemist ühenduse ametite töös. Osalemine sätestatakse riiklikes programmides.

2. Vastavalt olukorrale võib abisaajaid riike kutsuda osalema ühenduse erinevate ametite töös. Nende osalemisega seotud kulusid võib rahastada IPA määruse alusel antavast abist samal viisil, kui nende osalemist ühenduse programmides.

Artikkel 72

Piirkondlikud ja horisontaalprogrammid

1. Asjaomaste mitmeaastaste suunavate kavandamisdokumentide põhjal koostab komisjon riiklike programmidega ühtsed ja kooskõlastatud piirkondlikud ja horisontaalprogrammid, konsulteerides sealjuures asjaomaste sidusrühmadega.

2. Piirkondlike ja horisontaalprogrammide eesmärk on edendada regionaalkoostööd, tugevdada mitut riiki hõlmavat kogemustevahetust abisaajates riikides ja toetada algatusi, millega abisaajaid riike õhutatakse ühist huvi pakkuvates valdkondades koostööd tegema.

3. Piirkondlik programm hõlmab abisaajaid riike Lääne-Balkanil. Eelkõige on programmi eesmärk lepitamine, ülesehitustöö ja poliitiline koostöö kõnealuses piirkonnas, et toetada Kagu-Euroopa stabiilsuspakti rakendamist.

4. Horisontaalprogrammid hõlmavad mõnesid või kõiki abisaajaid riike sellistes ühist huvi pakkuvates valdkondades, kus abi saab kõnealuste programmide kaudu rakendada tulemuslikumalt ja otstarbekamalt kui riiklike programmide kaudu.

5. Piirkondlike ja horisontaalprogrammide alusel võib abi anda sellistes valdkondades nagu projektide ettevalmistamise rahastamine, kodanikuühiskonna ja tolli toetamine, väikeste ja keskmise suurusega ettevõtete toetamine, kohalike omavalitsuste rahastamisvõimalused ja infrastruktuur, statistika, tuumaohutus, info- ja sidesüsteemid.

III PEATÜKK

Rakendamine

1. jagu

Rakendusraamistik ja põhimõtted

Artikkel 73

Üldpõhimõtted

1. Käesolevast rahastamisvahendist antavat abi võib hallata tsentraliseeritult, detsentraliseeritult või ühiselt rahvusvaheliste organisatsioonidega vastavalt määruse (EÜ, Euratom) nr 1605/2002 artiklile 53.

2. Riiklike programmide puhul on eesmärk detsentraliseeritud halduse saavutamine.

3. Komisjon rakendab piirkondlikke ja horisontaalprogramme tsentraliseeritult või rahvusvaheliste organisatsioonidega ühiselt toimuva halduse kaudu vastavalt määruse (EÜ, Euratom) nr 1605/2002 artiklis 43d määratletule.

Artikkel 74

Struktuurid ja ametiasutused tsentraliseeritud ja rahvusvaheliste organisatsioonidega ühiselt toimuva halduse korral

Tsentraliseeritud ja rahvusvaheliste organisatsioonidega ühiselt toimuva halduse korral on vastavalt artiklile 32 komisjoni ainsaks kontaktisikuks ühinemiseelse abi rahastamisvahendi riiklik koordinaator.

Artikkel 75

Struktuurid ja ametiasutused detsentraliseeritud halduse korral

1. Kui ühinemiseelse abi rahastamisvahendi riiklik koordinaator täidab detsentraliseeritud halduse korral vastavalt artikli 22 lõike 2 punktile b oma kohustust seoses käesoleva rahastamisvahendi programmide koostamisega riigi tasandil, on tema ülesanded järgmised:

a) korraldada artiklis 69 nimetatud projektiettepanekute ettevalmistamist;

b) sõnastada ja esitada komisjonile artiklis 69 nimetatud projektide toimikud;

c) teostada järelevalvet riiklike programmide rakendamise tehnilise külje üle.

2. Vastavalt artiklile 31 koosneb tegevstruktuur ühest või mitmest rakendusasutusest, mis luuakse abisaaja riigi valitsusasutuste raames või nende otsese kontrolli all.

Siseriiklik eelarvevahendite käsutaja määrab pärast konsulteerimist ühinemiseelse abi rahastamisvahendi riikliku koordinaatoriga programmi eelarvevahendite käsutajad, kes rakendusasutusi juhivad.

Programmi eelarvevahendite käsutajateks on abisaaja riigi riigiametnikud. Nad vastutavad tegevuse eest, mida rakendusasutused vastavalt artiklile 28 ellu viivad.

3. Programmi eelarvevahendite käsutajad määravad oma riigi valitsusasutustes töötavad riigiametnikud programmi vanemametnikeks. Asjaomase programmi eelarvevahendite käsutaja lõplikul vastutusel täidavad programmi vanemametnikud järgmisi ülesandeid:

a) vastutavad tegevuse tehnilise külje eest asjaomastes pädevates ministeeriumides;

b) abistavad programmi eelarvevahendite käsutajaid tegevuse nõuetekohase ja õigeaegse ettevalmistamise ja rakendamise eest tehnilisel tasandil;

c) vastutavad abisaaja riigi projektiettepanekus sätestatud iga prioriteetse suuna raames toimuva kooskõlastamise eest.

Artikkel 76

Tegevstruktuuri akrediteerimine ja haldusvolituste andmine

1. Kui enne käesoleva määruse jõustumise kuupäeva on ühenduse vahendeid määruse (EMÜ) nr 3906/89 või määruse (EÜ) nr 2500/2001 alusel hallanud abisaaja riigi olemasolevad riigiorganid, haldavad need organid (edaspidi „olemasolevad riigiorganid”) üleminekuabi ja institutsioonide väljaarendamise rahastamisvahendi alusel vahendeid seni, kuni komisjon võtab vastu haldusvolituste andmist käsitleva otsuse.

