Nõukogu määrus (EMÜ) nr 574/72,

21. märts 1972,

millega määratakse kindlaks määruse (EMÜ) nr 1408/71 sotsiaalkindlustusskeemide kohaldamise kohta ühenduse piires liikuvate töötajate ja nende pereliikmete suhtes rakendamise kord

EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artikleid 2, 7 ja 51,

võttes arvesse nõukogu 14. juuni 1971. aasta määrust (EMÜ) nr 1408/71 sotsiaalkindlustusskeemide kohaldamise kohta ühenduse piires liikuvate töötajate ja nende pereliikmete suhtes, [1] eelkõige selle määruse artiklit 97,

võttes arvesse komisjoni ettepanekut, mis on tehtud pärast konsulteerimist võõrtöötajate sotsiaalkindlustuse halduskomisjoniga,

võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust,

võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust

ning arvestades, et:

määrus nr 3 [2] võõrtöötajate sotsiaalkindlustuse kohta on asendatud määrusega (EMÜ) nr 1408/71, mille artikliga 99 tühistati ka määrus nr 4 [3], millega oli kindlaks määratud määruse nr 3 (võõrtöötajate sotsiaalkindlustuse kohta) rakendamise kord ja täiendatud selle sätteid, ning seepärast tuleb ette näha rakendamise kord, mida on kohandatud vastavalt uutele põhieeskirjadele ja nimetatud tekstide rakendamise käigus kaheteistkümne aasta jooksul omandatud kogemustele;

eelkõige on vaja kindlaks määrata iga liikmesriigi pädevad asutused, dokumendid ja vorminõuded, mida asjaomased isikud peavad hüvitiste saamiseks esitama ja täitma, halduskontrolli ja arstliku läbivaatuse kord, tingimused selliste hüvitiste tagasimaksmiseks, mida ühe liikmesriigi asutus on andnud teise liikmesriigi asutuse nimel, ning kontrollnõukogu ülesanded,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:

I JAOTIS

ÜLDSÄTTED

Artikkel 1

Mõisted

Käesoleva määruse kohaldamisel on:

a) määrus — määrus (EMÜ) nr 1408/71;

b) rakendusmäärus — käesolev määrus;

c) määruse artiklis 1 sisalduvatel mõistetel on nendele kõnealuses artiklis omistatud tähendus.

Artikkel 2

Trükitud näidisvormid. Teave õigusaktide kohta. Juhendid

1. Tõendite, õiendite, deklaratsioonide, taotluste ja muude määruse ja rakendusmääruse kohaldamiseks vajalike dokumentide näidised koostab halduskomisjon. Kaks liikmesriiki või nende pädevad võimuorganid võivad vastastikuse kokkuleppe alusel ja pärast halduskomisjoni arvamuse saamist võtta omavaheliseks kasutamiseks vastu lihtsustatud vorme.

2. Halduskomisjon võib iga liikmesriigi pädevate võimuorganite huvides koguda teavet käesoleva määruse reguleerimisalasse kuuluvate siseriiklike õigusaktide sätete kohta.

3. Halduskomisjon koostab juhendid asjaomaste isikute nõustamiseks seoses nende õiguste ja haldusformaalsustega, mida tuleb täita nende õiguste kasutamiseks.

Enne selliste juhendite koostamist konsulteeritakse nõuandekomiteega.

Artikkel 3

Kontaktasutused. Sidepidamine asutuste vahel ning hüvitisesaajate ja asutuste vahel

1. Pädevad võimuorganid võivad määrata kontaktasutused, mis võivad omavahel otse sidet pidada.

2. Liikmesriigi asutus või liikmesriigi territooriumil elav või viibiv isik võib kas otse või kontaktasutuste kaudu esitada taotluse teise liikmesriigi asutusele.

Artikkel 4

Lisad

1. Iga liikmesriigi pädev võimuorgan või pädevad võimuorganid on loetletud lisas 1.

2. Iga liikmesriigi pädevad asutused on loetletud lisas 2.

3. Iga liikmesriigi elukohajärgsed ja viibimiskohajärgsed asutused on loetletud lisas 3.

4. Vastavalt rakendusmääruse artikli 3 lõikele 1 määratud kontaktasutused on loetletud lisas 4.

5. Rakendusmääruse artiklis 5, artikli 53 lõikes 3, artiklis 104, artikli 105 lõikes 2, artiklites 116 ja 120 osutatud sätted on loetletud lisas 5.

6. Hüvitiste maksmise viisid, mille iga liikmesriigi väljamaksete eest vastutav asutus valib vastavalt rakendusmääruse artikli 53 lõikele 1, on loetletud lisas 6.

7. Rakendusmääruse artikli 55 lõikes 1 osutatud pankade nimed ja asukohad on loetletud lisas 7.

8. Liikmesriigid, kelle omavahelistes suhetes kohaldatakse rakendusmääruse artikli 10 lõike 2 punkti d, on sätestatud lisas 8.

9. Skeemid, mida tuleb arvesse võtta mitterahaliste hüvitiste keskmise aastase maksumuse arvutamisel vastavalt rakendusmääruse artikli 94 lõike 3 punktile a ja artikli 95 lõike 3 punktile a, on loetletud lisas 9.

10. Lisas 10 on loetletud asutused või organid, kelle on määranud pädevad võimuorganid eelkõige vastavalt järgmistele rakendusmääruse artiklitele: artikli 6 lõige 1, artikli 11 lõige 1, artikli 13 lõiked 2 ja 3, artikli 14 lõiked 1, 2 ja 3, artikli 38 lõige 1, artikli 70 lõige 1, artikli 80 lõige 2, artikkel 81, artikli 82 lõige 2, artikli 85 lõige 2, artikli 89 lõige 1, artikli 91 lõige 2, artikli 102 lõige 2, artikkel 110 ja artikli 113 lõige 2.

II JAOTIS

MÄÄRUSE ÜLDSÄTETE RAKENDAMINE

Määruse artiklite 6 ja 7 rakendamine

Artikkel 5

Konventsioonide rakendamiskorra asendamine rakendusmäärusega

Rakendusmääruse sätted asendavad määruse artiklis 6 osutatud konventsioonide rakendamiskorra sätteid; samuti asendavad need sätteid, mis on seotud määruse artikli 7 lõike 2 punktis c osutatud konventsioonide sätete rakendamisega, niivõrd kuivõrd neid ei ole loetletud määruse lisas 5.

Määruse artikli 9 rakendamine

Artikkel 6

Vabatahtlik kindlustus või kohustusliku kindlustuse vabatahtlik jätkamine

1. Kui isik vastab määruse artikli 9 ja artikli 15 lõike 3 kohaselt vabatahtliku kindlustusskeemi või kohustusliku kindlustusskeemi vabatahtliku jätkamise tingimustele invaliidsuse, vanaduse ja toitjakaotuse (pensionid) korral vastavalt ühe liikmesriigi õigusaktidele ning kui tema suhtes ei ole kehtinud kohustuslik kindlustus nendest skeemidest ühe alusel tema viimase töötamise tõttu, võib see isik nimetatud artiklite alusel ühineda vabatahtliku kindlustusskeemiga või kohustusliku kindlustusskeemi vabatahtliku jätkamisega, mis on reguleeritud kõnealuse liikmesriigi õigusaktidega, või selle puudumisel tema enda valitud skeemiga.

2. Määruse artikli 9 lõikele 2 tuginemiseks esitab isik kõnealuse liikmesriigi asutusele õiendi teise liikmesriigi õigusaktide alusel täitunud kindlustusperioodide kohta. Sellise õiendi saab asjaomane isik taotluse korral asutustelt, kes kohaldavad nende kindlustusperioodide täitumise aluseks olnud õigusakte.

Määruse artikli 12 rakendamine

Artikkel 7

Hüvitiste kattumise vältimiseks ettenähtud sätete kohaldamise üldreeglid. Nende sätete kohaldamine hüvitiste suhtes invaliidsuse, vanaduse või toitjakaotuse (pensionid) puhul

1. Kui isikul, kellel on õigus saada hüvitist ühe liikmesriigi õigusaktide alusel, on õigus saada hüvitist veel ühe või mitme liikmesriigi õigusaktide alusel, kohaldatakse järgmisi reegleid:

a) kui määruse artikli 12 lõigete 2 ja 3 kohaldamisega kaasneb kõnealuste hüvitiste vähendamine või samaaegne peatamine, ei või ühtegi neist hüvitistest vähendada või peatada summas, mis on suurem kui summa, mis saadakse hüvitise saamist õigustavate õigusaktide kohaselt vähendatava või peatatava summa jagamisel vähendatavate või peatatavate hüvitiste arvuga, mida asjaomasel isikul on õigus saada;

b) kui liikmesriigi asutus on määruse artikli 46 lõike 2 alusel invaliidsuse, vanaduse või toitjakaotuse (pensionid) korral määranud hüvitise, ei võta see asutus võimalikke muid hüvitisi ja sissetulekut või palka, mille saamisega võib kaasneda sellelt asutuselt saadava hüvitise vähendamine või peatamine, arvesse mitte määruse artikli 46 lõike 2 punktis a osutatud teoreetilise summa arvutamiseks, vaid ainult määruse artikli 46 lõike 2 punktis b osutatud summa vähendamiseks või peatamiseks. Arvesse võetakse siiski vaid osa sellise hüvitise, sissetuleku või palga kogusummast ja see osa määratakse kindlaks proportsionaalselt täitunud kindlustusperioodide pikkusega vastavalt määruse artikli 46 lõike 2 punktile b;

c) kui liikmesriigi asutus on määruse artikli 46 lõike 1 esimese lõigu alusel invaliidsuse, vanaduse või toitjakaotuse (pensionid) korral määranud hüvitise, ei võta see asutus määruse artikli 46 lõike 3 kohaldamise korral võimalikke muid hüvitisi ja sissetulekut või palka, mille saamisega võib kaasneda sellelt asutuselt saadava hüvitise vähendamine või peatamine, arvesse mitte määruse artikli 46 lõikes 1 osutatud summa arvutamiseks, vaid ainult määruse artikli 46 lõike 3 kohaldamisest tuleneva summa vähendamiseks või peatamiseks. Arvesse võetakse siiski vaid osa selliste hüvitiste, sissetuleku või palga summast; sellise osa arvutamiseks rakendatakse kõnealuse summa suhtes koefitsienti, mis võrdub määruse artikli 46 lõike 3 kohaldamisest tuleneva hüvitise ja määruse artikli 46 lõike 1 esimese lõigu kohaldamisest tuleneva summa vahelise suhtarvuga.

2. Määruse artikli 12 lõigete 2, 3 ja 4 kohaldamisel vahetavad asjaomased pädevad asutused vastava taotluse korral teavet.

Artikkel 8

Reeglid, mida kohaldatakse juhul, kui kattub õigus saada mitme liikmesriigi õigusaktide alusel rasedus- ja sünnitushüvitist

Kui töötajal või tema pereliikmel on õigus taotleda rasedus- ja sünnitushüvitist mitme liikmesriigi õigusaktide alusel, määratakse selline hüvitis eranditult vastavalt selle liikmesriigi õigusaktidele, kelle territooriumil sünnitus toimus, või kui sünnitus ei ole toimunud ühegi sellise liikmesriigi territooriumil, eranditult vastavalt selle liikmesriigi õigusaktidele, mis kehtisid kõnealuse töötaja suhtes viimasena.

Artikkel 9

Reeglid, mida kohaldatakse juhul, kui kattub õigus saada mitme liikmesriigi õigusaktide alusel matusetoetust

1. Kui surm saabub liikmesriigi territooriumil, säilib selle liikmesriigi õigusaktide alusel omandatud õigus saada matusetoetust ning mis tahes teise liikmesriigi õigusaktide alusel omandatud selline õigus lõpeb.

2. Kui surm saabub ühe liikmesriigi territooriumil ja õigus saada matusetoetust on omandatud mitme teise liikmesriigi õigusaktide alusel või kui surm saabub väljaspool liikmesriikide territooriumi ja kõnealune õigus on omandatud mitme liikmesriigi õigusaktide alusel, säilib üksnes õigus, mis on omandatud vastavalt selle liikmesriigi õigusaktidele, mille alusel täitus töötaja viimane kindlustusperiood, ning mis tahes teise liikmesriigi õigusaktide alusel omandatud selline õigus lõpeb.

Artikkel 10

Reeglid, mida kohaldatakse juhul, kui kattub õigus saada perehüvitist või peretoetust või kui töötaja suhtes kohaldatakse sama perioodi või perioodi osa jooksul järjestikku mitme liikmesriigi õigusakte

1. Kui sama perioodi jooksul on kahel isikul õigus saada perehüvitist või peretoetust sama pereliikme eest vastavalt määruse artikli 73 lõikele 1 või 2 või artikli 74 lõikele 1 või 2 ja vastavalt kõnealuse pereliikme elukohariigi õigusaktidele, kohaldatakse peretoetuse või perehüvitise saamise õiguse kattumise korral neid sätteid, mis on kehtestatud pereliikme elukohariigi õigusaktidega. Selleks võetakse õigust saada perehüvitist või peretoetust määruse artikli 73 lõike 1 või 2 või artikli 74 lõike 1 või 2 alusel arvesse nii nagu oleks see õigus tekkinud kõnealuse pereliikme elukohariigi õigusaktide alusel.

2. Kui töötaja suhtes on järjest kehtinud kahe liikmesriigi õigusaktid perioodi vältel, mis eraldab kõnealuse ühe või mõlema liikmesriigi õigusaktidega ettenähtud kaht perehüvitise või peretoetuse maksmise kuupäeva, kohaldatakse järgmisi reegleid:

a) perehüvitised või peretoetused, mida selline töötaja võib taotleda iga kõnealuse riigi õigusaktide alusel, vastavad asjaomaste õigusaktide alusel saadavate päevaste hüvitiste või toetuste arvule. Kui selliste õigusaktidega ei ole ette nähtud päevaseid hüvitisi ega toetusi, määratakse perehüvitis või peretoetus aja eest, mille vältel iga sellise liikmesriigi õigusaktid on sellise töötaja suhtes kehtinud, proportsionaalselt asjakohaste õigusaktidega ettenähtud aja suhtes;

b) kui asutus on perehüvitist või peretoetust andnud ajal, mil seda oleks pidanud andma teine asutus, teevad kõnealused asutused omavahel tasaarvestuse;

c) kui ühe liikmesriigi õigusaktide alusel täitunud töötamisperioode väljendatakse ühikutes, mis erinevad nendest, mida kasutatakse perehüvitise või peretoetuste arvutamiseks vastavalt teise liikmesriigi õigusaktidele, mis on töötaja suhtes kehtinud selsamal perioodil, tehakse ümberarvestus punktide a ja b kohaldamisel vastavalt rakendusmääruse artikli 15 lõikele 3;

d) rakendusmääruse lisas 8 sätestatud liikmesriikide vaheliste küsimuste lahendamisel kannab kõnealusel perioodil esimesest töötamisest tulenevalt perehüvitise või peretoetuste kulusid kandev asutus sellised kulud kogu jooksva perioodi vältel, olenemata punktist a.

