ET Euroopa Liidu Teataja C 245/1

KOMISJONI ARVAMUS

Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2003/88/EÜ (tööaja korralduse teatavate aspektide kohta) („tööaja direktiiv”) artikli 17 lõike 5 raames

Koolitusel olevate arstide tööaja suhtes kohaldatava üleminekuperioodi pikendamine Ühendkuningriigis

2009/C 245/01

1. Sissejuhatus

Arvamus põhineb Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2003/88/EÜ (1) (tööaja korralduse teatavate aspektide kohta – „tööaja direktiiv”) artikli 17 lõikel 5. Arvamuses käsitletakse Ühendkuningriigi poolt selle artikli alusel tehtud avaldust koolitusel olevate arstide tööaja ülemmäärade suhtes kohaldatava üleminekuperioodi pikendamiseks kuni 31. juulini 2011.

Koolitusel olevad arstid jäeti 1993. aastal esimese tööaja direktiivi kohaldamisalast välja. Olukorda muudeti direktiiviga 2000. aastal ja nüüd kuuluvad koolitusel olevad arstid sarnaselt muude töötajatega konsolideeritud tööaja direktiivi kohaldamisalasse (2). Direktiivi artikliga 6 on keskmise nädalase tööaja (sealhulgas ületunnitöö) ülemmääraks kehtestatud 48 tundi (3). Tööaja direktiivi artikli 17 lõikega 5 on koolitusel olevate arstide nädalase tööaja ülemmäära rakendamisel siiski lubatud kohaldada üleminekukorda.

Artikli 17 lõige 5 sisaldab järgmisi asjaomaseid lõike:

„… Artikli 6 esimeses lõigus nimetatud erandeid (nädalasest 48-tunnise tööaja ülemmäärast) lubatakse (koolitusel olevate arstide puhul) viieaastase üleminekuperioodi jooksul alates 1. augustist 2004. Liikmesriigid võivad (alates 1. augustist 2009) vajaduse korral saada lisaks kuni kaks aastat, et võtta arvesse raskusi tööajasätete täitmisel, pidades silmas nende vastutust tervishoiuteenuste ja meditsiinilise abi korralduse ja osutamise eest. Vähemalt kuus kuud enne üleminekuperioodi lõppu teatab asjaomane liikmesriik sellest komisjonile, tuues põhjendused, et komisjon saaks pärast asjakohaseid konsulteerimisi esitada oma arvamuse kolme kuu jooksul pärast sellise teabe saamist. Kui liikmesriik ei järgi komisjoni arvamust, põhjendab ta oma otsust. Liikmesriigi teade ja põhjendus ning komisjoni arvamus avaldatakse Euroopa Liidu Teatajas ja edastatakse Euroopa Parlamendile. Liikmesriigid võivad vajaduse korral saada täiendava üleminekuperioodi kuni ühe aastani, et võtta arvesse erilisi raskusi (eelmises) lõigus nimetatud kohustuste täitmisel. Nad järgivad selles lõigus ettenähtud korda. Liikmesriigid tagavad, et nädalane tööaeg ei ületa mingil juhul keskmiselt 58 tundi üleminekuperioodi kolme esimese aasta jooksul, keskmiselt 56 tundi järgmise kahe aasta jooksul ja keskmiselt 52 tundi mis tahes edasises ajavahemikus. … (Koolitusel olevate arstide puhul) lubatakse erandeid artikli 16 punkti b osas (seoses keskmise nädalase tööaja arvutamise aluseks võetava võrdlusperioodiga) tingimusel, et võrdlusperiood ei ole pikem kui 12 kuud viiendas lõigus täpsustatud üleminekuperioodi esimese osa jooksul (2004–2007) ja kuus kuud pärast seda.”

Artikli 17 lõikes 5 on sätestatud ka tööandjate konsulteerimine töövõtjate esindajatega mis tahes üleminekumeetme rakendamise küsimuses: „Tööandja konsulteerib õigeaegselt töövõtjate esindajatega, et igal võimalusel jõuda kokkuleppele üleminekuperioodil kohaldatava korra suhtes.” Sellises kokkuleppes tuleb kinni pidada artikli 17 lõikes 5 sätestatud ülemmääradest, kuid selles võib näiteks kavandada meetmeid nädalase tööaja vähendamiseks keskmise 48 tunnini üleminekuperioodi lõpuks.

