3.

Avatud koordinatsioonimeetodi edukus noorte valdkonnas sõltub liikmesriikide poliitilisest pühendumusest ning tõhusatest töömeetoditest siseriiklikul ja ELi tasandil. Sellest vaatenurgast peaksid Euroopa koostöö raames kasutatavad töömeetodid tuginema järgmisele: i) töötsüklid: 2018. aastani kestev ajavahemik jagatakse kolmeaastasteks tsükliteks, kusjuures esimene tsükkel kestab 2010. aastast 2012. aastani; ii) prioriteedid: iga tsükli puhul valitakse Euroopa koostööks mitu prioriteeti, mis annavad panuse raamistikuga kindlaks määratud tegevusvaldkondadesse. Nõukogu võtab need prioriteedid vastu edaspidi käsitletava nõukogu ja komisjoni ühise asjakohase aruande alusel ning koostöös asjaomase töötsükli aegse kahe eesistujakolmiku esindajatega. Nende Euroopa koostöö prioriteetide kindlaksmääramisel seatakse eesmärgiks koostöö kõikide liikmesriikide vahel või tihedam koostöö väiksema arvu liikmesriikide (klastrite) vahel, võttes arvesse riikide prioriteete. Uue raamistiku kohase esimese tsükli esimese poole prioriteedid on esitatud käesoleva dokumendi II lisas. Nõukogu esitab kõnealuse tsükli teise poole prioriteedid ja võtab need vastu hiljem; iii) rakendusmeetmed: koostööraamistiku edukaks rakendamiseks on vaja võtta meetmeid nii konkreetses noortevaldkonnas kui ka teistes seonduvates poliitikavaldkondades. Konkreetses noortevaldkonnas vajalikud meetmed on toodud allpool punktides a–g. Neid meetmeid tuleks kasutada paralleelse lähenemisviisi toetamiseks, et muu hulgas rakendada konkreetseid algatusi konkreetses noortevaldkonnas ning edendada ka valdkondadevahelist lähenemisviisi, et toetada noortemõõtme integreerimist teistesse asjakohastesse poliitikavaldkondadesse. Integreerimisel tuleks neid meetmeid kasutada alusena dialoogi pidamiseks teiste poliitikavaldkondadega ning nende toetamiseks, et neis saaks vajaduse korral noortemõõdet kaasata. a) Teadmiste kogumine ja tõenditepõhine noortepoliitika: noortepoliitika peaks olema tõenditel põhinev. Koguda tuleb paremaid teadmisi ja parandada arusaamist noorte naiste ja meeste elutingimustest, väärtustest ja suhtumisest ning neid tuleb jagada teiste seonduvate poliitikavaldkondadega, et oleks võimalik võtta asjakohaseid ja õigeaegseid meetmeid. Selliseid teadmisi saab muu hulgas edendada Euroopa noortepoliitika-alaste teadmiste keskuse ja selle kontaktasutuste, kogu ELi analüütilise suutlikkuse (Eurydice), noori käsitleva teadustöö, vastavate uuringute, konkreetsete Euroopa noorteuuringute ja teadlaste võrgustike toetamisega. ELi noortearuanne on põhiliseks panuseks tõenditepõhise poliitika kujundamise suunal. Edendada tuleks koostööd asjaomaste riigiasutuste, noortevaldkonnas töötavate teadlaste, noorte, noorteorganisatsioonide ning noorsootöös osalejate vahel. b) Vastastikune õppimine: vastastikune õppimine on käesoleva koostööraamistiku keskne element. See võimaldab tuvastada häid tavasid erinevates liikmesriikides ning neist õppida. Vastastikuse õppimise elluviimiseks kasutatakse selliseid meetmeid nagu vastastikuse õppimise tegevused, konverentsid ja seminarid, kõrgetasemelised foorumid või eksperdirühmad ning ka uuringud ja analüüsid ja internetipõhised võrgustikud ning kaasatakse asjaomaseid sidusrühmi. Nende tegevuste teemad peaksid olema tihedalt seotud vastavate kolmeaastaste töötsüklite prioriteetidega. Kõikide nende algatuste väljatöötamisel tuleb seada selged eesmärgid ning tugineda selgesõnalistele