ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
(5)

Stabiilsus ja finantssüsteemi hea toimimine on euroala aeglase majanduskasvu „kadunud kümnendi stsenaariumi” vältimise ja investorite usalduse suurendamise eeltingimused. Kuna pankade bilansis on vaja finantsvõimendust veelgi vähendada, on oluline tagada, et see kulgeks kontrollitult ja et sealjuures säiliks piisav krediidivoog reaalmajandusse. Finantsvaldkonna killustumise esilekerkiva trendiga võitlemiseks on järelevalvestruktuuride ja -tavade integreerimisel ning piiriülesel kriisijuhtimisel vaja teha täiendavaid edusamme.
Määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõike 1 kohasele stabiilsusprogrammi hindamisele tuginedes on nõukogu arvamusel, et kõnealuse programmi eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaariumi aastateks 2012-2013 on usaldusväärne, programmis ennustatav SKP kasv on kooskõlas komisjoni talituste 2012. aasta kevadprognoosiga. Prognoosid on realistlikud ka seoses aastatega 2014 ja 2015, kuna neis ennustatakse SKP kasvu, mis on oluliselt väiksem kui enne kriisi ning madalam kui aastatel 2010-2011, mil majandus elavnes.

Stabiilsusprogrammi peamine eelarve-eesmärk on vähendada keskvalitsuse eelarvepuudujääki, piirates kulusid ja suurendades tulusid. Kuna valitsemissektori eelarve on keskvalitsuse eelarvepuudujäägi peamine allikas, siis aitab selle seisundi parandamine kaasa valitsemissektori eelarve tasakaalustamisele. Keskpika perioodi eelarve-eesmärk, milleks on struktuurne ülejääk suuruses 0,5 % SKPst, kajastab asjakohaselt stabiilsuse ja kasvu pakti nõudeid. Lähtudes (ümberarvutatud) struktuursest eelarvetasakaalust, (5) on Soome aastal 2011 keskpika perioodi eesmärgi täitnud, kuid kaldub sellest veidi kõrvale aastatel 2012–2015. Valitsemissektori kulude kasvumäär, arvestades kaalutlusõiguse raames võetud tulumeetmeid, on kooskõlas stabiilsuse ja kasvu pakti kulueesmärgiga kõigil aastatel peale aasta 2015. Stabiilsusprogrammis seatakse eesmärgiks tasakaalustada valitsemissektori eelarve aastaks 2015 ja jõuda ülejääki alates aastast 2016. Valitsemissektori võla suhe SKPsse jääb kaugele alla 60 % ja stabiilsusprogrammi kohaselt tipneb võlatase 2014. aastal ligi 52 % juures SKPst ning hakkab siis langema. Lõhe Soome riigi rahanduse jätkusuutlikkuses on endiselt märkimisväärne, see tuleneb peamiselt elanikkonna vananemisest tingitud kiiresti suurenevast vanadussõltuvusmäärast. Puudujääki riigi rahanduse jätkusuutlikkuses tuleb pidevalt jälgida ja sellele vastavalt meetmeid kohandada. Soome eelarveraamistik on seotud mitmeaastaste kulude ülemmääradega, kuid omavalitsussektori suhtes neid praegu ei kohaldata.
Tuginedes määruse (EÜ) nr 1466/97 kohasele lähenemisprogrammi hindamisele, on nõukogu seisukohal, et programmi eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on realistlik. Stsenaariumi kohaselt suureneb SKP 2012. aastal 1,2 % ja 2013. aastal 1,5 %, mis on üldjoontes kooskõlas komisjoni talituste 2012. aasta kevadprognoosiga, mille kohaselt kasv on vastavalt 1,1 % ja 1,4 %. Nii on ka valitsemissektori eelarve puudujääk lähenemisprogrammis pisut väiksem (2012. aastal 4,0 % ja 2013. aastal 1,8 % SKPst, komisjoni talituste 2012. aasta kevadprognoosis 4,1 % ja 2,0 % SKPst). Lähenemisprogrammis kirjeldatud eelarvestrateegia eesmärk on korrigeerida ülemäärane puudujääk 2013. aastaks ja saavutada keskpika perioodi eelarve-eesmärk, milleks on struktuurne eelarvepuudujääk, mis ei ole suurem kui 0,5 % SKPst. Valitsuse eesmärk on samuti saavutada 2020. aastaks vähemalt struktuurselt tasakaalustatud eelarve.