3. Kui sellise töötaja pereliikmed, kelle suhtes kohaldatakse Prantsusmaa õigusakte, või Prantsusmaa õigusaktide alusel töötushüvitist saava töötu isiku pereliikmed asuvad ühe kalendrikuu jooksul ühe liikmesriigi territooriumilt elama teise liikmesriigi territooriumile, maksab kuu alguses peretoetuste maksmise eest vastutanud asutus peretoetusi kuni jooksva kuu lõpuni.

III JAOTIS

KOHALDATAVATE ÕIGUSAKTIDE KINDLAKSMÄÄRAMIST KÄSITLEVATE MÄÄRUSE SÄTETE RAKENDAMINE

Määruse artiklite 13—16 rakendamine

Artikkel 11

Formaalsused lähetamise korral

1. Määruse artikli 14 lõike 1 punktis a ja lõike 2 punktis a osutatud juhtudel annab selle liikmesriigi pädeva võimuorgani määratud asutus, kelle õigusakte kohaldatakse, töötajale tema enda või tema tööandja taotlusel ja kui vajalikud tingimused on täidetud, lähetustunnistuse, mis tõendab, et töötaja suhtes kehtivad kuni kindlaksmääratud kuupäevani kõnealused õigusaktid.

2. Määruse artikli 14 lõike 1 punkti a alapunktis ii sätestatud nõusolekut taotleb tööandja.

Artikkel 12

Erisätted kindlustuse kohta Saksamaa sotsiaalkindlustusskeemi alusel

1. Kui määruse artikli 14 lõike 1 punktis b või c või lõike 2 punktis a sätestatud tingimustel kohaldatakse Saksamaa õigusakte töötaja suhtes, kelle tööle võtnud ettevõtja või tööandja registrisse kantud asukoht või peamine tegevuskoht ei asu Saksamaa territooriumil, kohaldatakse neid õigusakte nii, nagu töötaks kõnealune töötaja oma elukohas Saksamaa territooriumil.

2. Kui kohustusliku invaliidsus-, vanadus- või toitjakaotusskeemi (pensionid) alusel sooritatakse sissemakseid kindlaksmääratud aja jooksul vastavalt mõne muu liikmesriigi õigusaktidele peale Saksamaa, võib sama aja eest sooritada ka täiendavaid sissemakseid Saksamaa õigusaktidele vastava lisakindlustuse (Höherversicherung) jaoks.

Artikkel 13

Diplomaatiliste ja konsulaaresinduste teenistusse võetud isikute valikuõiguse kasutamine

1. Määruse artikli 16 lõikes 2 ettenähtud valikuõigust tuleb esmakordselt kasutada kolme kuu jooksul alates kuupäevast, mil kõnealune diplomaatiline või konsulaaresindus on töötaja teenistusse võtnud või mil töötaja on asunud sellise esinduse ametnike teenistusse. Valik jõustub töösuhte alguskuupäeval.

Kui töötaja kasutab uuesti oma valikuõigust kalendriaasta lõpus, jõustub valik järgmise kalendriaasta esimesel päeval.

2. Oma valikuõigust kasutav töötaja teatab sellest asutusele, mille on määranud selle liikmesriigi pädev võimuorgan, kelle õigusaktide kohaldamise ta on valinud, ja teavitab samal ajal ka oma tööandjat. Vajaduse korral edastab kõnealune asutus selle teabe sama liikmesriigi kõikidele teistele asutustele vastavalt selle liikmesriigi pädeva võimuorgani antud juhistele.

3. Asutus, mille on määranud selle liikmesriigi pädev võimuorgan, kelle õigusaktide kohaldamise kõnealune töötaja on valinud, annab talle tõendi, et ajal, mil ta töötab kõnealuses diplomaatilises või konsulaaresinduses või on sellise esinduse ametnike teenistuses, kehtivad tema suhtes kõnealuse liikmesriigi õigusaktid.

4. Kui töötaja on valinud Saksamaa õigusaktide kohaldamise, kohaldatakse selliste õigusaktide sätteid nii, nagu oleks see töötaja tööle võetud Saksamaa valitsuse asukohas. Pädev võimuorgan nimetab pädeva ravikindlustusasutuse.

Artikkel 14

Euroopa ühenduste abiteenistuja valikuõiguse kasutamine

1. Määruse artikli 16 lõikes 3 ettenähtud valikuõigust tuleb kasutada töölepingu sõlmimise ajal. Sellise lepingu sõlmimiseks volitatud organ teatab sellest asutusele, mille on määranud selle liikmesriigi pädev võimuorgan, kelle õigusaktide kohaldamise abiteenistuja on valinud. Vajaduse korral edastab kõnealune asutus selle teabe sama liikmesriigi kõikidele teistele asutustele.

2. Asutus, mille on määranud selle liikmesriigi pädev võimuorgan, kelle õigusaktide kohaldamise kõnealune isik on valinud, annab talle välja tõendi, et ajal, mil ta töötab Euroopa ühenduste abiteenistujana, kehtivad tema suhtes kõnealuse liikmesriigi õigusaktid.

3. Vajaduse korral määravad liikmesriikide pädevad võimuorganid Euroopa ühenduste abiteenistujate suhtes pädevad asutused.

4. Kui muu liikmesriigi kui Saksamaa territooriumil tööle võetud abiteenistuja on valinud Saksamaa õigusaktide kohaldamise, kohaldatakse nende õigusaktide sätteid tema suhtes nii, nagu oleks see abiteenistuja tööle võetud Saksamaa valitsuse asukohas. Pädev võimuorgan määrab pädeva ravikindlustusasutuse.

IV JAOTIS

MÄÄRUSE ERI LIIKI HÜVITISI KÄSITLEVATE SÄTETE RAKENDAMINE

1. PEATÜKK

KINDLUSTUSPERIOODIDE LIITMISE ÜLDREEGLID

Artikkel 15

1. Määruse artikli 18 lõikes 1, artiklis 38, artikli 45 lõigetes 1 ja 2, artiklis 64 ning artikli 67 lõigetes 1 ja 2 osutatud juhtudel liidetakse kindlustusperioodid vastavalt järgmistele reeglitele:

a) ühe liikmesriigi õigusaktide alusel täitunud kindlustusperioodidele liidetakse mis tahes teise liikmesriigi õigusaktide alusel täitunud kindlustusperioodid määral, mil neid on vaja kasutada, et täiendada esimese liikmesriigi õigusaktide alusel täitunud kindlustusperioode omandamaks, säilitamaks või ennistamaks hüvitise saamise õigust, tingimusel et sellised kindlustusperioodid omavahel ei kattu. Kui invaliidsuse, vanaduse või toitjakaotuse (pensionid) korral peavad vastavalt määruse artikli 46 lõikele 2 hüvitisi määrama mitme liikmesriigi asutused, teeb iga asjaomane asutus eraldi selle liitmise, arvestades tervikuna kõiki kindlustusperioode, mis töötajal on täitunud kõikide nende liikmesriikide õigusaktide alusel, mis on tema suhtes kehtinud, ilma et see piiraks vajaduse korral määruse artikli 45 lõike 2 ja artikli 46 lõike 2 punkti c kohaldamist;

b) kui ühe liikmesriigi õigusaktide alusel täitunud kindlustusperiood kattub vabatahtliku kindlustuse või kohustusliku kindlustuse vabatahtliku jätkamise perioodiga, mis on täitunud vastavalt teise liikmesriigi õigusaktidele, võetakse arvesse üksnes esimest;

c) kui ühe liikmesriigi õigusaktide alusel täitunud kindlustusperiood, mis ei ole sellisena käsitletav periood, kattub perioodiga, mida teise liikmesriigi õigusaktide alusel sellisena käsitletakse, võetakse arvesse üksnes esimest;

d) mis tahes perioodi, mida käsitletakse kindlustusperioodina kahe või enama liikmesriigi õigusaktide alusel, võtab arvesse üksnes selle liikmesriigi asutus, kelle õigusaktide alusel on kindlustatu enne kõnealust perioodi viimati olnud kohustuslikult kindlustatud; kui kindlustatu ei ole olnud enne kõnealust perioodi kohustuslikult kindlustatud liikmesriigi õigusaktide alusel, võtab seda perioodi arvesse selle liikmesriigi asutus, kelle õigusaktide alusel see isik on olnud pärast kõnealust perioodi esmakordselt kohustuslikult kindlustatud;

e) kui ei ole võimalik täpselt kindlaks määrata aega, mille jooksul on teatavad kindlustusperioodid täitunud ühe liikmesriigi õigusaktide alusel, eeldatakse, et sellised kindlustusperioodid ei kattu teise liikmesriigi õigusaktide alusel täitunud kindlustusperioodidega, ning need võetakse arvesse, kui see on soodus;

f) kui ühe liikmesriigi õigusaktide alusel võetakse teatavaid kindlustusperioode arvesse üksnes siis, kui need on täitunud teatava tähtaja jooksul, siis selliseid õigusakte kohaldav asutus:

i) võtab arvesse üksnes neid teise liikmesriigi õigusaktide alusel täitunud kindlustusperioode, mis on täitunud kõnealuse tähtaja jooksul; või

ii) pikendab sellist ajavahemikku nende kindlustusperioodide võrra, mis on kõnealuse tähtaja jooksul täielikult või osaliselt täitunud teise liikmesriigi õigusaktide alusel, kui teise liikmesriigi õigusaktide alusel arvestatavatest kindlustusperioodidest tulenevalt peatub üksnes tähtaeg, mille jooksul kõnealused kindlustusperioodid peavad täituma.

2. Kindlustusperioode, mis on täitunud vastavalt sellise liikmesriigi õigusaktidele, mille suhtes käesolev määrus ei kehti, kuid mida arvestatakse vastavalt sellise liikmesriigi õigusaktidele, mille suhtes käesolev määrus kehtib, käsitletakse liitmisel arvestatavate kindlustusperioodidena.

3. Kui ühe liikmesriigi õigusaktide alusel täitunud kindlustusperioode väljendatakse ühikutes, mis erinevad teise liikmesriigi õigusaktides kasutatavatest, järgitakse liitmiseks vajalikul ümberarvestusel järgmisi reegleid.

a) Kui töötaja suhtes on kehtinud kuuepäevane töönädal:

i) üks päev võrdub kaheksa tunniga ja vastupidi;

ii) kuus päeva võrdub ühe nädalaga ja vastupidi;

iii) 26 päeva võrdub ühe kuuga ja vastupidi;

iv) kolm kuud või 13 nädalat või 78 päeva võrdub ühe kvartaliga ja vastupidi;

v) nädalate kuudeks ümberarvutamise korral ja vastupidi arvutatakse nädalad ja kuud ümber päevadeks;

vi) eelmiste reeglite kohaldamise mõjul ei tohi esitada ühe kalendriaasta jooksul täitunud kindlustusperioodi kokku pikemana kui 312 päeva või 52 nädalat või 12 kuud või neli kvartalit.

b) Kui töötaja suhtes on kehtinud viiepäevane töönädal:

i) üks päev võrdub üheksa tunniga ja vastupidi;

ii) viis päeva võrdub ühe nädalaga ja vastupidi;

iii) 22 päeva võrdub ühe kuuga ja vastupidi;

iv) kolm kuud või 13 nädalat või 66 päeva võrdub ühe kvartaliga ja vastupidi;

v) nädalate kuudeks ümberarvutamise korral ja vastupidi arvutatakse nädalad ja kuud ümber päevadeks;

vi) eelmiste reeglite kohaldamise mõjul ei tohi esitada ühe kalendriaasta jooksul täitunud kindlustusperioodi kokku pikemana kui 264 päeva või 52 nädalat või 12 kuud või neli kvartalit.

2. PEATÜKK

HAIGUS NING RASEDUS JA SÜNNITUS

Määruse artikli 18 rakendamine

Artikkel 16

Kindlustusperioodide tõendamine

1. Selleks et tugineda määruse artiklile 18, esitab töötaja pädevale asutusele õiendi, milles on märgitud kindlustusperioodid, mis tal on täitunud tema suhtes viimati kehtinud õigusaktide alusel.

2. Selle õiendi annab/annavad töötaja taotluse korral selle liikmesriigi asutus või asutused, kelle õigusaktid tema suhtes viimasena kehtisid. Kui isik kõnealust õiendit ei esita, saab pädev asutus selle vahetult asjaomaselt asutuselt või asjaomastelt asutustelt.

3. Kui pädeva riigi õigusaktides sätestatud tingimuste täitmiseks on vaja arvestada eelnevalt mõne teise liikmesriigi õigusaktide alusel täitunud kindlustusperioode, kohaldatakse analoogia põhjal lõikeid 1 ja 2.

Määruse artikli 19 rakendamine

Artikkel 17

Mitterahaline hüvitis elamise korral muus liikmesriigis kui pädev riik

1. Selleks et saada määruse artikli 19 alusel mitterahalist hüvitist, peab töötaja registreerima enda ja oma pereliikmed oma elukoha järgses asutuses, esitades õiendi selle kohta, et temal ja ta pereliikmetel on õigus saada kõnealust hüvitist. Sellise õiendi annab välja pädev asutus, kui see on vajalik tööandja esitatud andmeid silmas pidades. Kui töötaja või tema pereliige kõnealust õiendit ei esita, saab elukohajärgne asutus selle otse pädevalt asutuselt.

2. Õiend kehtib kuni elukohajärgsele asutusele teatatakse selle tühistamisest. Kui kõnealuse õiendi on välja andnud Prantsusmaa asutus, kehtib see siiski üksnes kolm kuud alates väljaandmise kuupäevast ning seda tuleb pikendada iga kolme aasta järel.

3. Kui töötaja on hooajatöötaja, kehtib lõikes 1 osutatud õiend kogu hooajatöö eeldatava kestuse ajal, välja arvatud juhul, kui pädev asutus teatab elukohajärgsele asutusele selle tühistamisest.

4. Elukohajärgne asutus teatab pädevale asutusele igast lõike 1 kohasest registreerimisest.

5. Igal mitterahalise hüvitise taotlemise korral esitab asjaomane isik dokumentaalsed tõendid, mida nõutakse mitterahalise hüvitise määramiseks vastavalt selle liikmesriigi õigusaktidele, kelle territooriumil see isik elab.

6. Haiglaravi korral teatab elukohajärgne asutus kolme päeva jooksul alates selle teadasaamisest pädevale asutusele haiglasse saabumise kuupäeva, haiglaravi tõenäolise kestuse ja haiglast lahkumise kuupäeva. Teatada ei ole vaja, kui mitterahalise hüvitise kulud makstakse elukohajärgsele asutusele tagasi ühekordse maksena.

7. Elukohajärgne asutus teatab pädevale asutusele ette igast otsusest seoses määruse artikli 24 lõikes 2 osutatud loetelus sedastatud mitterahalise hüvitise määramisega. Pädevale asutusele antakse vastuväidete esitamiseks ja nende vastuväidete põhjendamiseks 15 päeva alates sellise teabe saatmise päevast; kui selle aja möödudes ei ole esitatud ühtegi sellist vastuväidet, määrab elukohajärgne asutus mitterahalise hüvitise. Kui selline hüvitis tuleb määrata eriti kiiresti, teatab elukohajärgne asutus sellest viivitamata pädevale asutusele. Vastuväitest teatada ja vastuväidet põhjendada ei ole vaja, kui mitterahalise hüvitise kulud makstakse elukohajärgsele asutusele tagasi ühekordse maksena.

