ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
(12)

Seoses finantskriisiga on Belgia valitsus võtnud ka meetmeid majanduse elavdamiseks. Föderaalvalitsuse meetmepakme suurus on 2009. aastal 0,5 % SKPst ja 2010. aastal 0,4 % SKPst ning selle peamised eesmärgid on järgmised: i) toetada ettevõtjaid (likviidsustoetus) valitsemissektorile esitatud arvete kiirema tasumise ja maksesoodustuste teel; ii) parandada töötushüvitiste suurendamisega majapidamiste ostujõudu; iii) toetada tööjõu maksustamise vähendamise abil tööhõivet; (iv) innustada investeerimist, nähes ette käibemaksusoodustusi elamuehitussektoris ja tehes uusi riiklike, peamiselt infrastruktuuriinvesteeringuid. Regionaalvalitsuste pakmed keskendusid ettevõtjate rahastamisvõimaluste parandamisele, eelkõige väikeste ja keskmise suurusega ning alustavate ettevõtjate puhul. Kuna manööverdamisruum on väike, võib neid fiskaalstiimuleid pidada majanduslanguse ulatust arvesse võttes piisavaks. Enamik meetmetest on üldjoontes kooskõlas Euroopa majanduse elavdamise kavaga ning pakme tulu- ja kulupool on tasakaalus. Seevastu ei tundu tööhõive maksustamise vähendamine, mis puudutab suuremas osas enamikku töötajaist, ja küttetoetus, mis on ette nähtud kõikidele majapidamistele, olevat piisavalt sihipärane. Samuti võib osa stiimulitest, sealhulgas investeeringute pakmed ja tööhõive kulude vähendamine, jääda kriisi vahetu mõju leevendamiseks hiljaks. Lõpuks tuleb tõdeda, et isegi järgnevatel aastatel ei ole ette nähtud meetmeid stiimulite püsiva iseloomuga osa tasakaalustamiseks (0,1 % SKPst 2009. aastal ja 0,3 % SKPst 2010. aastal), eelkõige seoses tööhõive maksustamise vähendamisega. Pake hõlmab piiratud hulgal struktuurimeetmeid, nagu aktiivse tööturupoliitika parandamine, tööjõu maksustamise vähendamine ning teadus- ja arendustegevuse toetamine, mis peaksid mingil määral leevendama majanduskasvu pidurdumise mõju ning aitama sel viisil koos kaubaturu reformimisega leida lahendusi pikaajalistele majandusprobleemidele. Kõnealused meetmed on kooskõlas Lissaboni struktuurireformi tegevuskavaga ning riigispetsiifiliste soovitustega, mille komisjon pakkus välja 28. jaanuaril 2009 Lissaboni majanduskasvu- ja tööhõivestrateegia alusel ja mille nõukogu 28. aprillil vastu võttis. Majanduse elavdamise pakmetes sisalduvad struktuurimeetmed on tervitatavad, kuid need ei ole piisavalt ulatuslikud, et aidata kõrvaldada pikema perioodi kitsaskohti, eelkõige seoses riigi rahanduse jätkusuutlikkuse ja tööturu tõhususega.
(2)

SKP hinnangulise reaalkasvuga 1,7 % on Poola ainus ELi liikmesriik, kelle majanduskasv 2009. aastal oli positiivne. Majanduskasv tuleneb mitmest soodsast tegurist, sealhulgas majanduse kindlad põhialused kriisi puhkedes, hästi kapitaliseeritud ja usaldusväärne finantssektor, majanduse suhteliselt väike avatus, Poola omavääringu märkimisväärne odavnemine kriisi algusetapis ning õigeaegne ja paindlik raha- ja eelarvepoliitika. Kuigi mõned kasvu soodustanud tegurid on ajutised (ekspansiivset eelarvepoliitikat võimaldavad tingimused on suures osas kadunud ja omavääring on tugevnemas), on Poola majanduse väljavaated viimastel kuudel märkimisväärselt paranenud. Järgmistel aastatel on esmatähtis taastada riigi rahanduse jätkusuutlikkus ja tagada jätkusuutlik järelejõudmine Euroopa arenenud majandustega riikidele, ohustamata samas eelarvepositsiooni ja makromajanduslikku stabiilsust. Poola ei kasutanud majanduse tõusu perioodi (2006–2008) riigi rahanduse konsolideerimiseks ning valitsemissektori eelarve struktuurne puudujääk (st tsükliliselt kohandatud eelarveseisund, välja arvatud ühekordsed ja muud ajutised meetmed, arvutatud ajakohastatud programmi andmete alusel ühiselt kokkulepitud metoodika kohaselt) peaks 2009. aastal ulatuma 7 %ni SKPst. Kuna ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse kohases 2009. aasta aprilli teatises hindasid Poola ametiasutused valitsemissektori eelarve puudujäägiks 2008. aastal 3,9 % SKPst, otsustas nõukogu 7. juulil 2009, et Poolal on ülemäärane eelarvepuudujääk, ja soovitas selle kõrvaldada 2012. aastaks.
(8)

