ET Euroopa Liidu Teataja L 76/16

NÕUKOGU RAAMOTSUS 2005/214/JSK

24. veebruar 2005

rahaliste karistuste vastastikuse tunnustamise põhimõtte kohaldamise kohta

EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Liidu lepingut, eriti selle artikli 31 punkti a ja artikli 34 lõike 2 punkti b,

võttes arvesse Ühendkuningriigi, Prantsuse Vabariigi ja Rootsi Kuningriigi algatust (1),

võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust (2),

ning arvestades järgmist:

(1) Euroopa Ülemkogu 15. ja 16. oktoobri 1999 aasta Tampere istungil kiideti heaks vastastikuse tunnustamise põhimõte, mis peaks liidus saama nii tsiviil- kui ka kriminaalasjades tehtava õigusalase koostöö nurgakiviks.

(2) Vastastikuse tunnustamise põhimõtet peaks kohaldama liikmesriigi kohtu- või haldusasutuse määratud rahaliste karistuste teises liikmesriigis sundtäitmise hõlbustamise eesmärgil.

(3) Nõukogu võttis 29. novembril 2000 aastal kooskõlas Tampere otsustega vastu meetmeprogrammi kriminaalasjades tehtud otsuste vastastikuse tunnustamise põhimõtte rakendamiseks (3), nimetades eelisvaldkonnaks (meede 18) selliste õigusaktide vastuvõtmist, millega kohaldatakse vastastikuse tunnustamise põhimõtet rahaliste karistuste suhtes.

(4) Raamotsus peaks samuti hõlmama liiklussüütegude eest määratud rahalisi karistusi.

(5) Käesolev raamotsus austab põhiõigusi ja järgib põhimõtteid, mida tunnustatakse Euroopa Liidu lepingu artiklis 6 ning mis on kajastatud Euroopa Liidu põhiõiguste hartas (4), eelkõige selle VI peatükis. Käesolevat raamotsust ei tõlgendata piiranguna otsuse täitmisest keeldumiseks, kui on objektiivselt alust arvata, et rahalise karistuse eesmärgiks on karistada kõnealust isikut soo, rassi, usu, etnilise kuuluvuse, rahvuse, keele, poliitiliste vaadete või seksuaalse sättumuse alusel või et see kahjustaks selle isiku olukorda mis tahes eeltoodud põhjusel.

(6) Käesoleva raamotsusega ei takistata liikmesriigil kohaldamast oma põhiseaduse norme seoses nõuetekohase menetluse, ühinemisvabaduse, ajakirjandus- ja sõnavabadusega muudes meediakanalites,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA RAAMOTSUSE:

Artikkel 1

Mõisted

Käesolevas raamotsuses kasutatakse järgmisi mõisteid:

a) otsus – lõplik otsus, mille alusel nõutakse füüsiliselt või juriidiliselt isikult rahalise karistuse summa tasumist ning otsuse vastuvõtjaks oli: i) kohus otsuse teinud riigis, mille õigusakte rikkudes on toime pandud kuritegu; ii) muu asutus kui kohus otsuse teinud riigis, mille õigusakte rikkudes on toime pandud kuritegu ning tingimusel, et asjaomasel isikul on olnud võimalus juhtumi arutamisele eelkõige kriminaalasjades pädevas kohtus; iii) muu asutus kui kohus otsuse teinud riigis, siseriikliku õiguse kohaselt süüteona karistatavate tegude suhtes ning tingimusel, et asjaomasel isikul on olnud võimalus juhtumi arutamisele eelkõige kriminaalasjades pädevas kohtus; iv) eelkõige kriminaalasjades pädev kohus juhul, kui otsus võeti vastu punktis iii osutatud otsuse suhtes;

