ET Euroopa Liidu Teataja L 83/52

KOMISJONI SOOVITUS,

29. märts 2005,

püsiliiniteenuse osutamise kohta Euroopa Liidus – 2. osa – hulgimüügi püsiliinide osade hinnakujundusaspektid

(teatavaks tehtud numbri K(2005) 951 all)

(EMPs kohaldatav tekst)

(2005/268/EÜ)

EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,

võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. märtsi 2002. aasta direktiivi 2002/21/EÜ elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste ühise reguleeriva raamistiku kohta, (1) (edaspidi “raamdirektiiv”), eelkõige selle artikli 19 lõiget 1,

ning arvestades järgmist:

(1) Uued ettevõtjad (ehk “muud volitatud operaatorid”) peavad sageli toetuma olemasolevate teenusepakkujate lähipüsiliiniteenusele, et ühendada kliendi ruumid uue ettevõtja võrguga (“osaline püsiliin”).

(2) Vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. juuni 1997. aasta direktiivile 97/33/EÜ, mis käsitleb telekommunikatsioonivõrkude vastastikust sidumist universaalteenuse ja koostalitlusvõime tagamiseks avatud võrguteenuse põhimõtete rakendamise teel, (2) ning nõukogu 5. juuni 1992. aasta direktiivile 92/44/EMÜ, mis käsitleb avatud võrguteenuse rakendamist püsiliinide suhtes, (3) mis on mõlemad nüüdseks kehtetuks tunnistatud, (4) olid teatavad püsiliiniteenust pakkuvad organisatsioonid kohustatud pakkuma oma püsiliiniteenust (sh osalise püsiliini teenust) mittediskrimineerimise ja kulupõhisuse põhimõtete alusel.

(3) Vastavalt raamdirektiivi artiklile 27, Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. märtsi 2002. aasta direktiivi 2002/22/EÜ (universaalteenuse ning kasutajate õiguste kohta elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste puhul – “universaalteenuse direktiiv”) (5) artikli 16 lõikele 1 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. märtsi 2002. aasta direktiivi 2002/19/EÜ (elektroonilistele sidevõrkudele ja nendega seotud vahenditele juurdepääsu ja vastastikuse sidumise kohta – “juurdepääsu käsitlev direktiiv”) (6) artiklile 7 jäävad seetõttu senised kohustused kehtima, kuni vastavad turud on kooskõlas raamdirektiivi artikliga 16 ja universaalteenuse direktiivi artikli 16 lõikega 3 üle vaadatud.

(4) Raamdirektiivi artikli 16 lõike 4 kohaselt määrab riigi reguleeriv asutus, kes leiab, et asjaomasel turul ei toimi vaba konkurents, kindlaks olulise turujõuga ettevõtjad ja kehtestab neile kindlad reguleerivat laadi kohustused või säilitab juba kehtivad kohustused või muudab neid. Universaalteenuse direktiivi artikli 18 lõike 1 kohaselt määrab riigi reguleeriv asutus, kes leiab, et püsiliinide miinimumkogumi turul ei toimi vaba konkurents, kindlaks olulise turujõuga ettevõtjad ja kehtestab neile miinimumkogumi pakkumise kohustuse ja pakkumise tingimused. Edaspidi nimetatakse ettevõtjaid, kellel on eespool nimetatud direktiivide alusel kohustusi, “teavitatud operaatoriteks”.

(5) 11. veebruaril 2003 võttis komisjon vastu soovituse oluliste toote- ja teenuseturgude kohta, (7) milles määrati kindlaks elektroonilise side sektori olulised turud, mida riikide reguleerivad asutused peavad raamdirektiivi artikli 15 alusel analüüsima. Loetelu hõlmab hulgimüügi püsiliinide lõppsegmentide ja hulgimüügi püsiliinide magistraalsegmentide turgusid.

(6) Osaliste püsiliinide pakkumine toimub hulgimüügi püsiliinide lõppsegmentide turul ja piisava liinipikkuse korral ka hulgimüügi püsiliinide magistraalsegmentide turul, mida on käsitletud komisjoni 11. veebruari 2003. aasta soovituses. Riigi reguleeriva asutuse otsustada jääb, mis moodustab lõppsegmendi, olenevalt siseriiklikule turule iseloomulikust võrkude topoloogiast.

(7) Ilma et see piiraks riigi reguleeriva asutuse poolt läbiviidavaid turuanalüüse ja turujõu hindamist vastavalt raamdirektiivi artiklitele 15 ja 16 ning universaalteenuse direktiivi artikli 16 lõikele 3, nähtub liikmesriikide esitatud teabest probleemide järjepidev süvenemine seoses hinnatasemega, mille teavitatud operaatorid on kehtestanud osalise püsiliiniteenuse eest, ning leiavad kinnitust kõnealuste hindade varieerumise probleemid.

(8) Kui riigi reguleeriv asutus kehtestab vastavalt juurdepääsu käsitleva direktiivi artiklile 13 või universaalteenuse direktiivi artiklile 18 osaliste püsiliinide kulupõhisusega seotud kohustusi, siis võib ta võtta arvesse asjaolu, et asjaomaselt operaatorilt saadav teave kulude kohta ei pruugi täielikult kajastada nüüdisaegset tehnoloogiat kasutava tõhusa operaatori kulusid. Samuti võib ta lubatud kulukatmismehhanismide või hinnakujundusmetoodikate osas arvesse võtta hindu võrreldavatel konkurentsile rajatud turgudel.

