ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
(5)

Programmi keskpika perioodi eelarvestrateegia eesmärk on säilitada neutraalne eelarvepoliitika kogu programmiperioodi jooksul. Programmis keskpika perioodi eesmärgiks seatud struktuurne tasakaal (st tsükliliselt kohandatud eelarvetasakaal, v.a ühekordsed ja muud ajutised meetmed) on asendatud uue eesmärgiga, milleks on struktuurne ülejääk 1,5 % SKPst, ja mida järgitakse kogu programmiperioodi jooksul. Kuigi nõukogu on algset programmi käsitlevas arvamuses kinnitanud keskpika perioodi eesmärgi, mis on juba stabiilsuse ja kasvu paktis nõutust ambitsioonikam, on programmiga ettenähtud märkimisväärne ülespoole korrigeerimine põhjendatud, arvestades suurenevat maksebilansi puudujääki, kiirenevat inflatsiooni ja elanikkonna vananemise prognoositavat mõju. Prognoositakse, et valitsemissektori eelarveülejääk ja esmane eelarveülejääk on programmiperioodi jooksul jätkuvalt stabiilsel tasemel, milleks on vastavalt ligikaudu 3 % ja 4 % SKPst. Programmi kohaselt suurenevad tulude ja kulude suhe SKPsse mõlemad ligikaudu 1,75 protsendipunkti võrra programmiperioodi jooksul, kusjuures kohandumine toimub peamiselt 2008. aastal. Tulu poole pealt prognoositakse programmis muu tulu suurenemist 2,25 % võrra SKPst, mis kajastab peamiselt ELi toetuste suurenemist programmiperioodi jooksul. 2008. aastaks prognoositakse maksutulu suurenemist 1,25 % SKPst võrra tänu teatavate aktsiiside tõusule, maksunormide paremale järgimisele ja soodsatele kasvuteguritele. Üksikisiku proportsionaalse tulumaksu kehtestamisega kaasnev tulude vähenemine kavatsetakse täielikult kompenseerida varimajanduse osakaalu täiendava vähendamise ja teatavate maksusoodustuste kaotamise abil. 2009. ja 2010. aastaks prognoositakse maksutulu ja sotsiaalmaksu laekumise väikest vähenemist. Sotsiaalmaksu laekumine väheneb ka 2008. aastal (1 % SKPst võrra), kuna sotsiaalmaksu määra alandatakse, kuid suures osas tasakaalustab seda maksubaasi suurenemine. Programmis prognoositakse kulude märkimisväärset ümberstruktureerimist, kusjuures programmiperioodi jooksul suurenevad kapitalikulud, mida järjest enam rahastatakse ELi vahenditest, ligikaudu 2 % SKPst, ja muud kulud ligikaudu 1,5 % SKPst. Kõnealuste kulude suurenemist aitavad osaliselt tasakaalustada väiksemad intressikulud, väiksemad sotsiaaltoetused ja valitsussektori palgakulude vähenemine, mis on tingitud avaliku sektori töötajate arvu vähendamisest. Tuginedes eeldatust parematele 2007. aasta eelarvenäitajatele ja võttes arvesse teataval määral soodsamat kasvuprognoosi, on praegused eelarve-eesmärgid tunduvalt ambitsioonikamad 2007. aasta jaanuari programmis seatud eesmärkidest.
Võttes arvesse oodatust paremat eelarvetulemust 2007. aastal, on stabiilsusprogrammis esitatud eelarve-eesmärgid oluliselt paranenud võrreldes lähenemisprogrammi viimases ajakohastatud programmis kavandatutega, kusjuures makromajanduslik taust on püsinud üldiselt muutumatu. Võrreldes varem eesmärgiks seatud struktuurse puudujäägiga 0,5 % SKPst, seatakse stabiilsusprogrammis ambitsioonikam keskpika perioodi eesmärk, milleks on tasakaalus struktuurne (st tsükliliselt kohandatud, v.a ühekordsed ja muud ajutised meetmed) eelarveseisund. Stabiilsusprogrammis esitatud eelarvestrateegia eesmärk on saavutada kogu programmiperioodi jooksul kõnealune uus keskpika perioodi eesmärk, mis on juba ületatud 2007. aastal. Kavandatakse, et valitsemissektori eelarve ülejääk väheneb 1,5 %-lt SKPst 2007. aastal 0,7 %-le SKPst 2011. aastaks. Eelarve esmane ülejääk väheneb järsemalt, st 4,7 %-lt SKPst 2007. aastal 2,8 %-le 2011. aastal. Eelarveülejäägi vähenemine on tingitud asjaolust, et kogutulude suhe SKPsse väheneb 1,25 protsendipunkti võrra, samas kui kogukulutuste suhe SKPsse peaks vastavalt kavandatule vähenema ainult 0,25 protsendipunkti võrra.