8. Töötaja või tema pereliikmed teatavad elukohajärgsele asutusele igast oma olukorra muutusest, mis tõenäoliselt võib muuta nende õigust saada mitterahalist hüvitist, eelkõige igast kõnealuse isiku töötamise lakkamisest või muutumisest või töötaja või tema pereliikme igast elu- või viibimiskoha muutusest. Kui töötaja kindlustus või mitterahalise hüvitise saamise õigus lakkab, teatab pädev asutus sellest samuti elukohajärgsele asutusele. Elukohajärgne asutus võib igal ajal taotleda pädevalt asutuselt teavet seoses töötaja kindlustusega või tema õigusega saada mitterahalist hüvitist.

9. Kaks või enam liikmesriiki või nende liikmesriikide pädevad võimuorganid võivad pärast halduskomisjoni arvamuse saamist kokku leppida muude rakendussätete suhtes.

Artikkel 18

Rahaline hüvitis elamise korral muus liikmesriigis kui pädev riik

1. Selleks et saada määruse artikli 19 lõike 1 punkti b alusel rahalist hüvitist, peab töötaja kolme päeva jooksul alates oma töövõimetuse algusest pöörduma elukohajärgse asutuse poole, esitades teate töö lakkamise kohta, või kui see on pädeva või elukohajärgse asutuse kohaldatavates õigusaktides ette nähtud, töövõimetustõendi, mille on andnud kõnealuse töötaja raviarst.

2. Kui elukohariigis töötajat ravivad arstid ei anna töövõimetustõendeid, pöördub töötaja otse elukohajärgse asutuse poole tähtaja jooksul, mis on määratud selle asutuse kohaldatavates õigusaktides.

See asutus korraldab viivitamata töövõimetuse arstliku kinnitamise ning lõikes 1 osutatud tõendi koostamise. Sellisesse tõendisse märgitakse töövõimetuse tõenäoline kestus ning tõend edastatakse viivitamata pädevale asutusele.

3. Kui lõiget 2 ei kohaldata, korraldab elukohajärgne asutus niipea kui võimalik ja vähemalt kolme päeva jooksul alates päevast, mil töötaja selle asutuse poole pöördus, tema arstliku läbivaatuse nii, nagu oleks seesama asutus isiku kindlustanud. Läbivaatuse teinud arsti tõendisse märgitakse eelkõige töövõimetuse tõenäoline kestus ning elukohajärgne asutus edastab tõendi pädevale asutusele vähemalt kolme päeva jooksul alates läbivaatuse kuupäevast.

4. Seejärel korraldab elukohajärgne asutus vajaliku ametliku kontrolli või arstliku läbivaatuse nii, nagu oleks sama asutus töötaja kindlustanud. Niipea kui see asutus teeb kindlaks, et töötaja võib jätkata tööd, teatab ta sellest viivitamata töötajale ja pädevale asutusele, märkides töövõimetuse lakkamise kuupäeva. Ilma et see piiraks lõike 6 kohaldamist, käsitletakse töötajale esitatud teadet pädeva asutuse nimel tehtud otsusena.

5. Kõikidel juhtudel jätab pädev asutus endale õiguse korraldada kõnealuse isiku läbivaatus selle asutuse enda valitud arsti poolt.

6. Kui pädev asutus otsustab rahalist hüvitist mitte anda, sest töötaja ei ole täitnud elukohariigi õigusaktidega ettenähtud formaalsusi, või teeb kindlaks, et töötaja võib tööd jätkata, teatab see asutus töötajale oma otsusest ning saadab samal ajal sellise otsuse koopia elukohajärgsele asutusele.

7. Kui töötaja jätkab tööd, teatab ta sellest pädevale asutusele, kui selline teatamine on selle asutuse kohaldatavates õigusaktides ette nähtud.

8. Pädev asutus maksab rahalise hüvitise välja otstarbekal viisil, eelkõige rahvusvahelise rahakaardiga, ning teatab sellest elukohajärgsele asutusele ja töötajale. Kui rahalist hüvitist maksab elukohajärgne asutus pädeva asutuse nimel, teatab pädev asutus töötajale tema õigused ning elukohajärgsele asutusele sellise rahalise hüvitise summa, väljamaksekuupäeva ja maksimumperioodi, mille eest väljamakseid tuleb määrata vastavalt pädeva liikmesriigi õigusaktidele.

9. Kaks või enam liikmesriiki või nende liikmesriikide pädevad võimuorganid võivad pärast halduskomisjoni arvamuse saamist kokku leppida muude rakendussätete suhtes.

Määruse artikli 20 rakendamine

Artikkel 19

Erisätted piirialatöötajate ja nende pereliikmete suhtes

Piirialatöötajatele ja nende pereliikmetele võidakse ravimeid, sidemeid, prille ja väikeabivahendeid anda ning laboratoorseid analüüse ja teste teha üksnes selle liikmesriigi territooriumil, kus need on välja kirjutatud või neid soovitatud, vastavalt selle liikmesriigi õigusaktidele.

Määruse artikli 22 rakendamine

Artikkel 20

Mitterahaline hüvitis viibimise korral muus liikmesriigis kui pädev riik. Mujale lähetatud töötajate ning rahvusvahelises transpordis töötavate töötajate ja nende pereliikmete erijuhtum

1. Selleks et saada endale või endaga lähetuses kaasasolevatele pereliikmetele mitterahalist hüvitist, esitab töötaja, kelle suhtes kehtib määruse artikli 14 lõike 1 punkti a alapunkt i või lõike 2 punkt a, viibimiskohajärgsele asutusele rakendusmääruse artiklis 11 sätestatud tõendi. Sellise õiendi esitanud töötaja puhul loetakse, et ta on täitnud mitterahalise hüvitise õiguse omandamise tingimused.

2. Selleks et saada endale või endaga kaasasolevatele pereliikmetele mitterahalist hüvitist, esitab rahvusvahelises transpordis töötav töötaja, kelle suhtes kehtib määruse artikli 14 lõike 1 punkt b ja kes oma töötamise käigus siirdub muu liikmesriigi kui pädeva riigi territooriumile, võimalikult kiiresti viibimiskohajärgsele asutusele eriõiendi, mille on andnud tööandja või tema esindaja jooksva kalendrikuu või õiendi esitamisele eelnenud kahe kalendrikuu jooksul. Sellises õiendis märgitakse eelkõige ära kuupäev, millest alates nimetatud tööandja on töötaja tööle võtnud, ning pädeva asutuse nimi ja aadress; kui tööandja ei pea pädeva riigi õigusaktide kohaselt siiski teadma pädevat asutust, teatab töötaja kirjalikult selle asutuse nime ja aadressi oma taotluse esitamisel viibimiskohajärgsele asutusele. Sellise õiendi esitanud töötaja puhul loetakse, et ta on täitnud mitterahalise hüvitise õiguse omandamise tingimused. Kui töötaja ei ole enne ravi saamist võimeline viibimiskohajärgse asutusega ühendust võtma, saab ta kõnealuse õiendi esitamise korral siiski ravi nii, nagu oleks seesama asutus ta kindlustanud.

3. Viibimiskohajärgne asutus esitab kolme päeva jooksul pädevale asutusele järelepärimise, kas kõnealune isik vastab mitterahalise hüvitise õiguse omandamise tingimustele. Kõnealune asutus annab mitterahalist hüvitist kuni pädevalt asutuselt vastuse saamiseni, kuid mitte kauem kui 30 päeva.

4. Pädev asutus saadab viibimiskohajärgsele asutusele vastuse 10 päeva jooksul alates sellekohase taotluse saamisest viibimiskohajärgselt asutuselt. Kui vastus on jaatav, määrab pädev asutus vajaduse korral maksimumperioodi, mille jooksul võidakse mitterahalist hüvitist vastavalt selle asutuse kohaldatavatele õigusaktidele määrata, ning viibimiskohajärgne asutus jätkab selle mitterahalise hüvitise andmist.

5. Vastavalt lõikes 1 või 2 ettenähtud tõendi või õiendi asemel võivad nendes lõigetes osutatud töötajad esitada viibimiskohajärgsele asutusele õiendi selle kohta, et mitterahalise hüvitise saamise õiguse omandamise tingimused on täidetud. Kõnealuses õiendis, mille annab välja pädev asutus, märgitakse vajaduse korral ära eelkõige maksimumperiood, mille eest võidakse mitterahalist hüvitist vastavalt pädeva liikmesriigi õigusaktidele määrata. Sel juhul lõikeid 1, 2, 3 ja 4 ei kohaldata.

6. Rakendusmääruse artikli 17 lõikeid 6, 7 ja 9 kohaldatakse analoogia põhjal.

7. Lõigetes 1 ja 2 osutatud eeldusel antud mitterahaline hüvitis hüvitatakse vastavalt määruse artikli 36 lõikele 1.

Artikkel 21

Mitterahaline hüvitis viibimise korral muus liikmesriigis kui pädev riik. Töötajad, kelle suhtes ei kohaldata rakendusmääruse artiklit 20

1. Selleks et saada määruse artikli 22 lõike 1 punkti a alapunkti 1 alusel mitterahalist hüvitist, välja arvatud rakendusmääruse artiklis 20 osutatud juhtudel, esitab töötaja viibimiskohajärgsele asutusele õiendi selle kohta, et tal on õigus saada mitterahalist hüvitist. Selles õiendis, mille annab töötaja taotlusel pädev asutus võimaluse korral enne tema lahkumist elukohaliikmesriigi territooriumilt, märgitakse vajaduse korral ära eelkõige mitterahaliste hüvitiste määramise maksimumperiood, mis on ette nähtud pädeva riigi õigusaktidega. Kui töötaja sellist tõendit ei esita, saab viibimiskohajärgne asutus selle otse pädevalt asutuselt.

2. Rakendusmääruse artikli 17 lõikeid 6, 7 ja 9 kohaldatakse analoogia põhjal.

Artikkel 22

Mitterahaline hüvitis töötajatele, kes vahetavad elukohta või naasevad oma elukohariiki, ning töötajatele, kellel lubatakse siirduda teise liikmesriiki ravile

1. Selleks et saada hüvitist määruse artikli 22 lõike 1 punkti b alapunkti i alusel, esitab töötaja elukohajärgsele asutusele õiendi selle kohta, et tal on õigus jätkuvalt saada kõnealust hüvitist. Selles õiendis, mille annab välja pädev asutus, märgitakse vajaduse korral ära eelkõige sellise hüvitise jätkuva määramise maksimumperiood, mis on ette nähtud pädeva liikmesriigi õigusaktidega. See õiend võidakse töötaja taotluse korral välja anda pärast tema lahkumist, kui seda ei olnud vääramatu jõu tõttu võimalik enne koostada.

2. Rakendusmääruse artikli 17 lõikeid 6, 7 ja 9 kohaldatakse analoogia põhjal.

3. Määruse artikli 22 lõike 1 punkti c alapunktis i osutatud juhul kohaldatakse lõikeid 1 ja 2 mitterahalise hüvitise andmise suhtes analoogia põhjal.

Artikkel 23

Mitterahaline hüvitis pereliikmetele

Määruse artikli 23 lõike 3 kohaselt mitterahalise hüvitise määramise korral pereliikmetele kohaldatakse analoogia põhjal rakendusmääruse artiklit 21 või 22.

Artikkel 24

Rahaline hüvitis töötajatele, kes viibivad muus liikmesriigis kui pädev riik

Rahalise hüvitise saamise suhtes vastavalt määruse artikli 22 lõike 1 punkti a alapunktile ii kohaldatakse analoogia põhjal rakendusmääruse artiklit 18. Ilma et see piiraks töövõimetustõendi esitamise nõuet, ei nõuta töötajalt, kes viibib liikmesriigi territooriumil ilma seal töötamata või füüsilisest isikust ettevõtjana tegutsemata, siiski seda, et ta esitaks teate töö lakkamise kohta, millele on osutatud rakendusmääruse artikli 18 lõikes 1.

Määruse artikli 23 lõike 3 rakendamine

Artikkel 25

Õiend pereliikmete kohta, keda tuleb arvesse võtta rahalise hüvitise arvutamisel

1. Selleks et saada hüvitist määruse artikli 23 lõike 3 alusel, esitab töötaja pädevale asutusele õiendi oma pereliikmete kohta, kes elavad muu liikmesriigi territooriumil kui see, kus on kõnealune asutus.

2. Selle õiendi annab välja pereliikmete elukoha järgne asutus.

Õiend kehtib 12 kuud alates väljaandmise kuupäevast. Seda võidakse pikendada; sel juhul kehtib õiend alates pikendamise kuupäevast.

Töötaja teatab pädevale asutusele viivitamata igast asjaolust, mis tingib vajaduse seda õiendit muuta. Selline muudatus jõustub alates sellise asjaolu tekkimise kuupäevast.

3. Pädev asutus võib nõuda, et töötaja esitaks lõikes 1 ettenähtud õiendi asemel hiliseimad isikuandmeid sisaldavad dokumendid oma pereliikmete kohta, kes elavad muu riigi territooriumil kui see, kus on kõnealune asutus.

Määruse artikli 25 lõike 1 rakendamine

Artikkel 26

Hüvitis töötutele, kes siirduvad tööd otsima teise liikmesriiki kui pädev riik

1. Selleks et saada endale ja oma pereliikmetele rahalist ja mitterahalist hüvitist määruse artikli 25 lõike 1 alusel, esitab töötu oma sihtkoha ravikindlustusasutusele õiendi, mida ta peaks enne oma lahkumist olema taotlenud pädevalt ravikindlustusasutuselt. Kui ta sellist õiendit ei esita, saab tema sihtkoha asutus selle pädevalt asutuselt.

See õiend peab tõestama õigust saada kõnealust hüvitist määruse artikli 69 lõike 1 punktis a sätestatud tingimustel; selles tuleb ära märkida sellise õiguse kestus, arvestades määruse artikli 69 lõike 1 punkti c; ning nimetada rahalise hüvitise summa, mida vajaduse korral antakse ravikindlustuse põhjal eespool osutatud perioodi vältel kõnealuse isiku töövõimetuse või haiglaravi korral.

2. Töötu sihtkoha töötuskindlustusasutus kontrollib rakendusmääruse artiklis 83 osutatud õiendi koopia põhjal, mis saadetakse sama koha ravikindlustusasutusele, et määruse artikli 69 lõike 1 punktis b sätestatud tingimused on täidetud, ning määrab kuupäeva, millest alates need on täidetud, ja kuupäeva, millest alates töötu saab töötushüvitist pädeva asutuse kulul.

See õiend kehtib määruse artikli 69 lõike 1 punktis c ettenähtud aja, niikaua kui kõnealused tingimused on täidetud. Kui need tingimused ei ole enam täidetud, teatab töötu sihtkoha töötuskindlustusasutus sellest kolme päeva jooksul kõnealusele ravikindlustusasutusele.

