Nõukogu määrus (EÜ) nr 2223/96,

25. juuni 1996,

ühenduses kasutatava Euroopa rahvamajanduse ja regionaalse arvepidamise süsteemi kohta

EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 213,

võttes arvesse komisjoni esitatud määruse eelnõu,

võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, [1]

võttes arvesse Euroopa Rahainstituudi arvamust, [2]

võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [3]

ning arvestades, et:

(1) majandus- ja rahaliidu rakendamiseks ja järelevalveks on vaja võrreldavaid, ajakohaseid ja usaldusväärseid andmeid iga riigi ja/või piirkonna majanduse struktuuri ja arengu kohta;

(2) komisjon peab osalema majandus- ja rahaliidu haldamisel ja eelkõige andma nõukogule aru edusammudest, mida liikmesriigid on teinud neile majandus- ja rahaliidu rajamisega seoses pandud kohustuste täitmisel;

(3) rahvamajanduse arvepidamine on riigi ja/või piirkonna majanduse olukorra hindamise põhiline vahend, tingimusel et arvepidamine tugineb ühtsetele põhimõtetele ega ole mitmeti tõlgendatav;

(4) komisjon peab ühenduse haldamise ja eelkõige eelarvega seotud arvutusteks kasutama rahvamajanduse arvepidamise koondnäitajaid;

(5) 1970. aastal avaldati haldusdokument pealkirjaga "Euroopa rahvamajanduse arvepidamise süsteem" (ESA), mis hõlmab käesoleva määrusega korraldatavat valdkonda ja mille koostas Euroopa Ühenduste Statistikaamet üksi ja omal vastutusel; kõnealune dokument oli Euroopa Ühenduste Statistikaameti ja liikmesriikide statistikaametite mitmeaastase töö tulemus, mille eesmärk oli välja töötada Euroopa ühenduste majandus- ja sotsiaalpoliitika vajadusi rahuldav rahvamajanduse arvepidamise süsteem, kusjuures see dokument kujutas endast ühenduse versiooni ÜRO rahvamajanduse arvepidamise süsteemist, mida ühendus oli seni kasutanud;

(6) algupärase teksti ajakohastamiseks avaldati 1979. aastal dokumendi teine väljaanne (edaspidi "ESA teine väljaanne") [4];

(7) ÜRO statistikakomisjon võttis 1993. aasta veebruaris vastu uue rahvamajanduse arvepidamise süsteemi, et kõikide ÜRO liikmesriikide tulemused oleksid rahvusvaheliselt võrreldavad;

(8) keskkonnaga seotud arvepidamise puhul tuleks tähelepanu pöörata Euroopa Parlamendile ja nõukogule saadetud komisjoni 21. detsembri 1994. aasta teatisele "Euroopa Liidu juhised keskkonnanäitajate ja riikliku keskkonnaarvepidamise kohta";

(9) ühendus teeb vastastikuse kasu eesmärgil koostööd kolmandate riikidega, eelkõige Euroopa Majanduspiirkonna (EMP) riikidega;

(10) majandus- ja rahaliidu vajaduste rahuldamiseks tuleb sisse seada Euroopa arvepidamissüsteem, mida tuleb kasutada ühenduse õigusnormidega ettenähtud rahvamajanduse ja regionaalseks arvepidamiseks;

(11) komisjon peab kasutajatele kindlatel kuupäevadel kättesaadavaks tegema käesoleva määrusega kehtestatava süsteemi kohaselt kõikide liikmesriikide kohta koostatud kontode ja tabelite tulemused, et eeskätt jälgida majanduslikku lähenemist ja võimalikult suures ulatuses kooskõlastada liikmesriikide majanduspoliitikat;

(12) käesoleva määrusega kehtestatav süsteem asendab järk-järgult kõik muud süsteemid, moodustades ühistest standarditest, määratlustest, liigitustest ja arvepidamiseeskirjadest koosneva raamistiku liikmesriikide kontode koostamiseks ühenduse nõuete kohaselt, et oleks võimalik saada liikmesriikide vahel võrreldavaid tulemusi;

(13) läbipaistvuspõhimõtte kohaselt peavad need statistilised tulemused olema kodanikele kättesaadavad;

(14) käesoleva määrusega kehtestatav süsteem, mis kujutab endast liikmestriikide majanduse struktuurile kohandatud teisendit ÜRO rahvamajanduse arvepidamise süsteemist, peab oma ülesehituselt olema kooskõlas viimase omaga, et ühenduse andmed oleksid võrreldavad tema peamiste rahvusvaheliste kaubanduspartnerite koostatud andmetega;

(15) koostamiskuupäevad tuleb rühmitada kontode ja tabelite pearühmade järgi, kusjuures kindlatel kuupäevadel tuleb koostada ja komisjonile edastada üksnes ühendusele olulised andmed;

(16) asjakohaste kontode mahtu ja tähtsust, üksikasjalikkust ja geograafilist hõlmavust ning liikmesriikide sellealast olukorda silmas pidades antakse liikmesriikidele, kes ei suuda kinni pidada käesolevas määruses sätestatud tähtaegadest, erandlikult ja ajutiselt lisaaega andmete edastamiseks;

(17) hiljem tuleks langetada otsus, kuidas liigitada kaudselt mõõdetavaid finantsvahendusteenuseid (FISIM);

(18) subsidiaarsuspõhimõtte kohaselt on võrreldavate andmete koostamist võimaldavate ühiste statistikastandardite väljatöötamine ülesanne, mida saab tõhusalt täita üksnes ühenduse tasandil, kusjuures selliseid standardeid rakendatakse igas liikmesriigis ametliku statistika koostamise eest vastutavate organisatsioonide ja asutuste juhtimisel;

(19) on vaja sisse seada menetlus käesoleva määruse sätete kohandamiseks ja ajakohastamiseks koostöös nõukogu otsusega 89/382/EMÜ, Euratom [5] asutatud Euroopa Ühenduse statistikaprogrammi komiteega; kohandamismenetlus piirdub muudatustega, mis ei suurenda omavahendeid;

(20) statistikaprogrammi komitee ja otsusega 91/115/EMÜ [6] asutatud monetaar-, finants- ja maksebilansistatistika komitee on teatanud, et nad pooldavad käesoleva määruse eelnõu;

(21) nõukogu 13. veebruari 1989. aasta direktiivis 89/130/EMÜ, Euratom rahvamajanduse kogutoodangu turuhindades (RKTth) arvutamise ühtlustamise kohta [7] sätestatakse, et RKTth saab olla võrreldav üksnes siis, kui kohaldatakse Euroopa rahvamajanduse arvepidamise süsteemi määratlusi ja arvepidamiseeskirju, ja nõukogu 29. mai 1989. aasta määruses (EMÜ, Euratom) nr 1553/89 lisandväärtusmaksust laekuvate omavahendite kogumise kindla ühtse korra kohta [8] sätestatakse, et kaalutud keskmise VAT määra arvutamiseks liigitatakse maksustatavad tehingud Euroopa rahvamajanduse arvepidamise süsteemi kohaselt koostatud rahvamajanduskontode abil, kusjuures nimetatud õigusaktide puhul ja seoses ülemäärase eelarvepuudujäägi menetlust käsitleva protokolli kohaldamist käsitleva nõukogu 22. novembri 1993. aasta määruse (EÜ) nr 3605/93, [9] Euroopa ühenduste omavahendite süsteemi käsitleva nõukogu 31. oktoobri 1994. aasta otsuse 94/729/EÜ, Euratom [10] ja eelarvedistsipliini käsitleva nõukogu 31. oktoobri 1994. aasta otsusega 94/729/EÜ [11] tuleks käesoleva määrusega kehtestatava süsteemi rakendamiseks ette näha üleminekuaeg,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:

Artikkel 1

Eesmärk

1. Käesoleva määruse eesmärk on kehtestada Euroopa arvepidamissüsteem 1995, edaspidi "ESA 95", sätestades:

a) ühiste standardite, määratluste, liigituste ja arvepidamiseeskirjadega seotud meetodid, mida kasutatakse ühenduses vajalike võrreldavate kontode ja tabelite ning artikli 3 tingimusi täitvate tulemuste koostamisel;

b) programmi ühendusele vajalike, ESA 95 kohaselt koostatud kontode ja tabelite edastamiseks kindlatel kuupäevadel.

2. Võttes arvesse artikleid 7 ja 8, kohaldatakse käesolevat määrust kõikide ühenduse õigusaktide suhtes, mis viitavad ESAle või selle määratlustele.

3. Käesolev määrus ei kohusta liikmesriike kasutama ESA 95 talle endale vajalike kontode koostamiseks.

Artikkel 2

Meetodid

1. Artikli 1 punktis 1a osutatud ESA 95 meetodid on sätestatud lisas A.

2. ESA 95 meetodite muudatused, mille eesmärk on nende sisuline selgitamine ja täiustamine, võetakse vastu komisjoni otsusega artiklis 4 sätestatud korras, tingimusel et need ei muuda põhimõisteid, nende rakendamine ei eelda lisavahendeid ja need ei põhjusta omavahendite suurenemist.

3. Asutamislepingu asjakohaste sätete kohaselt teeb nõukogu hiljemalt 31. detsembril 1997 otsuse lisa A I lisas kirjeldatud kaudselt mõõdetavate finantsvahendusteenuste (FISIM) liigitamissüsteemi kehtestamise kohta ja võtab vajaduse korral sobivad meetmed selle rakendamiseks.

Artikkel 3

Komisjonile edastamine

1. Liikmesriigid edastavad komisjonile (statistikaametile) lisas B sätestatud kontod ja tabelid igale tabelile kehtestatud tähtaja jooksul.

Teatavatele liikmesriikidele lisa B kohaselt antavad lisatähtajad lõpevad hiljemalt 1. jaanuaril 2005.

Pärast konsulteerimist statistikaprogrammi komiteega annab komisjon nõukogule hiljemalt 1. juulil 2003 aru lisatähtaegade kohaldamise kohta, et kindlaks teha, kas need on veel põhjendatud. Vajadusel lisatakse sellele aruandele komisjoni ettepanek uute lisatähtaegade andmiseks neid vajavatele liikmesriikidele.

2. Liikmesriigid edastavad lisa B tulemused, sealhulgas andmed, mis liikmesriigid on statistika konfidentsiaalsust käsitlevate siseriiklike õigusnormide või tavade kohaselt konfidentsiaalseks kuulutanud, kooskõlas konfidentsiaalsete statistiliste andmete Euroopa Ühenduste Statistikaametile edastamist käsitleva nõukogu 11. juuni 1990. aasta määrusega (Euratom, EMÜ) nr 1588/90, [12] mis sätestab teabe konfidentsiaalset käsitlemist.

Artikli 2 lõikes 2 sätestatu piires ja artiklis 4 esitatud korras võib komisjon vastu võtta otsuseid liikmesriikidelt nõutavate andmete muutmise kohta (uued tabelid, asjaomased riigid ja/või piirkonnad).

Artikkel 4

Menetlus

1. Komisjoni abistab statistikaprogrammi komitee, edaspidi "komitee".

2. Võetavate meetmete eelnõu esitab komiteele komisjoni esindaja. Tähtaja jooksul, mille määrab eesistuja lähtuvalt küsimuse kiireloomulisusest, esitab komitee eelnõu kohta oma arvamuse. Arvamus esitatakse sellise häälteenamusega, nagu on sätestatud asutamislepingu artikli 148 lõikes 2 nõukogu otsuste vastuvõtmiseks komisjoni ettepaneku põhjal. Liikmesriikide esindajate hääli komitees arvestatakse nimetatud artiklis sätestatud viisil. Eesistuja ei hääleta.