b) rahaline karistus – kohustus maksta: i) süüteo eest süüdi mõistva otsusega määratud rahasumma; ii) sama otsusega ohvrite kasuks kehtestatud hüvitis, juhul kui ohver pole tsiviilõiguslik menetlusosaline ning kohus teostab oma kriminaalõiguslikku jurisdiktsiooni; iii) rahasumma otsuse vastuvõtmiseks toimunud kohtu- või haldusmenetlustega seotud kulude hüvitamiseks; iv) sama otsusega määratud rahasumma, mis kuulub tasumisele avalikesse vahenditesse või ohvrite tugiorganisatsioonile. Rahaline karistus ei hõlma: — kuritegelikul teel saadud tulu ja kuriteovahendite konfiskeerimise otsuseid, — tsiviilõigusliku iseloomuga korraldusi, mis tulenevad kahjuhüvitise ja vara tagastamise nõuetest ning mis on täitmisele pööratavad kooskõlas nõukogu 22. detsembri 2000 aasta määrusega (EÜ) nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades. (5)

c) otsuse teinud riik – liikmesriik, kus käesoleva raamotsuse tähenduses otsus vastu võeti;

d) täidesaatev riik – liikmesriik, kellele otsus on täideviimiseks edastatud.

Artikkel 2

Pädevate asutuste kindlaksmääramine

1. Iga liikmesriik teatab nõukogu peasekretariaadile, milline on tema siseriikliku õiguse alusel pädev asutus või pädevad asutused käesoleva raamotsuse täitmiseks, kui asjaomane liikmesriik on otsuse teinud riik või täidesaatev riik.

2. Olenemata artiklist 4 võib iga liikmesriik määrata, kui see osutub vajalikuks tulenevalt tema siseriikliku süsteemi korraldusest, ühe või mitu keskasutust, mis vastutavad otsuste edastamise ja vastuvõtmise eest ning abistavad pädevaid asutusi.

3. Nõukogu peasekretariaat teeb saadud teabe kõikidele liikmesriikidele ja komisjonile kättesaadavaks.

Artikkel 3

Põhiõigused

Käesolev raamotsus ei mõjuta kohustust austada põhiõigusi ja õiguse aluspõhimõtteid, mis on kirja pandud Euroopa Liidu lepingu artiklis 6.

Artikkel 4

Otsuste edastamine ja keskasutusele tuginemine

1. Otsuse koos käesolevas artiklis ettenähtud tunnistusega võib edastada pädevatele asutustele liikmesriigis, kus füüsilisel või juriidilisel isikul, kelle kohta otsus on tehtud, on vara või sissetulek, alaline elukoht, või juriidilise isiku korral tema registrijärgne asukoht.

2. Otsuse teinud riigi pädev asutus peab tunnistuse, mille tüüpvorm on toodud lisas, allkirjastama ja selle sisu õigeks tunnistama.

3. Otsuse teinud riigi pädev asutus edastab otsuse või selle tõestatud koopia koos tunnistusega otse täidesaatva riigi pädevale asutusele mis tahes viisil, mis jätab kirjaliku tõendi, mis võimaldab täidesaatval riigil selle autentsust kindlaks teha. Otsuse originaal või selle tõestatud koopia ja tunnistuse originaal saadetakse täidesaatvale riigile tema nõudmisel. Nimetatud pädevad asutused edastavad kõik ametlikud teated teineteisele samuti otse.

4. Otsuse teinud riik edastab otsuse korraga vaid ühele täidesaatvale riigile.

5. Kui täidesaatva riigi pädev asutus on otsuse teinud riigi pädevale asutusele teadmata, teostab viimane kõik vajalikud päringud, sealhulgas Euroopa kohtute võrgu (6) kontaktpunktide kaudu, et täidesaatvalt riigilt see teave saada.

6. Kui otsuse saanud täidesaatva riigi asutus ei ole pädev seda tunnustama ja selle täitmiseks vajalikke meetmeid võtma, edastab ta otsuse ex officio pädevale asutusele ning teatab sellest otsuse teinud riigi pädevale asutusele.

