Nõukogu direktiiv,

4. detsember 1989,

tsiviilkasutuses olevate allahelikiirusega reaktiivlennukite müra piiramise kohta

(89/629/EMÜ)

EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 84 lõiget 2,

võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]

võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, [2]

võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [3]

ning arvestades, et:

mürastandardite kohaldamine tsiviilkasutuses olevate allahelikiirusega reaktiivlennukite suhtes on lennutransporditeenuste osutamise seisukohast olulise tähtsusega, eriti kui sellised standardid seavad piiranguid lennukitüüpidele, mida lennuettevõtjad võivad käitada, aitavad kaasa investeeringutele kõige uuematesse ja vaiksematesse saada olevatesse lennukitesse ja hõlbustavad olemasolevate mahtude, kaasa arvatud lennujaamade läbilaskevõime, paremat ärakasutamist; direktiiv 80/51/EMÜ, [4] mida on muudetud direktiiviga 83/206/EMÜ, [5] kehtestab sellisele mürale piirangud;

nõukogu eelisprogramm lennutranspordi probleemide uurimiseks käsitleb lennukist lähtuvat heidet, kaasa arvatud müra;

Euroopa ühenduste keskkonnaalane tegevusprogramm [6] näitab selgelt müraprobleemi tähtsust ja eelkõige vajadust võtta meetmeid lennuliikluse tekitatud müra vastu;

lennukimüra tuleks veelgi vähendada, võttes arvesse keskkonnategureid, tehnilist teostatavust ja majanduslikke tagajärgi;

seepärast on asjakohane, et liikmesriikide registritesse kantaks ainult need tsiviilkasutuses olevad allahelikiirusega reaktiivlennukid, mis vastavad rahvusvahelise tsiviillennunduse konventsiooni teise väljaande (1988) 16. lisa 1. köite 3. peatüki II osas kindlaksmääratud standarditele; seoses sisepiirideta ala loomisega oleks mõistlik selle registreerimist piirava eeskirja alt välja jätta lennukid, mis on kantud liikmesriikide riiklikesse registritesse 1. novembriks 1990; liikumisvabaduse tõttu, mida see eeskiri lubaks, on oluline, et erandite arv oleks piiratud ning et tehtavate erandite üle peetaks ranget järelevalvet ja et nende kestus oleks piiratud;

selleks tuleks põhjendatud aja jooksul kehtestada ühiseeskirjad, et tagada kogu ühenduses kooskõlastatud lähenemine olemasolevate eeskirjade täiendamisele; see on eriti tähtis, pidades silmas hiljutist püüet liberaliseerida Euroopa lennuliiklust;

töö, mida ühendus on teinud koostöös teiste rahvusvaheliste organitega, on näidanud, et liikmesriikide registritesse kandmise suhtes piirangu seadmine lennukitele, mis ei vasta eespool nimetatud 16. lisa 3. peatükis kindlaksmääratud müraalase sertifitseerimise standarditele, tooks iseenesest keskkonnale piiratud kasu ning seda peaks seepärast käsitlema ainult esimese etapina, millele järgnevad meetmed mainitud 16. lisa 3. peatüki standarditele mittevastavate lennukite käitamise piiramiseks,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:

Artikkel 1

1. Käesoleva direktiivi eesmärk on kehtestada rangemad eeskirjad tsiviilkasutuses olevate allahelikiirusega reaktiivlennukite müra piiramiseks.

2. Käesolevat direktiivi ei kohaldata lennukite suhtes, mille maksimaalne stardimass on kuni 34000 kg ja mahutavus 19 istekohta või vähem.

Artikkel 2

1. Alates 1. novembrist 1990 tagavad liikmesriigid, et tsiviilkasutuses olevaid allahelikiirusega reaktiivlennukeid, mis on nende territooriumil registreeritud pärast seda kuupäeva, võib nende territooriumil või teiste liikmesriikide territooriumil käitada ainult siis, kui neile on antud mürasertifikaat nende vastavuse kohta standarditele, mis on vähemalt võrdsed rahvusvahelise tsiviillennunduse konventsiooni teise väljaande (1988) 16. lisa 1. köite 3. peatüki II osas kindlaksmääratud standarditega.

2. Lõiget 1 ei kohaldata lennukite suhtes, mis on kantud liikmesriikide registritesse seisuga 1. november 1990.

3. Lõikes 1 nimetatud territooriumide hulka ei kuulu asutamislepingu artikli 227 lõikes 2 märgitud ülemeredepartemangud.

Artikkel 3

Liikmesriigid võtavad vajalikke meetmeid, tagamaks, et artikli 1 lõikes 1 seatud eesmärgist ei hiilitaks mööda näiteks mingit liisingulepingu vormi kasutades.

Artikkel 4

Liikmesriigid võivad anda artikli 2 nõuetest erandeid:

a) ajaloolist huvi pakkuvate lennukite suhtes;

b) lennukite suhtes, mida liikmesriigi käitajad on kasutanud kehtiva järelmaksuga müügilepingu või liisingulepingu alusel enne 1. novembrit 1989, ning mis on seetõttu registreeritud kolmandas riigis;

c) lennukite suhtes, mis on liisitud kolmanda riigi käitajale ja sel põhjusel ajutiselt liikmesriigi registrist kustutatud;

d) lennuki suhtes, mis asendab lennukit, mis on hävinud õnnetusjuhtumi tagajärjel ja mida käitaja ei saa asendada turul saadaoleva artikli 2 lõikega 1 ettenähtud mürasertifikaati omava õhusõidukiga, tingimusel et asenduslennuk registreeritakse aasta jooksul pärast nimetatud hävimist;

e) lennukite suhtes, mille mootorite kahekontuursuse aste on 2 või enam.

Artikkel 5

Liikmesriigid võivad anda erandeid artikli 2 nõuetest esialgu kuni kolmeks aastaks ja pikendamise võimalusega kuni kaheks aastaks, tingimusel et sellised erandid kaotavad kehtivuse 31. detsembriks 1995:

- lennukite suhtes, mis on liisitud kolmandast riigist lühikeseks ajaks, tingimusel et käitaja tõendab, et see on tema tegevusalal harilik tava ja et tema tegevus oleks vastasel juhul kahjustatud,

- lennukite suhtes, mille käitaja tõendab, et tema tegevus oleks vastasel juhul põhjendamatult kahjustatud.

Artikkel 6

1. Erandeid tegev liikmesriik teatab sellest liikmesriikide pädevatele asutustele ja komisjonile.

2. Liikmesriigid tunnustavad teiste liikmesriikide poolt artiklite 4 ja 5 alusel antud erandeid.

Artikkel 7

1. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid enne 30. septembrit 1990.

2. Liikmesriigid edastavad komisjonile siseriiklike sätete teksti, mille nad on vastu võtnud käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas.

Artikkel 8

Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

Brüssel, 4. detsember 1989

Nõukogu nimel

eesistuja

M. Delebarre

[1] EÜT C 37, 14.2.1989, lk 6.

[2] EÜT C 158, 26.6.1989, lk 492.

[3] EÜT C 221, 28.8.1989, lk 1.

[4] EÜT L 18, 24.1.1980, lk 26.

[5] EÜT L 117, 4.5.1983, lk 15.

[6] EÜT C 328, 7.12.1987, lk 1.

--------------------------------------------------