3. Komisjon võtab meetmed vastu ja neid kohaldatakse viivitamata. Kui meetmed ei ole komitee arvamusega kooskõlas, teatab komisjon sellest viivitamata nõukogule. Sel juhul:

a) lükkab komisjon vastuvõetud meetmete kohaldamise edasi kolme kuu võrra kõnealusest teatamisest;

b) võib nõukogu punktis a sätestatud tähtaja jooksul teha kvalifitseeritud häälteenamusega teistsuguse otsuse.

Artikkel 5

Komitee ülesanded

Komitee vaatab läbi kõik käesoleva määruse rakendamisega seotud küsimused, mis komitee eesistuja on tõstatanud omal algatusel või liikmesriigi taotlusel.

Artikkel 6

Koostöö muude komiteedega

1. Kõikides monetaar-, finants- ja maksebilansistatistika komitee pädevusse kuuluvates asjades küsib komisjon selle komitee arvamust otsuse 91/115/EMÜ artikli 2 kohaselt.

2. Komisjon edastab direktiiviga 89/130/EMÜ, Euratom asutatud rahvamajanduse kogutoodangu komiteele kogu käesoleva määruse rakendamisega seotud teabe, mida viimane vajab oma ülesannete täitmiseks.

Artikkel 7

Jõustumise ja esimese andmeedastuse kuupäev

1. ESA 95 kohaldatakse esimest korda andmete suhtes, mis on koostatud lisa B kohaselt ja mis tuleb edastada 1999. aasta aprillis.

2. Andmed edastatakse komisjonile (statistikaametile) kooskõlas lisas B sätestatud tähtaegadega.

3. Lõike 1 kohaselt jätkavad liikmesriigid esimese ESA 95 põhise edastuseni komisjonile (statistikaametile) ESA teise väljaande kohaste kontode ja tabelite saatmist.

4. Ilma et see piiraks ühenduse omavahendite süsteemi käsitlevat otsust 88/376/EMÜ, Euratom rakendava nõukogu 29. mai 1989. aasta määruse (EMÜ, Euratom) nr 1552/89 [13] artikli 19 kohaldamist, kontrollib komisjon koos asjaomase liikmesriigiga, kas käesolevat määrust kohaldatakse, ja esitab selle kontrolli tulemused käesoleva määruse artikli 4 lõikes 1 nimetatud komiteele.

Artikkel 8

Üleminekusätted

1. Erandina artikli 1 lõikest 2 ja artiklist 7 on eelarve ja omavahendite puhul direktiivi 89/130/EMÜ, Euratom artikli 1 lõike 1 ja sellega seotud õigusaktide, eelkõige määruste (EMÜ, Euratom) nr 1552/89 ja nr 1553/89 ning otsuste 94/728/EÜ, Euratom ja 94/729/EÜ kohaseks Euroopa rahvamajanduse arvepidamise süsteemiks ESA teine väljaanne niikaua, kui kehtib otsus 94/728/EÜ.

2. Määruses (EÜ) nr 3605/93 sätestatud ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse alusel komisjonile edastatavate liikmesriikide teadete puhul on Euroopa rahvamajanduse arvepidamise süsteemiks 1. septembrini 1999 ESA teine väljaanne.

3. Käesoleva artikli lõigete 1 ja 2 kohane ESA teise väljaande kohaldamine tagatakse nii, et artikli 7 lõike 1 põhjal saadud andmeid kohandatakse ESA 95 põhjal, et võtta arvesse muutusi, mis tulenevad ESA teise väljaande ja ESA 95 vahelistest erinevustest mõistetes, määratlustes või nomenklatuurides.

Selle põhimõtte rakendamine määratakse kindlaks nõukogu direktiivi 89/130/EMÜ, Euratom artiklis 6 sätestatud korras hiljemalt 1996. aasta detsembriks.

Artikkel 9

Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Ühenduste Teatajas.

Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.

Brüssel, 25. juuni 1996

Nõukogu nimel

eesistuja

M. Pinto

[1] EÜT C 287, 30.10.1995, lk 114.

[2] Arvamus on esitatud 21.6.1995 (Euroopa Ühenduste Teatajas seni avaldamata).

[3] EÜT C 133, 31.5.1995, lk 2.

[4] "Euroopa rahvamajanduse arvepidamise süsteem" (ESA), teine väljaanne, Euroopa Ühenduste Statistikaamet, Luxembourg 1979.

[5] EÜT L 181, 28.6.1989, lk 47.

[6] EÜT L 59, 6.3.1991, lk 19.

[7] EÜT L 49, 21.2.1989, lk 26. Direktiivi on viimati muudetud 1994. aasta ühinemisaktiga.

[8] EÜT L 155, 7.6.1989, lk 9.

[9] EÜT L 332, 31.12.1993, lk 7.

[10] EÜT L 293, 12.11.1994, lk 9.

[11] EÜT L 293, 12.11.1994, lk 14.

[12] EÜT L 151, 15.6.1990, lk 1. Määrust on muudetud 1994. aasta ühinemisaktiga.

[13] EÜT L 155, 7.6.1989, lk 1. Määrust on viimati muudetud määrusega (EMÜ, Euratom) nr 2729/94 (EÜT L 293, 12.11.1994, lk 5).

--------------------------------------------------

A LISA

EUROOPA ARVEPIDAMISSÜSTEEM

ESA 1995

SISUKORD

| | Lehekülg |

1. PEATÜKK | ÜLDTUNNUSED … | 20 |

| ESA KASUTAMINE … | 20 |

| Analüüsi ja poliitika raamistik … | 20 |

| ESA mõistete kaheksa tunnust … | 21 |

| ESA 1995 ja SNA 1993 … | 27 |

| ESA 1995 ja ESA 1970 … | 27 |

| ESA KUI SÜSTEEM … | 28 |

| Statistilised üksused ja nende rühmitamine … | 28 |

| Institutsionaalsed üksused ja sektorid … | 29 |

| Kohalikud tegevusalaüksused ja majandusharud … | 29 |

| Residendist ja mitteresidendist üksused; kogumajandus ja välismaailm … | 29 |

| Vood ja vara seisud … | 30 |

| Vood … | 30 |

| Tehingud … | 30 |

| Tehingute omadused … | 31 |

| Koostoime versus üksustesisesed tehingud … | 31 |

| Rahalised versus mitterahalised tehingud … | 31 |

| Tehingud koos ja ilma vastaspooleta … | 31 |

| Ümberkorraldatud tehingud … | 31 |

| Ümbersuunamine … | 31 |

| Osadeks jaotamine … | 32 |

| Tehingu initsiaatori eristamine … | 32 |

| Piirjuhtumid … | 32 |

| Vara muud muutused … | 32 |

| Vara või kohustuste muud mahumuutused … | 32 |

| Kapitalikasum ja -kahjum … | 33 |

| (Vara) seisud … | 33 |

| Kontode ja koondnäitajate süsteem … | 33 |

| Arvepidamise reeglid … | 33 |

| Kahepoolse arvepidamise terminoloogia … | 33 |

| Kahekordne kanne / neljakordne kanne … | 34 |

| Hindamine … | 34 |

| Spetsiaalne, tooteid puudutav hindamine … | 34 |

| Hindamine püsivhindades … | 35 |

| Kirjendamise aeg … | 35 |

| Konsolideerimine ja netoarvestused … | 35 |

| Konsolideerimine … | 35 |

| Netoarvestused … | 36 |

| Kontod, tasakaalustavad kirjed ja koondnäitajad … | 36 |

| Kontode kogum … | 36 |

| Kaupade ja teenuste konto … | 37 |

| Välismaailma konto … | 37 |

| Tasakaalustavad näitajad … | 37 |

| Koondnäitajad … | 37 |

| Sisend-väljundraamistik … | 37 |

2. PEATÜKK | ÜKSUSED JA ÜKSUSTE GRUPID … | 39 |

| RAHVAMAJANDUSE PIIRJOONED … | 39 |

| INSTITUTSIONAALSED ÜKSUSED … | 41 |

| INSTITUTSIONAALSED SEKTORID … | 42 |

| Kaupu ja mittefinantsteenuseid tootvad ettevõtted (S.11) … | 44 |

| Allsektor: avaliku sektori kaupu ja mittefinantsteenuseid tootvad ettevõtted (S.11001) … | 45 |

| Allsektor: rahvuslikud kaupu ja mittefinantsteenuseid tootvad eraettevõtted (S.11002) … | 46 |

| Allsektor: väliskapitali kontrolli all olevad kaupu ja mittefinantsteenuseid tootvad ettevõtted (S.11003) … | 46 |

| Finantsinstitutsioonid (S.12) … | 46 |

| Allsektor: keskpank (S.121) … | 48 |

| Allsektor: muud monetaarsed finantsinstitutsioonid (S.122) … | 49 |

| Allsektor: muud finantsvahendusettevõtted peale kindlustusseltside ja pensionifondide (S.123) … | 50 |

| Allsektor: finantsvahenduse abiettevõtted (S.124) … | 50 |

| Allsektor: kindlustusseltsid ja pensionifondid (S.125) … | 51 |

| Valitsemissektor (S.13) … | 52 |

| Allsektor: keskvalitsus (S.1311) … | 52 |

| Allsektor: osariigi / liidumaa valitsus (S.1312) … | 52 |

| Allsektor: kohalik omavalitsus (S.1313) … | 52 |

| Allsektor: sotsiaalkindlustusfondid (S.1314) … | 53 |

| Kodumajapidamised (S.14) … | 53 |

| Allsektor: tööandjad (kaasa arvatud üksiktöötajad) (S.141+S.142) … | 54 |

| Allsektor: töötajad (S.143) … | 54 |

| Allsektor: omanditulu saajad (S.1441) … | 54 |

| Allsektor: pensionisaajad (S.1442) … | 54 |

| Allsektor: muude siirdetulude saajad (S.1443) … | 54 |

| Allsektor: muud kodumajapidamised (S.145) … | 54 |

| Kodumajapidamisi teenindavad kasumitaotluseta institutsioonid (S.15) … | 55 |

| Välismaailm (S.2) … | 55 |

| Tootvate üksuste sektori klassifikaator peamiste standardsete õiguslike omandivormide lõikes … | 56 |