Kogukulutuste vähenemine kajastab peamiselt intressikulutuste olulist vähenemist, samas kui esmased kulutused peaksid suurenema 0,25 protsendipunkti võrra, kuna sotsiaalmaksete ja muude kulutuste suurenemine ületab töötajate tasude, toetuste ja riiklike investeeringutega seotud kulutuste vähenemist. Kogutulud vähenevad kõige järsemalt 2008. aastal (1,5 protsendipunkti võrra SKPst), kuna pool tulude erakorralisest kasvust 2007. aastal (1,5 % SKPst) ei tohiks hinnanguliselt 2008. aastal jätkuda. Valitsemissektori koguvõlg oli hinnanguliselt 60 % SKPst 2007. aastal ja see peaks kava kohaselt vähenema 11,5 protsendipunkti võrra, st 48,5 %-le SKPst 2008. aastal. See on peamiselt tingitud suurest esmasest ülejäägist ja varude muutuse korrigeerimisest tulenevast võla vähendamisest, mis omakorda tuleneb amortisatsioonifondi finantsvarade vähenemisest. Seejärel peaks võla suhe SKPsse vähenema veelgi 8 protsendipunkti võrra SKPst programmiperioodi jooksul, jõudes 40,5 %-ni 2011. aastal.
(5)

Programmis esitatud keskpika perioodi eelarvestrateegia peamine eesmärk on saavutada eelarve nominaalülejääk keskmiselt 1 % SKPst kogu majandustsükli jooksul, kusjuures seda toetatakse mitmeaastaste ülemmäärade kehtestamisega keskvalitsuse kulude suhtes ja tasakaalustatud eelarve nõude kehtestamisega kohalike omavalitsuste puhul. Selline ülejääk vastab Rootsi eelarveseisundi keskpika perioodi eesmärgile saavutada struktuurne ülejääk (s.t tsükliliselt kohandatud ülejääk, v.a ühekordsed ja muud ajutised meetmed)1 % SKPst ning näib, et kõnealune eesmärk täidetakse suure varuga kogu programmiperioodi jooksul. Vastuseks Eurostati 2004. aasta märtsi otsusele (teise samba pensionifondide kajastamise kohta väljaspool valitsemissektorit alates 2007. aasta aprillist) (4) on keskpika perioodi eesmärki võrdluses eelmise ajakohastatud versiooniga vähendatud 2 %-lt SKPst allapoole. Kõnealune kohandamine on ainult tehnilist laadi ja uus eesmärk on eelarveliselt sama ambitsioonikas. Valitsemissektori eelarve ülejääk väheneb hinnanguliselt 3,0 %-lt SKPst 2007. aastal 2,8 %-le SKPst 2008. aastal. Seejärel prognoositakse eelarveülejäägi järkjärgulist suurenemist 3,6 %-ni SKPst 2010. aastal. Eelarveülejäägi vähenemine 2008. aastal on seotud tulumaksu märgatava alandamisega madala ja keskmise sissetulekuga elanike puhul töötamisega kaasnevate maksusoodustuste teel, mida ainult osaliselt rahastatakse muude tulusid suurendavate ja kulusid vähendavate meetmete abil. Ülejäänud programmiperioodi prognoosid põhinevad eeldustel, et majanduspoliitikat ei muudeta ning kulude ja tulude suhe SKPsse järk-järgult väheneb. Pidades silmas kavandatust paremaid tulemusi 2006. ja 2007. aastal, prognoositakse võrreldes eelmises ajakohastatud versioonis kavandatuga oluliselt suuremat eelarveülejääki, kusjuures makromajanduslikud tingimused on üldiselt samasugused. Esmase tasakaalu ja struktuurse tasakaalu suundumus on sarnane põhitasakaalu suundumusega.
Programmi eelarveprognoosidega seotud riskid tunduvad 2008. aasta osas olevat üldiselt tasakaalustatud tänu programmiga prognoositust paremale tulemusele 2007. aastal ja kuna eelarvereservidega on võimalik tasakaalustada võimalikke kõrvalekaldeid kulude poolel. Eelarve täitmine võib alates 2009. aastast jääda alla programmis kavandatule. Makromajanduslikus stsenaariumis osutatud eelarve-eesmärkide saavutamisega seotud riskid on 2008. aastal tasakaalustatud. Kavandatust madalam SKP kasv alates 2009. aastast võib aga põhjustada suurema puudujäägi. Teatavad märgid osutavad kuludega seotud meetmete rakendamise lõdvenemisele, sest 2007. aasta keskpaigast alates on kulud kasvanud vastavalt eeldatust suurematele tuludele ning avaliku sektori palgafondi nominaalset külmutamist (mis peaks lõppema 2009. aastal) 2008. aastal enam ei kasutata (kuna avaliku sektori palku tõsteti, mis on osaliselt seotud oodatust kõrgema inflatsiooniga). Kulude osas võivad täiendavad ohud tekkida ka siis, kui suure võlakoormusega riigiraudtee-ettevõtte kavandatud ümberkorraldamine ei vähenda sellega seotud valitsemissektori kulutusi (5). Kulude vähendamisel on oluline osa avaliku halduse, tervishoiu-, pensioni-, haridus- ja hinnatoetuste süsteemi struktuurireformide edasisel kavandamisel ja jätkumeetmete võtmisel. Need tuleb aga täielikult täpsustada ja vastu võtta.