2. Ühelgi juhul ei saa olemasolevad riigiorganid ilma käesoleva määruse alusel antud haldusvolitusteta üleminekuabi ja institutsioonide väljaarendamise rahastamisvahendi raames vahendeid hallata kauem kui ühe aasta jooksul pärast käesoleva määruse jõustumist.

3. Komisjon otsustab, kas anda haldusvolitused olemasolevatele riigiorganitele, võttes arvesse eelkõige lõike 4 kohaselt esitatud kõrvalekallete loetelu ja vastavalt lõikele 5 tehtud siseriikliku eelarvevahendite käsutaja otsust.

4. Siseriiklik eelarvevahendite käsutaja hindab tegevstruktuuri, sealhulgas olemasolevate riigiorganite vastavust artiklis 11 nimetatud nõuetele. Eelkõige koostab ta loetelu kõigist käesoleva määruse alusel kehtestatud artiklis 11 nimetatud nõuetest, mida tegevstruktuur ei täida, tuginedes oma tegevuses kõigist haldus- ja kontrollisüsteemis osalejatest sõltumatu välisaudiitori järeldusotsusele.

Kõrvalekallete loetelu saadetakse komisjonile hiljemalt nelja kuu jooksul pärast käesoleva määruse jõustumist.

5. Kui leitakse, et lõikes 4 osutatud nõuete mittetäitmine ei ole tegevstruktuuride tõhusa ja tulemusliku toimimisega vastuolus, võib siseriiklik eelarvevahendite käsutaja otsustada asjaomased organid käesoleva määruse alusel akrediteerida.

Hiljemalt viie kuu jooksul pärast käesoleva määruse jõustumist saadab ta komisjonile oma otsuse asjaomaste organite akrediteerimise kohta. Kõnealune otsus sisaldab tähtajaliste eesmärkidega tegevuskava, milles on ette nähtud lõikes 4 sätestatud loetelus nimetatud nõuete mittetäitmise heastamiseks võetavad meetmed. Tegevuskava lepitakse komisjoniga kokku.

6. Kui leitakse, et lõikes 4 osutatud nõuete mittetäitmine on tegevstruktuuri tõhusa ja tulemusliku toimimisega vastuolus, alustab siseriiklik eelarvevahendite käsutaja asjaomase tegevstruktuuri akrediteerimist kooskõlas artikliga 13.

7. Kui komisjon otsustab anda käesoleva määruse alusel haldusvolitused olemasolevatele riigiorganitele, võib komisjon oma otsuses sätestada riigi ametiasutustele lisatingimused. Lisatingimuste korral määrab komisjon tähtaja, mille jooksul riigi ametiasutused peavad nõudeid täitma, et haldusvolituste andmine jääks jõusse. Komisjoni otsuses sätestatakse ka artikli 14 lõikes 3 osutatud eelkontrollide loetelu.

8. Olenemata siseriikliku eelarvevahendite käsutaja otsusest võib komisjon igal ajal otsustada mis tahes asjaomasele organile antud haldusvolitused säilitada, peatada või tühistada.

9. Siseriiklik eelarvevahendite käsutaja tagab, et abisaaja riik esitab igal etapil kogu komisjoni nõutud teabe.

Artikkel 77

Rakenduspõhimõtted mestimisprojektide korral

1. Mestimisprojekte rakendatakse toetuse näol, mille puhul valitud liikmesriikide valitsused nõustuvad pakkuma taotletud avaliku sektori eriteadmisi, kui taotleja hüvitab neile sellega seoses kantud kulud.

Eelkõige võib toetusega ette näha sellise ametniku pikaajalise lähetuse, kes on määratud mestimisprojekti välisnõustajana abisaaja riigi valitsust täiskohaga nõustama.

Mestimisprojekti toetus koostatakse kooskõlas määruse (EÜ, Euratom) nr 1605/2002 esimese osa toetusi käsitleva VI jaotise ja komisjoni määruse (EÜ, Euratom) nr 2342/2002 asjaomaste sätetega.

2. Komisjon koostab mestimise käsiraamatu, mis sisaldab eelkõige valitud liikmesriikide valitsuste pakutavate avaliku sektori eriteadmiste hüvitamiseks kinnitatud määrade ja hindade süsteemi, ning ajakohastab seda korrapäraselt.

Artikkel 78

Rakenduspõhimõtted ühenduse programmides ja ametite töös osalemise korral

Ühenduse programmides ja ametite töös osalemise korral seisneb rakendamine abisaaja riigi rahalise toetuse selle osa programmi või ameti eelarvesse maksmises, mida rahastatakse ühinemiseelse abi rahastamisvahendist. Detsentraliseeritud halduse korral teeb makse riiklik fond ja tsentraliseeritud halduse korral komisjon.

2. jagu

Finantsjuhtimine

Artikkel 79

Maksed detsentraliseeritud halduse korral

1. 95 % ülemmäära saavutamise korral esitab siseriiklik eelarvevahendite käsutaja erandina artikli 40 lõikest 6 lõppmakse taotlemisel üksnes uue tõendatud kuluaruande ja teabe tagasimakstud summade kohta.

2. Põhimõtteliselt moodustavad eelmaksed 50 % ühenduse toetusest asjaomasele programmile. Neid võib maksta aastaste osamaksetena. Kui siseriiklik eelarvevahendite käsutaja tõendab, et vastav summa ei kata riigi tasandil sõlmitud lepingute ja toetuste eelmakseid, võib 50protsendilist piirmäära tõsta.

3.