| KOHALIKUD TEGEVUSALAÜKSUSED JA MAJANDUSHARUD … | 58 |

| Kohalik tegevusalaüksus … | 59 |

| Majandusharu … | 59 |

| MAJANDUSHARUDE KLASSIFIKAATOR … | 60 |

| HOMOGEENSED TOOTMISÜKSUSED JA HOMOGEENSED MAJANDUSHARUD … | 60 |

| Homogeenne tootmisüksus … | 60 |

| Homogeenne majandusharu … | 60 |

| HOMOGEENSETE MAJANDUSHARUDE KLASSIFIKAATOR … | 61 |

3. PEATÜKK | TEHINGUD TOODETEGA … | 62 |

| TOOTMINE JA TOODANG … | 63 |

| Põhi-, kõrval- ja abitegevusalad … | 64 |

| Toodang (P.1) … | 64 |

| Toodangu kirjendamise aeg ja hindamine … | 70 |

| VAHETARBIMINE (P.2) … | 75 |

| Vahetarbimise kirjendamise aeg ja hindamine … | 77 |

| LÕPPTARBIMINE (P.3, P.4) … | 77 |

| Lõpptarbimiskulutused (P.3) … | 77 |

| Tegelik lõpptarbimine (P.4) … | 78 |

| Lõpptarbimiskulutuste kirjendamise aeg ja hindamine … | 80 |

| Tegelike lõpptarbimiskulutuste kirjendamise aeg ja hindamine … | 80 |

| KAPITALI KOGUMAHUTUS (P.5) … | 81 |

| Kapitali kogumahutus põhivarasse (P.51) … | 81 |

| Kapitali kogumahutus põhivarasse — kirjendamise aeg ja hindamine … | 83 |

| Varude muutus (P.52) … | 84 |

| Varude muutuse kirjendamise aeg ja hindamine … | 85 |

| Väärisesemete soetamine miinus realiseerimine (P.53) … | 86 |

| KAUPADE JA TEENUSTE IMPORT JA EKSPORT (P.6 JA P.7) … | 86 |

| Kaupade import ja eksport (P.61 ja P.71) … | 87 |

| Teenuste import ja eksport (P.62 ja P.72) … | 89 |

| TEHINGUD KASUTATUD KAUPADEGA … | 91 |

4. PEATÜKK | JAOTUSTEHINGUD … | 93 |

| HÜVITISED TÖÖTAJATELE (D.1) … | 93 |

| Palk (D.11) … | 93 |

| Rahaline palk … | 93 |

| Mitterahaline palk … | 93 |

| Tööandjate sotsiaalmaksed (D.12) … | 95 |

| Tööandjate tegelikud sotsiaalmaksed (D.121) … | 95 |

| Tööandjate arvestuslikud sotsiaalmaksed (D.122) … | 95 |

| TOOTMIS- JA IMPORDIMAKSUD (D.2) … | 96 |

| Tootemaksud (D.21) … | 97 |

| Lisandväärtuse tüüpi maksud (VAT) (D.211) … | 97 |

| Impordimaksud ja -lõivud, v.a VAT (D.212) … | 97 |

| Tootemaksud, v.a VAT ja impordimaksud (D.214) … | 98 |

| Muud tootmismaksud (D.29) … | 98 |

| Euroopa Liidu institutsioonidele makstavad tootmis- ja impordimaksud … | 99 |

| SUBSIIDIUMID (D.3) … | 100 |

| Tootesubsiidiumid (D.31) … | 100 |

| Impordisubsiidiumid (D.311) … | 101 |

| Muud tootesubsiidiumid (D.319) … | 101 |

| Muud tootmissubsiidiumid (D.39) … | 101 |

| OMANDITULU (D.4) … | 103 |

| Intressid (D.41) … | 103 |

| Hoiuste, laenude ning saada- ja makstaolevate arvete intressid … | 103 |

| Väärtpaberite intressid … | 103 |

| Vekslite ja teiste samalaadsete lühiajaliste instrumentide intressid … | 103 |

| Pikaajaliste võlakirjade ja debentuuride intressid … | 103 |

| Intressimäära vahetuslepingud ja tähtpäevakasvikuga lepingud … | 104 |

| Kapitalirendi intressid … | 104 |

| Muud intressid … | 104 |

| Kirjendamise aeg … | 105 |

| Ettevõtete jaotatud tulu (D.42) … | 105 |

| Dividendid (D.421) … | 105 |

| Kvaasikorporatiivsete ettevõtete tuludest väljavõetud summad (D.422) … | 106 |

| Reinvesteeritud tulu otseselt välisinvesteeringult (D.43) … | 107 |

| Kindlustuspoliiside omanike omanditulu (D.44) … | 107 |

| Rendid (D.45) … | 108 |

| Maarent … | 108 |

| Maavarade rent … | 108 |

| JOOKSVAD TULUMAKSUD, OMANDIMAKSUD JNE (D.5) … | 108 |

| Tulumaksud (D.51) … | 109 |

| Muud jooksvad maksud (D.59) … | 109 |

| SOTSIAALMAKSED JA -TOETUSED (D.6) … | 110 |

| Sotsiaalmaksed (D.61) … | 112 |

| Tegelikud sotsiaalmaksed (D.611) … | 112 |

| Arvestuslikud sotsiaalmaksed (D.612) … | 113 |

| Sotsiaaltoetused, v.a mitterahalised sotsiaalsiirded (D.62) … | 114 |

| Rahalised riiklikud sotsiaalkindlustustoetused (D.621) … | 114 |

| Sotsiaaltoetused erafondidest (D.622) … | 115 |

| Kapitaliseerimata sotsiaaltoetused (D.623) … | 115 |

| Rahalised sotsiaalabi toetused (D.624) … | 115 |

| Mitterahalised sotsiaalsiirded (D.63) … | 115 |

| Mitterahalised sotsiaaltoetused (D.631) … | 115 |

| Riiklikud sotsiaalkindlustustoetused, hüvitused (D.6311) … | 116 |

| Muud mitterahalised riiklikud sotsiaalkindlustustoetused (D.6312) … | 116 |

| Mitterahalised sotsiaalabi toetused (D.6313) … | 116 |

| Individuaalsete turuväliste kaupade ja teenuste siirded (D.632) … | 116 |

| MUUD JOOKSVAD SIIRDED (D.7) … | 117 |

| Kahjukindlustuse netopreemiad (D.71) … | 117 |

| Kahjukindlustuse nõuded (D.72) … | 118 |

| Valitsemissektori sisesed jooksvad siirded (D.73) … | 118 |

| Rahvusvaheline koostöö (D.74) … | 119 |

| Mitmesugused jooksvad siirded (D.75) … | 120 |

| Jooksvad siirded kodumajapidamisi teenindavatele kasumitaotluseta institutsioonidele (KTKTI-dele) … | 120 |

| Kodumajapidamiste vahelised jooksvad siirded … | 120 |

| Trahvid … | 120 |

| Loteriid ja hasartmängud … | 121 |

| Kompensatsioonimaksed … | 121 |

| RKP-l baseeruv oma neljas ressurss … | 121 |

| Muud … | 121 |

| KODUMAJAPIDAMISTE PENSIONIFONDIDE ERALDISTE NETOVÄÄRTUSE MUUTUSE KORRIGEERIMINE (D.8) … | 122 |

| Kapitalisiirded (D.9) … | 123 |

| Kapitalimaksud (D.91) … | 123 |

| Investeeringutoetused (D.92) … | 124 |

| Muud kapitalisiirded (D.99) … | 125 |

5. PEATÜKK | FINANTSTEHINGUD … | 127 |

| FINANTSTEHINGUTE KLASSIFIKAATOR … | 129 |

| Rahaline kuld ja arveldusühikud (SDRid) (F.1) … | 131 |

| Rahaline kuld (F.11) … | 131 |

| Arveldusühikud (SDRid) (F.12) … | 132 |

| Sularaha ja hoiused (F.2) … | 132 |

| Sularaha (F.21) … | 132 |

| Arveldushoiused (F.22) … | 133 |

| Muud hoiused (F.29) … | 133 |

| Väärtpaberid peale aktsiate (F.3) … | 134 |

| Väärtpaberid peale aktsiate, välja arvatud finantstuletisinstrumendid (F.33) … | 134 |

| Lühiajalised väärtpaberid peale aktsiate, välja arvatud finantstuletisinstrumendid (F.331) … | 135 |

| Pikaajalised väärtpaberid peale aktsiate, v.a finantstuletisinstrumendid (F.332) … | 135 |

| Finantstuletisinstrumendid (F.34) … | 136 |

| Laenud (F.4) … | 137 |

| Lühiajalised laenud (F.41) … | 137 |

| Pikaajalised laenud (F.42) … | 137 |

| Aktsiad ja muud osakud (F.5) … | 139 |

| Aktsiad ja muud osakud, v.a investeerimisfondide osakud (F.51) … | 140 |

| Noteeritud aktsiad, v.a investeerimisfondide osakud (F.511) ja noteerimata aktsiad, v.a investeerimisfondide osakud (F.512) … | 140 |

| Muud osakud (F.513) … | 141 |

| Investeerimisfondide osakud (F.52) … | 141 |

| Kindlustustehnilised eraldised (F.6) … | 141 |

| Kodumajapidamiste elukindlustuseraldiste ja pensionifondide eraldiste netoväärtus (F.61) … | 142 |

| Kodumajapidamiste elukindlustuseraldiste netoväärtus (F.611) … | 142 |

| Kodumajapidamiste pensionifondide eraldiste netoväärtus (F.612) … | 143 |

| Kindlustuspreemiate ettemaksed ja rahuldamata nõuete eraldised (F.62) … | 144 |

| Muud saada- / makstaolevad arved (F.7) … | 144 |

| Kaubanduskrediidid ja -ettemaksed (F.71) … | 145 |

| Muud saada- / makstaolevad arved, v.a kaubanduskrediidid ja -ettemaksed (F.79) … | 145 |

