Komisjoni määrus (EÜ) nr 170/2002,

30. jaanuar 2002,

millega sätestatakse nõukogu määrustega (EÜ) nr 1452/2001, (EÜ) nr 1453/2001 ja (EÜ) nr 1454/2001 (millega kehtestatakse Prantsusmaa ülemeredepartemangude (Poseidom), Assooride ja Madeira (Poseima) ning Kanaari saarte (Poseica) kasuks erimeetmed teatavate põllumajandussaaduste ja -toodete suhtes) ettenähtud veise-ja vasikalihasektori lisatasukavade üksikasjalikud rakenduseeskirjad ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 2912/95

EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,

võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,

võttes arvesse nõukogu 28. juuni 2001. aasta määrust (EÜ) nr 1452/2001, millega kehtestatakse Prantsuse ülemeredepartemangude jaoks erimeetmed teatavate põllumajandussaaduste ja -toodete suhtes, muudetakse direktiivi 72/462/EMÜ ja tunnistatakse kehtetuks määrused (EMÜ) nr 525/77 ja (EMÜ) nr 3763/91 (Poseidom), [1] eriti selle artikli 9 lõiget 4,

võttes arvesse nõukogu 28. juuni 2001. aasta määrust (EÜ) nr 1453/2001, millega kehtestatakse Assooride ja Madeira jaoks erimeetmed teatavate põllumajandussaaduste ja -toodete suhtes ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EMÜ) nr 1600/92 (Poseima), [2] eriti selle artikli 13 lõiget 6 ja artikli 22 lõiget 6,

võttes arvesse nõukogu 28. juuni 2001. aasta määrust (EÜ) nr 1454/2001, millega kehtestatakse Kanaari saarte jaoks erimeetmed teatavate põllumajandussaaduste ja -toodete suhtes ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EMÜ) nr 1601/92 (Poseican), [3] eriti selle artiklit 5 lõiget 6,

ning arvestades järgmist:

(1) Määrusega (EÜ) nr 1452/2001 nähakse ette erimeetmed loomakasvatuse edendamiseks Prantsuse ülemeredepartemangudes. Eelkõige nähakse kõnealuse määruse artikli 9 lõike 1 punktidega a ja b ette veise- ja vasikaliha tootjatele makstavad täiendavad lisatasud lisaks nõukogu määruse (EÜ) nr 1254/1999 [4] (viimati muudetud komisjoni määrusega (EÜ) nr 2345/2001 [5]) artikliga 6 ettenähtud ammlehmade pidamise lisatasule ning kõnealuse määruse artikliga 11 ettenähtud loomade tapmise lisatasule. Põhilisatasusid ja täiendavaid lisatasusid antakse igal aastal vastavalt kuni 10000 isasveise, 35000 ammlehma ning 20000 tapetud looma eest. Tuleks vastu võtta järgmised üksikasjalikud rakenduseeskirjad vastavalt kõnealuse määruse artikli 9 lõikele 4. Erilisatasu puhul tuleks määruse (EÜ) nr 1254/1999 artiklis 4 sätestatud piirkondliku ülemmäära piires külmutada esimese vanuserühma isasveiste arv, mille eest anti Prantsuse ülemeredepartemangudes erilisatasu 1994. aastal, ja lisatasu tuleks anda kuni 90 looma eest iga vanuserühma, kalendriaasta ja põllumajandusettevõtte kohta. Ammlehmade eest makstava lisatasu puhul tuleks ülemeredepartemangude jaoks luua erireserv, mille suurus määratakse kindlaks 35000 ammlehma suuruse ülemmäära ja 1994. aastaks antud lisatasude arvu põhjal. Loomade tapmise eest makstava lisatasu puhul tuleks komisjoni määruse (EÜ) nr 2342/1999 [6] (viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 2088/2001 [7]) artikli 38 lõikes 1 kehtestatud ülemmäär külmutada sellise loomade arvu juures, mille eest anti kõnealust lisatasu 2000. aastal.