Novembris 2007 parlamendile esitatud ettepanek maksuhaldust oluliselt täiustava reformi kohta peaks suurendama eelarvestrateegia usaldusväärsust ning vähendama eelarvega seotud ohtusid, kuid selle vastuvõtmiseks on vaja kvalifitseeritud häälteenamust ja selle tõhusust viimase aja eelarvekõrvalekallete kõrvaldamisel tuleb veel katsetada. Kuigi viimasel ajal on eelarve täitmine olnud plaanitust parem, on alates 2009. aastast olemas oht, et eelarvedistsipliin võib võrreldes kavandatuga nõrgeneda, nagu näitab ka varasem kogemus. Eelarve-eesmärkidega seotud riskid ohustavad samavõrra ka võla suhet, seetõttu ei kujune võla suhte muutused ilmselt nii soodsaks kui programmis prognoositakse, eriti pärast 2008. aastat.
(6)

Eelarve täitmine võib olla programmis prognoositust halvem. Arvestades programmis prognoositud soodsat maksuelastsust ja kõige viimaseid andmeid eelarve täitmise kohta, ei saavutata 2007. aastal tõenäoliselt tulude kavandatud taset. Sellel oleks negatiivne üldmõju tuludele kogu programmiperioodi jooksul, mis kajastub kavandatust halvemas eelarvetulemuses aastatel 2008–2010. Halvemad eelarvetulemused võivad veelgi võimenduda optimistlike majandusprognooside tõttu aastateks 2008–2009. Eelkõige võib olla ülehinnatud sotsiaalmaksu ja kaudsete maksude suurenemine. Kulude poolel tundub, et programmis on investeeringute maht jätkuvalt ülehinnatud. Seetõttu on oht, et investeerimisvahendid suunatakse vähemalt osaliselt jooksvate kulude katmiseks, nagu on tehtud ka varem, eelkõige nende eelarvepunktide katmiseks, millele on eelarves eraldatud liiga vähe vahendeid, nt töötajate tasud, sotsiaalmaksed ja toetused. Kuigi programmis prognoositakse aastateks 2008–2010 mõistlikumat palgapoliitikat, ei põhjendata seda programmis ning see ei tundu valitsemissektori varasema palgaülekulude taustal usutav: 2006. ja 2007. aastal osutusid palgakulud kavandatust kaks korda suuremaks. Võttes arvesse sellist kulude muutust, võib kulude suhe SKPsse osutuda kavandatust suuremaks eelkõige aastatel 2009–2010. Täiendavad riskitegurid on puudused eelarve planeerimisel ja täitmisel, suured kulud aastatel 2008 ja 2009, mil toimuvad ka valimised, ning ebaselgus, mil määral tuleb omanikele kompenseerida kommunistliku korra ajal natsionaliseeritud vara nn „omandifondist”. Lisaks ei ole 2010. aastasse kavandatud eelarve pingestumine piisavalt meetmetega kaetud.
(5)