3. Määruse artikli 17 lõikeid 6, 7 ja 9 kohaldatakse analoogia põhjal.

Määruse artikli 25 lõike 3 rakendamine

Artikkel 27

Mitterahaline hüvitis töötu pereliikmetele elamise korral muus liikmesriigis kui pädev riik

Mitterahalise hüvitise määramise suhtes töötu pereliikmetele, kes elavad muu liikmesriigi kui pädeva riigi territooriumil, kohaldatakse analoogia põhjal rakendusmääruse artiklit 17. Määruse artikli 69 lõike 1 alusel hüvitist saavate töötu pereliikmete registreerimisel tuleb esitada õiend, millele on osutatud rakendusmääruse artikli 26 lõikes 1. See õiend kehtib aja vältel, mille eest võidakse määrata hüvitist määruse artikli 69 lõike 1 alusel.

Määruse artikli 26 rakendamine

Artikkel 28

Mitterahaline hüvitis pensionitaotlejatele ja nende pereliikmetele

1. Selleks et saada määruse artikli 26 lõike 1 alusel mitterahalist hüvitist oma elukohaliikmesriigi territooriumil, tuleb taotlejal koos oma pereliikmetega registreerida end elukohajärgses asutuses, esitades õiendi selle kohta, et tal on teise liikmesriigi õigusaktide alusel õigus saada kõnealust hüvitist endale ja oma pereliikmetele. Selle õiendi annab selle teise liikmesriigi asutus, kes vastutab mitterahaliste hüvitiste eest.

2. Elukohajärgne asutus teatab selle õiendi andnud asutusele igast lõike 1 kohasest registreeringust.

Määruse artikli 28 rakendamine

Artikkel 29

Mitterahaline hüvitis pensionäridele ja nende pereliikmetele, kes ei ela selle liikmesriigi territooriumil, kelle õigusaktide alusel neil on õigus saada hüvitist

1. Selleks et saada määruse artikli 28 lõike 1 alusel mitterahalist hüvitist oma elukohaliikmesriigi territooriumil, tuleb pensionäril koos oma pereliikmetega registreerida end elukohajärgses asutuses, esitades õiendi selle kohta, et tal on õigus saada kõnealust hüvitist endale ja oma pereliikmetele vastavalt nendele õigusaktidele või ühe liikmesriigi õigusaktidele, mille alusel tuleb talle maksta pensioni.

2. Selle õiendi annab pensionäri taotluse korral asutus või üks asutustest, kes vastutavad pensioni maksmise eest, või vajaduse korral asutus, kes on volitatud määrama mitterahalise hüvitise saamise õigusi, niipea kui kõnealune pensionär on täitnud tingimused sellise hüvitise saamise õiguse omandamiseks. Kui pensionär kõnealust õiendit ei esita, saab elukohajärgne asutus selle otse asutuselt või ühelt asutustest, kes vastutavad pensioni maksmise eest, või vajaduse korral asutuselt, kes on volitatud sellist õiendit andma. Selle õiendi saamist oodates võib elukohajärgne asutus aktsepteeritud dokumentide põhjal registreerida pensionäri ja tema pereliikmed ajutiselt. Mitterahalise hüvitise maksmise eest vastutav asutus ei kohalda registreerimist kuni elukohajärgne asutus on esitanud lõikes 1 sätestatud õiendi.

3. Elukohajärgne asutus teatab asutusele, mis on välja andnud lõikes 1 ettenähtud õiendi, igast nimetatud lõike kohasest registreeringust.

4. Mitterahalise hüvitise taotlemise korral peab pensionär elukohajärgsele asutusele viimast väljamakset kajastava rahakaardi kviitungi või lõigendi abil tõestama, et tal on jätkuvalt õigus saada pensioni.

5. Pensionär või tema pereliikmed teatab/teatavad elukohajärgsele asutusele igast oma olukorra muutusest, mis võiks muuta õigust saada mitterahalist hüvitist, eelkõige igast pensioni peatamisest või tühistamisest ning igast elukohamuutusest. Pensioni eest vastutavad asutused teatavad pensionäri elukoha järgsele asutusele samuti igast sellisest muutusest.

6. Halduskomisjon määrab vajalikus ulatuses kindlaks korra, mille alusel määratakse kindlaks asutus, kes määruse artikli 28 lõike 2 punktis b osutatud juhul kannab mitterahalise hüvitise kulud.

Määruse artikli 29 rakendamine

Artikkel 30

Mitterahaline hüvitis pereliikmetele, kes elavad muus liikmesriigis kui see riik, kus elab pensionär

1. Selleks et saada oma elukohariigis määruse artikli 29 lõike 1 alusel mitterahalist hüvitist, tuleb pereliikmetel registreerida end elukohajärgses asutuses, esitades dokumendid vastavalt õigusaktidele, mida see asutus kohaldab sellise hüvitise määramiseks pensionäri pereliikmetele, ning õiendi selle kohta, et pensionäril on õigus saada endale ja oma pereliikmetele mitterahalist hüvitist. See õiend, mille annab pensionäri elukoha järgne asutus, kehtib niikaua, kui tema pereliikmete elukohajärgsele asutusele ei ole teatatud selle tühistamisest. Kui kõnealuse õiendi on välja andnud Prantsusmaa asutus, kehtib see ainult kaksteist kuud alates väljaandmise kuupäevast ning seda tuleb igal aastal pikendada.

2. Pereliikmed esitavad mitterahalise hüvitise taotlemisel elukohajärgsele asutusele lõikes 1 osutatud õiendi, kui selle asutuse kohaldatavates õigusaktides on ette nähtud, et kõnealuse taotlusega peavad kaasas olema tõendid pensioni saamise õiguse kohta.

3. Pensionäri elukoha järgne asutus teatab pereliikmete elukoha järgsele asutusele pensioni peatamisest või tühistamisest ning igast pensionäri elukoha muutusest. Pereliikmete elukoha järgne asutus võib igal ajal taotleda pensionäri elukoha järgselt asutuselt mis tahes teavet seoses õigusega saada mitterahalist hüvitist.

4. Pereliikmed teatavad oma elukoha järgsele asutusele igast olukorra muutusest, mis võib tõenäoliselt muuta nende õigust saada mitterahalist hüvitist, eelkõige igast elukohamuutusest.

Määruse artikli 31 rakendamine

Artikkel 31

Mitterahaline hüvitis pensionäridele ja nende pereliikmetele, kes viibivad muus liikmesriigis kui nende elukohariik

1. Selleks et saada hüvitist määruse artikli 31 alusel, esitab pensionär viibimiskohajärgsele asutusele õiendi selle kohta, et tal on õigus saada kõnealust hüvitist. Selles õiendis, mille annab pensionäri elukoha järgne asutus võimaluse korral enne pensionäri lahkumist oma elukohariigi territooriumilt, märgitakse vajaduse korral ära eelkõige mitterahaliste hüvitiste määramise maksimumperiood, mis on ette nähtud kõnealuse liikmesriigi õigusaktidega. Kui pensionär sellist tõendit ei esita, saab viibimiskohajärgne asutus selle otse elukohajärgselt asutuselt.

2. Rakendusmääruse artikli 17 lõikeid 6, 7 ja 9 kohaldatakse analoogia põhjal. Sel juhul käsitletakse pädeva asutusena pensionäri elukoha järgset asutust.

3. Määruse artikliga 31 hõlmatud pereliikmetele mitterahalise hüvitise määramisel kohaldatakse analoogia põhjal lõikeid 1 ja 2.

Määruse artikli 35 lõike 1 rakendamine

Artikkel 32

Asutused, kelle poole võivad pöörduda kaevanduste ja samalaadsete ettevõtete töötajad ja nende pereliikmed, kes viibivad või elavad muus liikmesriigis kui pädev riik

1. Määruse artikli 35 lõikes 1 osutatud juhtudel ja kui viibimis- või elukohariigis on terasetöölistele haigus- või rasedus- ja sünnituskindlustusskeemi alusel ettenähtud hüvitis samaväärne kaevanduste ja samalaadsete ettevõtete töötajate eriskeemi alusel antava hüvitisega, võivad sellisesse kategooriasse kuuluvad töötajad ja nende pereliikmed pöörduda oma viibimis- või elukohariigi territooriumil asuva lähima asutuse poole, mis on nimetatud rakendusmääruse lisas 3, isegi kui see on terasetööliste skeemi kohaldav asutus, ning see asutus annab neile seejärel sellist hüvitist.

2. Kui kaevanduste ja samalaadsete ettevõtete töötajate eriskeemi alusel ettenähtud hüvitis on soodsam, jääb selliste töötajate ja nende pereliikmete valida, kas nad pöörduvad selle skeemi kohaldamise eest vastutava asutuse poole või oma viibimis- või elukohariigi territooriumil asuva lähima asutuse poole, kes kohaldab terasetööliste skeemi. Viimasena nimetatud juhul juhib kõnealune asutus asjaomase isiku tähelepanu sellele, et pöördudes eespool mainitud eriskeemi kohaldamise eest vastutava asutuse poole, saaks ta hüvitist soodsamalt; lisaks sellele peab kõnealune asutus teatama asjaomastele isikutele sellise asutuse nime ja aadressi.

Määruse artikli 35 lõike 3 rakendamine

Artikkel 33

Selle perioodi arvestamine, mille eest teise liikmesriigi asutus on juba hüvitist andnud

Määruse artikli 35 lõike 3 rakendamisel võib liikmesriigi asutus, kelle poole pöördutakse hüvitise saamiseks, taotleda teise liikmesriigi asutuselt teavet aja kohta, mille jooksul viimasena nimetatud asutus on sama haigusjuhu või raseduse ja sünnituse tõttu hüvitist juba andnud.

Artikkel 34

Teises liikmesriigis viibimise ajal tekkinud kulude tagasimaksmine liikmesriigi pädeva asutuse poolt

1. Kui töötaja viibimise ajal muus liikmesriigis kui pädev riik ei ole võimalik täita rakendusmääruse artikli 20 lõigetes 1, 2 ja 5 ning artiklites 21, 23 ja 31 ettenähtud formaalsusi, hüvitab viibimiskohajärgne pädev asutus selle isiku taotlusel tema kulud.

2. Pädeva asutuse taotluse korral annab viibimiskohajärgne asutus pädevale asutusele teavet selliste määrade kohta.

3. PEATÜKK

INVALIIDSUS, VANADUS JA TOITJAKAOTUS (PENSIONID)

Hüvitise saamise taotluste esitamine ja läbivaatamine

Artikkel 35

Invaliidsushüvitise taotlemine, kui töötaja suhtes on kehtinud üksnes määruse III lisas nimetatud õigusaktid, samuti määruse artikli 40 lõikes 2 osutatud juhul

1. Selleks et saada hüvitist määruse artiklite 37, 38 ja 39 alusel, sealhulgas määruse artikli 40 lõikes 2, artikli 41 lõikes 1 ja artikli 42 lõikes 2 osutatud juhtudel, esitab töötaja taotluse kas selle liikmesriigi asutusele, kelle õigusaktid on tema suhtes kehtinud ajal, mil tekkis töövõimetus ja sellele järgnes invaliidsus või süvenes selline invaliidsus, või oma elukohajärgsele asutusele, kes seejärel esitab selle taotluse esimesena nimetatud asutusele, märkides taotluse esitamise kuupäeva; seda kuupäeva käsitletakse esimesena nimetatud asutusele taotluse esitamise kuupäevana. Kui on määratud haigushüvitis, tuleb pensionitaotluse esitamise kuupäevana vajaduse korral siiski käsitleda sellise rahalise hüvitise lakkamise kuupäeva.

2. Määruse artikli 41 lõike 1 punktis b osutatud juhul teatab asutus, kes on taotleja viimasena kindlustanud, vastavalt oma kohaldatavatele õigusaktidele ettenähtud hüvitise summa ja jõustumiskuupäeva hüvitise maksmise eest algselt vastutavale asutusele. Jõustuvalt sellest kuupäevast tühistatakse enne invaliidsuse süvenemist maksta tulnud hüvitis või vähendatakse seda summani, mis ei ületa määruse artikli 41 lõike 1 punktis c osutatud lisasummat.

3. Määruse artikli 41 lõike 1 punktis d osutatud juhul lõiget 2 ei kohaldata. Sel juhul pöördub asutus, kes on taotleja viimasena kindlustanud, Madalmaade asutuse poole, et teha kindlaks summa, mida see asutus peab maksma.

Artikkel 36

Vanadushüvitise ja toitjakaotushüvitise (välja arvatud orvuhüvitis) ning invaliidsushüvitise taotlused juhtudel, millele ei ole osutatud rakendusmääruse artiklis 35

1. Selleks et saada hüvitist määruse artiklite 40—51 alusel, välja arvatud rakendusmääruse artiklis 35 osutatud juhul, esitab asjaomane isik elukohajärgsele asutusele taotluse vastavalt selle asutuse kohaldatavates õigusaktides ettenähtud korrale. Kui töötaja puhul ei ole kindlustusperioodid täitunud nende õigusaktide alusel, edastab elukohajärgne asutus taotluse selle liikmesriigi asutusele, kelle õigusaktid kehtisid taotleja suhtes viimasena, märkides taotluse esitamise kuupäeva. Seda kuupäeva käsitletakse viimasena nimetatud asutusele taotluse esitamise kuupäevana.

2. Kui taotleja elab sellise liikmesriigi territooriumil, kelle õigusaktide alusel ei ole töötaja kindlustusperioodid täitunud, võib ta esitada taotluse selle liikmesriigi asutusele, kelle õigusaktid kehtisid töötaja suhtes viimasena.

3. Kui taotleja elab muu kui liikmesriigi territooriumil, esitab ta taotluse selle liikmesriigi pädevale asutusele, kelle õigusaktid kehtisid selle töötaja suhtes viimasena.

Kui taotleja esitab taotluse selle liikmesriigi asutusele, kelle kodanik ta on, edastab see asutus sellise taotluse pädevale asutusele.

4. Ühe liikmesriigi asutusele saadetud hüvitise saamise taotlus hõlmab automaatselt hüvitisi, mis on määratud samal ajal kõikide kõnealuste liikmesriikide õigusaktide alusel ja mille tingimustele taotleja vastab, välja arvatud juhul, kui taotleja palub määruse artikli 44 lõike 2 alusel edasi lükata sellise vanadushüvitise, mida tal oleks õigus saada.