Eelarvetulemused võivad olla programmis kavandatust halvemad kogu programmiperioodi jooksul. 2010. aastal on see tingitud peamiselt sellest, et eeldatakse majandustegevuse kiiremat taastumist, kui see on tõenäoline. 2010. aastale järgnevaks ajaks seatud eelarve-eesmärkidega on seotud riskid, kuna programmis ei ole esitatud piisavalt teavet nende eesmärkide saavutamiseks vajalike meetmete ja lisameetmete kohta. Lisaks sellele tekitab asjaolu, et toetutakse valitsemissektori kulude edasisele olulisele vähendamisele ja üksnes piiratud ulatuses tulude suurendamise meetmetele, rakendamisega seotud riske. Avalike teenistujate hüvitisi vähendatakse kavandatult 3 protsendipunkti aastatel 2011–2012, millele eelnesid olulised palgakärped 2009. ja 2010. aastal, ning seda eesmärki võib olla raske saavutada. Positiivne on see, et Leedu ametiasutused on teinud kõnealuste eesmärkide saavutamisel suhteliselt häid edusamme, välja arvatud 2008. aastal valimistsükli tõttu, ja otsustav konsolideerimine 2009. aastal vaatamata enneolematule majanduslangusele vähendab nimetatud riske. Lisaks on valitsusel 2010. aastaks ja edaspidiseks kaalukas reformikava, mis peaks samuti aitama saavutada vajalikke julgeid eelarve-eesmärke. 2012. aasta makromajanduslik prognoos tundub nõrk, kuid see sisaldab tulude kasvu võimalust, kui programmi toetatakse kogu programmiperioodi jooksul konkreetsete meetmetega.
(7)

Programmis keskpika perioodi kohta esitatud eelarvestrateegia põhieesmärk on toetada majandustegevust ja tööjõuturgu majanduskriisi ajal ning samal ajal võtta arvesse pikaajalise jätkusuutlikkuse tagamiseks vajalikke eelarvepiiranguid. Programmis rõhutatakse jätkusuutliku eelarvepositsiooni olulisust, samas aga märgitakse ka seda, et praegusel strateegial põhinevad eelarveprognoosid seda eesmärki ei täida. Programmi kohaselt peaksid üldine ja esmane puudujääk hakkama alates 2011. aastast tasapisi vähenema ja 2013. aastaks peaks üldine valitsemissektori puudujääk olema umbes 2 % SKPst. Ka struktuurne eelarveseisund peaks muutuma sarnaselt, mis osutab sellele, et alates 2011. aastast muutub eelarvepoliitika neutraalseks. See on kooskõlas programmi stsenaariumiga, mis põhineb eeldusel, et poliitikat ei muudeta, ning mille puhul arvestatakse asjaolu, et valitsus ei ole veel teatanud ühestki olulisest keskpika perioodi konsolideerimismeetmest. Ajakohastatud programmis on seatud keskpika perioodi eelarve-eesmärgiks saavutada struktuurne ülejääk 0,5 % SKPst. Viimaseid prognoose ja võlataset arvesse võttes tundub, et keskpika perioodi eesmärk kajastab stabiilsuse ja kasvu pakti eesmärke. Praegu ajakohastatud stabiilsusprogrammiga ei nähta siiski ette, et keskpika perioodi eesmärk saavutatakse programmiperioodi jooksul.
(2)