Programmi eelarvestrateegia peaeesmärk on saavutada valitsuse kavandatud ametiaja, s.o 2011. aastaks, struktuurne ülejääk 1 % SKPst, st tsükliliselt kohandatud ülejääk, milles ei arvestata ühekordseid ja muid ajutisi meetmeid. Seega kavatsevad Madalmaad kogu programmiperioodi jooksul täielikult järgida eelarveseisundi keskpika perioodi eesmärki, milleks on struktuurne puudujääk 0,5–1 % SKPst. Pärast eelarveseisundi märkimisväärset halvenemist 2007. aastal on programmiga ette nähtud väike, aga valdavalt stabiilne ülejääk. Esmase ülejäägi kujunemine on sarnane, stabiliseerudes aastatel 2008–2010 tasemel 2,75 % SKPst. Programmi eelmises ajakohastatud versioonis eeldatakse kasvu aeglustumist pigem 2008. aastal kui 2009. aastal ning selles oli seatud eesmärgiks valitsemissektori üldiselt tasakaalustatud eelarve 2008. aastani ja peaaegu 1 % suurune ülejääk SKPst 2009. aastal. Praeguse versiooni kohaselt peaks kohandamine programmiperioodi jooksul tuginema üksnes tuludele ning toimuma programmiperioodi alguses 2008. aastal. Peamised tegurid siin on gaasimüügist saadav tulu, sotsiaalmaksude plaaniväline suurenemine ja majanduse soodsad kasvuprognoosid. Valitsemissektori kulude suhtes on kehtestatud ülempiirid, mis on 2008. aasta eelarveprojektis määratud kindlaks valitsuse kogu ametiajaks.
Seda riskihinnangut arvestades on lähenemisprogrammi eelarvealased põhimõtted üldiselt kooskõlas ülemäärase eelarvepuudujäägi püsiva korrigeerimisega aastaks 2007 vastavalt nõukogu soovitustele. Alates 2010. aastast säilitatakse piisav kindlusvaru, et vältida tavaliste makromajanduslike kõikumiste korral (hinnanguline struktuurne eelarvepuudujääk ligikaudu 2 % SKPst) puudujäägi läve 3 % SKPst ületamist, kuid üksnes juhul, kui eelarve kavandatavat tugevdamist järgitakse rangelt (5). Lisaks tundub, et programmi eelarvepõhimõtted ei ole piisavad, et tagada keskpika perioodi eesmärgi saavutamine programmiperioodi lõpuks, nagu on programmiga ette nähtud. Prognoositakse, et majanduslikult soodsal 2008. aastal väheneb struktuurne puudujääk ainult 0,25 % SKPst.

Seepärast tuleks programmis kirjeldatud keskpika perioodi eesmärgi saavutamisele suunatud eelarve kohandamise tempo viia kooskõlla stabiilsuse ja kasvu pakti sätetega, mille kohaselt euroala ja ERM II liikmesriikide eelarve struktuurne tasakaal peab paranema vähemalt 0,5 % SKPst aastas ning et majanduse tõusuaegadel peab kohandamine olema suurem. Lisaks tuleks eelarve raames jätta ruumi ELi rahaliste vahendite sissevoolu prognoositava suurenemise jaoks, et järgida jätkuvalt 2009.–2010. aastaks kavandatud piiravaid eelarvepõhimõtteid. Programmi ülejäänud aastateks kavandatud kohandamisest peab rangelt kinni pidama kooskõlas stabiilsuse ja kasvu paktiga ning vajadusel tuleb selleks võtta meetmeid. Kui tekib inflatsioonisurve, tuleb rakendada rangemaid eelarvepõhimõtteid, kui on programmiga ette nähtud.
(2)