7. Ühendkuningriik ja Iirimaa võivad vastavalt oma deklaratsiooniga teatada, et otsus koos tunnistusega tuleb edastada deklaratsioonis määratud keskasutuse või keskasutuste kaudu. Kõnealused liikmesriigid võivad lõike 3 mõju tugevdamiseks sellise deklaratsiooni kohaldamisala alati piirata uue deklaratsiooniga. Nad teevad seda, kui nende suhtes jõustuvad Schengeni rakenduskonventsiooni vastastikust abi käsitlevad sätted. Sellised deklaratsioonid antakse hoiule nõukogu peasekretariaati ja nendest teatatakse komisjonile.

Artikkel 5

Reguleerimisala

1. Käesoleva raamotsuse alusel ja teo kahepoolset karistatavust kontrollimata toimub otsuste vastastikune tunnustamine ja täitmine järgmiste süütegude puhul, kui need on otsuse teinud riigis karistatavad ja nagu need on otsuse teinud riigi õigusaktidega määratletud:

— kuritegelikus ühenduses osalemine,

— terrorism,

— inimkaubandus,

— laste seksuaalne ärakasutamine ja lapsporno,

— narkootiliste ja psühhotroopsete ainetega ebaseaduslik kauplemine,

— relva, laskemoona ja lõhkeainega ebaseaduslik kauplemine,

— korruptsioon,

— pettus, sealhulgas pettus, mis mõjutab Euroopa ühenduste finantshuve 26. juuli 1995 aasta Euroopa ühenduste finantshuvide kaitse konventsiooni tähenduses,

— rahapesu,

— rahavõltsimine, sealhulgas eurode võltsimine,

— arvutikuriteod,

— keskkonnakuriteod, sealhulgas ohustatud looma- ja taimeliikide ning taimesortidega ebaseaduslik kauplemine,

— kaasa aitamine ebaseaduslikule piiri ületamisele ja ebaseaduslikule riigis viibimisele,

— tahtlik tapmine, raske kehavigastuse tekitamine,

— ebaseaduslik kauplemine inimorganite ja -kudedega,

— inimrööv, ebaseaduslik vabadusevõtmine ja pantvangi võtmine,

— rassism ja ksenofoobia,

— organiseeritud või relvastatud röövimine,

— kultuuriväärtuste, sealhulgas antiik- ja kunstiesemetega ebaseaduslik kauplemine,

— kelmus,

— väljapressimine,

— piraatkoopia ja võltsitud kauba valmistamine ja nendega kauplemine,

— haldusdokumentide võltsimine ja nendega kauplemine,

— maksevahendi võltsimine,

— ebaseaduslik kauplemine hormoonpreparaatide ja muude kasvukiirendajatega,

— ebaseaduslik kauplemine tuumamaterjalide ja radioaktiivsete ainetega,

— varastatud sõidukitega kauplemine,

— vägistamine,

— süütamine,

— Rahvusvahelise Kriminaalkohtu alluvusse kuuluvad kuriteod,

— õhusõiduki või laeva kaaperdamine,

— sabotaaž,

— käitumine, millega rikutakse liikluseeskirja, sealhulgas juhtimis- ja puhkeaegu ning ohtlikke veoseid käsitlevate eeskirjade rikkumised,

— salakaubavedu,

— intellektuaalomandi õiguse rikkumised,

— isikuvastase vägivallaga ähvardamised ja isikuvastased vägivallateod, sealhulgas vägivald spordiüritustel,

— kuritegelik kahju tekitamine,

— vargus,

— Euroopa Ühenduse asutamislepingu ja Euroopa Liidu lepingu VI jaotise alusel vastuvõetud õigusaktidest tulenevate kohustuste täitmise eesmärgil otsuse teinud riigi poolt süütegudeks tunnistatud teod.

2. Tegutsedes ühehäälselt ja olles konsulteerinud Euroopa Parlamendiga Euroopa Liidu lepingu artikli 39 lõikes 1 sätestatud tingimustel, võib nõukogu alati otsustada lisada lõikes 1 sisalduvasse nimekirja muid süüteokategooriaid.