Lähenemisprogrammis kinnitatakse seega eelmist keskpika perioodi eesmärki, mis vastab asjakohaselt stabiilsuse ja kasvu pakti nõuetele. 2013. aastaks kavandatav valitsemissektori eelarve puudujääk on kooskõlas ülemäärase puudujäägi õigeaegse korrigeerimisega ja (ümberarvutatud) struktuursele eelarvetasakaalule (5) tuginedes vastab kõnealusel aastal kavandatav eelarve kohandamine ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse raames antud nõukogu 2010. aasta juuli soovitusele. Lähenemisprogrammis esitatud kaalutlusõiguse raames võetud meetmed tagavad prognooside kohaselt konsolideerimise taseme, mis on kooskõlas ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse raames antud soovitusega. Konsolideerimiskava rakendamine on muutunud eelnevalt kavandatust aeglasemaks ja 2013. aastal on vaja teha märkimisväärne pingutus vajaliku struktuurilise kohanduse tagamiseks. Aluslepingujärgse kontrollväärtuse (3 % SKPst) mittetäitmise oht on 2013. aastal piiratud; komisjoni talituste 2012. aasta kevadprognoosis ennustatakse valitsemissektori eelarve puudujäägiks 2,0 % SKPst. Taani saavutab eeldatavasti oma keskpika perioodi eelarve-eesmärgi 2013. aastal. Kuid kui võtta aluseks (ümberarvutatud) struktuuriline eelarvetasakaal, siis ei ole see nii pärast 2013. aastat, ja struktuurilise eelarveseisundi prognoositav paranemine jääb allapoole stabiilsuse ja kasvu paktiga nõutavast 0,5 protsendist SKPst. Samas on valitsemissektori kulude kasvumäär, arvestades kaalutlusõiguse raames võetud tulumeetmeid, prognoositavalt kooskõlas stabiilsuse ja kasvu pakti kulueesmärgiga. Osa eelarvepuudujäägist rahastatakse Taani Nationalbankis hoiustatavate valitsemissektori vahendite vähendamise teel. Taani valitsemissektori koguvõlg väheneb prognoositavalt 46,5 protsendist SKPst 2011. aastal 42,1 protsendini SKPst 2015. aastal, mis on oluliselt vähem kui 60 % SKPst.
(10)

Tuginedes määruse (EÜ) nr 1466/97 kohasele 2012. aastal stabiilsusprogrammi hindamisele, on nõukogu seisukohal, et programmi eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium aastateks 2012 ja 2013 on ettevaatlik. Stsenaarium ajavahemikuks 2014-2016 on optimistlikum, SKP kasvuks prognoositakse keskmiselt 2,1 %, mis ületab järjepidevalt potentsiaalse kasvu praegusi prognoose. Stabiilsusprogrammis kirjeldatud eelarvestrateegia eesmärk on korrigeerida ülemäärane puudujääk 2013. aastaks ja saavutada 2016. aastaks keskpika perioodi eelarve-eesmärk. Stabiilsusprogrammi keskpika perioodi eelarve-eesmärki on muudetud – nüüd on majandustsükli tasakaalus eelarve asemel eesmärgiks seatud struktuurne puudujääk 0,45 % SKPst, mis kajastab adekvaatselt stabiilsuse ja kasvu pakti nõudeid. Ülemäärase puudujäägi kavandatav korrigeerimine on kooskõlas ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse raames antud nõukogu 2009. aasta detsembri soovituses kindlaks määratud tähtajaga. Arvestades (ümberarvutatud) struktuurset eelarvetasakaalu, (5) on iga-aastane kavandatud keskmine eelarve kohandamine 0,5 % SKPst aastatel 2011–2013 veidi väiksem kui nõukogu soovitatud korrigeerimine 0,75 % SKPst. Keskpika perioodi eelarve-eesmärgi suunas kavandatud struktuurne edasiminek on 2015. aastal piisav, aga jääb 2014. ja 2016. aastal alla stabiilsuse ja kasvu paktis sätestatud sihttasemest 0,5 % SKPst. Siiski on ajavahemikus 2014-2015 prognoositav valitsemissektori kulude kasvumäär, arvestades suvakohaseid tulumeetmeid, kooskõlas stabiilsuse ja kasvu pakti kulueesmärgiga. Eelarve-eesmärkidega kaasnevaid riske on nii tulu- kui ka kulupoolel. Näiteks on keeruline hinnata mõne meetme mõju eelarvele, kuna see sõltub konkreetsest rakendamisest. Finantstehingute maksu üksikasjad ei ole teada, kuna sellealaseid õigusakte ei ole veel vastu võetud. Kavandatud kulukärped kesktasandist allpool asuvatel tasanditel ei ole kindlaks määratud. Stabiilsusprogrammis nähakse ette, et võla suhe SKPsse, mis ulatus 72,2 protsendini 2011. aasta lõpul, saavutab 2013. aastal haripunkti 75,3 % tasemel ja langeb seejärel järk-järgult 70,6 % tasemele 2016. aastal. Stabiilsuse ja kasvu pakti võla vähendamise sihttaseme osas on Austrias aastatel 2014-2016 üleminekuperiood ja stabiilsusprogrammis esitatud kavad tagavad piisava liikumise võla vähendamise sihttaseme saavutamise suunas. See prognoos sisaldab siiski teatud riske, mis on seotud riigi omandis olevate valitsemissektori väliste ettevõtete kasvava võlaga ja pangandussektorile antava võimaliku täiendava riigipoolse toetusega.
(10)

