KOMISJONI MÄÄRUS (EÜ) nr 996/2002,

11. juuni 2002,

milles sätestatakse nõukogu määruse (EMÜ) nr 2019/93 üksikasjalikud rakenduseeskirjad seoses täiendava toetusega veise- ja vasikalihasektoris väiksematel Egeuse mere saartel

EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,

võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,

võttes arvesse nõukogu 19. juuli 1993. aasta määrust (EMÜ) nr 2019/93 väiksemate Egeuse mere saarte heaks teatavate põllumajandussaaduste suhtes kohaldatavate erimeetmete kohta,1 viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 442/2002,2 eriti selle artikli 6 lõiget 4,

ning arvestades järgmist:

(1) Määrust (EMÜ) nr 2019/93, milles muu hulgas sätestatakse teatavad erimeetmed loomakasvatuse soodustamiseks veise- ja vasikalihasektoris väiksematel Egeuse mere saartel, muudeti märkimisväärselt määrusega (EÜ) nr 442/2002. Pärast kõnealust muudatust tuleks õigusliku selguse huvides võtta vastu uued sätted kõnealuse määruse rakendamiseks seoses veise- ja vasikalihatootjatele makstava täiendava toetusega ning komisjoni 21. oktoobri 1993. aasta määrus (EMÜ) nr 2889/93, millega kehtestatakse veise- ja vasikalihatootjatele makstavat täiendavat erilisatasu ja ammlehmade pidamise eest makstavat täiendavat lisatasu käsitleva määruse (EMÜ) nr 2019/93 teatavad üksikasjalikud rakenduseeskirjad,3 tuleks kehtetuks tunnistada.

(2) Vastavalt määruse (EMÜ) nr 2019/93 artikli 6 lõikele 2 antakse veise- ja vasikalihatootjatele lisaks nõukogu 17. mai 1999. aasta määruse (EÜ) nr 1254/1999 (veiseliha- ja vasikalihaturu ühise korralduse kohta,4 viimati muudetud komisjoni määrusega (EÜ) nr 2345/20015) artiklis 4 sätestatud erilisatasule isasveiste nuumatoetust. Vastavalt kõnealuse määruse artikli 6 lõike 2 teisele lõigule antakse seda lisatasu määruse (EÜ) nr 1254/1999 artikli 4 lõigetes 1 ja 4 sätestatud piirkondliku ülemmäära piires kuni 12 000 isasveise puhul aastas.

(3) Haldusjuhtimise keerukuse vältimiseks tuleks sätestada, et määruses (EMÜ) nr 2019/93 osutatud täiendava toetuse ja määruses (EÜ) nr 1254/1999 osutatud lisatasu kohta esitatakse üks taotlus.

(4) Käesoleva määrusega ettenähtud meetmed on kooskõlas veise- ja vasikalihaturu korralduskomitee arvamusega,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:

Artikkel 1

1. Määruse (EMÜ) nr 2019/93 artikli 6 lõikes 2 sätestatud isasveiste nuumamise täiendavat erilisatasu antakse määruse (EÜ) nr 1254/1999 sätete raames, mida kohaldatakse isasveiste erilisatasu taotluste suhtes.

Seda lisatasu antakse määruse (EÜ) nr 1254/1999 artikli 4 lõigetes 1 ja 4 sätestatud piirkondliku ülemmäära piires kuni 12 000 isasveise puhul aastas. Kui seda ülemmäära ei ületata, ei kohaldata kõnealuse määruse artikli 4 lõikes 4 osutatud võrdelist vähendamist.

2. Määruse (EMÜ) nr 2019/93 artikli 6 lõikes 3 sätestatud ammlehmade pidamise täiendavat lisatasu antakse määruse (EÜ) nr 1254/1999 sätete raames, mida kohaldatakse ammlehmade pidamise erilisatasu taotluste suhtes.

Artikkel 2

Artikli 1 lõigetes 1 ja 2 osutatud täiendava toetuse ning määruses (EÜ) nr 1254/1999 sätestatud erilisatasu ja ammlehmade pidamise eest makstava lisatasu saamiseks esitavad tootjad ühe taotluse vastavalt kõnealuses määruses sätestatud eeskirjadele.

Artikkel 3

1. Kreeka ametiasutused teavitavad komisjoni viivitamatult sätetest, mis võetakse vastu artiklis 1 osutatud täiendava toetuse andmiseks.

2. Kreeka ametiasutused teatavad komisjonile hiljemalt iga aasta 31. juuliks loomade arvu, mille puhul on eelmisel kalendriaastal taotletud ning makstud artikli 1 lõigetes 1 ja 2 osutatud täiendavat toetust.

Artikkel 4

Määrus (EMÜ) nr 2889/93 tunnistatakse kehtetuks.

Artikkel 5

Käesolev määrus jõustub kolmandal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Ühenduste Teatajas.

Käesolevat määrust kohaldatakse alates selle jõustumise kuupäevast. Artiklit 2 kohaldatakse siiski alates 1. jaanuarist 2003.

Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.

Brüssel, 11. juuni 2002

Komisjoni nimel

komisjoni liige

Franz FISCHLER

1 EÜT L 184, 27.7.1993, lk 1.

2 EÜT L 68, 12.3.2002, lk 4.

3 EÜT L 263, 22.10.1993, lk 8.

4 EÜT L 160, 26.6.1999, lk 21.

5 EÜT L 315, 1.12.2001, lk 29.