Nõukogu tutvub põhjalikult artikli 20 lõike 5 alusel esitatud aruandega ja otsustab, kas nimekirja tuleks täiendada või muuta. Nõukogu arutab küsimust edasi hiljem raamotsuse ellurakendamist käsitleva ettekande alusel, mille komisjon koostab viie aasta möödumisel artikli 20 lõikes 1 nimetatud kuupäevast.

3. Lõikes 1 hõlmamata süütegude osas võib täidesaatev riik otsust tunnustada ja täita tingimusel, et otsuse aluseks olev tegu on täidesaatva riigi õigusaktide alusel süütegu selle koosseisu tunnustest või kirjeldusviisist olenemata.

Artikkel 6

Otsuste tunnustamine ja täitmine

Täidesaatva riigi pädevad asutused tunnustavad täiendavate formaalsusteta artikli 4 kohaselt edastatud otsust ja võtavad viivitamata vajalikud meetmed selle täitmiseks, välja arvatud, kui pädev asutus ei otsusta tugineda ühele artiklis 7 sätestatud mittetunnustamise või mittetäitmise põhjustest.

Artikkel 7

Mittetunnustamise või mittetäitmise põhjused

1. Juhul, kui artiklis 4 ettenähtud tunnistust ei esitata, kui see on ebatäielik või otsusele selgelt mittevastav, võivad täidesaatva riigi pädevad asutused keelduda otsuse tunnustamisest ja täitmisest.

2. Samuti võib täidesaatva riigi pädev asutus otsuse tunnustamisest ja täitmisest keelduda, kui on kindlaks tehtud, et:

a) kohtulikult karistatud isiku suhtes on täidesaatvas riigis või mis tahes teises riigis, välja arvatud otsuse teinud ja täidesaatev riik, samade süütegude eest otsus vastu võetud ning viimasel juhul see ka täidetud;

b) ühel artikli 5 lõikes 3 nimetatud juhtudest on otsus tehtud tegude suhtes, mis pole täidesaatva riigi õigusaktide alusel süüteona kvalifitseeritavad;

c) otsuse täitmine on täidesaatva riigi õigusaktide alusel aegunud ja otsus on tehtud tegude suhtes, mis kuuluvad selle riigi jurisdiktsiooni alla tema õigusaktide alusel;

d) otsus on tehtud tegude suhtes, mis: i) loetakse täidesaatva riigi õiguse alusel täielikult või osaliselt toime panduks täidesaatva riigi territooriumil või kohas, mida sellena käsitletakse; või ii) on toime pandud väljaspool otsuse teinud riigi territooriumi ning täidesaatva riigi õigusaktid ei võimalda kohtu alla anda samade süütegude eest, kui need on toime pandud väljaspool tema territooriumi;

e) täidesaatva riigi õigusaktide kohaselt on olemas puutumatus, mis muudab otsuse täitmise võimatuks;

f) otsus on tehtud füüsilise isiku suhtes, keda täidesaatva riigi õigusaktide kohaselt tema vanuse tõttu ei saanud veel kriminaalvastutusele võtta tegude eest, mille suhtes otsus tehti;

g) vastavalt artiklis 4 ettenähtud tunnistusele i) ei teavitatud asjaomast isikut kirjaliku menetluse korral otsuse teinud riigi õigusaktide kohaselt isiklikult või siseriikliku seaduse kohaselt pädeva esindaja kaudu tema õigusest otsus vaidlustada ja sellise õiguskaitsevahendi tähtaegadest; või ii) ei ilmunud asjaomane isik ise asja arutamisele, välja arvatud, kui tunnistusest ilmneb, et: — isikut teavitati otsuse teinud riigi õigusaktide kohaselt isiklikult või siseriikliku seaduse kohaselt pädeva esindaja kaudu menetluse toimumisest, või — isik on väljendanud, et ta ei vaidlusta otsust;

h) rahaline karistus on võrdväärne või väiksem kui 70 eurot.