| Memokirje: otsene välisinvesteering (F.m) … | 146 |

| FINANTSTEHINGUTE ARVEPIDAMISE REEGLID … | 146 |

| Hindamine … | 146 |

| Kirjendamise aeg … | 149 |

| Finantstehingute koostamine bilansi muutuste põhjal … | 149 |

| Lisa 5.1: Seos rahanäitajatega … | 149 |

6. PEATÜKK | MUUD VOOD … | 151 |

| PÕHIVARA KULUM (K.1) … | 151 |

| MITTETOODETUD MITTEFINANTSVARA SOETAMINE MIINUS REALISEERIMINE (K.2) … | 151 |

| VARA MUUD MUUTUSED (K.3-K12) … | 152 |

| MUUD MAHUMUUTUSED (K.3—K.10 JA K.12) … | 152 |

| MITTETOODETUD VARA MAJANDUSLIK TEKKIMINE (K.3) … | 153 |

| TOODETUD VARA MAJANDUSLIK TEKKIMINE (K.4) … | 153 |

| MITTEKULTIVEERITAVATE BIOLOOGILISTE RESSURSSIDE LOODUSLIK JUURDEKASV (K.5) … | 153 |

| MITTETOODETUD VARA MAJANDUSLIK VÄHENEMINE (K.6) … | 154 |

| KATASTROOFIKAHJUD (K.7) … | 154 |

| HÜVITUSETA VÕÕRANDAMINE (K.8) … | 154 |

| MUJAL KLASSIFITSEERIMATA MITTEFINANTSVARA MUUD MAHUMUUTUSED (K.9) … | 154 |

| MUJAL KLASSIFITSEERIMATA FINANTSVARA JA -KOHUSTUSTE MUUD MAHUMUUTUSED (K.10) … | 155 |

| MUUTUSED KLASSIFITSEERIMISES JA STRUKTUURIS (K.12) … | 156 |

| Muutused sektorilises klassifitseerimises ja struktuuris (K.12.1) … | 156 |

| Muutused vara ja kohustuste klassifitseerimises (K.12.2) … | 156 |

| NOMINAALNE KAPITALIKASUM / -KAHJUM (K.11) … | 157 |

| Neutraalne kapitalikasum / -kahjum (K.11.1) … | 158 |

| Reaalne kapitalikasum / -kahjum (K.11.2) … | 158 |

| Kapitalikasum finantsvara tüübi järgi … | 159 |

| Sularaha ja hoiused (AF.2) … | 159 |

| Laenud (AF.4) ja muud saada- / makstaolevad arved (AF.7) … | 159 |

| Väärtpaberid peale aktsiate (AF.3) … | 159 |

| Aktsiad ja muud osakud (AF.5) … | 160 |

| Kindlustustehnilised eraldised (AF.6) … | 160 |

| Välisvaluutas olev finantsvara … | 160 |

7. PEATÜKK | BILANSID … | 161 |

| VARA LIIGID … | 162 |

| Toodetud mittefinantsvara (AN.1) … | 162 |

| Mittetoodetud mittefinantsvara (AN.2) … | 162 |

| Finantsvara ja -kohustused (AF.) … | 163 |

| KIRJETE HINDAMINE BILANSSIDES … | 165 |

| Hindamise üldprintsiibid … | 165 |

| MITTEFINANTSVARA (AN.) … | 166 |

| Toodetud vara (AN.1) … | 166 |

| Põhivara (AN.11) … | 166 |

| Materiaalne põhivara (AN.111) … | 166 |

| Immateriaalne põhivara (AN.112) … | 166 |

| Varud (AN.12) … | 166 |

| Väärisesemed (AN.13) … | 167 |

| Mittetoodetud vara (AN.2) … | 167 |

| Materiaalne mittetoodetud vara (AN.21) … | 167 |

| Maa (AN.211) … | 167 |

| Maavarad (AN.212) … | 167 |

| Muu looduslik vara (AN.213 ja AN.214) … | 167 |

| Immateriaalne mittetoodetud vara (AN.22) … | 167 |

| Finantsvara ja -kohustused (AF.) … | 168 |

| Rahaline kuld ja SDRid (AF.1) … | 168 |

| Sularaha ja hoiused (AF.2) … | 168 |

| Väärtpaberid peale aktsiate (AF.3) … | 168 |

| Laenud (AF.4) … | 169 |

| Aktsiad ja muud osakud (AF.5) … | 169 |

| Kindlustustehnilised eraldised (AF.6) … | 169 |

| Muud saada- / makstaolevad arved (AF.7) … | 170 |

| Memokirjed … | 170 |

| Tarbekestvuskaubad (AN.m) … | 170 |

| Otsene välisinvesteering (AF.m) … | 170 |

| Finantsbilansid … | 171 |

| Lisa 7.1: Vara kategooriate definitsioonid … | 172 |

| Lisa 7.2: Kirjed algbilansist lõppbilansini … | 180 |

8. PEATÜKK | KONTODE JA TASAKAALUSTAVATE KIRJETE KOGUM … | 183 |

| KONTODE KOGUM … | 186 |

| Jooksevkontod … | 186 |

| Tootmiskonto (I) … | 186 |

| Tulude jaotamise ja kasutamise kontod (II) … | 186 |

| Tulu esmase jaotamise kontod (II.1) … | 188 |

| Tulude moodustamise konto (II.1.1) … | 188 |

| Esmaste tulude jaotamise konto (II.1.2) … | 188 |

| Ettevõtjatulu konto (II.1.2.1) … | 188 |

| Muude esmaste tulude jaotamise konto (II.1.2.2) … | 194 |

| Tulude teisese jaotamise konto (II.2) … | 194 |

| Mitterahalise tulu ümberjaotamise konto (II.3) … | 202 |

| Tulude kasutamise konto (II.4) … | 202 |

| Kasutatava tulu kasutamise konto (II.4.1) … | 202 |

| Korrigeeritud kasutatava tulu kasutamise konto (II.4.2) … | 202 |

| Akumulatsioonikontod (III) … | 204 |

| Kapitalikonto (III.1) … | 204 |

| Säästmisest ja kapitalisiiretest tingitud netoväärtuse muutuste konto (III.1.1) … | 204 |

| Mittefinantsvara soetuste konto (III.1.2) … | 204 |

| Finantskonto (III.2) … | 204 |

| Vara muude muutuste konto (III.3) … | 204 |

| Vara muude mahumuutuste konto (III.3.1) … | 211 |

| Ümberhindluskonto (III.3.2) … | 211 |

| Neutraalse kapitalikasumi / -kahjumi konto (III.3.2.1) … | 211 |

| Reaalse kapitalikasumi / -kahjumi konto (III.3.2.2) … | 211 |

| Bilanss (IV) … | 220 |

| Algbilanss (IV.1) … | 220 |

| Bilansimuutused (IV.2) … | 220 |

| Lõppbilanss (IV.3) … | 220 |

| VÄLISMAAILMA KONTOD (V) … | 220 |

| Jooksevkontod … | 225 |

| Kaupade ja teenuste välismajanduskonto (V.I) … | 225 |

| Esmaste tulude ja jooksvate siirete välismajanduskonto (V.II) … | 225 |

| Välistehingute akumulatsioonikontod (V.III) … | 225 |

| Kapitalikonto (V.III.1) … | 225 |

| Finantskonto (V.III.2) … | 225 |

| Vara muude muutuste konto (V.III.3) … | 225 |

| Bilanss (V.IV) … | 226 |

| KAUPADE JA TEENUSTE KONTO (0) … | 234 |

| MAJANDUSE INTEGREERITUD KONTOD … | 235 |

| KOONDNÄITAJAD … | 245 |

| Sisemajanduse koguprodukt turuhindades (SKP) … | 245 |

| Kogumajanduse tegevuse ülejääk … | 245 |

| Kogumajanduse segatulu … | 245 |

| Kogumajanduse ettevõtjatulu … | 245 |

| Rahvatulu (turuhindades) … | 245 |

| Kasutatav rahvatulu … | 246 |

| Sääst … | 246 |

| Jooksev välismajandusbilanss … | 246 |

| Kogumajanduse neto laenuandmine (+) või -võtmine (−) … | 246 |

| Kogumajanduse netoväärtus … | 246 |

| MAATRIKSESITUS … | 246 |

| ESA kontode maatriksesitus … | 247 |

| Arvestusmaatriksi omadused … | 250 |

| Vähendatud formaadiga maatriksi kohandamine erinevat tüüpi analüüsiks … | 251 |

9. PEATÜKK | SISEND-VÄLJUNDRAAMISTIK … | 266 |

| PAKKUMISE JA KASUTAMISE TABELID … | 270 |

| PAKKUMISE JA KASUTAMISE TABELEID SEKTORIAALSE ARVEPIDAMISEGA ÜHENDAVAD TABELID … | 284 |

| SÜMMEETRILISED SISEND-VÄLJUNDTABELID … | 284 |

10. PEATÜKK | HINNA JA MAHU NÄITAJAD … | 289 |

| HINNA- JA MAHUINDEKSITE ROLL ARVEPIDAMISE SÜSTEEMIS … | 290 |

| Hinna- ja mahuindeksite integreeritud süsteem … | 290 |

| Muude koondnäitajate hinna- ja mahuindeksid … | 291 |

| HINNA- JA MAHUINDEKSITE MÄÄRAMISE ÜLDPRINTSIIBID … | 292 |

| Turutoodete hindade ja mahtude definitsioon … | 292 |

| Kvaliteedi ja hinna erinevused … | 292 |

| Turuväliste teenuste käsitlemise põhimõtted … | 293 |

| Lisandväärtuse ja SKP arvestamise põhimõtted … | 294 |

| PROBLEEMID PÕHIMÕTETE RAKENDAMISEL … | 294 |

| Üldine rakendamine … | 295 |

| Eri voogude kasutamine … | 295 |

| Kaupade ja turuteenuste vood … | 295 |

| Turuväliste teenuste vood … | 296 |

| Tootemaksud ja -subsiidiumid, impordimaksud ja -subsiidiumid … | 297 |

| Põhivara kulum … | 298 |

| Hüvitised töötajatele … | 298 |

| Toodetud põhivara seis ja varud … | 298 |

| Kogumajanduse reaaltulu näitajad … | 299 |

| INDEKSI ARVUTAMISE VALEMI VALIK JA BAASAASTA … | 300 |

| MAJANDUSRUUMIDEVAHELISED HINNA- JA MAHUINDEKSID … | 300 |

11. PEATÜKK | RAHVASTIK JA TÖÖJÕUSISENDID … | 302 |

| KOGURAHVASTIK … | 302 |

| MAJANDUSLIKULT AKTIIVNE RAHVASTIK … | 303 |

| TÖÖHÕIVE … | 304 |

| Töötajad … | 304 |

| Mittepalgalised töötajad … | 305 |

| Tööhõive ja residentsus … | 305 |

| TÖÖTUS … | 306 |

| AMETIKOHAD … | 307 |

| Ametikohad ja residentsus … | 307 |

| TÖÖTATUD TUNNID … | 307 |

| TÄISTÖÖAJA EKVIVALENT … | 308 |

| TÖÖTAJA TÖÖJÕUKULUD PÜSIVA TASU KORRAL … | 309 |

12. PEATÜKK | KVARTAALNE MAJANDUSLIK ARVEPIDAMINE … | 310 |

13. PEATÜKK | REGIONAALNE ARVEPIDAMINE … | 312 |

| REGIONAALNE TERRITOORIUM … | 312 |

| ÜKSUSED JA RESIDENTSUS … | 312 |

| REGIONALISEERIMISE MEETODID … | 313 |

| KOONDNÄITAJAD MAJANDUSHARUTI … | 314 |

| KODUMAJAPIDAMISTE ARVEPIDAMINE … | 316 |

LISAD

I LISA KAUDSELT MÕÕDETAVAD FINANTSVAHENDUSTEENUSED (FISIM) … | 317 |

Muudatused, mis tuleb teha ESA peatükkides, juhul kui FISIMi määratlemine toimub. … | 317 |

II LISA KESTVUSKAUPADE RENTIMINE JA JÄRELMAKSUGA OST … | 323 |

Definitsioonid … | 323 |

Rentimine (kasutus- ja kapitalirent) … | 323 |

Kasutusrent … | 323 |

Kapitalirent … | 323 |

Järelmaksuga ost … | 324 |

Käsitlemine kontodes … | 324 |

Kasutusrent … | 324 |

Kapitalirent … | 324 |

Järelmaksuga ost … | 325 |

III LISA KINDLUSTUS … | 327 |

Sissejuhatus … | 327 |

Definitsioonid … | 327 |

Sotsiaalkindlustus … | 327 |

Riiklikud sotsiaalkindlustusskeemid … | 327 |

Eraalgatuslike fondide sotsiaalkindlustusskeemid … | 328 |

Tööandjate poolt juhitavad kapitaliseerimata sotsiaalkindlustusskeemid … | 328 |

Muu kindlustus … | 328 |

Muu elukindlustus … | 328 |

Muu kahjukindlustus … | 328 |

Edasikindlustus … | 329 |

Kindlustuse abiettevõtted … | 329 |

Käsitlemine kontodes … | 329 |

Sotsiaalkindlustus … | 329 |

Riiklikud sotsiaalkindlustusskeemid … | 329 |

Eraalgatuslike fondide sotsiaalkindlustusskeemid … | 330 |

Tööandjate poolt juhitavad kapitaliseerimata sotsiaalkindlustuse skeemid … | 331 |