Majanduskriis mõjutas Taani majandust 2009. aastal tugevalt ning viis Taani suurimasse majanduslangusesse pärast Teise maailmasõja lõppu. Kriis tabas Taanit ajal, mil Taani positsioon oli suhteliselt hea pärast püsivat tugevat majanduskasvu, mil jooksevkonto ja riigi rahandus olid märkimisväärses ülejäägis ning valitsemissektori võla tase oli madal. Langus algas 2008. aastal, kui kinnisvaramull lõhkes, seda raskendasid omakorda maailmakaubanduse kokkukukkumisest põhjustatud ekspordi langus ning investeeringute vähenemine taanduva lõppnõudluse ja karmistunud rahastamistingimuste tõttu. Hoolimata sellest, et kasutada olev tulu jätkas suurenemist, vähenes eratarbimine märgatavalt, sest kahvatud majandusväljavaated, langevad kinnisvarahinnad ja suurenev tööpuudus mõjutasid tarbijate usaldust. Taani ametiasutused reageerisid SKP järsule langusele, võttes vastavalt Euroopa majanduse elavdamise kavale vastu mitu mahukat stimuleerivat fiskaalmeedet, mis sisaldasid maksukärpeid, investeerimisprojekte ning avaliku sektori tarbimiskulude suurendamist. Lisaks majandustegevuse eelarvepõhisele toetamisele võeti vastu ka kaks pankade päästepaketti, millega anti tagatisi ning kapitalisüste. Kõnealuste meetmete võtmise tõttu peaks piisav eelarveülejääk 2008. aastal muutuma alates 2009. aastast puudujäägiks, mis peaks ajavahemikul 2010–2012 ületama stabiilsuse ja kasvu pakti kontrollväärtust 3 % SKPst. Samal ajal kasvav valitsemissektori võlg peaks siiski jääma alla kontrollväärtust 60 % SKPst. Vahetuskurss on olnud stabiilne kogu 2009. aasta jooksul ning intressimäära erinevus võrreldes EKPga on märgatavalt vähenenud. Selleks et tagada riigi rahanduse jätkusuutlik areng, on võtmetähtsusega tagada reformi jätkumine tööjõu pakkumise suurendamiseks. Taani ametiasutuste teine ülesanne on tagada, et stimuleerivaid meetmeid vähendatakse õigel ajal pärast seda, kui majanduse elavdamiseks ei ole vaja enam võtta meetmeid.
(4)

Programmi aluseks oleva makromajandusliku stsenaariumiga nähakse ette, et reaalne SKP suureneb 1,3 % 2010. aastal, 2,6 % 2011. aastal ja 3,8 % 2012. aastal. Praegu kättesaadavate andmete põhjal hinnates näib see stsenaarium realistlik kuni 2011. aastani ning on kooskõlas rahapoliitiliste ja vahetuskursi prognoosidega. Programmikohane 2012. aasta SKP reaalkasvu prognoos, mis näeb ette SKP kasvu tasemeni, mis on üle potentsiaalse SKP, näib olevat optimistlik. Inflatsioon peaks 2010. aastal mõõdukalt suurenema peamiselt kaudsete maksude suurenemise tõttu ja jääma mõõdukaks kogu programmiperioodi jooksul. Programmiga nähakse ette, et olukord tööturul halveneb 2010. aastal veelgi. Üldiselt näivad inflatsiooni- ja tööturuprognoosid usaldusväärsed ning on kooskõlas SKP reaalkasvu prognoosiga.
1)

vahemaa ICEDA ettevõttest kuni lähima liikmesriigi, käesoleval juhul Itaalia piirini on 117 km. Järgmine lähim liikmesriik on Saksamaa, mille piirini on 266 km;
(4)