3. Lõikes 1 ja lõike 2 punktides c ja g osutatud juhtudel konsulteerib täidesaatva riigi pädev asutus enne otsuse täieliku või osalise mittetunnustamise või mittetäitmise otsuse vastu võtmist kohasel viisil otsuse teinud riigi pädeva asutusega ja palub endale vajaduse korral viivitamata edastada mis tahes vajalikku teavet.

Artikkel 8

Makstava summa kindlaksmääramine

1. Kui tehakse kindlaks, et otsus on vastu võetud tegude suhtes, mida ei pandud toime otsuse teinud riigi territooriumil, võib täidesaatev riik, kui teod kuuluvad selle riigi jurisdiktsiooni alla, sissenõutud rahalise karistuse summat vähendada siseriikliku õiguse kohaselt sama liiki tegude eest sätestatud rahalise karistuse maksimaalse summani.

2. Täidesaatva riigi pädev asutus arvestab vajaduse korral rahalise karistuse ümber omavääringusse rahalise karistuse määramise ajal kehtinud vahetuskursi alusel.

Artikkel 9

Täitmise suhtes kohaldatav seadus

1. Ilma et see piiraks käesoleva artikli lõike 3 ja artikli 10 kohaldamist, reguleerib täidesaatva riigi õigus otsuse täitmist samamoodi nagu täidesaatva riigi rahalise karistuse korral. Üksnes täidesaatva riigi asutused on pädevad otsustama täitmismenetlust ja määrama kõik sellega seotud meetmed, sealhulgas täitmise lõpetamise põhjused.

2. Juhul kui süüdimõistetud isik on võimeline esitama tõendi mis tahes riigis rahasumma täieliku või osalise maksmise kohta, konsulteerib täidesaatva riigi pädev asutus otsuse teinud riigi pädeva asutusega artikli 7 lõikes 3 sätestatud viisil. Rahalise karistuse see osa, mis on ükskõik millises riigis sisse nõutud, arvatakse täidesaatva riigi poolt sissenõutavast rahalise karistuse summmast täielikult maha.

3. Juriidilise isiku suhtes rakendatav rahaline karistus pööratakse täitmisele isegi siis, kui täidesaatev riik ei tunnusta juriidiliste isikute kriminaalvastutuse põhimõtet.

Artikkel 10

Vabadusekaotus või muu alternatiivne karistus rahalise karistuse asendamiseks summa tasumata jätmise korral

Kui otsust ei ole võimalik täielikult või osaliselt täita, võib täidesaatev riik kohaldada alternatiivseid karistusi, sealhulgas vabadusekaotuslikke karistusi, kui tema seadustes on sellistel juhtumitel sedasi sätestatud ning otsuse teinud riik on artiklis 4 osutatud tunnistuses lubanud alternatiivseid karistusi kohaldada. Alternatiivse karistuse raskusaste määratakse vastavalt täidesaatva riigi seadustega, kuid see ei ületa otsuse teinud riigi edastatud tunnistuses kehtestatud ülemmäära.

Artikkel 11

Amnestia, armuandmine, süüdimõistva otsuse uuesti läbivaatamine

1. Nii otsuse teinud riik kui ka täidesaatev riik võivad anda amnestiat ja armu.

2. Ilma, et see piiraks artikli 10 kohaldamist, võib üksnes otsuse teinud riik lahendada otsuse uuesti läbivaatamise taotluse.

Artikkel 12

Täitmise lõpetamine

1. Otsuse teinud riigi pädev asutus teavitab viivitamatult täidesaatva riigi pädevat asutust igast otsusest või meetmest, mille tulemusena otsust ei ole enam võimalik täitmisele pöörata või on see täidesaatvast riigist mis tahes muul põhjusel tagasi võetud.

2. Täidesaatev riik lõpetab otsuse täitmise niipea, kui otsuse teinud riigi pädev asutus teavitab teda vastavast otsusest või meetmest.