Kõnealune üleminekuperioodil kohaldatav kord on kokkuvõtlikult esitatud järgmises tabelis.

Tabel: kokkuvõte koolitusel olevate arstide suhtes artikli 17 lõike 5 alusel kohaldatavatest üleminekusätetest

Ajavahemik Võimalik erand Tingimused 1. augustist 2004 kuni 31. juulini 2009 Erand 48-tunnisest keskmise nädalase tööaja ülemmäärast Üleminekuperioodil kehtivad järgmised keskmise nädalase tööaja ülemmäärad: 1. august 2004–31. juuli 2007: ei või ületada keskmiselt 58 tundi nädalas, võrdlusperiood (4)ei või ületada 12 kuud. 1. august 2007–31. juuli 2009: ei või ületada keskmiselt 56 tundi nädalas, võrdlusperiood ei või ületada 6 kuud. 1. augustist 2009 kuni 31. juulini 2011 Eespool nimetatud erandi (48-tunnise tööaja ülemmäärast) kehtivuse pikendamine Selleks et võtta arvesse raskusi tööajasätete täitmisel, pidades silmas nende vastutust tervishoiuteenuste ja meditsiinilise abi korralduse ja osutamise eest. Liikmesriik, kes seda erandit kasutada soovib, peab komisjoni sellest teavitama (koos põhjendustega) 31. jaanuariks 2009. Komisjon avaldab teatise kohta oma arvamuse. Mingil juhul ei või keskmine nädalane tööaeg ületada 52 tundi. Võrdlusperiood ei või ületada 6 kuud. 1. augustist 2011 kuni 31. juulini 2012 Võimalus veel pikendada eespool nimetatud erandit Selleks et võtta arvesse erilisi raskusi eespool nimetatud kohustuste täitmisel. Liikmesriik, kes seda erandit kasutada soovib, peab komisjoni sellest teavitama (koos põhjendustega) 31. jaanuariks 2011. Komisjon avaldab teatise kohta oma arvamuse. Mingil juhul ei või keskmine nädalane tööaeg ületada 52 tundi. Võrdlusperiood ei või ületada 6 kuud.

2. Liikmesriigi ametiasutuste teatis

Ühendkuningriigi riiklikud asutused teatasid oma 28. jaanuari 2009. aasta kirjaga (registreeritud 29. jaanuaril 2009) komisjoni talitustele, et nad tahavad kasutada artikli 17 lõike 5 kohast võimalust jätkata üleminekuperioodi erikorra kohaldamist, et võimaldada koolitusel olevatele arstidele kuni 52-tunnist keskmist nädalast tööaega veel kuni kolme aasta jooksul alates 1. augustist 2009.

Teatises rõhutati järgmist:

— Ühendkuningriik väidab, et ta peab äärmiselt oluliseks täita kohustust saavutada koolitusel olevate arstide 48-tunnise nädalase tööaja ülemmäär koostöös tervishoiusektori ja arste esindavate organisatsioonidega. Tervishoiusektoris palgaküsimustes sõlmitud sotsiaalpartnerlusleping („New Deal”) juba sisaldab haiglate jaoks tugevat finantsstiimulit koolituses olevate arstide tööaja vähendamiseks. Riiklikud asutused rahastavad ka käimasolevat tervishoiusektori juhtivasutusi toetavat põhjalikku programmi, et saavutada direktiivi nõuete täielik täitmine.

— Ühendkuningriik leiab, et ta on teinud märkimisväärseid edusamme koolitusel olevate arstide 48-tunnise nädalase tööaja kehtestamise kohustuse täitmisel. Ta väidab, et enamik koolitusel olevaid arste Ühendkuningriigis töötas keskmiselt 48 või vähem tundi nädalas juba enne 1. augustit 2009 (kokkuvõtlikke andmeid pole esitatud) ning avaldab lootust, et selleks tähtajaks olukord paraneb veelgi.