Makromajanduslikus põhistsenaariumis, mida programmis kasutatakse eelarveprognooside hindamisel võrdlusstsenaariumina, prognoositakse, et SKP reaalkasv paraneb – 5 %-lt SKPst 2009. aastal 0,3 %-le 2010. aastal ja seejärel keskmiselt 4¼ %-le aastas ülejäänud programmiperioodi jooksul. Praegu kättesaadava teabe põhjal (3) hinnates näib kõnealune stsenaarium põhinevat pisut optimistlikel kasvueeldustel, kuna nii 2010. aastaks prognoositud majanduskasv kui selle prognoositav kujunemine keskpikas perspektiivis näivad liiga optimistlikud. Tasakaalustamatuse kõrvaldamine, millega alustati 2009. aastal, peaks jätkuma kogu programmiperioodi jooksul. Inflatsioonimäär peaks jääma madalaks aastatel 2010–2012 ning inflatsiooniprognoos on realistlik ja üldiselt kooskõlas komisjoni talituste 2009. aasta sügisprognoosiga. Ka maksebilansi seisund peaks jätkuvalt paranema. Kui 2009. aastal tulenes maksebilansi seisundi paranemine asjaolust, et import vähenes ekspordist kiiremini, siis keskpikas perspektiivis peaks sellele kaasa aitama impordi kasvust kiirem ja varasem ekspordi kasv. Kuigi põhistsenaarium on ainult pisut soodsam komisjoni talituste sügisprognoosist, sõltub selle usaldusväärsus uusimaid kättesaadavaid andmeid arvesse võttes sellest, kas suudetakse vastavalt kavandatule tagada ekspordil põhinev jätkusuutlikum majanduskasv. Programmis esitatakse ka pessimistlik ja optimistlik alternatiivne stsenaarium. Need erinevad põhistsenaariumist peamiselt majanduse elavnemise ajastuse ja ekspordi kasvu eelduste poolest. Eeldades, et majanduse elavnemine algab alles 2011. aastal, nähakse pessimistliku stsenaariumiga ette, et ekspordi jätkuva vähenemise tõttu väheneb reaalne SKP 2010. aastal 2 %. Optimistliku stsenaariumi kohaselt suureneb tänu majanduse üleilmsele elavnemisele SKP kogu programmiperioodi jooksul ¾ protsendipunkti võrra.
Keskpika perioodi eelarvestrateegia peamine eesmärk on viia eelarvepuudujääk allapoole kontrollväärtust 3 % SKPst programmiperioodi lõpuks kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 126 lõike 7 kohase nõukogu 2. detsembri 2009. aasta soovitusega. Programmiga on aastateks 2011–2013 ette nähtud oluline ja võrdselt jaotuv konsolideerimine. Prognoositakse, et struktuurne eelarveseisund paraneb 3,9 %-lt SKPst 2010. aastal 2,2 %-le SKPst 2013. aastal, mis tähendab, et aastatel 2011–2013 konsolideeritakse eelarvet aastas keskmiselt mõnevõrra vähem kui 0,75 % SKPst. Prognoositakse, et 2010. aasta struktuurne esmane eelarvepuudujääk 1,25 % SKPst muutub 2013. aastal ülejäägiks 0,75 % SKPst. Programmiga on ette nähtud, et tulude suhe SKPsse jääb aastatel 2010–2013 üldiselt samaks ja konsolideerimine toimub peamiselt kulude poolel.

Ainuke programmis esitatud meede, mis kavandatud konsolideerimist toetab, hõlmab tervishoiusektori kulutuste vähenemist ligikaudu 1,7 miljardi euro võrra aastatel 2010–2013, mille osas föderaalvalitsus on riikliku haigekassaga kokku leppinud. Kuna kokkulepitud sääst on ligikaudu 0,6 % SKPst, moodustab see meede vähem kui ühe kolmandiku aastateks 2010–2013 ettenähtud konsolideerimisest. Austria keskpika perioodi eesmärk on saavutada tasakaalus eelarve. Võttes arvesse kõige hiljutisemaid prognoose ja võlataset, kajastab keskpika perioodi eesmärk stabiilsuse ja kasvu pakti eesmärke rohkem kui piisavalt. Programmiga ei ole siiski ette nähtud keskpika perioodi eesmärgi saavutamine programmiperioodi jooksul.
(5)