Muu kindlustus … | 332 |

Muu elukindlustus … | 333 |

Muu kahjuelukindlustus … | 333 |

Edasikindlustus … | 335 |

Kindlustuse abiettevõtted … | 335 |

Kindlustus: arvuline näide … | 336 |

IV LISA KLASSIFIKAATORID JA KONTOD … | 341 |

Klassifikaatorid … | 341 |

Institutsionaalsete sektorite klassifikaator (S) … | 341 |

Tehingute ja muude voogude klassifikaator … | 342 |

Tasakaalustavate kirjete klassifikaator (B) … | 345 |

Vara klassifikaator (A) … | 346 |

Ümbergrupeeritud ja kodeeritud majandusharud (A), tooted (P) ja investeeringud (kapitalimahutus põhivarasse) (Pi) … | 348 |

Kodumajapidamiste individuaalse lõpptarbimise klassifikaator eesmärgi järgi (Coicop) … | 356 |

Valitsemisfunktsioonide klassifikaator (Cofog) … | 357 |

Kontod … | 359 |

Tabelid

Tabel 2.1. | Sektorid ja allsektorid … | 42 |

Tabel 2.2. | Tootja tüüp, põhitegevusalad ja funktsioonid sektorite kaupa … | 44 |

Tabel 2.3. | Tootjaüksuste sektorklassifikaator peamiste standardsete õiguslike omandivormide lõikes … | 57 |

Tabel 3.1. | Institutsionaalsed üksused turu-, enda lõpptarbeks ja muu turuvälise tootjana … | 66 |

Tabel 3.2. | Institutsionaalsed üksused, kohalikud tegevusalaüksused ja toodang ning turuliste, enda lõpptarbeks ja muude turuväliste tootjate ja toodangute eristamine … | 69 |

Tabel 3.3. | Turuliste, enda lõpptarbeks ja muude turuväliste kohalike tegevusalaüksuste eristamine ja kohalike tegevusalaüksuste toodangu eristamine turuliseks, enda lõpptarbeks ja muuks turuväliseks toodanguks … | 70 |

Tabel 3.4. | Eksporditud kaupade transpordi käsitlemine … | 90 |

Tabel 3.5. | Imporditud kaupade transpordi käsitlemine … | 91 |

Tabel 5.1. | Finantstehingute klassifikaator … | 130 |

Tabel 8.1. | Kontode, tasakaalustavate kirjete ja peamiste agregaatnäitajate kokkuvõtlik esitus … | 184 |

Tabel 8.2. | Konto I: Tootmiskonto … | 187 |

Tabel 8.3. | Konto II.1.1: Tulude moodustamise konto … | 189 |

Tabel 8.4. | Konto II.1.2: Esmaste tulude jaotamise konto … | 191 |

Tabel 8.5. | Kontod II.1.2.1: Ettevõtjatulu ja II.1.2.2: Muude esmaste tulude jaotamine … | 195 |

Tabel 8.6. | Konto II.2: Tulude teisese jaotamise konto … | 198 |

Tabel 8.7. | Konto II.3: Mitterahalise tulu ümberjaotamise konto … | 201 |

Tabel 8.8. | Konto II.4.1: Kasutatava tulu kasutamise konto … | 203 |

Tabel 8.9. | Konto II.4.2: Korrigeeritud kasutatava tulu kasutamise konto … | 205 |

Tabel 8.10. | Konto III.1.1: Säästmisest ja kapitalisiiretest tingitud netoväärtuse muutuste konto … | 206 |

Tabel 8.11. | Konto III.1.2: Mittefinantsvara soetuste konto … | 207 |

Tabel 8.12. | Konto III.2: Finantskonto … | 209 |

Tabel 8.13. | Konto III.3.1: Vara muude mahumuutuste konto … | 212 |

Tabel 8.14. | Konto III.3.2: Ümberhindluskonto … | 216 |

Tabel 8.15. | Konto IV: Bilansid … | 221 |

Tabel 8.16. | Välismaailma kontode kogum (välistehingute konto) … | 226 |

Tabel 8.17. | Konto 0: Kaupade ja teenuste konto … | 234 |

Tabel 8.18. | Majanduse integreeritud kontod … | 236 |

Tabel 8.19. | Kogumajanduse kontode täiskogumi ja tasakaalustavate kirjete maatriksesitus … | 252 |

Tabel 8.20. | Sotsiaalse Arvepidamise Maatriks (üldine esitus) … | 259 |

Tabel 8.21. | Sotsiaalse Arvepidamise Maatriks (üksikasjalisem näide) … | 262 |

Tabel 8.22. | Allmaatriksi näide: netolisandväärtus (alushindades) … | 264 |

Tabel 9.1. | Pakkumise lihtsustatud tabel … | 266 |

Tabel 9.2. | Kasutamise lihtsustatud tabel … | 266 |

Tabel 9.3. | Kombineeritud pakkumise ja kasutamise lihtsustatud tabel … | 267 |

Tabel 9.4. | Sümmeetriline lihtsustatud sisend-väljundtabel (toodete kaupa) … | 268 |

Tabel 9.5. | Pakkumise tabel alushindades koos teisendusega ostjahindadesse … | 271 |

Tabel 9.6. | Kasutamise tabel ostjahindades … | 272 |

Tabel 9.7. | Kaubanduslike juurdehindluste ja transpordimarginaalide lihtsustatud tabel … | 276 |

Tabel 9.8. | Lihtsustatud tootemaksude miinus -subsiidiumide tabel … | 277 |

Tabel 9.9. | Impordi kasutamise tabel … | 281 |

Tabel 9.10. | Sisemajanduse toodangu kasutamise tabel alushindades … | 282 |

Tabel 9.11. | Pakkumise ja kasutamise tabeleid sektoriaalse arvepidamisega ühendav tabel … | 284 |

Tabel 9.12. | Sümmeetriline sisend-väljundtabel alushindades (toodete kaupa) … | 286 |

Tabel 9.13. | Sümmeetriline sisemajanduse toodangu sisend-väljundtabel (toodete kaupa) … | 288 |

Tabel A.I.1. | Institutsionaalsete sektorite kaupa FISIMi jaotamise efekt, kaasa arvatud turuväliste tootjate jaoks toimunud muudatused … | 320 |

Tabel A.I.2. | Efekt FISIMi jaotamisel ainult tinglikku sektorisse … | 321 |

Tabel A.III.1. | Riiklikud sotsiaalkindlustusskeemid … | 336 |

Tabel A.III.2. | Eraalgatuslike fondide sotsiaalkindlustusskeemid … | 337 |

Tabel A.III.3. | Tööandjate poolt juhitavad kapitaliseerimata skeemid … | 338 |

Tabel A.III.4. | Muu elukindlustus … | 339 |

Tabel A.III.5. | Muu kahjukindlustus … | 340 |

Tabel A.IV.1. | Konto 0: Kaupade ja teenuste konto … | 359 |

Tabel A.IV.2. | Kogumajanduse täielik kontode kogum … | 359 |

Tabel A.IV.3. | Kaupu ja mittefinantsteenuseid tootvate ettevõtete sektori täielik kontode kogum … | 373 |

Tabel A.IV.4. | Finantsinstitutsioonide sektori täielik kontode kogum … | 382 |

Tabel A.IV.5. | Valitsemissektori täielik kontode kogum … | 392 |

Tabel A.IV.6. | Kodumajapidamiste sektori täielik kontode kogum … | 403 |

Tabel A.IV.7. | Kodumajapidamisi teenindavate kasumitaotluseta institutsioonide sektori täielik kontode kogum … | 414 |

1. PEATÜKK

ÜLDTUNNUSED

1.01. Euroopa rahvamajanduse ja regionaalse arvepidamise süsteem (ESA 1995 või lihtsalt ESA) on rahvusvaheliselt ühilduv arvepidamise raamistik, mille abil kirjeldatakse süstemaatiliselt ja detailselt kogumajandust (regiooni, riiki või riikide rühma), tema komponente ja seoseid teiste kogumajandustega.

ESA 1995 asendab 1970 aastal avaldatud Euroopa Integreeritud Majanduse Arvepidamise süsteemi (ESA 1970; teine, veidi modifitseeritud väljaanne ilmus 1978).

ESA 1995 on täielikult kooskõlas revideeritud ülemaailmse rahvamajanduse arvepidamise juhendiga, Rahvamajanduse Arvepidamise süsteemiga (SNA 1993 või lihtsalt SNA; see juhend töötati välja Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni, IMFi, Euroopa Ühenduste Komisjoni, OECD ja Maailmapanga koostöös). Siiski on ESA suunatud rohkem Euroopa Liidu tingimustele ja andmete vajadusele. Nagu SNA on ka ESA harmoniseeritud mõistete ja klassifikaatoritega, mida kasutatakse paljudes teistes sotsiaal- ja majandusstatistika valdkondades. Näiteks võib tuua tööhõive-, tööstus- ja väliskaubandusstatistika. Seetõttu võib ESAt käsitleda kui keskset Euroopa Liidu ja tema liikmesriikide jaoks koostatud sotsiaal- ja majandusstatistika alaste soovituste kogu.

1.02. ESA raamistik koosneb kahest peamisest tabelite komplektist:

a) sektoriaalne arvepidamine; [1] Vt 8. peatükk "Kontode ja tasakaalustavate kirjete kogum".

b) sisend-väljundraamistik [2] Vt 9. peatükk "Sisend-väljundraamistik". ja majandusharuti arvepidamine. [3] Vt 8. peatükk "Kontode ja tasakaalustavate kirjete kogum".

Sektoriaalne arvepidamine kirjeldab süsteemselt majandusprotsesside erinevaid staadiume institutsionaalsete sektorite lõikes: tootmine, tulu moodustamine, tulu jaotamine, tulu ümberjaotamine, tulu kasutamine ja finants- ning mittefinantsakumulatsioon. Sektoriaalne arvepidamine kaasab ka bilansi kirjeldamaks vara, kohustuste ja omakapitali seisu arvestusperioodi alguses ja lõpus.

Sisend-väljundraamistik ja sektoriaalne arvepidamine kirjeldavad detailsemalt tootmisprotsessi (kulude struktuuri, tulu moodustamist ja tööhõivet) ning kaupade ja teenuste vooge (toodangut, importi, eksporti, lõpptarbimist, vahetarbimist ja kapitalimahutust tooterühmade lõikes).

ESA sisaldab rahvastiku ja tööhõive mõisteid. [4] Vt 11. peatükk "Rahvastik ja tööjõusisendid". Need mõisted on olulised nii sektoriaalse arvepidamise kui ka sisend-väljundraamistiku jaoks.

ESA ei ole piiratud aastase rahvamajanduse arvepidamisega, vaid teda kasutatakse ka kvartaalse [5] Vt 12. peatükk "Kvartaalne majanduslik arvepidamine". ja regionaalse arvepidamise [6] Vt 13. peatükk "Regionaalne arvepidamine". jaoks.