— Ühendkuningriik väidab, et pärast 1. augustit 2009 ületavad mõned koolitusel olevad arstid 48-tunnist keskmise nädalase tööaja ülemmäära järgmistel põhjustel: — nõudlus koolitusel olevate arstide järele ja vastav pakkumine ei ole tasakaalus (kuni 5 % kohtadest meditsiinilises väljaõppes oli täitmata 2008. aasta värbamisperioodi lõppedes); — asendustöötajaid (nii Ühendkuningriigist kui ka muudest riikidest värvatuid) ei ole piisavalt, et neid kohti täita; — mõnes piirkonnas võivad haiglateenuste ümberkorraldused viia olukorrani, kus personal peab ajutiselt töötama kahes erinevas kohas; — kõik eespool nimetatud tegurid mõjutavad kõige rohkem haiglaid, mis peavad osutama ööpäevaringseid teenuseid, äärealadel ja maapiirkondades asuvaid väikesi meditsiiniüksusi ning teatavaid äärmiselt spetsialiseerunud haiglaid.

— Nimetatud probleemidega toimetulekuks suurendatakse koolituses olevate arstide arvu veelgi; riiklikud asutused võtavad meetmeid asenduspersonali kättesaadavuse suurendamiseks ja haiglate abistamiseks asenduspersonali vajaduse prognoosimise tõhustamisel. Riiklikud asutused prognoosivad, et personalipuudust esineb siiski ka järgmisel kahel-kolmel aastal.

— Ühendkuningriik tagab, et ainult väga väheste meditsiiniteenuste puhul võetakse kasutusele koolitusel olevate arstide tööaega mõjutav erandivõimalus töötada keskmiselt kuni 52 tundi nädalas. Riiklikud asutused on otsustanud teha 1. augustiks 2009 kindlaks, milliste meditsiiniteenuste puhul on tõepoolest vaja pikemat üleminekuperioodi; pärast nimetatud tähtaega jälgivad nad olukorda tähelepanelikult, et tagada kohustuse täitmine täies ulatuses.

3. Teatisele järgnenud konsultatsioonide tulemus

Praegu kehtiva artikli 17 lõike 5 vastuvõtmisel selgitas komisjon, et lõike teises lõigus esinev väljend „pärast asjakohast konsulteerimist” tähendab komisjoni tõlgenduses seda, et komisjon peab „konsulteerima liikmesriikidega ja tööturu osapooltega Euroopa tasandil…”, enne kui avaldab oma arvamuse koolitusel olevate arstide tööaja suhtes kohaldatava üleminekuperioodi pikendamise kohta (5).

Komisjoni talitused konsulteerisid nõuetekohaselt liikmesriikidega ja Euroopa tööturu osapooltega Ühendkuningriigi asutustelt saadud teatise teemal.

Vastused saadi kaheksalt liikmesriigilt (Bulgaaria, Hispaania, Kreeka, Leedu, Luksemburg, Madalmaad, Prantsusmaa ja Rootsi). Ükski liikmesriik ei vaidlustanud Ühendkuningriigile võimaluse andmist üleminekuperioodi pikendamiseks.

Vastust ei saadud juhtimist esindavatelt Euroopa tasandi sotsiaalpartneritelt.

Euroopa Ametiühingute Konföderatsioon märkis, et tema allföderatsioon Ühendkuningriigis (Ametiühingute Kongress – TUC) ei ole Ühendkuningriigi taotlusega nõus.

TUC esitas mitme koolitusel olevaid arste esindava allorganisatsiooni ja koolituse eest vastutavaid haiglanõunikke esindava alaliidu (the Hospital Consultants and Specialists Association) nimel järgmised seisukohad (6):

— riiklikud asutused ei olnud TUCiga konsulteerinud;

— koolitusel olevate arstide tööaeg Ühendkuningriigis on viimastel aastatel järk-järgult vähenenud ja mitu haiglat on juba teatanud, et nad on täitnud 48-tunnise tööaja kohustuse;

— TUC leiab, et Ühendkuningriigis on vabade ametikohtade täitmiseks piisavalt koolitusel olevaid arste ning ei arva, et personali nappuse tõttu oleks vaja üleminekuperioodi pikendada pärast 31. juulit 2009.

4. Hinnang teatisele direktiivi kontekstis

Tööaja direktiivi võtsid Euroopa Parlament ja nõukogu vastu EÜ asutamislepingu artikli 137 lõike 2 alusel, millega on ette nähtud ühenduse meetmed töökeskkonna parandamiseks töötajate tervise ja ohutuse kaitsmise kaudu. Direktiivi põhieesmärk on sätestada tööaja korralduse minimaalsed ohutus- ja tervishoiunõuded.