volitustele, ajakavadele ja kavandatud tulemustele, mille esitab komisjon koostöös liikmesriikidega. Jätkata tuleks poliitilist dialoogi kolmandate riikidega ning koostööd selliste rahvusvaheliste organisatsioonidega nagu Euroopa Nõukogu, OECD (8) ja ÜRO, tagades seega võrdlusandmete ja inspiratsiooni allika. c) Aruandmine edusammude kohta: komisjon peaks iga töötsükli lõpus ning uue raamistiku kohase esimese töötsükli puhul 2012. aastal koostama Euroopa Liidu ühise noortearuande. ELi noortearuanne koosneb kahest osast: nõukogu ja komisjoni ühine aruanne (poliitiline osa) ja täiendavad dokumendid (statistiline ja analüütiline osa). ELi noortearuandes hinnatakse raamistiku üldeesmärkide suunas ning kõige viimase töötsükli jaoks määratud prioriteetidega seoses tehtud edusamme ja tuvastatakse parimad tavad. ELi noortearuanne peaks põhinema liikmesriikide poolt noortevaldkonnas ja muudes asjakohastes poliitikavaldkondades koostatud riiklikel aruannetel ning muul olemasoleval teabel ja statistilistel andmetel. Aruandluskohustuste dubleerimist tuleks vältida. ELi noortearuanne peaks samuti olema üheks aluseks uute prioriteetide kindlaksmääramisele järgmise töötsükli tarvis. d) Tulemuste levitamine: käesoleva raamistiku kohase koostöö nähtavuse ja mõju suurendamiseks kohalikul, piirkondlikul, riiklikul ja Euroopa tasandil tuleks koostöö tulemusi laiaulatuslikult levitada kõigi asjaomaste sidusrühmade seas ning vajaduse korral tuleks neid arutada peadirektorite või ministrite tasandil. e) Protsessi järelevalve: selleks et edendada tulemuste saavutamist avatud koordinatsioonimeetodi kaudu ning meetodi omaksvõtmist nii riikide kui ka ELi tasandil, teevad liikmesriigid ja komisjon tihedat koostööd protsessi ja selle tulemuste suunamisel, edendamisel ja hindamisel. Selles kontekstis tuleks töös tugineda olemasolevatele näitajatele, mis on seotud noorte olukorraga sellistes valdkondades nagu haridus, tööhõive, tervis ja sotsiaalne kaasatus ning vajaduse korral tuleks nõukogule analüüsimiseks välja töötada ettepanekud uute võimalike näitajate kohta. f) Konsultatsioonid ja struktureeritud dialoog noorte ja noorteorganisatsioonidega: noorte ja noorteorganisatsioonidega tuleks jätkata ja arendada struktureeritud dialoogi, mis on foorumiks jätkuvale ühisele mõttetööle noortevaldkonnas tehtava Euroopa koostöö prioriteetide, rakendamise ja järelmeetmete teemal. Dialoogi teemad peaksid olema kooskõlas Euroopa noortevaldkonnas tehtava koostöö eesmärkidega ja iga töötsükli prioriteetidega. Iga dialoogitsükli jaoks tuleks seada selged eesmärgid ja realistlikud menetlused, et tagada järjepidevus ja järelmeetmed. Dialoog peaks olema võimalikult kaasav ning seda tuleks arendada kohalikul, piirkondlikul, siseriiklikul ja ELi tasandil ning kaasama noortevaldkonnas töötavad teadlased ning noorsootöös osalejad. Toetada tuleks ka struktureeritud dialoogi noorte ja noorteorganisatsioonidega teistes poliitikavaldkondades. Struktureeritud dialoogi elluviimist on täiendavalt kirjeldatud III lisas. g) ELi programmide ja vahendite mobiliseerimine: tõhusalt tuleks kasutada selliseid ELi vahendeid nagu struktuurifondid ning asjakohaseid programme, nagu „Aktiivsed noored”, „Elukestev õpe”, „Kultuur”, „Progress”, „Media”, „Erasmus noortele ettevõtjatele” ning konkurentsivõime ja uuendustegevuse programmid, ning ka asjakohaseid ELi programme ja vahendeid välissuhete ja arengukoostöö valdkonnas.