Artikkel 13

Otsuste täitmisest laekuv raha

Otsuste täitmisest laekuv raha jääb täidesaatvale riigile, kui otsuse teinud ja täidesaatev riik pole teisiti kokku lepitud, eelkõige artikli 1 punkti b alapunktis ii viidatud juhtudel.

Artikkel 14

Teave täidesaatvalt riigilt

Täidesaatva riigi pädev asutus teavitab viivitamatult otsuse teinud riigi pädevat asutust mis tahes viisil, mis jätab kirjaliku tõendi:

a) otsuse edastamisest pädevale asutusele vastavalt artikli 4 lõikele 6;

b) igast otsusest otsust mitte tunnustada ja täide viia vastavalt artiklile 7 või artikli 20 lõikele 3, koos tehtud otsuse põhjendustega;

c) otsuse täielikust või osalisest mittetäitmisest artiklis 8, artikli 9 lõigetes 1 ja 2 ning artikli 11 lõikes 1 viidatud põhjustel;

d) otsuse täitmisest niipea, kui täitmine on lõpetatud;

e) alternatiivse karistuse kohaldamisest vastavalt artiklile 10.

Artikkel 15

Otsuse edastamise tagajärjed

1. Kui lõikest 2 ei tulene teisiti, ei või otsuse teinud riik artikli 4 kohaselt edastatud otsuse suhtes täitmismenetlust alustada.

2. Otsuse täitmise õigus läheb tagasi otsuse teinud riigile:

a) kui täidesaatev riik on teda teavitanud artikli 7, väljaarvatud artikli 7 lõike 2 punkti a alusel, artikli 11 lõike 1 alusel ja artikli 20 lõike 3 alusel otsuse täielikust või osalisest mittetäitmisest või mittetunnustamisest; või

b) kui otsuse teinud riik on täidesaatvat riiki teavitanud, et otsus on artikli 12 kohaselt täidesaatvast riigist tagasi võetud.

3. Kui pärast otsuse edastamist vastavalt artiklile 4 saab otsuse teinud riigi asutus mis tahes rahasumma, mille süüdi mõistetud isik on vabatahtlikult maksnud seoses asjaomase otsusega, teavitab see asutus sellest kohe täidesaatva riigi pädevat asutust. Kohaldatakse artikli 9 lõiget 2.

Artikkel 16

Keeled

1. Tunnistus, mille tüüpvorm on toodud lisas, tuleb tõlkida täidesaatva riigi ametlikku keelde või ühte ametlikest keeltest. Iga liikmesriik võib käesoleva raamotsuse vastuvõtmisel või hiljem kinnitada deklaratsioonis, mis antakse hoiule nõukogu peasekretariaati, et ta aktsepteerib tõlget ühte või mitmesse liidu institutsioonide ametlikest keeltest.

2. Otsuse täitmise võib peatada nii kauaks, kui on vaja otsuse tõlke saamiseks täidesaatva riigi kulul.

Artikkel 17

Kulud

Liikmesriigid ei nõua üksteiselt käesoleva raamotsuse täitmisest tekkivate kulude hüvitamist.

Artikkel 18

Vahekord muude lepingute ja kokkulepetega

Käesolev raamotsus ei välista liikmesriikidevahelisi kahe- ja mitmepoolsete lepingute ja kokkulepete kohaldamist niivõrd, kui sellised lepingud ja kokkulepped lubavad ületada käesoleva raamotsuse ettekirjutuste piire ja aitavad rahaliste karistuste sissenõudmismenetlusi veelgi lihtsustada või hõlbustada.

Artikkel 19

Territoriaalne kohaldatavus

Käesolevat raamotsust kohaldatakse Gibraltari suhtes.