Tuleks märkida, et kuigi Ühendkuningriigi teatises taotletakse üleminekuperioodi pikendamist kolme aasta võrra alates 1. augustist 2009, ei ole artikli 17 lõikega 5 sellist võimalust ette nähtud

Artikli 17 lõikes 5 on täpsustatud, et üleminekuperioodi võib pikendada kuni kaks aastat alates 1. augustist 2009, et võtta arvesse raskusi tööaja ülemmäärade täitmisel, ning lisatud, et Liikmesriigid võivad vajaduse korral saada täiendava üleminekuperioodi kuni ühe aastani, et võtta arvesse erilisi (7) raskusi (nimetatud kohustuste täitmisel) (8). Viimasena nimetatud olukorra kohta on artikli 17 lõikes 5 täpsustus, et liikmesriigid „järgivad … korda”, mis on sätestatud eelmises, kahe aasta võrra pikendamist käsitlevas lõigus.

Siit järeldub, et kui liikmesriik avaldab 2009. aastal teatise oma soovi kohta taotleda üleminekuperioodi pikendamist seoses raskustega 48-tunnise ülemmäära täitmisel, saab ta selles teatises käsitleda ajavahemikku 1. augustist 2009 kuni 31. juulini 2011. Riiklikud asutused peavad seejärel kontrollima, kuidas kulgeb üleminek 48-tunnisele ülemmäärale sellel ajavahemikul, ning lähtudes kontrolliandmetest hindama, kas seda kohustust on võimalik täita 31. juuliks 2011 või (ja millises ulatuses) tekivad neil selle kohustuse täitmisel erilised raskused. Kui pärast sellist olukorra hindamist leiab liikmesriik, et vaja oleks veel üht aastat, peab ta komisjoni sellest teavitama hiljemalt 31. jaanuariks 2011 ning esitama põhjendused.

Komisjonile kättesaadava teabe põhjal on olukord Ühendkuningriigi riiklike seaduste kohaselt järgmine:

— keskmiseks nädalaseks tööajaks (sealhulgas ületunnitöö) on Ühendkuningriigis kehtestatud 48 tundi, mis on keskmistatud kuni 6-kuulises ajavahemikus (kollektiivlepingu puhul kuni 12-kuulises) (9). Riiklik kohus on kasutanud Euroopa Kohtu praktikat ning valveaeg töökohal on täielikult arvatud tööaja sisse. Samal viisil on toimitud ka tervishoiusektoris;

— Ühendkuningriigis võimaldatakse kasutada direktiivi artikli 22 kohast erandit kõigis sektorites. Samas märgivad nii riiklikud asutused kui ka TUC, et kõnealune erand ei ole Ühendkuningriigi haiglates laialdaselt kasutusel ning et uus tervishoiuteenuste poliitika ja ka valdkonna sotsiaalpartnerlusleping „New Deal” üritavad tööaega lühendada pigem töökorralduse muutmise kaudu haiglate sektoris.

Eespool kirjeldatust järeldub, et Ühendkuningriik on juba saavutanud märkimisväärset edu 48-tunnise nädalase tööaja kehtestamise kohustuse täitmisel. Valitseb üldine arusaam, et kõnealune ülemmäär juba kehtib enamiku koolitusel olevate arstide puhul, kuigi konkreetseid protsente ei ole esitatud.

Tervitatav on see, et sõlmitud sotsiaalpartnerluslepinguga liigutakse tavapäraselt praktikalt, kus soostuti koolitusel olevate arstide pikkade tööpäevadega, selliste alternatiivsete lahenduste väljatöötamise suunas, mis üheaegselt tagavad kõrgetasemelise koolituse ja patsientide hoolduse ning välistavad vajaduse erandi kasutamise järele (mida koolitusel olevad arstid Ühendkuningriigis üldiselt ei teegi).

Nimetatud asjaolusid ning riiklike asutuste põhjendusi ja sotsiaalpartneritelt saadud vastuseid arvesse võttes ilmneb, et on olemas põhjendatud vajadus pikendada üleminekuperioodi kuni 1. augustini 2011 mõne teatava erijuhtumi suhtes. Riiklike asutuste antud selgituste põhjal võib tõdeda, et 52-tunnist töönädalat esineb harva, seda jälgitakse hoolega ning et on loota edukat tegevust kõnealuse kohustuse täielikuks täitmiseks kaheaastase lisaaja jooksul.

