Nõukogu direktiiv,

8. detsember 1969,

kartulivähi leviku tõkestamise kohta

(69/464/EMÜ)

EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artikleid 43 ja 100,

võttes arvesse komisjoni ettepanekut,

võttes arvesse assamblee arvamust, [1]

võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust

ning arvestades, et:

kartulikasvatusel on ühenduse põllumajanduses oluline koht;

kahjulikud organismid ohustavad pidevalt kartuli saagikust;

kartulikasvatuse kaitsmine selliste kahjulike organismide eest peaks lisaks tootmismahu säilitamisele suurendama põllumajanduse tootlikkust;

kahjulike organismide erinevatesse liikmesriikidesse kandumise vältimiseks võetavatel kaitsemeetmetel on ainult piiratud mõju, kui selliseid organisme ei tõrjuta samaaegselt ja metoodiliselt kogu ühenduses ega tõkestata nende levikut;

üks kartulile kõige kahjulikumaid organisme on kartulivähi krüptogaamne patogeen Synchytrium endobioticum (Schilb.) Perc.;

seda haigust on esinenud mitmes liikmesriigis ning ühenduse piires leiduvad mõned piiratud ulatusega nakkuskolded;

ühenduse kartulikasvatus on pidevalt ohustatud, kui ei võeta tõhusaid meetmeid selle haiguse ohjeldamiseks ja leviku tõkestamiseks;

selle kahjuliku organismi väljatõrjumiseks tuleb ühenduses kohaldada teatud miinimumsätteid; liikmesriigid peavad saama vajaduse korral vastu võtta lisasätteid või nõutavatest karmimaid sätteid;

selle organismi mõnede rasside suhtes resistentsed kartulisordid omavad suurt tähtsust; selliste sortide kasvatamine on esmatähtis, eriti nakkuskoldeid ümbritsevates kaitsetsoonides; seetõttu vastab selliste sortide nimekirja perioodiline avaldamine üldistele huvidele;

nakkuse esinemise ja sortide nakkuskindluse kindlaksmääramiseks tuleks rakendada asjakohaseid meetodeid, mis ei tekita liikmesriikides vastuväiteid,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:

Artikkel 1

Käesolev direktiiv käsitleb liikmesriikides rakendatavaid minimaalseid meetmeid kartulivähi ohjeldamiseks ja selle krüptogaamse haigustekitaja leviku tõkestamiseks:

Artikkel 2

1. Kui tuvastatakse kartulivähi patogeeni Synchytrium endobioticum (Schilb.) Perc. esinemine, siis piiritlevad liikmesriigid nakkuskolde ning ümbritsevad selle piisavalt suure kaitsetsooniga, hoidmaks ära nakkuse levikut ümbritsevatele aladele.

2. Põld loetakse nakatunuks, kui kartulivähi sümptomid esinevad vähemalt ühel sellelt põllult pärineval taimel.

Artikkel 3

Liikmesriigid näevad ette, et nakatunud põllult pärinevad kartulimugulaid ja pealseid töödeldakse viisil, mis tagab haigustekitaja hävimise. Kui pole enam võimalik kindlaks teha nakatunud mugulate ja pealsete päritolu, siis tuleb töödelda kogu partiid, millest need leiti.

Artikkel 4

Liikmesriigid näevad ette, et saastunud põldudel:

a) ei tohi kartuleid kasvatada;

b) ei tohi kasvatada ega mullas või maapinnal säilitada ümberistutamiseks mõeldud taimi.

Artikkel 5

1. Liikmesriigid näevad ette, et kaitsetsoonis võib kasvatada ainult saastunud põllult leitud Synchytrium endobioticum rasside suhtes resistentseid kartulisorte.

2. Kartulisort loetakse konkreetse Synchytrium endobioticum rassi suhtes resistentseks juhul, kui ta reageerib kokkupuutele patogeeniga sellisel viisil, mis välistab nakkuse edasikandumise.

Artikkel 6

Liikmesriigid tühistavad kartulivähi piiramiseks võetud meetmed ainult pärast seda, kui Synchytrium endobioticum'i enam ei leita.

Artikkel 7

Liikmesriigid keelavad Synchytrium endobioticum kultuuride omamise.

Artikkel 8

Liikmesriigid võivad teaduslikel eesmärkidel katseteks ja selektsiooniks lubada erandeid artiklites 3, 4, 5 ja 7 sätestatud meetmetest tingimusel, et need erandid ei kahjusta kartulivähi kontrolli ja ei tekita haiguse leviku riski.

Artikkel 9

Liikmesriigid võivad kartulivähi kontrolliks ja leviku tõkestamiseks võtta tarvitusele rangemaid meetmeid.

Artikkel 10

1. Liikmesriigid edastavad igal aastal enne 1. jaanuari komisjonile nimekirja kartulisortidest, mida nad turustada lubavad ja mis on ametlike uuringute käigus Synchytrium endobioticum'i suhtes resistentseks tunnistatud. Nimekirjas tuuakse ära rassid, mille suhtes antud sordid resistentsed on.

2. Komisjon tagab liikmesriikidelt saadud infol põhineva resistentsete sortide nimekirja iga-aastase avaldamise võimaluse korral enne 1. veebruari.

Artikkel 11

Liikmesriigid tagavad, et Synchytrium endobioticum nakkuse esinemise ja kartulisortide nakkuskindluse kindlaksmääramiseks rakendatakse asjakohaseid meetodeid, mis ei tekita liikmesriikides vastuseisu.

Artikkel 12

Liikmesriigid võtavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud meetmed kahe aasta jooksul alates direktiivi teatavaks tegemisest ning informeerivad sellest viivitamata komisjoni.

Artikkel 13

Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

Brüssel, 8. detsember 1969

Nõukogu nimel

eesistuja

J. M. A. H. Luns

[1] EÜT 28, 17.2.1967, lk 454/67.

--------------------------------------------------