SKP reaalkasv on Itaalias olnud väiksem kui euroala keskmine alates 1990ndatest ning potentsiaalne kasv on hinnanguliselt vähenenud enam kui 2 %-lt 1990ndate alguses 1,5 %-le viimase 15 aasta jooksul. Positiivse poole pealt on Itaalias alates sajandivahetusest tööhõive tugevasti suurenenud ja töötuse määr oluliselt vähenenud, mis muuhulgas osutab tööturu reformi mõjule. Kuigi Itaalial läheb veel kaua aega, et saavutada ELi keskmine tööhõive määr, osutab tööhõive dünaamilise kasvu ja SKP aeglase kasvu kombinatsioon tootlikkuse probleemile Itaalias. Hoolimata Itaalia majanduse elavnemisest viimasel ajal, jäävad majanduse väljavaated oluliste struktuuriliste nõrkuste tõttu ebaselgeks. Nimetatud nõrkused puudutavad eelkõige piiratud sisekonkurentsi teenusteturul, kusjuures selle probleemiga on hakatud tegelema alles viimastel aastatel. Struktuurilistest nõrkustest on tulenenud tootlikkuse aeglane kasv, välise konkurentsivõime pidev vähenemine ja kuni viimase ajani euroala keskmisest suurem inflatsioonitase. Valitsemissektori võla suhe SKPsse (üle 100 %) ja suhteliselt kõrge, kuigi langev eelarve puudujääk suurendavad majanduslikku ebakindlust ja põhjustavad suuri võlgade teeninduskulusid, mis muudavad Itaalia eelarveseisundi tundlikuks intressimäärade tõusu suhtes. Samuti takistab see valitsemissektori vahendite tõhusamat kasutamist ja piirab automaatsete stabilisaatorite tõhusust eelarvepoliitika raames. Lisaks hiljutisele stabiliseerimisele tuleb täiendavalt vähendada struktuurilist esmaste kulude suhet ja suurendada potentsiaalset kasvu, sealhulgas riigi rahanduse kvaliteedi parandamise teel, et vähendada kiiresti võla suhet ja suunata riigi rahandus jätkusuutlikule teele.
(4)

Komisjoni talituste 2007. aasta sügise prognoosi kohaselt on 2007. aastal valitsemissektori eelarve ülejääk hinnanguliselt 1,2 % SKPst ja ajakohastatud stabiilsusprogrammi kohaselt 1,0 % SKPst, võrreldes eelmises ajakohastatud programmis eesmärgiks seatud 0,9 %-ga. Suur erinevus eesmärgist on peamiselt seletatav riigi rahanduse andmete põhjaliku läbivaatamisega viimastel aastatel, mille tulemusel on alates 2005. aastast mitmel korral korrigeeritud valitsemissektori eelarve puudujääki ülespoole. Selline ülespoole korrigeerimine näitab, et viimastel aastatel on Luksemburg pidevalt saavutanud eelarveseisundi keskpika perioodi eesmärgi, mis on hinnanguline struktuurne puudujääk (st tsükliliselt kohandatud puudujääk ilma ühekordsete ja muude ajutiste meetmeteta) 0,75 % SKPst. See on palju parem tulemus kui 2006. aasta ajakohastatud programmi eesmärk saavutada eelarveseisundi keskpika perioodi eesmärk alates 2007. aastast. Kuigi võrreldes 2006. aasta ajakohastatud programmis kavandatuga vähenes valitsussektori eelarve puudujääk 2007. aastal üksnes poole võrra ja oodatust parem tulemus on peaaegu täielikult seletatav riigi rahanduse andmete põhjaliku läbivaatamisega, on eelarve täitmisel saavutatud 2007. aastal eesmärgid, mis on seatud nõukogu 27. veebruari 2007. aasta arvamuses 2006. aasta ajakohastatud programmi kohta (3). Nõukogu märgib, et see on samuti kooskõlas eurogrupi 2007. aasta aprillis toimunud kohtumisel vastu võetud suunistega eelarvepoliitika kohta.
(2)