ESA KASUTAMINE

Analüüsi ja poliitika raamistik

1.03. ESA raamistikku saab kasutada järgmiste näitajate analüüsimisel ja hindamisel:

a) kogumajanduse struktuur. Asjasse puutuvad juhtumid on:

1) lisandväärtus ja tööhõive majandusharuti;

2) lisandväärtus ja tööhõive regiooniti;

3) tulu jaotamine sektoriti;

4) import ja eksport tooterühmade lõikes;

5) lõpptarbimiskulutused tooterühmade lõikes;

6) kapitalimahutus põhivarasse ja põhivara seis majandusharuti;

7) finantsvara seisu ja voogude kompositsiooni vara liigiti ja sektoriti;

b) kogumajanduse spetsiifilised osad või aspektid. Siin käsitletakse neist järgmiseid:

1) pangandus ja finantsid rahvamajanduses;

2) valitsuse roll;

3) konkreetse regiooni majandus (võrreldes riigi kui tervikuga);

c) kogumajanduse areng ajas. Siin käsitletakse järgmiseid näitajaid:

1) SKP kasvu analüüs;

2) inflatsiooni analüüs;

3) kodumajapidamiste kulutuste sesoonsuse analüüs kvartaalse arvepidamise alusel;

4) erinevate finantsinstrumentide tähtsuse muutumise analüüs ajas, nt optsioonide kasvanud tähtsus;

5) riigi majandusharude struktuuris pikaajalisel perioodil toimuvate muutuste võrdlus, nt (üle) kolmekümne aasta lõikes;

d) kogumajanduse seosed teiste kogumajandustega. Käsitletakse järgnevaid seoseid:

1) valitsuse rollide võrdlus Euroopa Liidu liikmesriikides;

2) Euroopa Liidu riikide majanduse vastastikuse sõltuvuste analüüs;

3) Euroopa Liidu ekspordi struktuuri ja sihtkohtade analüüs;

4) Euroopa Liidu, Ameerika Ühendriikide ja Jaapani per capita SKP kasvumäärade ja kasutatava tulu võrdlus.

1.04. ELi ja tema liikmesriikide jaoks on need eespool esitatud näitajad sotsiaal- ja majanduspoliitika formuleerimisel ja jälgimisel kõige olulisemad.

Täiendavalt on ESA 95-l veel mõned väga tähtsad kasutusalad:

a) Euroopa rahapoliitika jälgimine ja juhtimine: Euroopa Rahaliiduga liitumise kriteeriumid määratletud rahvamajanduse arvepidamise näitajatega (valitsemissektori defitsiit, valitsemissektori võlg ja SKP);

b) rahalise toetuse tagamine ELi regioonidele: ELi Struktuurifondide kulutused põhinevad osaliselt regionaalsetel rahvamajanduse arvepidamise näitajatel;

c) ELi ressursside määramine. Viimased sõltuvad rahvamajanduse arvepidamise näitajatest kolmel viisil:

1) ELi jaoks on koguressurss määratletud protsendina liikmesriikide rahvuslikust koguproduktist (RKP);

2) ELi kolmas omaressurss on lisandväärtusmaks. Liikmesriikide panused sellesse ressurssi sõltuvad suures osas rahvamajanduse arvepidamise näitajatest, kuna neid kasutatakse lisandväärtusmaksu keskmise määra arvutamiseks;

3) liikmesriikide panuste suhtelised suurused neljandasse omaressurssi põhinevad nende rahvuslikul koguproduktil.

ESA mõistete kaheksa tunnust

1.05. Saavutamaks tasakaalu andmete vajaduse ja nende saamise võimaluste vahel, eristatakse ESA mõistetega seotud kaheksat tähtsat tunnust:

a) rahvusvaheline ühildumine;

b) muu sotsiaal- ja majandusstatistikaga harmoniseeritus;

c) kokkusobivus, st kõik süsteemi osad sobivad üksteisega;

d) kasutatavus;

e) erinevus enamusest teistest administratiivsetest mõistetest;

f) hea sätestatus ja fikseeritus pikaks perioodiks;

g) suunatus majandusprotsesside kirjeldamisele rahalistes ja teistes kergesti järgitavates näitajates;

h) paindlikkus ning võimalus täita erinevaid eesmärke.

1.06. Mõisted on rahvusvaheliselt ühilduvad, kuna

a) ELi liikmesriikides on ESA standardiks rahvamajanduse arvepidamise andmete esitamisel kõikidele rahvusvahelistele organisatsioonidele. Riikide oma trükistes ei ole täpne ühilduvus ESA-ga kohustuslik;

b) ESA mõisted on kõikides punktides kokkusobivad rahvamajanduse arvepidamise ülemaailmsete juhenditega, st SNAga.

Erinevate riikide statistika võrdlemisel on mõistete rahvusvaheline ühilduvus olulise tähtsusega.

1.07. Mõisted on harmoniseeritud teiste sotsiaal- ja majandusstatistika mõistetega, kuna:

a) ESA kasutab paljusid mõisteid ja klassifikaatoreid (nt NACE versioon 1), mida kasutatakse ka EL liikmesriikide teistes sotsiaal- ja majandusstatistika valdkondades, nt tööstusstatistikas, väliskaubandusstatistikas ja tööhõivestatistikas. Mõistelised erinevused nendega on viidud miinimumi. Peale selle on ELi mõisted ja klassifikatsioonid harmoniseeritud Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni poolt kasutatavatega;

b) ESA nagu ka SNA mõisted on harmoniseeritud teiste majandusstatistika rahvusvaheliste juhenditega, sh IMFi Maksebilansi käsiraamatuga (BPM), IMFi Valitsuse rahandusstatistikaga (GFS), OECD Tulustatistikaga ja ILO resolutsioonidega tööhõive, töötatud tundide ja tööjõu kulude mõistete osas.

Harmoniseerimine muu sotsiaal- ja majandusstatistikaga aitab suuresti kaasa nende näitajate koos kasutamisele ja võrreldavusele. Selle tulemusena saab koostada paremaid rahvamajanduse arvepidamise näitajaid. Peale selle võib nendes spetsiifilistes statistika valdkondades sisalduvat informatsiooni paremini siduda riigi majanduse kohta käiva statistikaga, nt selliste rahvamajanduse arvepidamise näitajatega nagu RKP või lisandväärtus majandusharude või sektorite kohta.

1.08. Samasused arvepidamise raamistikus suurendavad mõistete kooskõla majandusprotsesside erinevate osade (tootmine, tulu jaotamine, tulu kasutamine ja akumulatsioon) kirjeldamisel. Selle sisemise kooskõla tulemusena võib arvepidamise erinevate osade statistikat omavahel siduda. Nii näiteks võib arvutada järgmisi suhtarve:

a) tootlikkuse näitajad, nagu näiteks lisandväärtus töötatud tunni kohta (siin on vaja lisandväärtuse ja töötatud tundide mõiste vastavust);

b) per capita kasutatav rahvatulu (see näitaja nõuab kooskõla kasutatava rahvatulu ja rahvastiku mõiste vahel);

c) kapitalimahutus põhivarasse kui protsent põhivara seisust (see näitaja nõuab kooskõla voogude ja vara seisu definitsiooni vahel);

d) valitsemissektori defitsiit ja võlg kui protsent sisemajanduse koguproduktist (need näitajad nõuavad kooskõla valitsemissektori defitsiidi, valitsemissektori võla ja sisemajanduse koguprodukti mõiste vahel).

Mõistete sisemine kooskõla võimaldab samuti tuletada näitajaid üksteisest (st jääkliikmena), nt säästmist võib hinnata kui kasutatava tulu ja lõpptarbimiskulutuste vahet [7] Vt 8. peatükk "Kontode ja tasakaalustavate kirjete kogum"..

1.09. ESA mõisted on nn töötavad (kasutatavad) mõisted, kuna nad on kujundatud nii, et neid oleks võimalik praktikas ka mõõta. See väljendub mitmel viisil:

a) mõnda tegevust või nähtust tuleb kirjeldada ainult siis, kui need on olulise suurusega. See kehtib näiteks kodumajapidamiste poolt enda tarbeks toodetud kaupade puhul: riidematerjali kudumist ja keraamiliste esemete valmistamist ei arvestata kui tootmist, kuna seda peetakse EL riikide jaoks tähtsusetuks. Samuti arvestatakse väikeseid odavaid tööriistu ja vahendeid ainult siis kapitali kogumahtustena põhivarasse, kui nende soetuskulud ühiku kohta ületavad 500 ECU (1995. a hindades) (või kui neid ostetakse teatud kogus, siis võetakse arvesse selle koguse maksumus); kulutusi alla selle arvestatakse kui vahetarbimist;

b) mõnede mõistete puhul on selgelt näha, kuidas neid tuleb arvestada. Näiteks põhivara kulumit soovitatakse arvestada lineaarse meetodi järgi ja põhivara seisu arvestamiseks soovitatakse pideva inventariseerimise meetodit. Teine näide on omatoodangu hindamine: põhimõtteliselt peaks see olema alushindades, kuid vajaduse korral võib alushindu leida arvestuslikult — liites kokku tootmisega seotud kulud;

c) kasutusele on võetud mõned lihtsustavad kokkulepped. Näiteks arvestatakse valitsuse poolt osutatud kollektiivseid teenuseid lõpptarbimiskulutustena;

d) mõisted on ühilduvad nende sotsiaal- ja majandusstatistika mõistetega, mida kasutatakse sisendina rahvamajanduse arvepidamise koostamisel.

1.10. Samas ei ole neid mõisteid alati kerge kasutusele võtta, kuna nad tavaliselt erinevad mõnes suhtes mõistetest, mida kasutatakse administratiivsetes andmeallikates. Siin võib nimetada ettevõtete raamatupidamist, erinevate maksuliikide andmeid (lisandväärtusmaks, tulumaks, impordilõiv jne), riikliku sotsiaalkindlustuse andmeid ja pankade ning kindlustuse järelvalve ameti andmeid. Neid administratiivseid andmeid kasutatakse sageli rahvamajanduse arvepidamise koostamisel sisendina. Üldiselt tuleb neid teisendada selleks, et nad ühilduksid ESAga.

ESA mõisted erinevad tavaliselt mõnes suhtes oma administratiivsetest vastetest, kuna:

a) administratiivsed mõisted erinevad riigiti. Seetõttu ei ole administratiivsete andmete kasutamisel võimalik saavutada rahvusvahelist võrreldavust;

b) administratiivsed andmed muutuvad aja jooksul. Seepärast ei ole administratiivsete andmete kasutamisel võimalik saavutada võrreldavust ajas;

c) administratiivsete andmete allikate aluseks olevad mõisted ei ole tavaliselt teineteisega kooskõlas. Andmete ühendamine ja võrdlemine rahvamajanduse arvepidamise koostamiseks on võimalik ainult mõistete seostatud kogumi olemasolul;

d) üldiselt ei ole administratiivsed mõisted majandusanalüüsiks ja majanduspoliitika hindamiseks parimad.

Sellele vaatamata rahuldavad administratiivsed andmeteallikad mõnikord rahvamajanduse arvepidamise ja muu statistika vajadusi väga hästi, kuna:

a) mõisteid ja klassifikaatoreid, mis esialgselt töötati välja statistilistel eesmärkidel, võib kohandada ka administratiivsete eesmärkide jaoks, nt valitsuskulutuste klassifikaator;

b) administratiivsed andmeallikad võivad otseselt arvestada statistika andmevajadusega, see kehtib näiteks INTRASTATi süsteemi jaoks vajaliku informatsiooni kogumisel EL liikmesriikide vahelise kaubaveo kohta.

1.11. ESAs on põhimõisted pikaks ajaks hästi sätestatud ja fikseeritud, kuna:

a) nad on kinnitatud kui rahvusvahelised standardid järgmisteks aastakümneteks;

b) järjestikustes rahvusvahelistes rahvamajanduse arvepidamise juhendites on põhimõisteid vähe muudetud.

See kontseptuaalne järjepidevus vähendab vajadust aegridade ümberarvestamise ja uute mõistete kasutusele võtmise järele. Peale selle vähendab see mõistete haavatavust riikide ja rahvusvahelise poliitilise surve poolt. Nendel põhjustel on rahvamajanduse arvepidamise näitajad objektiivse andmebaasina võimelised teenindama majanduspoliitikat ja -analüüsi aastakümneid.