Vastavalt täiendusele on keskpika perioodi eelarvestrateegia peamine eesmärk tagada, et 2015. aastaks saavutatakse järk-järgult uuesti tasakaalus eelarve. Täienduses ei nimetata selgesõnaliselt keskpika perioodi eesmärki ega nähta ette Belgia algse keskpika perioodi eesmärgi (tsükliliselt kohandatud ning ilma ühekordseid ja muid ajutisi meetmeid arvesse võtmata arvutatud eelarveülejääk 0,5 % SKPst) saavutamist täiendusega hõlmatud perioodi jooksul. 2010. aastal peaks valitsemissektori eelarve puudujääk stabiliseeruma tasemel 6 % SKPst tänu parandusmeetmetele, mille maht on 0,5 % SKPst, enne kui puudujääk hakkab vähenema 4,4 % ni SKPst 2012. aastaks (tänu konsolideerimismeetmetele, mille maht 2011. aastal ulatub 1 % ni SKPst ja 2012. aastal 1,25 % ni SKPst). Täienduses seatakse eesmärgiks, et 2013. aastal peab eelarvepuudujääk olema allpool kontrollväärtust 3 % SKPst, ent samas ei esitata üksikasjalikult väljatöötatud stsenaariumi kõnesoleva aasta kohta (5). Täienduse kohaselt peaks struktuurne eelarvepuudujääk, ümber arvutatuna ühiselt kokkulepitud metoodika alusel, vähenema ligikaudu 0,25 protsendipunkti võrra nii 2010. kui ka 2011. aastal ning 0,5 protsendipunkti võrra 2012. aastal. Kuna täienduses ei käsitatud 2009. aastal tehtud kohtuotsuste mõju 0,5 % SKPst ühekordse meetmena, halveneks struktuurne tasakaal 0,25 % võrra SKPst 2010. aastal (– 4,2 %-lt SKPst 2009. aastal – 4,4 %-le SKPst 2010. aastal. Täiendusega ette nähtud struktuurne kohandamine on märkimisväärselt väiksem kui eespool nimetatud kavandatud meetmete maht. Sellest nähtub, et kui poliitikat ei muudeta, halveneks struktuurne tasakaal automaatselt aastas keskmiselt 0,5 % SKPst, võttes arvesse 2010. aastal majanduskasvu kahjustavaid tegureid ning suuremad intressikulusid ja elanikkonna vananemisega seotud kulusid (milles peegelduvad ka sotsiaaltoetuste, sealhulgas pensionide suurendamiseks viimastel aastatel võetud meetmed). Vastavalt täiendusele võetakse eelarveseisundi kavandatavaks tugevdamiseks tehtavate jõupingutuste puhul samamoodi arvesse ka maksutulude (eelkõige tulu- ja omandimaksust laekuva tulu) suurenemist ning kulude (eelkõige vahetarbimise, töötajate hüvitiste ja mitterahaliste sotsiaalsiiretega seotud kulude) vähenemist. Täienduses prognoositakse valitsemissektori võlaks 89,6 % SKPst 2008. aastal võrreldes 84 % SKPst 2007. aastal, kusjuures suurenemise peamine põhjus on asjaolu, et varude muutust on pankade päästmiseks tehtud ettevõtmiste (6 % SKPst) tõttu märkimisväärselt kohandatud. Täienduses eeldatakse, et võla suhe SKPsse suureneb edaspidi veelgi, s.o 2011. aastal ligikaudu 104 % ni SKPst ning peaks siis sel tasemel üldiselt püsima jääma; tegemist on aprillis ajakohastatud versioonis prognoositust oluliselt kõrgema tasemega (peamiselt seetõttu, et puudujääk on suurem). Komisjoni talituste 2009. aasta sügisprognoosi kohaselt peaks võla suhe samamoodi suurenema.
(6)