Soome makromajanduslikud tulemused on viimastel aastatel olnud head ja tasakaalustatud, kusjuures majanduskasv on viimastel aastatel märkimisväärselt ületanud varasemaid prognoose. Praegust tsüklilist majandusaktiivsuse kasvu on asjakohaselt kasutatud eelarveülejäägi tekitamiseks ja elanikkonna vananemisega kaasneva mõju piiramiseks ning sedasi on märkimisväärselt vähendatud ohtusid riigi rahanduse jätkusuutlikkusele. Peatsed demograafilised muutused peaksid hinnanguliselt siiski aeglustama majanduskasvu juba programmiperioodi lõpus ja põhjustama väiksemat eelarveülejääki, mistõttu on riigi kulutusi vaja püsivalt kontrolli all hoida.
(5)

Ajakohastatud versioonis ei määrata kindlaks kvantitatiivset eelarveseisundi keskpika perioodi eesmärki. Programmis esitatakse prognoosid eeldusel, et poliitikat ei muudeta ning sellega nähakse ette valitsemissektori eelarve puudujäägi järkjärguline vähendamine. Prognoositakse, et eelarvepuudujäägi suhe SKPsse on 2008./2009. eelarveaastal pisut väiksem kui eelmisel aastal. Prognooside kohaselt väheneb struktuurne puudujääk sama aasta jooksul ligikaudu 0,3 protsendipunkti võrra. Esmane eelarvepuudujääk peaks hinnanguliselt pisut suurenema, kuna esmaste kulutuste suurenemist kompenseerib intressimaksete vähenemine ainult osaliselt. Seepärast prognoositakse programmis valitsemissektori eelarve puudujäägi vähenemist 0,5 protsendipunkti võrra 2009./2010. eelarveaastal ja keskmiselt 0,25 protsendipunkti võrra aastas järgmise kolme eelarveaasta jooksul. Esmane eelarvetasakaal peaks paranema, st puudujäägist 0,9 % SKPst 2008./2009. eelarveaastal jõutakse tasakaalu 2010./2011. eelarveaastal. Prognoositakse, et kolm viiendikku eelarve kohandamisest programmiperioodi jooksul tuleneb tulude suhte suurendamisest SKPsse ja kaks viiendikku eelarve kohandamisest on seotud kulutuste suhte vähendamisega. Tulude suhet SKPsse suurendatakse ühtlaselt kogu programmiperioodi jooksul üksikisiku tulumaksu laekumise suurendamisega ja vähemal määral selliste juba teatavaks tehtud meetmete rakendamisega, mis tagavad suurema tulu. Kulude osas osutavad 2007. aasta kõikehõlmavas kuluaruandes sätestatud kogukulud aasta keskmiste kulude kasvu olulisele vähenemisele ajavahemikus 2008/2009–2010/2011, võrreldes viimase kümne aasta aastakeskmisega. Ministeeriumid on teinud juba edusamme tõhususe eesmärkide osas kuluaruande 2004 perioodil (lõpeb eelarveaastal 2007/2008) ning on esitanud avalikult kokkuvõtte kavandatava kokkuhoiu kohta kõikehõlmava kuluaruande perioodil. Samas eeldatakse, et 2008./2009. eelarveaastal suurenevad kogukulud nominaalsest SKPst siiski rohkem, mistõttu suureneb ka eelarvepuudujääk SKP suhtes. Võrreldes eelmise programmiga prognoositakse ajakohastatud versioonis halvemaid eelarveväljavaateid, eelkõige programmiperioodi esimestel aastatel, kuigi osaliselt tuleneb see rahvamajanduse arvepidamise eespool nimetatud ümberliigitamisest. Koguvõla suhe jääb oluliselt alla kontrollväärtuse 60 % SKPst, kuigi prognoositakse selle suurenemist kuni 2010./2011. eelarveaastani.
Ajavahemikul 2001–2005 suurenes SKP reaalkasv keskmiselt pisut üle 1,5 % aastas. See oli kooskõlas euroala keskmise kasvuga, samal ajal kui inflatsioon oli euroala keskmisest mõnevõrra väiksem. Alates 2006. aastast on SKP kasv olnud euroala keskmisest väiksem, andes tunnistust struktuuriprobleemidest ja nendega kaasnevast konkurentsi halvenemisest. Kuigi tööpuudus on alates 2005. aastast vähenenud, on see ikkagi euroala keskmisest suurem ning tööhõive määr ja töötundide arv on ikka veel väikesed.