Tuginedes määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõike 1 kohasele stabiilsusprogrammi hindamisele, on nõukogu seisukohal, et stabiilsusprogrammi aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on 2012. aasta suhtes üldiselt realistlik ja edaspidi optimistlik. Komisjoni talituste 2012. aasta kevadprognoosi kohaselt peaks SKP kasv jõudma 2012. aastal – 1,8 protsendini ja 2013. aastal – 0,3 protsendini, samal ajal kui stabiilsusprogrammis on need prognoosid vastavalt – 1,7 % ja 0,2 %. Kooskõlas ülemäärase eelarvepuudujäägi menetlusega on stabiilsusprogrammi strateegias kirjeldatud eelarve-eesmärk viia valitsemissektori eelarvepuudujääk aastaks 2013 alla kontrollväärtuse 3 % SKPst, tehes seda peamiselt kulude piiramise, aga ka teatavate tulusid suurendavate meetmete abil. (Ümberarvutatud) struktuurse eelarveseisundi (5) põhjal paraneb stabiilsusprogrammis kavandatud struktuurne eelarveseisund aastatel 2011-2013 keskmiselt 2,6 % SKPst, mis on suurem kui ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse raames soovitatud keskmine eelarve kohandamine üle 1,5 % SKPst aastatel 2010-2013. Pärast ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamist jääb stabiilsusprogrammi keskpika perioodi eelarve-eesmärgiks (KPEE) eelarveseisundi struktuurne tasakaal, mis peaaegu saavutatakse aastaks 2015, mil struktuurne eelarvepuudujääk on 0,2 % SKPst. KPEEs on asjakohaselt arvesse võetud stabiilsuse ja kasvu pakti nõudeid. Struktuursete kohanduste kavandatud tempo aastatel 2012-2013 kujutab endast piisavaid edusamme KPEE suunas ja valitsemissektori kulude kasvutempo, võttes arvesse kaalutlusõiguse raames võetavaid tulumeetmeid, on kooskõlas stabiilsuse ja kasvu pakti kohase kulude võrdlusalusega. Stabiilsusprogrammi prognooside kohaselt tipneb valitsemissektori võla suhe aastal 2013 ja hakkab seejärel langema. Aastatel 2014 ja 2015 on Hispaanias üleminekuperiood ja stabiilsusprogrammis esitatud kavad tagavad piisava edu stabiilsuse ja kasvu pakti kohase võla vähendamise sihttaseme saavutamise suunas. Puudujäägi ja võla kohandamiskavasid mõjutavad olulised riskid. Makromajanduslik areng võib osutuda oodatust vähem soodsaks. Lisaks ei ole pärast 2013. aastat võetavaid meetmeid piisavalt täpsustatud. Eelarvestrateegiale avalduvad ka sellised ohud nagu piirkondlike valitsuste kinnipidamine eelarvest, pidades silmas neil viimasel ajal seni esinenud raskusi seda teha, samuti tulude suurem tundlikkus toimuvate struktuursete kohanduste suhtes, maksuamnestia ebakindel mõju tuludele ja võimalikud täiendavad finantsasutuste päästeoperatsioonid. Selliste finantsasutuste päästeoperatsioonide mis tahes mõju eelarvepuudujäägile on ühekordne. Eelarve tasakaalu seaduse range kohaldamine ja tugevate fiskaalmeetmete võtmine piirkondlikul tasandil leevendaks piirkondliku tasandi riske kavast kõrvale kalduda. Arvestades Hispaania rahanduse detsentraliseeritust, on väga oluline tugev fiskaalne ja institutsionaalne raamistik. Nõukogu tervitab komisjoni kavatsust esitada lähinädalatel ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamist käsitleva nõukogu soovituse rakendamise kohta põhjalik hindamine, võttes arvesse ka väljakuulutatud mitmeaastast eelarvekava aastateks 2013-2014.
Tuginedes määruse (EÜ) nr 1466/97 kohasele 2012. aastal lähenemisprogrammi hindamisele, on nõukogu seisukohal, et programmi eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on realistlik. Vastavalt lähenemisprogrammile eeldatakse, et SKP kasv jõuab 2012. ja 2013. aastal vastavalt 0,2 % ja 1,3 % tasemele võrreldes komisjoni talituste 2012. aasta kevadprognoosiga, mis oli vastavalt 0 % ja 1,5 %. Lähenemisprogrammis kirjeldatud eelarvestrateegia eesmärk on saavutada 2016. aastal tasakaalustatud eelarve. Valitsemissektori puudujäägieesmärk 2,9 % SKPst on kooskõlas nõukogu 2. detsembri 2009. aasta soovitustes sätestatud ülemäärase puudujäägi kõrvaldamise tähtajaga. Iga-aastane eelarve kohandamine 0,9 % SKPst aastatel 2010–2013, mis põhineb (ümberarvutatud) struktuurilisel eelarvetasakaalul, (5) on veidi väiksem kui nõukogu soovitatud korrigeerimine 1 % SKPst. Lähenemisprogramm kinnitab eelnevat keskpika perioodi eelarve-eesmärki – saavutada 2015. aastaks eelarvepuudujääk 1 % SKPst, mis kajastab adekvaatselt stabiilsuse ja kasvu pakti nõudeid. Keskpika perioodi eelarve-eesmärgi suunas kavatsetakse liikuda 2014. ja 2015. aastal sammudega vastavalt 0,8 % ja 0,7 % SKPst, mis põhinevad (ümberarvutatud) struktuurilisel tasakaalul, ning valitsussektori kulude kasvumäär on kooskõlas stabiilsuse ja kasvu pakti kulutuste võrdlusalusega.