(9) Sellistel asjaoludel peaks osaliste püsiliinide soovituslike hinnaülemmäärade avaldamine aitama riikide reguleerivaid asutusi informeerida ja olema neile juhtnööriks küsimuses, kuidas rakendada püsiliiniteenuse pakkumisel parimaid olemasolevaid tavasid, kui nad töötavad välja regulatiivseid parandusmeetmeid püsiliiniturgude jaoks, mis ei vasta oma territooriumil tegelikult konkurentsinõuetele. Seejuures aitaks see kaasa siseturu väljaarenemisele, parandades reguleeriva raamistiku rakendamise ühetaolisust kogu ELis, ning toetaks seeläbi rohkem konkurentsile rajatud ja kulutasuvama püsiliinituru väljakujunemist.

(10) Hindade ülemmäärade tuletamisel võetakse käesolevas soovituses arvesse keskmisi hindu liikmesriikides, kus teavitatud operaatoritele võimaldatakse erinevates geograafilistes piirkondades hindade paindlikkust.

(11) Nagu on sätestatud juurdepääsu käsitleva direktiivi artikli 13 lõikes 3, võib riigi reguleeriv asutus nõuda, et olulise turujõuga ettevõtjaks tunnistatud ettevõtja oma hindu täielikult põhjendaks, ning võib vajaduse korral nõuda hindade kohandamist.

(12) Komisjon kaalub vajadust käesolev soovitus hiljemalt 31. juulil 2006 läbi vaadata, et võtta arvesse muutuvaid tehnoloogiaid ja turge.

(13) Sidekomiteega on raamdirektiivi artikli 22 lõikes 2 osutatud korras konsulteeritud,

SOOVITAB JÄRGMIST:

1. Käesolevas soovituses kasutatakse järgmisi mõisteid: a) osaline püsiliin– ühendus kliendi ruumide ja muu volitatud operaatori sidumispunkti vahel teavitatud operaatori võrgusõlmes (või selle läheduses); käesolevas soovituses tuleks seda käsitada hulgimüügi püsiliini eriliigina, mida võib kasutada muu volitatud operaator, et pakkuda väikeklientidele, muudele operaatoritele või kasutada omaenda tarbeks teenuseid, näiteks (kuid mitte üksnes) püsiliine, kommuteeritavaid telefonivõrke, andmeteenuseid või lairibajuurdepääsuteenust; b) liinipikkus– radiaalvahemaa kahe liiniotsa vahel, s.o kaugus sidumispunktist kuni kliendi ruumideni; c) klient– muu volitatud operaatori klient.

2. Kehtestades vastavalt direktiivi 2002/19/EÜ (“juurdepääsu käsitleva direktiivi”) artikli 13 lõikele 1 osalist püsiliiniteenust pakkuvatele operaatoritele hindade kulupõhisuse kohustuse või säilitades juba kehtestatud kohustuse, peaks riigi reguleeriv asutus: a) tagama, et osalise püsiliiniteenuse pakkumisega seotud hinnad kajastaksid üksnes selle teenuse pakkumiseks vajalike võrguelementide ja nõutavate teenuste maksumust, millele lisandub mõistlik kasumimäär. Eelkõige võib tariifistruktuur hõlmata ühekordse ühenduse hinda, mis hõlmab nõutud teenuse esialgse rakendamise põhjendatud maksumust (nt eriseadmeid, liini seadistust, testimist ja inimressursse), ning tarnitud seadmete ja ressursside pidevaid hooldus- ja kasutuskulusid katvaid kuuhindu; b) tagama, et peetaks kinni I lisas loetletud osaliste püsiliinide hindade ülemmääradest, mis põhinevad komisjoni talituste töödokumendis esitatud hinnaandmetel ja hinnakujundusmetoodikal, välja arvatud juhul, kui kuluarvestuse analüüsist, mille riigi reguleeriv asutus on heaks kiitnud, ilmneb, et soovitatud hinna ülemmäär tooks kaasa hinnataseme, mis jääb allapoole selleks vajalike võrguelementide ja nõutavate teenuste osutamise kulusid, millele lisandub mõistlik kasumimäär. Soovituslike hinnaülemmäärade arvutamiseks kasutatavat metoodikat, mida on kirjeldatud komisjoni personali töödokumendis, (8) peetakse kohaseks, et võtta arvesse eri operaatorite kulude erinevusi eri liikmesriikides; c) kasutama oma juurdepääsu käsitleva direktiivi artiklist 13 tulenevaid õigusi, et nõuda kavandatavate tasude täielikku põhjendatust ning vajaduse korral nõuda nende tasude kohandamist.

3. Käesolev soovitus on adresseeritud liikmesriikidele.

Brüssel, 29. märts 2005 Komisjoni nimel komisjoni liige Viviane REDING

(1) EÜT L 108, 24.4.2002, lk 33.

(2) EÜT L 199, 26.7.1997, lk 32. Direktiivi on muudetud direktiiviga 98/61/EÜ (EÜT L 268, 3.10.1998, lk 37).

(3) EÜT L 165, 19.6.1992, lk 27. Direktiivi on viimati muudetud komisjoni otsusega 98/80/EÜ (EÜT L 14, 20.1.1998, lk 27).

(4) Nimetatud direktiivid on tunnistatud kehtetuks raamdirektiivi artikliga 26 alates 24. juulist 2003.

(5) EÜT L 108, 24.4.2002, lk 51.

(6) EÜT L 108, 24.4.2002, lk 7.

(7) K(2003) 497, ELT L 114, 8.5.2003, lk 45.

(8) “Commission staff working document – Methodology, reference configuration and data of leased lines in Member States related to the Commission recommendation on the provision of leased lines in the European Union – Part 2 – Pricing aspects of wholesale leased line part circuits” – http://europa.eu.int/information_society/topics/ ecomm/useful_information/library/commiss_serv_doc/index_en.htm