Artikkel 37

Dokumendid ja teave, mis tuleb lisada rakendusmääruse artiklis 36 osutatud hüvitise saamise taotlusele

Taotluste esitamise suhtes rakendusmääruse artikli 36 alusel kehtivad järgmised reeglid:

a) taotlusele tuleb lisada nõutavad tõendusdokumendid ning taotlus tuleb koostada vormis, mis on ette nähtud:

i) artikli 36 lõikes 1 osutatud juhtudel selle liikmesriigi õigusaktidega, mille territooriumil taotleja elab;

ii) artikli 36 lõigetes 2 ja 3 osutatud juhtudel selle liikmesriigi õigusaktidega, mis kehtisid töötaja suhtes viimasena;

b) taotleja esitatud teabe õigsus peab olema tõestatud dokumentidega, mis lisatakse taotluse vormile, või taotleja elukohaliikmesriigi pädevate organite poolt;

c) taotleja peab märkima võimalikult ulatuslikult kas asutuse või asutused, kes korraldavad invaliidsus-, vanadus- või toitjakaotuskindlustust (pensione) liikmesriigis, kus töötaja on kindlustatud, või selle tööandja või need tööandjad, kelle teenistuses ta on mis tahes liikmesriigi territooriumil töötanud, esitades selleks kõik töötõendid, mis võivad olla tema valduses;

d) kui taotleja palub määruse artikli 44 lõike 2 alusel edasi lükata sellise vanadushüvitise, mida tal oleks õigus saada ühe või mitme liikmesriigi õigusaktide alusel, võib ta nimetada õigusaktid, mille alusel ta hüvitist taotleb.

Artikkel 38

Õiendid hüvitise summa kindlaksmääramisel arvestatavate pereliikmete kohta

1. Selleks et saada hüvitist määruse artikli 39 lõike 4 või artikli 47 lõike 3 alusel, esitab taotleja õiendi oma pereliikmete, välja arvatud laste kohta, kes elavad muu liikmesriigi territooriumil kui see, kus on hüvitise andmise eest vastutav asutus.

Selle õiendi annab pereliikmete elukoha järgne ravikindlustusasutus või muu asutus, mille määrab nende elukohaliikmesriigi pädev võimuorgan. Rakendusmääruse artikli 25 lõike 2 teist ja kolmandat lõiku kohaldatakse analoogia põhjal.

Hüvitise andmise eest vastutav asutus võib nõuda, et taotleja esitaks esimeses lõigus ettenähtud õiendi asemel hiliseimad isikuandmeid sisaldavad dokumendid oma pereliikmete, välja arvatud laste kohta, kes elavad muu riigi territooriumil kui see, kus on kõnealune asutus.

2. Lõikes 1 osutatud juhul ja kui asjaomase asutuse kohaldatavates õigusaktides on nõutud, et pereliikmed peaksid elama pensionäriga ühes leibkonnas, tuleb nende pereliikmete puhul, kes ei vasta sellele tingimusele, tõestada dokumentidega, mis kinnitavad taotleja sissetuleku ühe osa korrapärast ülekandmist, et nad siiski sõltuvad põhiliselt taotlejast.

Artikkel 39

Invaliidsushüvitise taotluste läbivaatamine juhul, kui töötaja on olnud kindlustatud ainult määruse III lisas nimetatud õigusaktide alusel

1. Kui töötaja on esitanud taotluse invaliidsushüvitise saamiseks ning asjaomane asutus teeb kindlaks, et kohaldatakse määruse artikli 37 lõiget 1, saab see asutus vajaduse korral asutuselt, kes on töötaja viimati kindlustanud, õiendi kindlustusperioodide kohta, mis sellel isikul on täitunud viimasena nimetatud asutuse kohaldatavate õigusaktide alusel.

2. Kui on vaja arvesse võtta mõne muu liikmesriigi õigusaktide alusel varem täitunud kindlustusperioode, et täita tingimused, mis on sätestatud pädeva riigi õigusaktides, kohaldatakse analoogia põhjal lõiget 1.

3. Määruse artikli 39 lõikes 3 osutatud juhul edastab taotleja juhtumi läbi vaadanud asutus selle isiku toimiku asutusele, kes on töötaja viimati kindlustanud.

4. Lõigetes 1, 2 ja 3 osutatud taotluste läbivaatamise suhtes ei kohaldata rakendusmääruse artikleid 41—50.

Artikkel 40

Invaliidsusgrupi määramine

Invaliidsusgrupi määramisel võtab liikmesriigi asutus arvesse teiste liikmesriikide asutustelt saadud dokumente ja meditsiinilisi arvamusi ning halduslikku laadi teavet. Igal asutusel säilib siiski õigus korraldada enda valitud arsti poolt taotleja läbivaatus, välja arvatud juhud, kui kohaldatakse määruse artikli 40 lõiget 3.

Invaliidsushüvitise, vanadushüvitise ja toitjakaotushüvitise taotluste läbivaatamine rakendusmääruse artiklis 36 osutatud juhtudel

Artikkel 41

Läbivaatava asutuse määramine

1. Hüvitise saamise taotlused vaatab läbi asutus (edaspidi "läbivaatav asutus"), kellele taotlused on vastavalt artiklile 36 saadetud või edastatud.

2. Läbivaatav asutus teatab hüvitise saamise taotlustest viivitamata kõikidele asjaomastele asutustele, kasutades ettenähtud erivormi, nii et kõik need asutused saavad taotlused samal ajal ja viivitamata läbi vaadata.

Artikkel 42

Hüvitise saamise taotluste läbivaatamisel kasutatavad vormid

1. Hüvitise saamise taotluste läbivaatamisel kasutab läbivaatav asutus vormi, mis sisaldab eelkõige avalduse ja kokkuvõtte kindlustusperioodide kohta, mis töötajal on täitunud kõikide asjaomaste liikmesriikide õigusaktide alusel.

2. Teise liikmesriigi asutusele edastatuna asendavad need vormid taotluse lisadokumente.

Artikkel 43

Kord, mida asjaomane asutus järgib taotluse läbivaatamisel

1. Läbivaatav asutus kannab rakendusmääruse artikli 42 lõikes 1 ettenähtud vormile need kindlustusperioodid, mis on täitunud selle asutuse kohaldatavate õigusaktide alusel, ning edastab selle vormi koopia asutustele, kes korraldavad invaliidsus-, vanadus- või toitjakaotuskindlustust (pensione) kõikides liikmesriikides, kus töötaja on olnud kindlustatud, vajaduse korral lisades sellele taotleja esitatud töötõendid.

2. Kui asjaga on seotud ainult üks muu asutus, täidab see asutus kõnealuse vormi, näidates:

a) kindlustusperioodid, mis on täitunud selle asutuse kohaldatavate õigusaktide alusel;

b) hüvitise summa, mida taotleja võib taotleda üksnes nende kindlustusperioodide suhtes;

c) hüvitise teoreetilise ja tegeliku summa, mis on arvutatud vastavalt määruse artikli 46 lõikele 2.

Selliselt täidetud vorm tagastatakse läbivaatavale asutusele.

Kui õigus saada hüvitist on omandatud, arvestades üksnes neid kindlustusperioode, mis on täitunud teise liikmesriigi asutuse kohaldatavate õigusaktide alusel, ja kui nendele kindlustusperioodidele vastava hüvitise summa on võimalik viivitamata kindlaks määrata, kuna punktis c osutatud arvutused võtaksid märkimisväärselt kauem aega, tagastatakse see vorm läbivaatavale asutusele koos teabega, millele on osutatud punktides a ja b; punktis c osutatud teave edastatakse läbivaatavale asutusele niipea kui võimalik.

3. Kui asjaga on seotud mitu teist asutust, täidab iga selline asutus kõnealuse vormi, märkides kindlustusperioodid, mis on täitunud selle asutuse kohaldatavate õigusaktide alusel, ning tagastab selle vormi läbivaatavale asutusele.

Kui õigus saada hüvitist on omandatud, arvestades üksnes neid kindlustusperioode, mis on täitunud ühe või mitme sellise asutuse kohaldatavate õigusaktide alusel, ja kui nendele kindlustusperioodidele vastava hüvitise summa on võimalik viivitamata kindlaks määrata, teatatakse see summa ja need kindlustusperioodid samal ajal läbivaatavale asutusele; kui summa kindlaksmääramine viibib, teatatakse see summa läbivaatavale asutusele niipea kui võimalik.

Olles saanud kõik vormid teabega kindlustusperioodide kohta ning vajaduse korral summa või summade kohta, mida tuleb maksta vastavalt ühe või mitme asjaomase liikmesriigi õigusaktidele, edastab läbivaatav asutus selliselt täidetud vormide koopiad igale asjaomasele asutusele; iga asjaomane asutus teeb selle põhjal kindlaks hüvitiste teoreetilise ja tegeliku summa arvutatuna vastavalt määruse artikli 46 lõikele 2 ning tagastab kõnealuse vormi läbivaatavale asutusele.

4. Niipea kui läbivaatav asutus, olles saanud lõikes 2 või 3 osutatud teabe, teeb kindlaks, et tuleks kohaldada määruse artikli 40 lõiget 2 või artikli 48 lõiget 2 või 3, teatab ta sellest teistele asjaomastele asutustele.

5. Rakendusmääruse artikli 37 punktis d osutatud juhul kannavad nende liikmesriikide asutused, kelle õigusaktid on taotleja suhtes kehtinud ja kelle poole taotleja on pöördunud hüvitise edasilükkamiseks, rakendusmääruse artikli 42 lõikes 1 ettenähtud vormile üksnes need kindlustusperioodid, mis taotlejal on täitunud nende kohaldatavate õigusaktide alusel.

Artikkel 44

Invaliidsusgrupiga seotud otsust tegema volitatud asutus

1. Arvestades lõikeid 2 ja 3, volitatakse üksnes läbivaatav asutus tegema määruse artikli 40 lõikes 3 osutatud otsust taotleja invaliidsusgrupi kohta. Läbivaatav asutus teeb selle otsuse niipea, kui tal on võimalik kindlaks määrata, kas on täidetud selle asutuse kohaldatavates õigusaktides ettenähtud tingimused kõnealuse õiguse saamiseks, võttes vajaduse korral arvesse määruse artiklit 45. See asutus teatab kõnealusest otsusest viivitamata teistele asjaomastele asutustele.

2. Kui läbivaatava asutuse kohaldatavates õigusaktides ettenähtud tingimused selle õiguse saamiseks (välja arvatud invaliidsusgrupiga seotud tingimused) ei ole määruse artiklit 45 arvestades täidetud, teatab kõnealune asutus sellest viivitamata invaliidsuse suhtes pädevale asutusele teises liikmesriigis, kelle õigusaktid kehtisid kõnealuse töötaja suhtes viimasena.

Kui selle asutuse kohaldatavates õigusaktides ettenähtud tingimused selle õiguse saamiseks on täidetud, on see asutus volitatud tegema otsuse taotleja invaliidsusgrupi kohta ning see asutus teatab kõnealusest otsusest viivitamata teistele asjaomastele asutustele.

3. Vajaduse korral võidakse kõnealune küsimus suunata samadel tingimustel tagasi invaliidsuse suhtes pädevale asutusele teises liikmesriigis, kelle õigusaktid on kõnealuse töötaja suhtes esimesena kehtinud.

Artikkel 45

Hüvitise ajutine maksmine ja hüvitise ettemaksmine

1. Kui läbivaatav asutus teeb kindlaks, et taotlejal on teiste liikmesriikide õigusaktide alusel täitunud kindlustusperioodidele tuginemata õigus saada hüvitist selle asutuse kohaldatavate õigusaktide alusel, maksab läbivaatav asutus viivitamata sellist hüvitist ajutiselt.

2. Kui taotlejal ei ole lõike 1 alusel õigust saada hüvitist, kuid läbivaatavale asutusele vastavalt rakendusmääruse artikli 43 lõikele 2 või 3 antud teabe põhjal selgub, et õigus saada hüvitist omandatakse teise liikmesriigi õigusaktide alusel, võttes arvesse üksnes nende õigusaktide alusel täitunud kindlustusperioode, maksab kõnealuseid õigusakte kohaldav asutus viivitamata sellist hüvitist ajutiselt niipea, kui läbivaatav asutus on talle sellisest kohustusest teatanud.

3. Kui õigus saada hüvitist omandatakse lõikes 2 osutatud juhul mitme liikmesriigi õigusaktide alusel, võttes arvesse iga sellise riigi õigusaktide alusel täitunud kindlustusperioode, vastutab ajutise hüvitise maksmise eest asutus, kes on läbivaatavale asutusele selle õiguse olemasolust esimesena teatanud; läbivaatava asutuse ülesanne on teatada sellest teistele asjaomastele asutustele.

4. Asutus, kes on kohustatud lõike 1, 2 või 3 alusel hüvitise välja maksma, teatab sellest viivitamata taotlejale, juhtides selgesõnaliselt tema tähelepanu võetud meetme ajutisele laadile ja faktile, et see ei kuulu edasikaebamisele.

5. Kui taotlejale ei tule maksta ajutiselt hüvitist lõike 1, 2 ega 3 alusel, kuid saadud teabe põhjal selgub, et see õigus omandatakse määruse artikli 46 lõike 2 alusel, teeb läbivaatav asutus talle asjakohase korvatava ettemakse, mille summa on võimalikult lähedane summale, mis talle tõenäoliselt määratakse määruse artikli 46 lõike 2 alusel.

6. Kaks liikmesriiki või nende liikmesriikide pädevad võimuorganid võivad omavahel kokku leppida, et üksnes nende liikmesriikide asutustega seotud juhtumite korral kohaldatakse ajutiselt hüvitise maksmise muid viise.

Kõikidest selles küsimuses sõlmitud kokkulepetest teatatakse halduskomisjonile.

Artikkel 46

Hüvitiste arvutamine kattuvate kindlustusperioodide korral

1. Hüvitise teoreetilise ja tegeliku summa arvutamise suhtes vastavalt määruse artikli 46 lõike 2 punktidele a ja b kohaldatakse reegleid, mis on sätestatud rakendusmääruse artikli 15 lõike 1 punktides b, c ja d.

Selliselt kindlaksmääratud tegelikku summat suurendatakse summa võrra, mis vastab vabatahtliku kindlustuse või kohustusliku kindlustuse vabatahtliku jätkamise perioodidele ja mis määratakse kindlaks vastavalt õigusaktidele, mille alusel need kindlustusperioodid täitusid.

2. Määruse artikli 46 lõike 3 kohaldamisel ei võeta arvesse hüvitise summasid, mis vastavad vabatahtliku kindlustuse või kohustusliku kindlustuse vabatahtliku jätkamise perioodidele.

3. Määruse artikli 15 lõike 3 teises lõigus osutatud vabatahtliku täiendava kindlustuse korral kohaldatakse lõikeid 1 ja 2 analoogia põhjal.

Saksamaa õigusaktide kohaldamisel võetakse vabatahtliku täiendava kindlustuse täiendavate summade arvutamisel arvesse sissemakseid, mida ei võeta arvesse rakendusmääruse artikli 15 lõike 1 punkti b alusel. Lõikeid 1 ja 2 kohaldatakse analoogia põhjal.

Artikkel 47

Määruse artikli 46 lõike 3 sätteid kohaldavate asutuste makstavate hüvitiste summade lõplik arvutamine

Määruse artikli 46 lõike 3 teises lõigus osutatud juhul arvutab läbivaatav asutus iga asutuse makstavate hüvitiste lõplikud summad ja teatab need igale asjaomasele asutusele.