Lähenemisprogrammi eelarveprognoosi ähvardab mitu ohtu. Praegu parlamendis arutatav seadus rahalise kompensatsiooni kohta kirikutele suurendaks valitsemissektori puudujääki jõustumisaastal ühekordselt 1,5 % SKPst. Üldisemalt kujutavad kavandatava tulu- ja kulupoole konsolideerimise olemus ja ulatus märkimisväärset ohtu, et eelarve kohandamise mõju ei suudeta programmiperioodi järel säilitada. Eelarve kohandamine on seni põhinenud peamiselt üleüldistel kärbetel, mis mõjutavad ka majanduskasvu soodustavaid kulusid. Aastateks 2013–2015 on kavandatud hoida avaliku halduse kuludelt täiendavalt kokku peaaegu 1 % SKPst, kuid programmis ei ole üksikasju piisavalt täpsustatud. Lisaks on enamik kavandatud tulumeetmeid ajutised ja peaksid lõppema 2015. aastal. Lähenemisprogrammi kohaselt peaks võla ja SKP suhe tipnema 2013. aastal 45,1 % tasemel SKPst ning hakkama seejärel langema, peamiselt tänu esmase tasakaalu kavandatavale pidevale paranemisele.
Tuginedes määruse (EÜ) nr 1466/97 kohasele stabiilsusprogrammi hindamisele, on nõukogu seisukohal, et programmi eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on optimistlik. Komisjoni talituste 2012. aasta kevadprognoosis ennustati SKP kasvuks 2012. aastal 0,5 % ja 2013. aastal 1,3 %, võrreldes stabiilsusprogrammi vastavate näitajatega 0,7 % ja 1,75 %. Kui puudujääk osutus 2011. aastal eeldatust väiksemaks tasemel 5,2 % SKPst, näeb stabiilsusprogramm ette selle vähendamist 2013. aastal 3 % tasemele SKPst, mis on nõukogu määratud ülemäärase puudujäägi korrigeerimise tähtaeg, ja seejärel konsolideerimise jätkamist, et saavutada tasakaalus eelarve 2016. aastaks. Keskpika perioodi eelarve-eesmärk, milleks on struktuuriliselt tasakaalustatud eelarve, loodetakse saavutada stabiilsusprogrammi perioodi jooksul. Keskpika perioodi eelarve-eesmärgis võetakse asjakohaselt arvesse stabiilsuse ja kasvu pakti nõudeid. Tuginedes (ümberarvutatud) struktuursele eelarvetasakaalule, (5) on ajavahemikuks 2010–2013 kavandatud keskmine aastane eelarve konsolideerimine kooskõlas nõukogu 2. detsembri 2009. aasta soovitusega. Aastateks 2014–2016 on keskpika perioodi eelarve-eesmärkide saavutamise suunas kavandatud täiendavad iga-aastased struktuurilised edusammud, mille maht on 0,7 % SKPst. Programmi kohaselt on valitsemissektori kulude kasvumäär, arvestades kaalutlusõiguse raames võetavaid tulumeetmeid, kooskõlas stabiilsuse ja kasvu pakti kulueesmärgiga. Programmis esitatud kohandamiskava ähvardavad mitmed ohud. Makromajanduslik stsenaarium võib kujuneda vähem soodsaks, kui komisjoni talituste 2012. aasta kevadprognoosis näidatud.