Programmis on sätestatud valitsemissektori 2010. aasta puudujäägi eesmärgiks 9,8 % SKPst, mis on märgatavalt kõrgem kui 2010. aasta eelarves kavandatud määr 8,1 % SKPst. Puudujäägi suurenemine 1,7 protsendipunkti võrra tuleneb 2009. aasta võrdlusbaasi muutusest. 2010. aasta eelarveseaduses, mis märgib Hispaania eelarve konsolideerimise algust, on nii tulude kui ka kulude poolel hulk vabalt valitud meetmeid. Tulude poolel sisaldab eelarve muu hulgas käibemaksutõusu alates 2010. aasta juulist, hoiuste maksustamise progressiivsemaks muutmist ning väikese ja keskmise suurusega ettevõtete maksukoormuse ajutist kahandamist tööhõive soodustamiseks. Samuti kajastub selles 2009. aasta keskel kehtestatud alkoholi- ja tubakaaktsiisi tõus. Kulude poolel sisaldub eelarves kohalikele omavalitsustele suunatud investeerimispaketi osaline laiendamine, mille maht on 0,5 % SKPst. Selle investeerimiskulu peaks täielikult korvama jooksvate kulude kokkuhoid, mille maht on 0,75 % SKPst. Lisaks mõjutab eelarvet see, et kaotatud on suur hulk 2008. aastal rakendatud ajutisi stimuleerivaid meetmeid, nagu üksikisiku tulumaksu krediit, mis tähendasid sissetuleku maksustamise vähendamist. Ajutiste stimuleerivate meetmete kaotamise ja 2010. aastaks kavandatud uute vabalt valitud meetmete võtmise kombineeritud mõju peaks aitama parandada 2010. aasta eelarveseisundit kuni 1,75 % SKP protsendipunkti võrra, mis oleks kooskõlas nõukogu poolt 2. detsembril 2009. aastal Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 126 lõike 7 alusel antud soovitusega. Peale 2010. aasta eelarvesse lisatud meetmete peaks konsolideerimist toetama ka 2010. aastaks koostatud nn kohese tegutsemise kava, mille tulemusel vähendatakse 2010. aasta eelarveseaduses kavandatud kulutusi 0,5 % SKPst. 2010. aasta eelarvestrateegia on struktuurse eelarveseisundi, st tsükliliselt kohandatud ning ühekordsete ja muude ajutiste meetmeteta eelarveseisundi muutuse põhjal hinnates range, mis peaks aitama eelarvepositsiooni parandada 2 protsendipunkti võrra SKPst.
Üldiselt vastab 2010. ja 2011. aasta eelarvestrateegia artikli 126 lõike 7 kohastele nõukogu soovitustele. Alates 2012. aastast, arvestades nominaalväärtust ja võttes arvesse eespool nimetatud riske, tundub, et eelarvestrateegia ei ole täielikult kooskõlas artikli 126 lõike 7 kohaste nõukogu soovitustega, eriti kuna programm ei hõlma 2013. aastat. Eelkõige on programmi 2010. aasta eelarveprognoosid veidi paremad, kui 2010. aasta eelarves esitatud prognoosid, mis osalt põhineb soodsamal makromajanduslikul stsenaariumil, nii et riskid on tasakaalustatud. 2011.–2012. aastaks prognoositakse programmis, et aastas tugevdatakse eelarvet keskmiselt üksnes 0,75 % SKPst, kusjuures eespool nimetatud riskid on alles. 2011. aastal toetavad programmi eelarveprognoose täpsustatud konsolideerimismeetmed. Teiselt poolt ei ole struktuurse eelarveseisundi muutus 2012. aastal (0,5 % SKPst) tagatud lisameetmete võtmisega, kuid see on seletatav ka standardelastsuse põhjal. See osutab sellele, et eelarve nõutud keskmiseks aastaseks tugevdamiseks 0,75 % SKPst aastatel 2011–2013, nagu on soovitanud nõukogu, ning võttes arvesse tõsiasja, et programm ei hõlma 2013. aastat, tuleb võtta täiendavaid konsolideerimismeetmeid. Programmis esitatud 2012. aasta nominaalne valitsemissektori puudujääk 4,5 % SKPst, mis on arvutatud eeldusel, et poliitikat ei muudeta ning seda ei ole seatud eesmärgiks, tähendab, et 2013. aasta tähtaja täitmiseks on vaja eelarvet täiendavalt tugevdada vähemalt 1,5 % SKPst. Võttes arvesse programmis esitatud võlaprognoose ja eespool nimetatud riske, ei ole praegune eelarvestrateegia piisav, et võla ja SKP suhe hakkaks jälle vähenema. Kuigi valitsus lubab programmis võtta täiendavaid poliitikameetmeid, et viia puudujääk 2013. aastaks alla kontrollväärtuse 3 % SKPst, ei sisalda programm andmeid selle kohta, kuidas seda saavutada.
(2)