Artikkel 48

Asutuste otsuste teatamine taotlejale

1. Iga asjaomase asutuse lõplikud otsused edastatakse läbivaatavale asutusele, võttes vajaduse korral arvesse rakendusmääruse artiklis 47 osutatud teatamist. Igas otsuses tuleb täpsustada õiguskaitsevahendid ja tähtajad, mis on lubatud asjaomastes õigusaktides sätestatud edasikaebamiseks. Kui kõik need otsused on kätte saadud, teatab läbivaatav asutus sellest taotlejale tema oma keeles kokkuvõtliku teatena, millele lisatakse eespool osutatud otsused. Edasikaebamiseks võimaldatav aeg algab alles alates kuupäevast, mil taotleja on kõnealuse kokkuvõtliku teate kätte saanud.

2. Lõikes 1 ettenähtud kokkuvõtliku teate saatmisel taotlejale edastab läbivaatav asutus igale asjaomasele asutusele samal ajal selle avalduse koopia, lisades sellele teiste asutuste otsuste koopiad.

Artikkel 49

Hüvitise ümberarvutamine

1. Määruse artikli 49 lõigete 2 ja 3 ja artikli 51 lõike 2 kohaldamisel kohaldatakse rakendusmääruse artiklite 45 ja 47 sätteid analoogia põhjal.

2. Hüvitise ümberarvutamise, tühistamise või peatamise korral teatab sellise otsuse teinud asutus sellest viivitamata asjaomasele isikule ja igale asutusele, millega seoses on kõnealusel isikul õigus saada hüvitist, kasutades läbivaatavat asutust vajaduse korral vahendajana. Otsuses tuleb täpsustada õiguskaitsevahendid ja tähtajad, mis on lubatud asjaomastes õigusaktides sätestatud edasikaebamiseks. Edasikaebamiseks võimaldatav aeg algab alles alates kuupäevast, mil asjaomane isik on kõnealuse otsuse kätte saanud.

Artikkel 50

Meetmed hüvitise määramise kiirendamiseks

1. a) i) Kui töötaja suhtes, kes on ühe liikmesriigi kodanik, hakkavad kehtima teise liikmesriigi õigusaktid, edastab viimasena nimetatud liikmesriigi pensionide suhtes pädev asutus kõnealuse töötaja registreerimise ajal, kasutades kõiki oma käsutuses olevaid vahendeid, organile, mille on määranud sama liikmesriigi (töökohariigi) pädev võimuorgan, kogu isikuteabe töötaja kohta ning kõnealuse pädeva asutuse nime ja selle eraldatud kindlustusnumbri.

ii) Lisaks sellele edastab alapunktis i osutatud pädev asutus alapunkti i alusel määratud organile võimalikult ulatuslikult muud teavet, mis võib hõlbustada ja kiirendada pensionide määramist.

iii) Selline teave edastatakse halduskomisjoni kehtestatud tingimustel organile, mille on määranud asjaomase riigi pädev võimuorgan.

iv) Alapunktide i, ii ja iii rakendamisel käsitletakse kodakondsuseta isikuid ja pagulasi selle liikmesriigi kodanikena, kelle õigusaktid on nende suhtes esimesena kehtinud.

b) Asjaomased asutused koostavad töötaja või sel ajal teda kindlustava asutuse taotluse korral töötaja kindlustusloo, mis algab hiljemalt üks aasta enne tema pensioniikka jõudmise kuupäeva.

2. Halduskomisjon näeb ette lõike 1 rakendamise viisid.

Ametlik kontroll ja arstlik läbivaatus

Artikkel 51

1. Kui isik, kes saab hüvitist, eelkõige:

a) invaliidsushüvitist,

b) vanadushüvitist, mis on määratud töövõimetuse korral,

c) vanadushüvitist, mis on määratud vanas eas töötutele,

d) vanadushüvitist, mis on määratud kutsealase või äritegevuse lakkamise korral,

e) toitjakaotushüvitist, mis on määratud invaliidsuse või töövõimetuse korral,

f) hüvitist, mis on määratud tingimusel, et hüvitise saaja vahendid ei ületa ettenähtud norme,

viibib või elab muu liikmesriigi territooriumil kui see, kus on hüvitise maksmise eest vastutav asutus, korraldab hüvitise saaja viibimis- või elukohajärgne asutus vastutava asutuse taotlusel ametliku kontrolli ja arstliku läbivaatuse vastavalt korrale, mis on ette nähtud selle viibimis- või elukohajärgse asutuse kohaldatavates õigusaktides. Hüvitise maksmise eest vastutaval asutusel säilib siiski õigus valida ise arst kõnealuse isiku läbivaatuseks.

2. Kui tehakse kindlaks, et lõikes 1 osutatud hüvitisesaaja on töötaja või et tema vahendid hüvitise saamise ajal ületavad ettenähtud norme, saadab viibimis- või elukohajärgne asutus hüvitise maksmise eest vastutavale ja sellist kontrolli või läbivaatust taotlenud asutusele teadaande. Eelkõige märgitakse selles teadaandes ära kõnealuse isiku töö laad, kõnealuse isiku sissetuleku või vahendite summa viimase täiskvartali ajal, harilik palk, mida saab sama valdkonna töötaja samal tasemel kui kõnealune isik ametis, kus ta töötas või tegutses enne invaliidistumist, kontrollaja vältel, mille määrab hüvitise maksmise eest vastutav asutus, ning vajaduse korral ekspertarsti arvamus kõnealuse isiku tervisliku seisundi kohta.

Artikkel 52

Kui kõnealune isik omandab pärast saadava hüvitise peatamist uuesti õiguse saada hüvitist, elades muu kui pädeva riigi territooriumil, vahetavad asjaomased asutused kogu asjakohase teabe, pidades silmas nimetatud hüvitise saamise jätkumist.

Hüvitise maksmine

Artikkel 53

Hüvitise maksmise viis

1. Kui liikmesriigis hüvitise maksmise eest vastutav asutus ei maksa saadavat hüvitist välja otse hüvitist saama õigustatud isikutele, kes elavad teise liikmesriigi territooriumil, maksab selle hüvitise maksmise eest vastutava asutuse taotlusel välja kõnealuse teise liikmesriigi kontaktasutus või kõnealuste hüvitisele õigust omavate isikute elukoha järgne asutus vastavalt korrale, mis on sätestatud määruse artiklites 54—58; kui hüvitise maksmise eest vastutav asutus maksab hüvitise välja otse hüvitist saama õigustatud isikutele, teatab ta sellest elukohajärgsele asutusele. Liikmesriikide asutuste kohaldatavad maksekorrad on sätestatud lisas 6.

2. Kaks või enam kui kaks liikmesriiki või nende riikide pädevad võimuorganid võivad omavahel kokku leppida, et kui küsimus on seotud üksnes nende liikmesriikide pädevate asutustega, kohaldatakse muud hüvitiste maksmise korda. Kõikidest asjakohastest kokkulepetest teatatakse halduskomisjonile.

3. Hüvitiste maksmisega seotud kokkulepete sätted, mis kehtivad käesoleva määruse jõustumisele eelnenud päeval, jäävad kehtima, kui need kokkulepped on sätestatud lisas 5.

Artikkel 54

Üksikasjaliku väljamakseskeemi teatavakstegemine väljamaksvale organile

Hüvitise maksmise eest vastutav asutus saadab hüvitisele õigust omava isiku elukohaliikmesriigi kontaktasutusele või hüvitisele õigust omava isiku elukoha järgsele asutusele (mõlemad edaspidi "väljamaksev asutus") üksikasjaliku kava sellele isikule tehtavate väljamaksete kohta; see kava peab jõudma väljamaksva asutuseni hiljemalt 20 päeva enne nende väljamaksete tegemiseks ettenähtud kuupäeva.

Artikkel 55

Makstavate summade kandmine väljamaksva organi kontole

1. Kümme päeva enne väljamaksete tegemiseks ettenähtud kuupäeva maksab hüvitise maksmise eest vastutav asutus oma asukohaliikmesriigi valuutas summa, mida on vaja väljamakseteks vastavalt rakendusmääruse artiklis 54 ettenähtud kavale. Maksed tehakse hüvitise maksmise eest vastutava asutuse asukohaliikmesriigi riigipanga või muu panga kaudu kontole, mis on avatud väljamaksva organi asukohaliikmesriigi riigipanga või muu panga nimel selle organi heaks. Selline makse vabastab kogu vastutusest. Hüvitise maksmise eest vastutav asutus saadab samal ajal väljamaksvale organile makseteate.

2. Pank, mille kontole makse on tehtud, krediteerib väljamaksvale organile selle makse vahetusväärtuse kõnealuse organi asukohaliikmesriigi valuutas.

3. Lõikes 1 osutatud pankade nimed ja registrisse kantud asukohad või tegevuskohad on loetletud lisas 7.

Artikkel 56

Hüvitisele õigust omavatele isikutele makstavate summade maksmine väljamaksva asutuse poolt

1. Rakendusmääruse artiklis 54 ettenähtud kavas määratud maksed maksab hüvitisele õigust omavatele isikutele välja väljamaksev asutus hüvitise maksmise eest vastutava asutuse nimel. Sellised maksed sooritatakse väljamaksva asutuse kohaldatavates õigusaktides sätestatud korra kohaselt.

2. Niipea kui väljamaksev asutus või selle määratud muu asutus saab teada mis tahes asjaolust, mis õigustab hüvitise peatamist või tühistamist, peatab see asutus kogu maksmise. Kõnealune asutus talitab selliselt ka siis, kui hüvitisele õigust omav isik siirdub elama teise liikmesriigi territooriumile.

3. Väljamaksev asutus teatab hüvitise maksmise eest vastutavale asutusele iga maksmatajätmise põhjuse. Hüvitisele õigust omava isiku või tema abikaasa surma korral või lese taasabiellumise korral teatab väljamaksev asutus kõnealusele asutusele selle kuupäeva.

Artikkel 57

Tasaarveldused seoses rakendusmääruse artiklis 56 osutatud maksetega

1. Rakendusmääruse artiklis 56 osutatud maksete tasaarveldus tehakse iga makseperioodi lõpus, et määrata kindlaks hüvitisele õigust omavatele isikutele või nende ametlikele või volitatud esindajatele tegelikult väljamakstud summad ja väljamaksmata summad.

2. Hüvitise maksmise eest vastutava asutuse asukohaliikmesriigi valuutas numbrite ja sõnadega väljendatava kogusumma vastavus väljamaksva asutuse tehtud väljamaksetele tõendatakse ja kinnitatakse selle asutuse esindaja allkirjaga.

3. Väljamaksev asutus tagab, et kõik selliselt määratud väljamaksed on korrektselt tehtud.

4. Hüvitise maksmise eest vastutava asutuse makstud summa, mis väljendatakse selle asutuse asukohaliikmesriigi valuutas, ning väljamaksva asutuse vastutusel tehtud maksete sellessamas valuutas väljendatud väärtuse vahe debiteeritakse summadest, mida hüvitise maksmise eest vastutav asutus peab edaspidi sama nimetuse all välja maksma.

Artikkel 58

Hüvitiste maksmisel tekkinud kulud

Väljamaksev asutus võib hüvitiste maksmisel tekkinud kulud, eelkõige posti- ja pangakulud hüvitisesaajalt tagasi saada selle asutuse kohaldatavates õigusaktides sätestatud tingimustel.

Artikkel 59

Hüvitisele õigust omava isiku elukoha muutusest teatamine

Kui ühe või mitme liikmesriigi õigusaktide alusel hüvitisele õigust omav isik siirdub elama ühe liikmesriigi territooriumilt teise liikmesriigi territooriumile, teatab ta sellest asutusele või asutustele, kes vastutavad sellise hüvitise maksmise eest, ja väljamaksvale asutusele.

4. PEATÜKK

TÖÖÕNNETUSED JA KUTSEHAIGUSED

Määruse artiklite 52 ja 53 rakendamine

Artikkel 60

Mitterahaline hüvitis elamise korral muus liikmesriigis kui pädev riik

1. Selleks et saada mitterahalist hüvitist määruse artikli 52 punkti a alusel, esitab töötaja elukohajärgsele asutusele õiendi selle kohta, et tal on õigus saada sellist mitterahalist hüvitist. Selle õiendi, mis vajaduse korral põhineb tööandja antud teabel, annab välja pädev asutus. Kui see on pädeva riigi õigusaktides ette nähtud, esitab töötaja elukohajärgsele asutusele lisaks sellele veel pädeva asutuse tähiku tööõnnetusest või kutsehaigusest teatamise kohta. Kui töötaja selliseid dokumente ei esita, saab elukohajärgne asutus need otse pädevalt asutuselt ja määrab talle kuni nende dokumentide saabumiseni mitterahalise hüvitise ravikindlustuse alusel, kui see isik vastab sellise hüvitise saamise tingimustele.

2. Õiend kehtib kuni elukohajärgsele asutusele teatatakse selle tühistamisest. Kui kõnealuse õiendi on välja andnud Prantsusmaa asutus, kehtib see siiski üksnes kolm kuud alates väljaandmise kuupäevast ning seda tuleb iga kolme kuu järel pikendada.

3. Kui töötaja on hooajatöötaja, kehtib lõikes 1 osutatud õiend kogu hooajatöö eeldatava aja vältel, välja arvatud juhul, kui pädev asutus teatab vahepeal elukohajärgsele asutusele selle tühistamisest.

4. Igal mitterahalise hüvitise taotlemise korral esitab töötaja lisaks dokumendid, mida nõutakse hüvitise määramiseks vastavalt selle liikmesriigi õigusaktidele, kelle territooriumil see isik elab.

5. Haiglaravi korral teatab elukohajärgne asutus kolme päeva jooksul alates selle fakti teadasaamisest pädevale asutusele haiglasse saabumise kuupäeva, haiglaravi tõenäolise kestuse ja haiglast lahkumise kuupäeva.

6. Elukohajärgne asutus teatab pädevale asutusele ette igast otsusest seoses määruse artikli 24 lõikes 2 osutatud loetelus sedastatud mitterahalise hüvitise määramisega ja lisab teatele kõik vajalikud täiendavad dokumendid. Pädevale asutusele antakse vastuväidete esitamiseks ja nende vastuväidete põhjendamiseks 15 päeva alates sellise teabe saatmise päevast; kui selle aja möödudes ei ole esitatud ühtegi sellist vastuväidet, määrab elukohajärgne asutus mitterahalise hüvitise. Kui selline hüvitis tuleb määrata äärmiselt kiiresti, teatab elukohajärgne asutus sellest viivitamata pädevale asutusele.

7. Töötaja teatab elukohajärgsele asutusele igast oma olukorra muutusest, mis tõenäoliselt võib muuta tema õigust saada mitterahalist hüvitist, eelkõige igast kõnealuse isiku töötamise lakkamisest või muutumisest või igast elu- või viibimiskoha muutusest. Kui kõnealuse isiku kindlustus või mitterahalise hüvitise saamise õigus lõpeb, teatab pädev asutus sellest samuti elukohajärgsele asutusele. Elukohajärgne asutus võib igal ajal taotleda pädevalt asutuselt teavet seoses töötaja kindlustusega või tema õigusega saada mitterahalist hüvitist.