Meetmeid ei ole piisavalt täpsustatud, et täita eesmärgid alates 2013. aastast ja saavutada soovitatud keskmine aastane eelarve konsolideerimine. Lisaks on Prantsusmaa tulemused kulueesmärkide saavutamisel olnud seni ebaühtlased. Seepärast on ülemäärase puudujäägi korrigeerimist 2013. aastaks võimalik tagada üksnes juhul, kui kavandatavad meetmed on piisavalt täpsustatud ja vajaduse korral võetakse lisameetmeid. Valitsemissektori võla suhe SKPsse, mis 2011. aastal oli 85,8 %, tõuseb 2013. aastal oodatavalt 89,2 % tasemele ja langeb 2016. aastal 83,2 % tasemele. Stabiilsusprogrammi kohaselt saavutatakse võla vähendamise sihttase üleminekuperioodi lõpul (2016. aastal).
(10)

Tuginedes määruse (EÜ) nr 1466/97 kohasele lähenemisprogrammi hindamisele, on nõukogu seisukohal, et lähenemisprogrammi eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on realistlik ja kooskõlas komisjoni talituste 2012. aasta kevadprognoosiga. Lähenemisprogrammis kirjeldatud eelarvestrateegia eesmärk on korrigeerida ülemäärane puudujääk 2012. aastaks ja saavutada keskpika perioodi eelarve-eesmärk (KPEE) 2015. aastaks. Lähenemisprogrammis kinnitatakse KPEE (puudujääk 1 % SKPst), mis vastab asjakohaselt stabiilsuse ja kasvu pakti nõuetele. Puudujäägi kavandatav korrigeerimine on kooskõlas nõukogu määratud tähtajaga ja kavandatav eelarve kohandamine vastab ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse raames antud nõukogu soovitusele. Vastavalt (ümberarvutatud) struktuurilisele eelarvetasakaalule (5) on kavandatavad iga-aastased edusammud KPEE suunas suuremad kui 0,5 % SKPst (struktuuriliselt). Valitsemissektori kulude kasvumäär, arvestades kaalutlusõiguse raames võetud tulumeetmeid, on tervel programmiperioodil kooskõlas stabiilsuse ja kasvu pakti võrdlusalusega, kuid komisjoni talituste 2012. aasta kevadprognoosi kohaselt 2013. aastal pisut ületab kulueesmärki. KPEE suunas piisavate edusammude tegemiseks võib olla vaja täiendavaid jõupingutusi, kuna põhiliselt tuginetakse avaliku sektori investeeringukulude märkimisväärsetele kärbetele ja seda ei toetata piisavalt lähenemisprogrammi lõpuaastatel võetavate üksikasjalike meetmetega. Valitsemissektori võlg jääb Poolas terve programmiperioodi jooksul prognoositavalt allapoole 60 % SKPst. Poola ametiasutused prognoosivad, et see väheneb järk-järgult 56,3 protsendilt SKPst 2011. aastal 49,7 protsendile SKPst 2015. aastal, samal ajal kui komisjon, arvestades võimalikke ohte konsolideerimiskavadele, prognoosib aeglasemat paranemist.