Seoses sellega suurendaksid vastuvõetud meetmed ja valitsuse poolt järgmiseks viieks aastaks kavandatud ulatuslikud töö- ja tooteturu reformid täielikult rakendatuna potentsiaalset majanduskasvu ja konkurentsivõimet ning parandaksid riigi rahanduse pikaajalist jätkusuutlikkust. Valitsemissektori eelarve puudujääk ja võla osatähtsus on endiselt suured, kuigi vähenemas. Kuigi viimasel ajal on võetud meetmeid kulude kärpimiseks eelkõige sotsiaalkindlustuse valdkonnas, on Prantsusmaa kulude suhe SKPsse euroala suurim ja eelarvepuudujääk on jätkuvalt üsna lähedal piirmäärale, milleks on 3 % SKPst. Seega aitab lähiaastate põhiülesannete saavutamisele kaasa Prantsusmaa kava rakendada reforme, et suurendada potentsiaalset majanduskasvu, parandada majanduse konkurentsivõimet, aidata kaasa eelarve konsolideerimisele ning piirata jõuliselt kulusid kõikidel valitsemissektori tasanditel ja parandada kõnealuse sektori tõhusust.
ET Euroopa Liidu Teataja L 322/32

KOMISJONI MÄÄRUS (EL) nr 1148/2010,

3. detsember 2010,

millega keelatakse Hispaania lipu all sõitvatel laevadel tursapüük NAFO püügipiirkonnas 3M

EUROOPA KOMISJON,

võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,

võttes arvesse nõukogu 20. novembri 2009. aasta määrust (EÜ) nr 1224/2009, millega luuakse ühenduse kontrollisüsteem ühise kalanduspoliitika eeskirjade järgimise tagamiseks, (1) eriti selle artikli 36 lõiget 2,

ning arvestades järgmist:

(1) Nõukogu 14. jaanuari 2010. aasta määrusega (EL) nr 53/2010, millega määratakse 2010. aastaks kindlaks teatavate kalavarude ja kalavarurühmade püügivõimalused, mida kohaldatakse ELi vetes ning ELi kalalaevade suhtes püügipiirangutega vetes, (2) on kehtestatud kvoodid 2010. aastaks.

(2) Komisjonile esitatud teabe kohaselt on käesoleva määruse lisas osutatud kalavaru püük samas lisas osutatud liikmesriigi lipu all sõitvate või selles liikmesriigis registreeritud laevade puhul ammendanud 2010. aastaks eraldatud kvoodi.

(3) Seepärast on vaja keelata nimetatud kalavaru püük,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:

Artikkel 1

Kvoodi ammendumine

Käesoleva määruse lisas osutatud liikmesriigile 2010. aastaks samas lisas osutatud kalavaru püügiks eraldatud kvooti käsitatakse ammendatuna alates lisas sätestatud kuupäevast.

Artikkel 2

Keelud

Käesoleva määruse lisas osutatud liikmesriigi lipu all sõitvatel või selles liikmesriigis registreeritud laevadel on keelatud püüda samas lisas osutatud kalavaru alates lisas sätestatud kuupäevast. Kõnealustel laevadel on keelatud pardal hoida, ümber paigutada, ümber laadida või lossida sellist püütud kalavaru pärast nimetatud kuupäeva.

Artikkel 3

Jõustumine

Käesolev määrus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.

Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides. Brüssel, 3. detsember 2010 Komisjoni nimel, presidendi eest merenduse ja kalanduse peadirektor Lowri EVANS

(1) ELT L 343, 22.12.2009, lk 1.

(2) ELT L 21, 26.1.2010, lk 1.