1.12. ESA mõisted on suunatud majandusprotsesside kirjeldamiseks rahalistes ja kergesti järgitavates näitajates. Suur osa vara seisust ja voogudest, mis ei ole rahalises väärtuses otseselt kergesti mõõdetavad või mis ei oma selget rahalist vastet, jäetakse arvestamata.

Seda põhimõtet ei ole rangelt järgitud, kuna arvestada tuleb ka andmete kokkusobivuse nõuet ja erinevaid andmevajadusi. Näiteks nõuab kokkusobivus, et valitsuse poolt toodetud kollektiivsete teenuste väärtus kirjendatakse toodanguna, kuna töötajatele makstavad hüvitised ja igat liiki kaupade ja teenuste ost valitsuse poolt on kergesti mõõdetavad rahalises väärtuses. Peale selle suurendab valitsuse kollektiivse tarbimise kirjeldamine majandusanalüüsi ja -poliitika eesmärkidel rahvamajanduse arvepidamise kui terviku kasulikkust.

1.13. ESA mõistete ulatust võib illustreerida mõningate tähtsate piirjuhtumitega.

Järgmised neist on hõlmatud ESAs kajastatava tootmisega (vt lõigud 3.07-3.09):

a) valitsuse toodetud individuaalsed ja kollektiivsed teenused;

b) omanike-kasutajate poolt enda tarbeks osutatud elamumajandusteenused;

c) kaupade tootmine oma lõpptarbimiseks, nt põllumajanduslik tootmine;

d) oma tarbeks ehitamine, kaasa arvatud kodumajapidamiste poolt;

e) kodumajapidamiste palgatöötajate teenuste tootmine;

f) kalakasvatus kalafarmides;

g) tootmine, mis on seadusega keelatud, nt prostitutsioon ja narkootikumide valmistamine;

h) tootmine, mille tulusid täies mahus fiskaalasutustele ei deklareerita, nt tekstiili (kudumistoodete) salajane tootmine.

Väljapoole ESA piire jäävad järgmised tootmistegevused:

a) majapidamis- ja isikuteenused, mis on toodetud ja tarbitud samas kodumajapidamises, nt koristamine, toiduvalmistamine, haigete ja vanade inimeste hooldamine;

b) vabatahtlikud teenused, mis ei seondu kaupade tootmisega, nt tasuta hooldamine ja koristamine,

c) looduslik kalade kasv avameres.

Üldiselt kirjendatakse ESAs kogu seda tootmist, mis vastab tootmise määratlusele. Samas on sellel reeglil mõned konkreetsed erandid:

a) abitegevusala toodangut ei kajastata; kõiki sisendeid, mida tarbivad abitegevusalad — materjali, tööjõudu, kapitali kogumahutust põhivarasse jne — on käsitletud kui sisendit pea- või kõrvaltegevusalasse;

b) ei kirjendata toodangut, mis on toodetud vahetarbimiseks samas kohalikus tegevusalaüksuses (KAU, vt lõik 1.29); samas on käsitletud toodanguna kogu see toodang, mis on toodetud samasse institutsionaalsesse üksusse kuuluva teise kohaliku tegevusalaüksuse jaoks.

ESA arvepidamise loogika tähendab seda, et kui tegevust peetakse tootmiseks ja selle tulemusena saadud toodang kirjendatakse, siis sellega kaasnevat tulu, tööhõivet, lõpptarbimist jne kirjendatakse samuti. Näiteks, kui omanike-kasutajate poolt enda tarbeks osutatud elamumajandusteenuste tootmine on kirjendatud kui toodang, siis kirjendatakse ka omanike-kasutajate tulu ja lõpptarbimiskulutused. Vastupidine kehtib juhul, kui tegevusi ei kirjendata kui tootmist: samas kodumajapidamises toodetud ja tarbitud majapidamisteenustega ei kaasne tulu ja lõpptarbimiskulutusi ja vastavalt ESA mõistetele ei ole tegemist tegevusega, millega kaasneb tööhõive.

Samuti sisaldab ESA ka paljusid spetsiifilisi kokkuleppeid, nt:

a) valitsuse toodangu hindamine;

b) kindlustusteenuste ja kaudselt mõõdetavate finantsvahendusteenuste toodangu hindamine;

c) riigi poolt pakutavate kollektiivsete teenuste kirjendamine lõpptarbimiskulutusena ja mitte vahetarbimisena;

d) kaudselt mõõdetavate finantsvahendusteenuste tarbimise kirjendamine tingliku sektori või tingliku majandusharu vahetarbimisena.

1.14. ESA mõisteid kasutatakse mitmel eesmärgil: suur osa nendest on laialdaseks kasutamiseks vastuvõetavad, ehkki mõningate kasutusalade puhul vajavad nad täiendamist (vt lõik 1.18).

1.15. ESA kontseptuaalse raamistiku detailsus tagab kasutamise paindlikkuse: mõned mõisted ei ole ESAs otseselt esitatud, kuid sellest hoolimata saab neid ESAst kergesti tuletada. Näiteks saab tuletada lisandväärtust tegurikuludes, kui lahutada alushindades väljendatud lisandväärtusest muud netotootmismaksud. Teine näide on seotud uute sektorite moodustamisega, mida saab teha ESAs määratletud allsektorite ümberkorraldamisega.

1.16. Paindlik kasutamine on võimalik ka nende lisakriteeriumide sisseviimisega, mis ei ole vastuolus süsteemi loogikaga. Need kriteeriumid võivad olla näiteks tootmisüksuste tööhõive määr või kodumajapidamiste tulu suurus. Tööhõive puhul võib sisse viia haridustaseme, soo ja vanuse allklassifikaatorid.

1.17. Selline paindlik kasutamine on võimalik ka sotsiaalse arvepidamise maatriksi (SAM) puhul. SAM on maatriksesitus, mis kirjeldab üksikasjaliselt pakkumise ja kasutamise tabelite ja sektoriaalse arvepidamise vahelist seost (vt lõigud 8.133-8.155). Tavaliselt annab SAM täiendavat informatsiooni tööhõive (töötuse) taseme ja struktuuri kohta, jagades hüvitised töötajatele töötajate liigi järgi. Seda alajaotust rakendatakse nii näitaja tööjõu kasutamine majandusharuti nagu on näidatud kasutamise tabelites kui ka näitaja tööjõu pakkumine sotsiaalmajanduslike alajaotuste kaupa puhul nagu on näidatud esmaste tulude jaotamise kontol kodumajapidamiste allsektori osas. Sel viisil on süsteemselt näidatud tööjõu erinevate kategooriate pakkumine ja kasutamine.

1.18. Mõne spetsiifilise andmevajaduse jaoks on parimaks lahenduseks eraldi satelliitarvepidamiste koostamine:

a) turismi rolli analüüs rahvamajanduses;

b) tervishoiukulude ja finantseerimise analüüs;

c) uurimis- ja arendustöö ning inimkapitali analüüs rahvamajanduse seisukohalt;

d) kodumajapidamiste tulude ja kulutuste analüüs tulude ja kulutuste mikrotaseme mõistete alusel;

e) keskkonna ja majanduse koostoime analüüs;

f) kodumajapidamiste tootmise analüüs;

g) heaolu taseme muutuse analüüs;

h) rahvamajanduse arvepidamise ja äriraamatupidamise erinevuste ja nende mõju analüüsiks aktsia- ja valuutaturgudel;

i) maksutulu arvestamine.

1.19. Satelliitarvepidamine täidab ülalnimetatud andmevajadusi järgmisel viisil:

a) vajalike detailide eristamine või liigsest detailsusest loobumine;

b) arvepidamise raamistiku laiendamine mitterahalise informatsiooni lisamisega nt loodusreostuse ja keskkonnavara osas;

c) teatavate baasmõistete muutmine, nt kapitali kogumahutuse mõiste laiendamine uurimis- ja arenduskulutuste või hariduskulutuste võrra.

1.20. Satelliitarvepidamise tähtsaks tunnusjooneks on standardse raamistiku põhimõistete ja klassifikaatorite säilitamine. Muudatused põhimõistetesse viiakse sisse ainult siis, kui satelliitarvepidamise konkreetne eesmärk nõuab täiendusi. Sellistel juhtudel peab satelliitarvepidamine sisaldama tabeleid, mis näitavad erinevust satelliitarvepidamise ja standardse raamistiku põhiliste koondnäitajate vahel. Sellisel teel säilitab standardne raamistik oma osa süsteemi alusena ja samas rahuldab täiendavaid vajadusi.

1.21. Standardses raamistikus ei pöörata eriti palju tähelepanu sellistele vara seisudele ja voogudele, mis ei ole hõlpsasti jälgitavad rahalistes ühikutes (või millel puudub selge rahaline vaste). Tavaliselt saab sellist vara seise ja vooge esitada, kasutades mitterahalistes ühikutes väljendatud arvandmeid, nt:

a) kodumajapidamiste tootmist saab palju kergemini kirjeldada alternatiivtegevustele kulunud tundides;

b) haridust saab kirjeldada haridustüüpide, õpilaste arvu või diplomi saamiseks vajaliku keskmise kooliaastate arvu jne järgi;

c) saastatuse mõju saab kõige paremini kirjeldada muutustega looma- ja taimeliikide arvus, puude seisundiga metsas, prügi hulgaga, CO kogusega, radiatsiooniga jne.

Satelliitarvepidamine võimaldab ühendada mitterahalistes ühikutes väljendatud arvandmeid rahvamajanduse arvepidamise standardse raamistikuga. Ühendamine on võimalik, kui kasutada mitterahaliste arvandmete puhul nii palju kui võimalik samu klassifikaatoreid, mida rakendatakse standardses raamistikus, nt kodumajapidamiste või tootmisliikide klassifikaator. Nii on loodud kooskõlaline laiendatud raamistik. Viimast võib kasutada andmebaasina standardse raamistiku ja selle laiendatud osa erinevate muutujate vaheliste seoste analüüsiks ja hindamiseks.

1.22. Standardne raamistik ja selle peamised koondnäitajad ei kirjelda heaolu muutusi. Võib luua laiendatud arvepidamist, mis sisaldab teatud näitajate arvestuslikku rahalist väärtust:

a) samas kodumajapidamises toodetud ja tarbitud majapidamis- ja isikuteenused;

b) vaba aja ulatuses toimunud muutused;

c) linnaelu mugavused ja puudused;

d) tulude ebavõrdne jaotumine elanike vahel.

Laiendatud kontod võivad ümber klassifitseerida ka otseselt heaolu mittetõstvaid lõppkulutusi (nt kaitsekulutused) vahetarbimiseks, st neid kulutusi, mis ei ole seotud heaolu paranemisega. Sarnaselt klassifitseeritakse üleujutuse kahjud ja muud loodusõnnetused kui vahetarbimine, st (absoluutse) heaolu vähenemine.

Sel teel võib konstrueerida väga algseid ja mittetäielikke heaolu muutuse näitajaid. Siiski on heaolul erinevaid dimensioone, millest enamik ei ole rahalistes ühikutes väljendatav. Seetõttu on parim viis heaolu mõõtmiseks see, kui kasutada igale dimensioonile vastavaid indikaatoreid ja mõõtühikuid. Näitajaid võivad olla laste suremus, keskmine eluiga, täiskasvanute kirjaoskus ja per capita rahvatulu. Neid kõiki võib kaasata satelliitarvepidamisse.