Tuginedes määruse (EÜ) nr 1466/97 kohasele stabiliseerimisprogrammi hindamisele, on nõukogu seisukohal, et stabiilsusprogrammi eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on võrreldes komisjoni talituste 2012. aasta kevadise prognoosiga optimistlik. Stabiilsusprogrammis kirjeldatud eelarvestrateegia eesmärk on vähendada valitsemissektori puudujääki nõukogu määratud tähtajaks 2013. aastal madalamale tasemele kui 3 % SKPst ja jätkata seejärel puudujäägi vähendamist, et saavutada Sloveenia keskpika perioodi eelarve-eesmärk (KPEE) 2015. aastaks. KPEE on määratletud, nagu eelmiseski stabiilsusprogrammis, struktuurilise tasakaaluna, kuid seda ei saa pidada stabiilsuse ja kasvu pakti sätete alusel asjakohaseks, sest praeguse poliitika ja prognooside alusel ei taga see piisavalt kiiret edasiminekut pikaajalise jätkusuutlikkuse suunas.

On oht, et puudujäägi osas saavutatavad tulemused osutuvad eesmärkidest kehvemaks ja seda i) eelkõige aastateks 2014–2015 kavandatud meetmete määratlematuse, ii) esmaste jooksvate ülekulude, iii) suhteliselt optimistliku makromajandusliku stsenaariumi juures väiksemate tulude ja hiljuti otsustatud maksumeetmetega seotud ebakindluse ning iv) võimalike täiendavate kapitalitoetusoperatsioonide ja tagatiste väljanõudmise tõttu. Vastavalt (ümberarvutatud) struktuurilisele tasakaalule (5) on keskmiseks iga-aastaseks eelarve konsolideerimiseks ajavahemikul 2010–2013 kavandatud 1 % SKPst, mis on veidi rohkem nõukogu soovitatust. Siiski osutab komisjoni talituste 2012. aasta kevadine prognoos, et 2013. aastal tuleks teha täiendavaid pingutusi, et järgida soovitust kogu korrigeerimise perioodi vältel. Pärast ülemäärase puudujäägi kavandatud korrigeerimist on iga-aastased stabiilsusprogrammi kohased edusammud KPEE suunas 2015. aastal kooskõlas stabiilsuse ja kasvu paktis sätestatud 0,5 % võrdlusalusega, kuid 2014. aastal jäävad sellest allapoole, samal ajal, kui valitsemissektori kulude kasv, võttes arvesse kaalutlusõiguse kohaseid tulumeetmeid, on mõlemal aastal kooskõlas stabiilsuse ja kasvu pakti võrdlusalusega. Seega on stabiilsusprogrammis üldiselt kavandatud asjakohane KPEE saavutamise kohandamiskava. Võttes arvesse eespool nimetatud riske, võib liikumine KPEE suunas olla mõlemal aastal asjakohasest aeglasem.