8. Piirialatöötajatele võidakse ravimeid, sidemeid, prille ja väikeabivahendeid anda ning laboratoorseid analüüse ja proove teha üksnes selle liikmesriigi territooriumil, kus need on välja kirjutatud või kus neid on soovitatud, vastavalt selle liikmesriigi õigusaktidele.

9. Kaks või enam liikmesriiki või nende liikmesriikide pädevad võimuorganid võivad pärast halduskomisjoni arvamuse saamist kokku leppida muude rakendussätete kehtestamise suhtes.

Artikkel 61

Rahaline hüvitis, välja arvatud pensionid, elamise korral muus liikmesriigis kui pädev riik

1. Selleks et saada muud rahalist hüvitist kui määruse artikli 52 punkti b alusel, pöördub töötaja või füüsilisest isikust ettevõtja kolme päeva jooksul alates oma töövõimetuse algusest elukohajärgse asutuse poole, esitades teate töö lakkamise kohta, või kui see on pädeva või elukohajärgse asutuse kohaldatavates õigusaktides ette nähtud, töövõimetustõendi, mille on välja andnud kõnealuse isiku raviarst.

2. Kui elukohariigi raviarstid ei anna välja töövõimetustõendeid, pöördub kõnealune isik otse elukohajärgse asutuse poole tähtaja jooksul, mis on määratud selle asutuse kohaldatavates õigusaktides.

See asutus korraldab viivitamata töövõimetuse arstliku kinnitamise ning lõikes 1 osutatud tõendi koostamise. Sellisesse tõendisse märgitakse töövõimetuse tõenäoline kestus ning tõend edastatakse viivitamata pädevale asutusele.

3. Kui lõiget 2 ei kohaldata, korraldab elukohajärgne asutus niipea kui võimalik ja vähemalt kolme päeva jooksul alates päevast, mil töötaja selle asutuse poole pöördus, tema arstliku läbivaatuse nii, nagu oleks seesama asutus isiku kindlustanud. Läbivaatuse teinud arsti tõendisse märgitakse eelkõige töövõimetuse tõenäoline kestus ning elukohajärgne asutus edastab tõendi pädevale asutusele vähemalt kolme päeva jooksul alates läbivaatuse kuupäevast.

4. Seejärel korraldab elukohajärgne asutus vajaliku ametliku kontrolli või arstliku läbivaatuse nii, nagu oleks sama asutus töötaja kindlustanud. Niipea kui see asutus teeb kindlaks, et töötaja võib jätkata tööd, teatab ta sellest viivitamata töötajale ja pädevale asutusele, märkides töövõimetuse lakkamise kuupäeva. Ilma et see piiraks lõike 6 kohaldamist, käsitletakse töötajale esitatud teadet pädeva asutuse nimel tehtud otsusena.

5. Kõikidel juhtudel jätab pädev asutus endale õiguse korraldada kõnealuse isiku läbivaatus selle asutuse enda valitud arsti poolt.

6. Kui pädev asutus otsustab rahalist hüvitist mitte anda, sest töötaja ei ole täitnud elukohariigi õigusaktidega ettenähtud formaalsusi, või teeb kindlaks, et töötaja võib tööd jätkata, teatab see asutus töötajale oma otsusest ning saadab samal ajal sellise otsuse koopia elukohajärgsele asutusele.

7. Kui töötaja jätkab tööd, teatab ta sellest pädevale asutusele, kui selline teatamine on selle asutuse kohaldatavates õigusaktides ette nähtud.

8. Pädev asutus maksab rahalise hüvitise välja otstarbekal viisil, eelkõige rahvusvahelise rahakaardiga, ning teatab sellest elukohajärgsele asutusele ja töötajale. Kui rahalist hüvitist maksab elukohajärgne asutus pädeva asutuse nimel, teatab pädev asutus töötajale tema õigused ning elukohajärgsele asutusele sellise rahalise hüvitise summa, väljamaksekuupäeva ja maksimumperioodi, mille eest väljamakseid tuleb määrata vastavalt pädeva liikmesriigi õigusaktidele.

9. Kaks või enam liikmesriiki või nende pädevad võimuorganid võivad pärast halduskomisjoni arvamuse saamist kokku leppida muude rakendussätete kehtestamise suhtes.

Määruse artikli 55 rakendamine

Artikkel 62

Mitterahaline hüvitis viibimise korral muus liikmesriigis kui pädev riik

1. Selleks et saada mitterahalist hüvitist, esitab töötaja, kelle suhtes kehtib määruse artikli 14 lõike 1 punkti a alapunkt i või lõike 2 punkt a, viibimiskohajärgsele asutusele rakendusmääruse artiklis 11 sätestatud tõendi. Sellise õiendi esitanud töötaja puhul loetakse, et ta on täitnud mitterahalise hüvitise õiguse omandamise tingimused.

2. Selleks et saada mitterahalist hüvitist, esitab määruse artikli 14 lõike 1 punktis b nimetatud rahvusvahelises transpordis töötaja, kes oma töötamise käigus siirdub muu liikmesriigi kui pädeva riigi territooriumile, niipea kui võimalik viibimiskohajärgsele asutusele eriõiendi, mille on välja andnud tööandja või tema esindaja jooksva kalendrikuu või õiendi esitamisele eelnenud kahe kalendrikuu jooksul. Sellises õiendis märgitakse eelkõige ära kuupäev, millest alates nimetatud tööandja on töötaja tööle võtnud, ning pädeva asutuse nimi ja aadress. Sellise õiendi esitanud töötaja puhul loetakse, et ta on täitnud mitterahalise hüvitise õiguse omandamise tingimused. Kui töötaja ei ole enne ravi saamist võimeline viibimiskohajärgse asutusega ühendust võtma, saab ta kõnealuse õiendi esitamise korral siiski ravi nii, nagu oleks seesama asutus ta kindlustanud.

3. Viibimiskohajärgne asutus esitab kolme päeva jooksul pädevale asutusele järelepärimise, kas lõikega 1 või 2 hõlmatud töötaja vastab mitterahalise hüvitise õiguse omandamise tingimustele. Viibimiskohajärgne asutus annab mitterahalist hüvitist kuni pädevalt asutuselt vastuse saamiseni, kuid mitte kauem kui 30 päeva.

4. Pädev asutus saadab viibimiskohajärgsele asutusele vastuse 10 päeva jooksul alates sellekohase taotluse saamisest viibimiskohajärgselt asutuselt. Kui see vastus on jaatav, määrab pädev asutus vajaduse korral maksimumperioodi, mille jooksul võidakse mitterahalist hüvitist vastavalt selle asutuse kohaldatavatele õigusaktidele määrata, ning viibimiskohajärgne asutus jätkab selle mitterahalise hüvitise andmist.

5. Lõigetes 1 ja 2 osutatud eeldusel antud mitterahaline hüvitis hüvitatakse vastavalt määruse artikli 36 lõikele 1.

6. Lõigetes 1 ja 2 ettenähtud tõendi või õiendi asemel võivad nendes lõikes osutatud töötajad esitada viibimiskohajärgsele asutusele õiendi, mis on ette nähtud lõikes 7.

7. Selleks et saada mitterahalist hüvitist määruse artikli 55 lõike 1 punkti a alapunkti i alusel, välja arvatud lõigetes 1 või 2 osutatud eeldusele tuginemise korral, esitab töötaja viibimiskohajärgsele asutusele õiendi selle kohta, et tal on õigus saada mitterahalist hüvitist. Selles õiendis, mille annab välja pädev asutus võimaluse korral enne töötaja lahkumist oma elukohariigi territooriumilt, märgitakse vajaduse korral ära eelkõige mitterahalise hüvitise määramise maksimumperiood, mis on ette nähtud pädeva riigi õigusaktides. Kui töötaja sellist tõendit ei esita, saab viibimiskohajärgne asutus selle pädevalt asutuselt.

8. Rakendusmääruse artikli 60 lõikeid 5, 6 ja 9 kohaldatakse analoogia põhjal.

Artikkel 63

Mitterahaline hüvitis töötajatele, kes vahetavad elukohta või naasevad oma elukohariiki, ning töötajatele, kellel lubatakse siirduda teise liikmesriiki ravile

1. Selleks et saada määruse artikli 55 lõike 1 punkti b alapunkti i alusel mitterahalist hüvitist, esitab töötaja elukohajärgsele asutusele õiendi selle kohta, et tal on õigus jätkuvalt saada kõnealust hüvitist. Selles õiendis, mille annab välja pädev asutus, märgitakse vajaduse korral ära eelkõige sellise hüvitise jätkuva määramise maksimumperiood, mis on ette nähtud pädeva liikmesriigi õigusaktidega. See õiend võidakse töötaja taotluse korral välja anda pärast tema lahkumist, kui seda ei ole vääramatu jõu tõttu olnud võimalik varem koostada.

2. Rakendusmääruse artikli 60 lõikeid 5, 6 ja 9 kohaldatakse analoogia põhjal.

3. Määruse artikli 55 lõike 1 punkti c alapunktis i osutatud juhul kohaldatakse lõikeid 1 ja 2 mitterahalise hüvitise andmise suhtes analoogia põhjal.

Artikkel 64

Rahaline hüvitis, välja arvatud pensionid, elamise korral muus liikmesriigis kui pädev riik

Määruse artikli 55 lõike 1 punkti a alapunkti ii alusel antava rahalise hüvitise, välja arvatud pensionid, saamisel kohaldatakse analoogia põhjal rakendusmääruse artiklit 61. Ilma et see piiraks töövõimetustõendi esitamise kohustust, ei nõuta töötajalt, kes viibib liikmesriigi territooriumil ilma seal töötamata või füüsilisest isikust ettevõtjana tegutsemata, siiski seda, et ta esitaks teate töö lakkamise kohta, millele on osutatud rakendusmääruse artikli 61 lõikes 1.

Määruse artiklite 52—56 rakendamine

Artikkel 65

Asutustevahelised teadaanded, läbivaatused ja teabevahetus muus liikmesriigis kui pädevas riigis juhtunud tööõnnetuste ja saadud kutsehaiguste puhul

1. Kui tööõnnetus juhtub või kutsehaigus diagnoositakse esmakordselt muu liikmesriigi kui pädeva riigi territooriumil, tuleb koostada teadaanne tööõnnetuse või kutsehaiguse kohta vastavalt pädeva riigi õigusaktidele, ilma et see piiraks ühegi õigusnormi kohaldamist, mis on jõus selle liikmesriigi territooriumil, kus tööõnnetus juhtus või kus kutsehaigus on esmakordselt diagnoositud, ja mida sel juhul jätkuvalt kohaldatakse. See deklaratsioon saadetakse pädevale asutusele ning selle koopia elu- või viibimiskohajärgsele asutusele.

2. Selle liikmesriigi asutus, kus tööõnnetus juhtus või kus kutsehaigus on esmakordselt diagnoositud, edastab pädevale asutusele kahes eksemplaris sellel territooriumil koostatud arstitõendi ja asjakohase teabe, mida viimasena nimetatud asutus võib nõuda.

3. Kui õnnetuse puhul, mis on juhtunud reisimisel muu liikmesriigi kui pädeva liikmesriigi territooriumil, on alust korraldada uurimine esimese liikmesriigi territooriumil, võib pädev asutus määrata selleks ametisse uurija, teatades sellest kõnealuse liikmesriigi võimuorganitele. Need võimuorganid abistavad kõnealust uurijat, määrates eelkõige isiku, kes aitab tal tutvuda ametlike aruannete ja muude õnnetusega seotud dokumentidega.

4. Ravi lõpul edastatakse pädevale asutusele üksikasjalik aruanne koos arstitõenditega, mis käsitlevad õnnetuse või haiguse püsivaid tagajärgi, eelkõige kõnealuse isiku hetkeseisundit ning vigastustest paranemist. Asjakohase tasu maksab vastavalt olukorrale kas elukohajärgne asutus või viibimiskohajärgne asutus selle asutuse kohaldatava määra põhjal, kuid pädeva asutuse arvel.

5. Taotluse korral teatab pädev asutus vastavalt olukorrale kas elukohajärgsele asutusele või viibimiskohajärgsele asutusele otsuse, milles on kindlaks määratud vigastustest paranemise kuupäev, ning vajaduse korral otsuse seoses pensioni määramisega.

Artikkel 66

Vaidlused õnnetuse või haiguse kutsealase tekke üle

1. Kui pädev asutus vaidlustab määruse artiklis 52 või artikli 55 lõikes 1 osutatud juhtudel tööõnnetusi või kutsehaigusi käsitlevate õigusaktide kohaldamise, teatab ta viivitamata sellest mitterahalist hüvitist andvale elu- või viibimiskohajärgsele asutusele; sellist mitterahalist hüvitist käsitletakse sel juhul ravikindlustuse alusel antavana ning antakse edasi selle alusel, kui esitatakse rakendusmääruse artiklites 20 ja 21 osutatud tõendid või õiendid.

2. Kui selles küsimuses on jõutud lõplikule otsusele, teatab pädev asutus viivitamata sellest mitterahalist hüvitist andnud elu- või viibimiskohajärgsele asutusele. Kui tegemist ei ole tööõnnetuse ega kutsehaigusega, jätkab see asutus mitterahalise hüvitise andmist ravikindlustuse alusel, kui töötajal on õigus seda saada. Muudel juhtudel käsitletakse mitterahalist hüvitist, mida töötaja on saanud ravikindlustuse alusel, tööõnnetus- või kutsehaigushüvitisena.

Määruse artikli 57 rakendamine

Artikkel 67

Mitmes liikmesriigis kutsehaiguse ohus viibimise korral kohaldatav kord

1. Määruse artikli 57 lõikega 1 hõlmatud juhtudel edastatakse teade kutsehaiguse kohta kas kutsehaiguste suhtes pädevale asutusele liikmesriigis, kelle õigusaktide alusel selle haiguse all kannatav isik viimasena oli seotud töö või tegevusega, mis tõenäoliselt võib põhjustada kõnealust haigust, või elukohajärgsele asutusele, kes edastab selle teate kõnealusele pädevale asutusele.

2. Kui lõikes 1 osutatud pädev asutus teeb kindlaks, et seda kutsehaigust põhjustada võiv töö või tegevus on toimunud teise liikmesriigi õigusaktide alusel, edastab ta kõnealuse teate koos saatedokumentidega selle liikmesriigi vastavale asutusele.

3. Kui selle liikmesriigi asutus, kelle õigusaktide alusel oli kõnealuse haiguse all kannatav isik viimasena seotud seda kutsehaigust põhjustada võiva töö või tegevusega, teeb kindlaks, et selline isik või tema ülalpidamisel olnud isikud ei vasta nendes õigusaktides sätestatud tingimustele, võttes arvesse määruse artikli 57 lõiget 2 ja artikli 57 lõike 3 punkte a ja b, kõnealune asutus:

a) edastab teate koos saatedokumentidega, sealhulgas esimesena nimetatud asutuse korraldatud arstlike läbivaatuste aruannetega, ja punktis b osutatud otsuse koopia viivitamata selle liikmesriigi asutusele, kelle õigusaktide alusel oli kõnealuse haiguse all kannatav isik varem seotud seda haigust põhjustada võiva töö või tegevusega;

b) teatab samal ajal kõnealusele isikule oma otsusest, nimetades eelkõige hüvitise andmisest keeldumise põhjused, edasikaebamise alused ja tähtaja ning kuupäeva, mil kõnealune toimik edastati punktis a osutatud asutusele.