Artikkel 20

Rakendamine

1. Liikmesriigid võtavad käesoleva raamotsuse sätete järgimiseks vajalikud meetmed hiljemalt 22. märtsiks 2007.

2. Liikmesriigid võivad kuni viieks aastaks alates käesoleva raamotsuse jõustumise kuupäevast piirata selle kohaldamist:

a) artikli 1 punkti a alapunktides i ja iv toodud otsuste suhtes; ja/või

b) juriidiliste isikute suhtes tehtud otsuste puhul, mis on seotud käitumisega, mille puhul Euroopa õigusaktid sätestavad juriidiliste isikute vastutuse põhimõtte kohaldamise.

Kõik liikmesriigid, kes soovivad käesolevat lõiget kohaldada, saadavad käesoleva raamotsuse vastuvõtmisel nõukogu peasekretärile vastavasisulise deklaratsiooni. Kõnealune deklaratsioon avaldatakse Euroopa Liidu Teatajas.

3. Kõik liikmesriigid võivad vaidlustada otsuste tunnustamist ja täitmist, kui artiklis 4 viidatud tunnistusest tuleneb Euroopa Liidu lepingu artiklis 6 kirja pandud põhiõiguste või õiguse üldpõhimõtete võimalik rikkumine. Kohaldatakse artikli 7 lõikes 3 osutatud menetlust.

4. Iga liikmesriik võib lõiget 2 kasutava teise liikmesriigi suhtes kohaldada vastastikkuse põhimõtet

5. Liikmesriigid edastavad nõukogu peasekretariaadile ja komisjonile sätete teksti, millega võetakse siseriiklikku õigusse üle käesolevast raamotsusest tulenevad kohustused. Nõukogu hindab hiljemalt 22 märtsil 2008 selle teabe alusel koostatud komisjoni kirjaliku aruande põhjal, mil määral liikmesriigid on järginud käesoleva raamotsuse sätteid.

6. Nõukogu peasekretariaat teavitab liikmesriike ja komisjoni artikli 4 lõike 7 ja artikli 16 kohaselt esitatud deklaratsioonidest.

7. Ilma et see piiraks Euroopa Liidu lepingu artikli 35 lõike 7 kohaldamist, võib liikmesriik, kes on korduvalt kogenud raskusi või teise liikmesriigi tegevusetust seoses otsuste vastastikuse tunnustamise ja täitmisega, mida ei ole kahepoolsete konsultatsioonide käigus lahendatud, teavitada nõukogu eesmärgiga hinnata käesoleva raamotsuse rakendamist liikmesriigi tasandil.

8. Kõik liikmesriigid, kes on kalendriaasta jooksul kohaldanud lõiget 3, teavitavad järgmise kalendriaasta alguses nõukogu ja komisjoni juhtudest, mille puhul nimetatud sättes viidatud otsuse mittetunnustamise või mittetäitmise põhjusi kohaldati.

9. Seitsme aasta jooksul pärast raamotsuse jõustumist koostab komisjon saadud teabe põhjal ettekande ning lisab algatused, mida ta sobivaks peab. Nõukogu vaatab ettekande põhjal nimetatud artikli uuesti läbi ning kaalub kas lõige 3 tuleb säilitada või asendada täpsema sättega.

Artikkel 21

Jõustumine

Käesolev raamotsus jõustub Euroopa Liidu Teatajas avaldamise päeval.

Brüssel, 24. veebruar 2005. Nõukogu nimel eesistuja N. SCHMIT

(1) EÜT C 278, 2.10.2001, lk 4.

(2) EÜT C 271 E, 7.11.2002, lk 423.

(3) EÜT C 12, 15.1.2001, lk 10.

(4) EÜT C 364, 18.12.2000, lk 1.

(5) EÜT L 12, 16.1.2001, lk 1. Määrust on viimati muudetud komisjoni määrusega (EÜ) nr 2245/2004 (ELT L 381, 28.12.2004, lk 10).

(6) Nõukogu 29. juuni 1998. aasta ühismeede 98/428/JSK Euroopa kohtute võrgu moodustamise kohta (EÜT L 191, 7.7.1998, lk 4).