Stabiilsusprogrammi prognooside kohaselt 2011. aastal 48 % tasemel SKPst olnud valitsemissektori võlg suureneb, saavutades 2013. aastal haripunkti 53 % tasemel (jäädes seega alla aluslepingu järgse kontrollväärtuse 60 % SKPst), ja langeb veidi programmiperioodi lõpuks. On oht, et võlaprognoosid kasvavad eespool nimetatud suurema puudujäägi ja varude muutuste korrigeerimise tõttu. Sloveenia keskpika perioodi eelarveraamistik ja kulueeskirjad ei ole jätkuvalt piisavalt siduvad ning keskendatud keskpika perioodi eelarve-eesmärgi saavutamisele ja pikaajalise jätkusuutlikkuse tagamisele.
(12)

Liiduvalitsus on võtnud meetmeid riiklike tervishoiukulude tõhususe parandamiseks ja on esitanud pikaajalise hoolduse reformi ettepaneku. Selleks et piirata kulude oodatavat edasist kasvu, on vaja täiendavaid jõupingutusi tervishoiu tõhususe parandamiseks. Kulude oodatava tulevase kasvuga toimetulekuks ei piisa ka väljapakutud pikaajalise hoolduse reformist. Maksusüsteemi tõhusust on võimalik parandada. Oma kohustuse täitmisel suurendada majanduskasvu elavdavaid kulusid haridusele ja teadusele on liiduvalitsus ajakavas. Samas on endiselt oluline, et ka liidumaad ja kohalikud omavalitsused, mis kannavad lõviosa haridus- ja teaduskuludest, tagaksid neis valdkondades vahendite asjakohase ja tõhusa kasutamise. Uue põhiseaduse kohase võlataseme piirmäära kehtestamine on Saksamaa eelarveraamistikku veelgi tugevdanud. Sellest hoolimata ei ole eelarvet käsitleva nõude rakendamisel liidumaade tasandil erilisi edusamme tehtud.
(10)

Tuginedes määruse (EÜ) nr 1466/97 kohasele stabiliseerimisprogrammi hindamisele, on nõukogu seisukohal, et stabiilsusprogrammi eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on realistlik. Eelkõige on stabiilsusprogrammi stsenaarium aastateks 2012 ja 2013 väga sarnane komisjoni talituste 2012. aasta kevadprognoosiga. Keskpika perioodi puudujäägi prognooside tegemisel lähtuti veidi optimistlikust majanduskasvu stsenaariumist, mille puhul majanduskasv oli potentsiaalsest majanduskasvust suurem, kuid jäi siiski selgelt allapoole ajaloolisi keskmisi kasvumäärasid. Stabiilsusprogrammis visandatud eelarvestrateegia eesmärk on vähendada 2012. aasta 1,5 % puudujääk 2014. aastaks 0,9 protsendini konsolideerimismeetmete abil, mis moodustavad umbes 1,2 % SKPst, ja saavutada suurem mänguruum negatiivsete vapustuste puhuks. Stabiilsusprogrammiga kinnitatakse varasemat keskpika perioodi eelarve-eesmärki (KPEE), milleks on 0,5 % struktuurne ülejääk. Siiski ei saa keskpika perioodi eesmärki pidada asjakohaseks stabiilsuse ja kasvu pakti sätete kohaselt, sest kuigi võlg on asutamislepingus sätestatud kontrollväärtusest väiksem, ei võeta praeguse poliitika ja prognooside põhjal nimetatud eesmärgi puhul piisavalt arvesse vananemisega seotud kaudseid kulusid. Lisaks kaldub Luksemburg alates aastast 2012 nii komisjoni talituste 2012. aasta kevadprognoosi, kui ka stabiilsusprogrammi kohase (ümberarvutatud) struktuurse eelarveseisundi põhjal oma keskpika perioodi eesmärgist märkimisväärselt kõrvale. Valitsemissektori kulude kasvumäär pärast kaalutlusõiguse raames võetud tulumeetmete arvessevõtmist ületab prognooside kohaselt oluliselt stabiilsuse ja kasvu paktis määratletud võrdlusaluse. Valitsemissektori koguvõlg, mis on 20 % SKPst, jääb allapoole aluslepingus sätestatud kontrollväärtust.
19.

Siiski on soovitav, et eelotsusetaotluse esitamine otsustatakse siseriikliku kohtumenetluse selles staadiumis, kus eelotsust taotlev kohus on võimeline määratlema kohtuasja õigusliku ja faktilise raamistiku, et anda Euroopa Kohtu käsutusse kõik vajalikud andmed, mille alusel oleks võimalik kontrollida, et põhikohtuasja vaidluses tuleb kohaldada liidu õigust. Korrakohase õigusemõistmise huvides võib ka olla soovitatav, et eelotsusetaotlus esitatakse pärast seda, kui mõlemad pooled on ära kuulatud.