(2) Määrusega (EÜ) nr 1453/2001 nähakse ette erimeetmed loomakasvatuse edendamiseks Assooridel ja Madeiral. Madeira puhul nähakse kõnealuse määruse artikli 13 lõigetega 2 ja 3 ette eelkõige veise- ja vasikalihatootjatele makstav täiendav lisatasu lisaks määruse (EÜ) nr 1254/1999 artikliga 11 ettenähtud loomade tapmise lisatasule iga kohapeal nuumatud looma tapmise eest kuni 2500 tapetud looma puhul ning täiendav lisatasu lisaks kõnealuse määruse artikliga 6 ettenähtud ammlehmade pidamise lisatasule. Artikli 13 lõikes 3 osutatud põhilisatasusid ja täiendavaid lisatasusid antakse igal aastal vastavalt kuni 2000 isasveise, 1000 ammlehma ja 6000 tapetud looma eest. Tuleks vastu võtta järgmised üksikasjalikud rakenduseeskirjad vastavalt kõnealuse määruse artikli 13 lõikele 6. Erilisatasu puhul tuleks määruse (EÜ) nr 1254/1999 artiklis 4 sätestatud piirkondliku ülemmäära piires külmutada esimese vanuserühma isasveiste arv, mille eest anti Madeiral erilisatasu 2000. aastal, ja lisatasu tuleks anda kuni 90 looma eest iga vanuserühma, kalendriaasta ja põllumajandusettevõtte kohta. Ammlehmade eest makstava lisatasu puhul tuleks Madeira jaoks luua erireserv, mille suurus määratakse kindlaks 1000 ammlehma suuruse ülemmäära ja 2000. aastaks antud lisatasude arvu põhjal. Loomade tapmise eest makstava lisatasu puhul tuleks määruse (EÜ) nr 2342/1999 artikli 38 lõikes 1 kehtestatud ülemmäär külmutada sellise loomade arvu juures, mille eest anti kõnealust lisatasu 2000. aastal.

(3) Assooride puhul nähakse määruse (EÜ) nr 1453/2001 artikli 22 lõigetega 2 ja 3 ette veise- ja vasikalihatootjatele makstav täiendav lisatasu iga tapetud looma eest lisaks määruse (EÜ) nr 1254/1999 artikliga 11 ettenähtud loomade tapmise lisatasule ning täiendav lisatasu lisaks kõnealuse määruse artikliga 6 ettenähtud ammlehmade pidamise lisatasule. Põhilisatasusid ja täiendavaid lisatasusid antakse igal aastal vastavalt kuni 40000 isaveise ja 33000 tapetud looma eest. Tuleks vastu võtta järgmised üksikasjalikud rakenduseeskirjad vastavalt kõnealuse määruse artikli 22 lõikele 6. Erilisatasu puhul tuleks määruse (EÜ) nr 1254/1999 artiklis 4 sätestatud piirkondliku ülemmäära piires külmutada esimese vanuserühma isasveiste arv, mille eest anti Assooridel erilisatasu 2000. aastal. Loomade tapmise eest makstava lisatasu puhul tuleks määruse (EÜ) nr 2342/1999 artikli 38 lõikes 1 kehtestatud ülemmäär külmutada sellise loomade arvu juures, mille eest anti kõnealust lisatasu 2000. aastal.

(4) Määruse (EÜ) nr 1453/2001 artikli 22 lõikega 9 kehtestatakse toetus Assooridel sündinud noorte isasveiste müümiseks muudes ühenduse piirkondades. Tuleks sätestada kõnealuse toetuse rakendamise üksikasjalikud eeskirjad.

(5) Määrusega (EÜ) nr 1454/2001 nähakse ette erimeetmed loomakasvatuse edendamiseks Kanaari saartel. Kõnealuse määruse artikli 5 lõigetega 2 ja 3 nähakse eelkõige ette veise- ja vasikalihatootjatele makstav täiendav lisatasu iga tapetud looma eest lisaks määruse (EÜ) nr 1254/1999 artikliga 11 ettenähtud loomade tapmise lisatasule ning täiendav lisatasu lisaks kõnealuse määruse artikliga 6 ettenähtud ammlehmade pidamise lisatasule. Põhilisatasusid ja täiendavaid lisatasusid antakse igal aastal vastavalt kuni 10000 isasveise, 5000 ammlehma ning 15000 tapetud looma eest. Tuleks vastu võtta järgmised üksikasjalikud rakenduseeskirjad vastavalt kõnealuse määruse artikli 5 lõikele 6. Erilisatasu puhul tuleks määruse (EÜ) nr 1254/1999 artiklis 4 sätestatud piirkondliku ülemmäära piires külmutada esimese vanuserühma isasveiste arv, mille eest anti Kanaari saartel erilisatasu 2000. aastal. Ammlehmade eest makstava lisatasu puhul tuleks Kanaari saarte jaoks luua erireserv, mille suurus määratakse kindlaks 5000 ammlehma suuruse ülemmäära ja 2000. aastaks antud lisatasude arvu põhjal. Loomade tapmise eest makstava lisatasu puhul tuleks määruse (EÜ) nr 2342/1999 artikli 38 lõikes 1 kehtestatud ülemmäär külmutada sellise loomade arvu juures, mille eest anti kõnealust lisatasu 2000. aastal.