Riiklike asutusi siiski julgustatakse jätkama tööd 48-tunnise nädalase tööaja kehtestamiskohustuse täielikuks täitmiseks 1. augustiks 2011 ning jätkama konsultatsioone tööandjate ja arstide esindajatega selleks vajalike meetmete teemal.

5. Kokkuvõte

Eespool kirjeldatut silmas pidades on komisjon jõudnud arvamusele, et:

— on põhjendatud, et Ühendkuningriik vajab veel kuni kaht aastat alates 1. augustist 2009 vastavalt tööaja direktiivi artikli 17 lõikele 5, enne kui nad on täielikult valmis kohaldama tööaja ülemmäära (mitte üle 48 tunni keskmiselt nädalas) kõikide koolitusel olevate arstide suhtes. See on vajalik selleks, et võtta arvesse mitmesuguseid ajutisi teatavate ametikohtadega seotud erilisi raskusi, pidades silmas Ühendkuningriigi riiklike asutuste vastutust tervishoiuteenuste ja meditsiinilise abi korralduse ja osutamise eest;

— tuleb rõhutada, et direktiivi artikli 17 lõike 5 kohaselt tegutsev liikmesriik peab üleminekuperioodi pikendamisvõimalust kasutades tagama, et nädalane tööaeg ei ületaks mingil juhul 52 tundi, mis on keskmistatud ajavahemikus, mis ei ületa kuut kuud;

— artikli 17 lõikega 5 ei ole praegu ette nähtud võimalust pikendada üleminekuperioodi kolme aasta võrra. Liikmesriik peaks pigem jälgima, mida saavutatakse kaheaastase pikendatud üleminekuperioodi jooksul, ning selle põhjal hindama, kas ja millises ulatuses võib tekkida erilisi raskusi, mis nõuaksid üleminekuperioodi edasist täiendavat pikendamist. Kui liikmesriik prognoosib sellist olukorda, peab ta toimima artikli 17 lõike 5 neljandas lõigus sätestatud korras;

— kooskõlas artikli 17 lõike 5 kuuenda lõiguga peaksid riiklikud asutused julgustama tervishoiusektori tööandjaid jätkama konsulteerimisprotsessi koolitusel olevate arstide esindajatega, et võimaluse korral jõuda kokkuleppele pikendatud üleminekuperioodil rakendatavas töökorralduses ning meetmetes, mis on vaja vastu võtta üldise 48-tunnise nädalase tööaja ülemmäära saavutamiseks üleminekuperioodi lõpuks;

— riiklikud asutused peavad tagama käesoleva arvamuse levitamise, et pädevad riiklikud asutused saaksid seda asjaomastel juhtudel arvesse võtta.

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 4. novembri 2003. aasta direktiiv 2003/88/EÜ tööaja korralduse teatavate aspektide kohta, ELT L 299, 18.11.2003, lk 9. Direktiiviga konsolideeritakse ja tühistatakse kaks varasemat direktiivi 93/104/EÜ ja 2000/34/EÜ.

(2) Direktiivi 2000/34/EÜ riiklikku õigusse ülevõtmise tähtaeg koolitusel olevate arstide osas oli 1. august 2004.

(3) Direktiivi artiklite 16, 17, 18 ja 19 kohaselt võidakse keskmist arvutada kuni 4-kuulise (üldnõue), 6-kuulise (seaduse või kollektiivläbirääkimiste põhjal konkreetsetel juhtudel, sealhulgas koolitusel olevate arstide puhul) või 12-kuulise võrdlusperioodi piires (ainult kollektiivläbirääkimiste põhjal).

(4) Võrdlusperiood on keskmise nädalase tööaja arvutamiseks kasutatav kõige pikem ajavahemik.

(5) Komisjoni avaldus direktiivi 2000/34/EÜ artikli 1 lõike 6 rakendamise kohta. EÜT L 195, 1.8.2000, lk 45.

(6) TUC märkis, et ta oli konsulteerinud ka Briti meditsiinitöötajate ühinguga (British Medical Association), mis ei ole TUCi liige.

(7) Tuleb tähele panna, et väljend „erilised raskused” on erinev ja märksa karmim kriteerium kui 2009. aasta teatises sisalduv väljend „raskused”.

(8) Rõhuasetus lisatud.

(9) Tööaja 1998. aasta eeskirjad, muudetud eeskirjaga nr 4.