4. Vajaduse korral tuleks juhtum suunata sama korra kohaselt tagasi selle liikmesriigi vastavale asutusele, kelle õigusaktide alusel oli kõnealuse haiguse all kannatav isik esimest korda seotud seda haigust põhjustada võiva töö või tegevusega.

Artikkel 68

Asutustevaheline teabevahetus taotluse tagasilükkamise otsuse edasikaebamise korral. Ettemaksed sellise edasikaebuse korral

1. Kui esitatakse edasikaebus taotluse tagasilükkamise otsuse vastu, mille on teinud ühe sellise liikmesriigi asutus, kelle õigusaktide alusel oli kõnealuse haiguse all kannatav isik seotud seda haigust põhjustada võiva töö või tegevusega, teatab kõnealune asutus sellest asutusele, kellele on edastatud teade vastavalt rakendusmääruse artikli 67 lõikes 3 sätestatud korrale, ning teatab pärast sellele asutusele lõpliku otsuse.

2. Kui õigus saada hüvitist on omandatud õigusaktide alusel, mida kohaldab viimasena nimetatud asutus, võttes arvesse määruse artikli 57 lõiget 2 ja lõike 3 punkte a ja b, teeb see asutus ettemaksed kuni summani, mis määratakse kindlaks vajaduse korral pärast konsulteerimist asutusega, mille otsuse vastu edasikaebus on esitatud. Viimasena nimetatud asutus maksab tehtud ettemaksete summa tagasi, kui sellise edasikaebuse tulemusel nõutakse hüvitiste maksmist sellelt asutuselt. Seejärel arvestatakse see summa maha kõnealusele isikule makstava hüvitise kogusummast.

Artikkel 69

Rahalise hüvitise kulude jaotamine sklerootilise pneumokonioosi puhul

Määruse artikli 57 lõike 3 punkti c rakendamisel kohaldatakse järgmisi reegleid:

a) selle liikmesriigi pädev asutus, kelle õigusaktide alusel määratakse rahaline hüvitis vastavalt määruse artikli 57 lõikele 1 (edaspidi "rahalise hüvitise maksmise eest vastutav asutus"), kasutab vormi, mis sisaldab eelkõige avaldust ja kokkuvõtet kindlustusperioodide kohta, mis kõnealuse haiguse all kannataval isikul on täitunud iga asjaomase riigi õigusaktide alusel;

b) rahalise hüvitise maksmise eest vastutav asutus edastab selle vormi kõikidele vanaduskindlustusasutustele nendes liikmesriikides, kus selle haiguse all kannatav isik on olnud kindlustatud; iga selline asutus märgib sellele vormile (vanadus) kindlustusperioodid, mis on täitunud vastava asutuse kohaldatavate õigusaktide alusel, ning tagastab selle vormi rahalise hüvitise maksmise eest vastutavale asutusele;

c) seejärel jaotab rahalise hüvitise maksmise eest vastutav asutus kulud enda ja teiste asjaomaste pädevate asutuste vahel; rahalise hüvitise maksmise eest vastutav asutus esitab viimasena nimetatutele kinnitamiseks teate koos asjakohase lisatõendusega, mis eelkõige käsitleb määratud hüvitise kogusummat ja jaotusmäärade arvutamist;

d) iga kalendriaasta lõpus edastab rahalise hüvitise maksmise eest vastutav asutus igale teisele asjaomasele asutusele aruande vaadeldava aruandeaasta jooksul väljamakstud rahalise hüvitise kohta, märkides summa, mida iga selline asutus peab maksma punktis c ettenähtud jaotamise alusel; iga selline asutus hüvitab rahalise hüvitise maksmise eest vastutavale asutusele makstava summa niipea kui võimalik, kuid hiljemalt kolme kuu jooksul.

Määruse artikli 58 lõike 3 rakendamine

Artikkel 70

Õiend pereliikmete kohta, keda tuleb arvestada rahalise hüvitise, sealhulgas pensioni arvutamisel

1. Selleks et saada hüvitist määruse artikli 58 lõike 3 alusel, esitab taotleja õiendi oma pereliikmete kohta, kes elavad muu liikmesriigi territooriumil kui see, kus on asutus, mis vastutab rahalise hüvitise maksmise eest.

Selle õiendi annab pereliikmete elukohajärgne ravikindlustusasutus või muu asutus, mille määrab nende elukohaliikmesriigi pädev võimuorgan. Rakendusmääruse artikli 25 lõike 2 teist ja kolmandat lõiku kohaldatakse analoogia põhjal.

Rahalise hüvitise maksmise eest vastutav asutus võib nõuda, et taotleja esitaks esimeses lõigus ettenähtud õiendi asemel hiliseimad isikuandmeid sisaldavad dokumendid oma pereliikmete, välja arvatud laste kohta, kes elavad muu liikmesriigi territooriumil kui see, kus on kõnealune asutus.

2. Lõikes 1 osutatud juhul ja kui asjaomase asutuse kohaldatavates õigusaktides on nõutud, et pereliikmed peaksid elama taotlejaga ühes leibkonnas, tuleb nende pereliikmete puhul, kes ei vasta sellele tingimusele, tõestada dokumentidega, mis kinnitavad taotleja sissetuleku ühe osa korrapärast ülekandmist, et nad siiski sõltuvad põhiliselt taotlejast.

Määruse artikli 60 rakendamine

Artikkel 71

Kutsehaiguse süvenemine

1. Määruse artikli 60 lõikega 1 hõlmatud juhtudel esitab töötaja liikmesriigi asutusele, kellelt ta nõuab hüvitise saamise õigust, kogu teabe kõnealuse kutsehaiguse tõttu varem määratud hüvitiste kohta. See asutus võib pöörduda iga muu varasema pädeva asutuse poole, et saada teavet, mida ta peab vajalikuks.

2. Määruse artikli 60 lõike 1 punktiga c hõlmatud juhtudel teatab pädev asutus, kellelt nõutakse rahalise hüvitise maksmist, teisele asjaomasele asutusele selle kinnituse saamiseks kulud, mida viimasena nimetatud asutus peab haiguse süvenemise tõttu kandma, koos asjakohase tõendusega. Iga kalendriaasta lõpus saadab esimesena nimetatud asutus viimasena nimetatud asutusele aruande vaadeldava aruandeaasta jooksul väljamakstud rahalise hüvitise kohta, märkides summa, mida viimasena nimetatud asutus peab maksma; viimasena nimetatud asutus hüvitab selle summa esimesena nimetatud asutusele niipea kui võimalik, kuid hiljemalt kolme kuu jooksul.

3. Määruse artikli 60 lõike 2 punkti b esimeses lauses osutatud juhul teatab rahalise hüvitise maksmise eest vastutav asutus asjaomastele pädevatele asutustele nende kinnituse saamiseks eelmisesse kulujaotusse tehtud muudatused koos asjakohase tõendusega.

4. Määruse artikli 60 lõike 2 punktis b osutatud juhul kohaldatakse analoogia põhjal lõiget 2.

Määruse artikli 61 lõike 5 rakendamine

Artikkel 72

Töövõimetusastme hindamine varasema tööõnnetuse või kutsehaiguse korral

1. Töövõimetusastme määramiseks määruse artikli 61 lõikes 5 osutatud juhtudel esitab töötaja selle liikmesriigi pädevale asutusele, kelle õigusaktid tema suhtes tööõnnetuse ajal või kutsehaiguse esmakordse diagnoosimise ajal kehtisid, kogu teabe enne seda juhtunud tööõnnetuste või saadud kutsehaiguste kohta sel ajal, kui tema suhtes kehtisid muu liikmesriigi õigusaktid, olenemata sellistest varasematest juhtumitest põhjustatud töövõimetuse astmest.

2. Vastavalt õigusaktidele, mida pädev asutus hüvitise õiguste omandamise suhtes ning hüvitise summa kindlaksmääramiseks kohaldab, võtab kõnealune asutus arvesse sellistest varasematest juhtumitest põhjustatud töövõimetuse astet.

3. Pädev asutus võib pöörduda iga muu eelnevalt pädeva asutuse poole, et hankida teavet, mida ta peab vajalikuks.

Kui varasema töövõimetuse on põhjustanud õnnetus ajal, mil töötaja suhtes kehtisid sellise liikmesriigi õigusaktid, millega ei eristata töövõimetuse põhjust, annab varasema töövõimetuse suhtes pädev asutus või asjaomase liikmesriigi pädeva võimuorgani määratud asutus teise liikmesriigi pädeva asutuse taotluse korral teavet sellise varasema töövõimetuse astme kohta ning võimalikult suures ulatuses mis tahes teavet, mis võimaldaks kindlaks teha, kas kõnealune töövõimetus on põhjustatud tööõnnetusest teise liikmesriigi asutuse kohaldatavate õigusaktide tähenduses. Kui see on nii, kohaldatakse analoogia põhjal lõiget 2.

Määruse artikli 62 lõike 1 rakendamine

Artikkel 73

Asutused, mille poole võivad pöörduda kaevanduste ja samalaadsete ettevõtete töötajad, kes viibivad või elavad liikmesriigis, mis ei ole pädev liikmesriik

1. Määruse artikli 62 lõikega 1 hõlmatud juhtudel ja kui viibimis- või elukohariigis on terasetöölistele tööõnnetuste ja kutsehaiguste kindlustusskeemi alusel ettenähtud hüvitis samaväärne kaevanduste ja samalaadsete ettevõtete töötajate eriskeemi alusel antava hüvitisega, võivad viimasena nimetatud töötajad pöörduda oma viibimis- või elukohariigi territooriumil asuva lähima asutuse poole, mis on nimetatud rakendusmääruse lisas 3, isegi kui see on terasetööliste skeemi kohaldav asutus, ning see asutus annab neile seejärel sellist hüvitist.

2. Kui kaevanduste ja samalaadsete ettevõtete töötajate eriskeemi alusel ettenähtud hüvitis on soodsam, on sellistel töötajatel õigus esitada taotlus kas selle skeemi kohaldamise eest vastutavale asutusele või oma viibimis- või elukohariigi territooriumil asuvale lähimale asutusele, kes kohaldab terasetööliste skeemi. Viimasena nimetatud juhul juhib kõnealune asutus töötaja tähelepanu sellele, et pöördudes eespool mainitud eriskeemi kohaldamise eest vastutava asutuse poole, saaks ta hüvitist soodsamalt; lisaks sellele peab kõnealune asutus teatama asjaomasele isikule sellise asutuse nime ja aadressi.

Määruse artikli 62 lõike 2 rakendamine

Artikkel 74

Selle perioodi arvestamine, mille eest teise liikmesriigi asutus on juba andnud hüvitist

Määruse artikli 62 lõike 2 kohaldamisel võib liikmesriigi asutus, kelle poole pöördutakse hüvitise saamiseks, taotleda teise liikmesriigi asutuselt teavet aja kohta, mille eest viimasena nimetatud asutus on sama tööõnnetus- või kutsehaigusjuhtumi tõttu hüvitist juba andnud.

Pensionitaotluste esitamine ja läbivaatamine, välja arvatud kutsehaiguspensionid, mis on hõlmatud määruse artikliga 57

Artikkel 75

1. Selleks et saada liikmesriigi õigusaktide alusel pensioni või lisahüvitist, esitab töötaja või tema ülalpidamisel olnud isik, kes elab teise liikmesriigi territooriumil, taotluse kas pädevale asutusele või elukohajärgsele asutusele, kes edastab sellise taotluse pädevale asutusele. Taotluse esitamise suhtes kehtivad järgmised reeglid:

a) taotlusele tuleb lisada nõutavad tõendusdokumendid ning taotlus tuleb koostada vormis, mis on ette nähtud pädeva asutuse kohaldatavates õigusaktides;

b) taotleja esitatud teabe õigsus peab olema tõestatud dokumentidega, mis lisatakse taotluse vormile, või taotleja elukohaliikmesriigi pädevate organite poolt.

2. Pädev asutus teatab oma otsuse taotlejale otse või pädeva riigi kontaktasutuse kaudu; pädev asutus saadab taotleja elukohaliikmesriigi kontaktasutusele selle otsuse koopia.

Ametlik kontroll ja arstlik läbivaatus

Artikkel 76

1. Pensionide uuesti läbivaatamise korral ettenähtud ametliku kontrolli ja arstliku läbivaatuse korraldab pädeva asutuse taotlusel selle liikmesriigi asutus, mille territooriumil hüvitisele õigust omav isik juhtub olema, vastavalt korrale, mis on ette nähtud viimasena nimetatud asutuse kohaldatavates õigusaktides. Pädeval asutusel säilib siiski õigus korraldada enda valitud arsti poolt kõnealuse isiku läbivaatus.

2. Iga isik, kes saab pensioni enda või orvu nimel, teatab selle maksmise eest vastutavale asutusele iseenda või selle orvu olukorra igast muutusest, mis tõenäoliselt võib muuta pensioniõigusi.

Pensioni maksmine

Artikkel 77

Pension, mida ühe liikmesriigi asutusel tuleb maksta teise liikmesriigi territooriumil elavatele taotlejatele, makstakse välja rakendusmääruse artiklites 53—58 sätestatud korras.

5. PEATÜKK

MATUSETOETUS

Määruse artiklite 64, 65 ja 66 rakendamine

Artikkel 78

Matusetoetuse saamise taotluse esitamine

Selleks et saada matusetoetust sellise liikmesriigi õigusaktide alusel, mis ei ole taotleja elukohaliikmesriik, esitab taotleja oma taotluse kas pädevale asutusele või elukohajärgsele asutusele.

Taotlusele tuleb lisada tõendusdokumendid vastavalt õigusaktidele, mida kohaldab pädev asutus.

Taotleja esitatud teabe õigsus peab olema tõestatud dokumentidega, mis lisatakse taotluse vormile, või taotleja elukohaliikmesriigi pädevate organite poolt.

Artikkel 79

Õiend kindlustusperioodide kohta

1. Selleks et tugineda määruse artiklile 64, esitab taotleja pädevale asutusele õiendi, milles on märgitud kindlustusperioodid, mis töötajal on täitunud tema suhtes viimati kehtinud õigusaktide alusel.

2. Selle õiendi annab taotleja palvel välja vastavalt olukorrale ravikindlustusasutus, kes on kõnealuse töötaja viimasena kindlustanud. Kui taotleja kõnealust õiendit ei esita, saab pädev asutus selle ühelt või mitmelt eespool osutatud asutuselt.

3. Kui on vaja arvesse võtta mõne muu liikmesriigi õigusaktide alusel varem täitunud kindlustusperioode, et täita tingimused, mis on sätestatud pädeva riigi õigusaktides, kohaldatakse analoogia põhjal lõikeid 1 ja 2.

6. PEATÜKK

T