(6) Asjaomased liikmesriigid on teatanud komisjonile loomade arvu, mille eest anti erilisatasu 1994. aastal Prantsuse ülemeredepartemangudes (1669) ja 2000. aastal Madeiral (886), Assooridel (27744) ning Kanaari saartel (2133), lisatasude arvu, mis anti ammlehmade eest 1994. aastal Prantsuse ülemeredepartemangudes (21149) ning 2000. aastal Madeiral (0) ja Kanaari saartel (1279) ning loomade arvu, mille eest tapmise lisatasu 2000. aastal Prantsuse ülemeredepartemangudes (3727), Madeiral (1678), Assooridel (10318) ja Kanaari saartel (1696).

(7) Erilisatasu puhul Prantsusmaa, Portugali ja Hispaania piirkondlikes ülemäärades sisalduvad vaheülemmäärad, mille aluseks on võrdlusaastal Prantsuse ülemeredepartemangudes, Assooridel ja Madeiral ning Kanaari saartel tootjatele makstud lisatasude arv, on ette nähtud üksnes selliste tootjate jaoks. Ammlehmade eest makstava lisatasu puhul kõnealuste liikmesriikide siseriiklikes ülemmäärades sisalduvad vaheülemmäärad, mille aluseks on võrdlusaastal Prantsuse ülemeredepartemangudes, Madeiral ja Kanaari saartel tootjatele makstud lisatasude arv, on ette nähtud üksnes selliste tootjate jaoks. Lisatasu saamise tingimustele vastavate ülejäänud loomade arv määrustega (EÜ) nr 1452/2001, (EÜ) nr 1453/2001 ja (EÜ) nr 1454/2001 kõnealuste piirkondade puhul erilisatasu ja ammlehmade pidamise eest makstava lisatasu jaoks kehtestatud normide piires tuleks lisada määruse (EÜ) nr 1254/1999 (viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 1455/2001 [8]) I ja II lisas ettenähtud ülemmääradele.

(8) Loomade tapmise eest makstava lisatasu puhul Prantsusmaa, Portugali ja Hispaania siseriiklikes ülemmäärades sisalduvad vaheülemmäärad, mille aluseks on võrdlusaastal Prantsuse ülemeredepartemangudes, Assooridel ja Madeiral ning Kanaari saartel tootjatele makstud lisatasude arv, on ette nähtud üksnes selliste tootjate jaoks. Lisatasu saamise tingimustele vastavate ülejäänud loomade arv määrustega (EÜ) nr 1452/2001, (EÜ) nr 1453/2001 ja (EÜ) nr 1454/2001 kõnealuste piirkondade puhul loomade tapmise eest makstava lisatasu jaoks kehtestatud normide piires tuleks lisada määruse (EÜ) nr 2342/1999 III lisas ettenähtud ülemmääradele.

(9) Õigusliku selguse huvides tuleks komisjoni määrus (EÜ) nr 2912/95 [9] kehtetuks tunnistada.

(10) Määruste (EÜ) nr 1452/2001, (EÜ) nr 1453/2001 ja (EÜ) nr 1454/2001 viivitamatuks kohaldamiseks on oluline, et käesolev määrus jõustuks esimesel võimalusel.

(11) Selleks, et tagada määrusega (EÜ) nr 1254/1999 kehtestatud 2002. aasta lisatasukava kohaldamisaja alguse järgimine, tuleks käesolevat määrust kohaldada alates 1. jaanuarist 2002.

(12) Käesoleva määrusega ettenähtud meetmed on kooskõlas veise- ja vasikalihaturu korralduskomitee arvamusega,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:

Artikkel 1

1. Määruse (EÜ) nr 1254/1999 artiklis 4 sätestatud erilisatasu andmisel Prantsuse ülemeredepartemangudes, Madeiral ja Kanaari saartel kohaldatakse 90 looma piirmäära iga vanuserühma, kalendriaasta ja põllumajandusettevõtte kohta.