Pärast 2008. aasta lõpus tabanud ränka majandussurutist on Rootsi majandus stabiliseerunud, ent SKP kasv oli kogu 2009. aasta jooksul negatiivne. Majandustsükli sellele järgule mitteomaselt on Rootsi majanduse edasiviivaks jõuks olnud tarbijanõudlus, samas kui tööstus, investeeringud ja eksport on pärast sügavat langust alles toibumas. Leibkondade kulutusi on toetanud soodne fiskaal- ja rahapoliitika ning olukorra stabiliseerumine finantsturgudel. Paremad väljavaated tööturul, tõusvad aktsiaturud ja asjaolu, et kinnisvarahinnad on hakanud taas tõusma, on samuti aidanud kaasa tarbijausalduse suurenemisele. Majandussurutise ajal nõrgenes Rootsi omavääring peamiste kaubanduspartnerite valuutade suhtes vähem kui aasta jooksul ligikaudu 30 %, kuid praeguseks on ligikaudu kolmveerand selle kaotatud väärtusest taastunud. Omavääringu hiljutine tugevnemine peaks aitama vähendada inflatsioonisurvet, mis tootmisvõimsuse vähese ärakasutamise tõttu on juba niigi väike. Majandussurutise ja selle leevendamiseks kohaldatava fiskaalpoliitika tagajärjel on eelarve ülejääk 2,5 % SKPst 2008. aastal muutunud 2009. aastal puudujäägiks 0,8 % SKPst. Riigi rahanduse jätkusuutliku arengu tagamiseks on esmatähtis tagada, et tööhõive suurenemiseta toimuv majanduskasv ei avaldaks pikaajalisele tööpuudusele püsivat negatiivset mõju ega vähendaks püsivalt tööjõupakkumist. Sellega seoses on oluline tagada aktiivse tööturupoliitika kvaliteet ka selle kohaldamisala laiendamise korral. Teine väljakutse poliitika kujundamisel on hoolikalt kalibreerida erinevate stimuleerivate meetmete kohaldamise lõpetamist, nii et see ei pärsiks majanduse elavnemist ega põhjustaks destabiliseerivat tasakaalustamatust kodumajapidamiste sektoris.
(4)

Kuigi majandus- ja finantskriisiga seostatav SKP senine langus on tsükliline, on mõjutatud negatiivselt ka potentsiaalse SKP tase. Lisaks sellele võib kriis mõjutada ka keskpika perioodi potentsiaalset majanduskasvu, kuna investeeritakse vähem, laenusaamisvõimalused on piiratud ja struktuurne töötuse määr suureneb. Lisaks halvendab majanduskriis veelgi elanikkonna vananemise negatiivset mõju potentsiaalsele SKP-le ja riigi rahanduse jätkusuutlikkusele. Seepärast on oluline kiirendada struktuurireforme, et toetada potentsiaalset majanduskasvu, mis peaks aitama taastada ka riigi rahanduse jätkusuutlikkuse. Rumeenia puhul on eelkõige oluline vastu võtta ja rakendada kavandatav pensionireform ning maksebilansi toetamise programmiga ettenähtud eelarvehaldus- ja struktuurireformid. Peale selle tuleks võtta konkreetsed meetmed, et tõsta ELi struktuurifondide finantsvahendite vastuvõtuvõimet Rumeenias, tänu millele oleks võimalik suurendada investeeringuid pikaajalisse majanduskasvu, ilma et sealjuures ohustataks kokkulepitud eelarvepuudujäägi-eesmärkide saavutamist.
(3)

Kuigi reaalse SKP senine langus kriisi tingimustes on suures osas tsükliline, on mõjutatud negatiivselt ka potentsiaalse SKP tase. Väiksemate investeeringute, laenude piiratud kättesaadavuse ja suurema struktuurse tööpuuduse tõttu võib kriis lisaks mõjutada potentsiaalset kasvu keskpikas perspektiivis. Lisaks halvendab majanduskriis veelgi elanikkonna vananemise negatiivset mõju potentsiaalsele SKP-le ja riigi rahanduse jätkusuutlikkusele. Sellega seoses on esmatähtis kiirendada struktuurireformide rakendamist, et toetada potentsiaalset kasvu. Eelkõige peaks Slovakkia viima läbi reformid, et vähendada reguleerimist ja ettevõtjate halduskoormust, tõhustada tööturu toimimist ning parandada kulupõhist konkurentsipositsiooni kaubanduspartnerite suhtes, sealhulgas palkade kärpimise teel.