2. Kõrvalisemate piirkondade jaoks määruse (EÜ) nr 1254/1999 artikli 4 lõikes 4 määratletud ning kõnealuse määruse I lisas sätestatud piirkondlike ülemmäärade piires kehtestatud erilisatasu vaheülemmäärad on järgmised:

Prantsuse ülemeredepartemangud: | 1669 |

Madeira: | 886 |

Assoorid: | 27744 |

Kanaari saared: | 2133 |

3. Ammlehmade eest makstava lisatasu puhul võtavad asjaomaste liikmesriikide asutused vastu vajalikud sätted, et vajaduse korral tagada nende tootjate õigused, kellele on määratud lisatasu määruse (EÜ) nr 1254/1999 artikli 6 alusel. Kõnealused asutused teatavad võetud meetmetest komisjonile esimesel võimalusel. Määratud lisatasude summa lisatakse määruse (EÜ) nr 1254/1999 artikli 7 lõikes 2 sätestatud siseriiklikes ülemmäärades sisalduvale erilisele vaheülemmäärale, mis on ette nähtud üksnes Prantsuse ülemeredepartemangude, Madeira ja Kanaari saarte tootjatele.

Pädevad asutused võivad ette näha erieeskirjad kõnealuste lisatasude saamise õiguste jaotamiseks ja ümberjaotamiseks. Asutused esitavad kõnealused eeskirjad enne rakendamist komisjonile läbivaatamiseks.

4. Määruse (EÜ) nr 1452/2001 artikli 9 lõike 4 punkti b teises taandes osutatud ammlehmade eest makstava lisatasu saamise õiguste erireserv sisaldab 35000 lisatasu saamise õigust.

5. Määruse (EÜ) nr 1453/2001 artikli 13 lõike 6 punkti b teises taandes osutatud ammlehmade eest makstava lisatasu saamise õiguste erireserv sisaldab 1000 lisatasu saamise õigust.

6. Määruse (EÜ) nr 1454/2001 artikli 5 lõike 6 punkti b teises taandes osutatud ammlehmade eest makstava lisatasu saamise õiguste erireserv sisaldab 5000 lisatasu saamise õigust.

7. Kõrvalisemate piirkondade jaoks määruse (EÜ) nr 1254/1999 artikli 11 lõikes 3 määratletud ning kõnealuse määruse III lisas sätestatud riiklike ülemmäärade piires kehtestatud loomade tapmise eest makstava lisatasu vaheülemmäärad on järgmised:

Prantsuse ülemeredepartemangud: | 3727 |

Madeira: | 1678 |

Assoorid: | 10318 |

Kanaari saared: | 1696 |

8. Määruses (EÜ) nr 1254/1999 kehtestatud eeskirjade alusel esitab tootja põhilisatasude ning ammlehmade eest ja loomade tapmise eest makstava lisatasu täiendavate lisatasude saamiseks ühe taotluse.

9. Määruse (EÜ) nr 1453/2001 artikli 22 lõikes 9 osutatud toetuse taotluse esitab tootja, kes pidas loomi viimasena kohustusliku aja jooksul enne saatmist. Taotlus sisaldab eelkõige järgmisi andmeid:

- looma identifitseerimisnumber,

- kaubasaatja avaldus, milles on näidatud sihtkoht, kuhu loom saadetakse.

10. Asjaomaste liikmesriikide ametiasutused võivad vastavalt vajadusele vastu võtta täiendavaid eeskirju käesolevas artiklis osutatud täiendavate lisatasude andmiseks. Nad teatavad sellest viivitamata komisjonile.

Lisaks sellele teatavad kõnealused asutused komisjonile hiljemalt iga aasta 31. juulil loomade arvu, mille eest on eelmisel kalendriaastal taotletud ja antud põhilisatasusid ja täiendavaid lisatasusid lisaks ammlehma eest makstavale lisatasule ja loomade tapmise eest makstavale lisatasule. Samuti teatavad nad enne kõnealust kuupäeva loomade arvu, mille eest on taotletud ja antud määruse (EÜ) nr 1453/2001 artikli 22 lõikes 9 osutatud toetust.

Artikkel 2

Määrus (EÜ) nr 2912/95 tunnistatakse kehtetuks.

Artikkel 3

Käesolev määrus jõustub Euroopa Ühenduste Teatajas avaldamise päeval.

Käesolevat määrust kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2002.

Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.

Brüssel, 30. jaanuar 2002

Komisjoni nimel

komisjoni liige

Franz Fischler

[1] EÜT L 198, 21.7.2001, lk 11.

[2] EÜT L 198, 21.7.2001, lk 26.

[3] EÜT L 198, 21.7.2001, lk 45.

[4] EÜT L 160, 26.6.1999, lk 21.

[5] EÜT L 315, 1.12.2001, lk 29.

[6] EÜT L 281, 4.11.1999, lk 30.

[7] EÜT L 282, 26.10.2001, lk 39.

[8] EÜT L 198, 21.7.2001, lk 58.

[9] EÜT L 305, 19.12.1995, lk 17.

--------------------------------------------------