1.23. Saavutamaks rahvusvaheliselt ühilduvat ja kooskõlalist raamistikku, jäetakse ESAs kasutamata administratiivsed definitsioonid mõistete kohta. Samas võivad erinevateks eesmärkideks olla väga kasulikud administratiivsetel mõistetel põhinevad näitajad. Näiteks maksutulu arvestuseks on vajalikud maksustatava tulu andmed. Neid arvandmeid saab luua tehes mõningaid modifikatsioone rahvamajanduse arvepidamise statistikas.

Samasugust lähenemist võib kasutada mõistete korral, mida kasutatakse riigi majanduspoliitikas, nt:

a) inflatsiooni mõiste, millel põhinetakse pensionide, töötuse toetuste või avaliku teenistuse töötajate hüvitiste suurendamisel;

b) maksude, sotsiaalmaksete, valitsuse ja kollektiivse sektori mõisted, mida kasutatakse diskussioonides kollektiivse sektori optimaalse suuruse üle;

c) "strateegilise" sektori / majandusharu mõiste, mida kasutatakse riigi või ELi majanduspoliitikas;

d) äriinvesteeringute mõiste, mida kasutatakse riigi majanduspoliitikas.

Satelliitarvepidamine või lihtsad täiendavad tabelid rahuldavad tavaliselt sellist mingi konkreetse riigi jaoks olulist andmevajadust.

ESA 1995 ja SNA 1993

1.24. ESA (ESA 1995) on täielikult kooskõlas revideeritud Rahvamajanduse Arvepidamise süsteemiga (SNA 1993), mis määrab rahvamajanduse arvepidamise põhisuunad kõikide maailma riikide jaoks. Vaatamata sellele on ESA 1995 ja SNA 1993 vahel mitmeid erinevusi:

a) andmete esituses on näiteks järgnevaid erinevusi:

1) ESAs on eraldi peatükkidena tehingud toodetega, jaotustehingud ja finantstehingud. SNAs on aga need tehingud seletatud seitsmes peatükis vastavate kontode kaupa, nt peatükid tootmiskonto, tulude esmase jaotamise konto, kapitalikonto ja välismaailma konto;

2) ESA kirjeldab mõisteid neid defineerides ja määratledes mida need hõlmavad ja mida mitte. SNA kirjeldab mõisteid tavaliselt palju üldisemalt ja püüab seletada kasutatavate lepete loogikat ja tausta;

3) ESA sisaldab regionaalset ja kvartaalset arvepidamist käsitlevaid peatükke;

4) SNA sisaldab satelliitarvepidamise peatükki;

b) ESA mõisted on mitmel juhul palju konkreetsemad ja täpsemad kui SNA omad, näiteks:

1) SNA ei sisalda eriti täpseid definitsioone, mis eristaksid turutootjaid, enda lõpptarbeks ja muid turuväliseid tootjaid institutsionaalsete üksuste, kohalike tegevusalaüksuste ning nende toodangu lõikes. See tähendab, et neis ei ole toodang defineeritud piisavalt täpselt selle väärtuse hindamiseks ja sektorite klassifitseerimiseks. Seetõttu toob ESA sisse mitmeid lisaselgitusi ja lisab ka mõningatel konkreetsetel juhtudel kriteeriumi, et turutootjate müügitulud peavad katma vähemalt 50 % nende tootmiskuludest (vt tabel 3.1);

2) ESA määratleb konkreetse kirjendamise künnise — nt väikevahendid ja -seadmed kirjendatakse kui vahetarbimine;

3) ESA eeldab, et kodumajapidamiste toodetud mitmed kaupade liigid, nagu riidematerjali kudumine või mööbli valmistamine, ei oma ELi liikmesriikides tähtsust ja seetõttu neid ei kirjendata;

4) ESA teeb üksikasjalikke viiteid konkreetsetele institutsionaalsetele korraldustele ELis, näiteks nagu INTRASTATi süsteem ELi siseste kaubavoogude ning ELile liikmesriikide poolt tehtavate rahaliste osamaksete kirjendamine;

5) ESA sisaldab ELi konkreetseid klassifikaatoreid, nt CPA (toodete klassifikaator) ja NACE versioon 1 (majandusharude klassifikaator, spetsiifiline, kuid harmoniseeritud vastava ÜRO klassifikaatoriga);

6) ESA sisaldab kõikide välismajandustehingute lisaklassifikaatorit: need tehingud peavad olema jaotatud ELi residentide vahelisteks ja väljapool ELi olevate residentidega seonduvateks tehinguteks.

ESA on palju konkreetsem kui SNA, kuna ESA rakendatakse eelkõige ELi liikmesriikides. ELi andmevajaduse tõttu on ESA märksa üksikasjalikum.

ESA 1995 ja ESA 1970

1.25. ESA 1995 erineb ESAst 1970 nii ulatuse kui ka mõistete poolest. Enamus nendest erinevustest vastavad erinevustele SNA 1968 ja SNA 1993 vahel. Mõned peamised erinevused on:

a) bilansi kaasamine;

b) vara muude muutuste kontode kaasamine, st muude mahumuutuste, nominaalse kapitalikasumi ja reaalse kapitalikasumi mõiste sissetoomine;

c) kodumajapidamiste allsektoritesse jaotamise sissetoomine;

d) lõpptarbimise uue mõiste sissetoomine, milleks on tegelik lõpptarbimine;

e) uue, hinnaga kohandatud tulu kontseptsiooni sissetoomine, milleks on reaalne kasutatud rahvatulu;

f) ostujõu pariteedi mõiste sissetoomine.

Mõned põhilised erinevused mõistetes on:

a) kirjandus- ja kunstialased tööd (raamatute kirjutamine, muusika komponeerimine) kirjendatakse nüüd kui tootmist; tasu kirjandus- ja kunstialase töö eest on seetõttu tasu teenuste eest, mitte aga omanikutulu;

b) kindlustusteenuste toodangu hindamine on mõnes suhtes muutunud, nt tulud investeeringutelt tehnilistesse eraldistesse võetakse nüüd kahjukindlustuse toodangu arvestamisel arvesse;

c) kaubandusliku juurdehindluse ja transpordimarginaali käsitlemine on üksikasjalisem;

d) ahelindeksite kasutamine püsivhindade arvutamiseks;

e) kasutatakse kapitalirendi mõistet (SNA 1968 ja ESA 1970 sisaldasid ainult kasutusrendi mõistet);

f) kulutused maavara uurimisele ja arvuti tarkvarale kirjendatakse nüüd kui kapitalimahutust (vahetarbimise asemel);

g) valitsuse infrastruktuuri (teed, tammid jne) põhivara kulum peab samuti olema kirjendatud;

h) uute finantsinstrumentide (näiteks tagasiostu lepingud) ja finantstuletisinstrumentide (näiteks optsioonid) identifitseerimine.

On ka erinevusi, mis ei tulene muutustest SNAs, näiteks:

a) pakkumise ja kasutamise tabelite kasutusele võtmine (SNA 1968 juba sisaldas neid);

b) mõnede kirjendamiskünniste rakendamine ja viitamine ELi konkreetsetele institutsionaalsetele korraldustele (vt lõik 1.24);

c) selge valik selle kasuks, et toodangut hinnatakse alushindades (ESA 1970, SNA 1968 ja SNA 1993 aktsepteerisid hindamist ka tootjahindades);

d) majanduslikult aktiivse rahvastiku ja töötuse mõiste sissetoomine (need mõisted puudusid SNA 1968. a ja 1993. a versioonides).

ESA KUI SÜSTEEM

1.26. Süsteemi peamised tunnusjooned on:

a) statistilised üksused ja nende rühmitamine;

b) vood ja vara seis;

c) kontode ja koondnäitajate süsteem;

d) sisend-väljundraamistik.

STATISTILISED ÜKSUSED JA NENDE RÜHMITAMINE [8] Vt 2. peatükk "Üksused ja üksuste garantiid".

1.27. Süsteemi iseloomulikuks tunnusjooneks on kahte liiki üksuste ja kahe viisi kasutamine majanduse allüksusteks jaotamisel, mis omavahel erinevad ja mida kasutatakse erinevatel analüütilistel eesmärkidel.

Tulude, kulutuste- ja finantsvoogude ning bilansi kirjeldamiseks rühmitatakse süsteemis institutsionaalsed üksused sektoriteks vastavalt nende põhifunktsioonidele, käitumisele ja eesmärkidele.

Tootmisprotsessi kirjeldamiseks ja sisend-väljund analüüsiks rühmitatakse süsteemis kohalikud tegevusalaüksused (kohalikud KAUd) majandusharudeks vastavalt nende tegevuse liikidele. Tegevust iseloomustab sisend toodete näol, tootmisprotsess ja väljund toodete näol.

Institutsionaalsed üksused ja sektorid

1.28. Institutsionaalsed üksused on majandusüksused, mis saavad iseseisvalt omada kaupu ja vara, võtta kohustusi ja teostada majanduslikku tegevust ning tehinguid teiste üksustega. Vastavalt süsteemi eesmärkidele on institutsionaalsed üksused rühmitatud viide institutsionaalsesse sektorisse, mis koosnevad järgmistest üksustest:

a) kaupu ja mittefinantsteenuseid tootvad ettevõtted;

b) finantsinstitutsioonid;

c) valitsemisasutused;

d) kodumajapidamised;

e) kodumajapidamisi teenindavad kasumitaotluseta institutsioonid.

Viis sektorit koos moodustavad kogumajanduse. Iga sektor on jaotatud ka allsektoriteks. Süsteem hoolitseb selle eest, et iga sektori, vajadusel ka allsektori, ja majanduse kui terviku kohta koostatakse kõik voogude kontod ja bilanss.

Kohalikud tegevusalaüksused ja majandusharud

1.29. Enamik institutsionaalsetest üksustest tegelevad tootjana rohkem kui ühe tegevusega. Rõhutamaks tehnilis-majanduslikke seoseid, jaotatakse nad osadeks vastavalt tegevuse liigile.

Kohalikud tegevusalaüksused peaksid praktilistest kaalutlustest lähtuvalt sellele nõuetele vastama. Kohalik KAU koondab institutsionaalse üksuse kui tootja kõik osad, mis asuvad ühel või lähedasel asukohal ja mille tegevust saab klassifitseerida ühte klassi tasemel tegevusalasse (4 numbrit) vastavalt NACE versiooni 1 klassifikaatorile.

Põhimõtteliselt peab olema kirjendatud sama palju kohalikke tegevusalaüksusi, kui palju on kõrvaltegevusalasid. Kui selliste tegevuste kirjendamisel vajalikke raamatupidamise dokumente ei ole kasutada, võib kohalik tegevusalaüksus sisaldada ühte või mitmeid kõrvaltegevusalasid.

Kõikide ühte ja samasse tegevusalasse kuuluvate kohalike tegevusalaüksuste rühm moodustab majandusharu.

Institutsionaalsete üksuste ja kohalike tegevusalaüksuste vahel on hierarhiline seos. Institutsionaalne üksus sisaldab ühte või enamat terviklikku kohalikku KAUd; kohalik KAU kuulub ühele ja samale institutsionaalsele üksusele.

Tootmisprotsessi täielikumaks analüüsiks kasutatakse tootmise analüütilist üksust. See üksus, mis ei ole vaadeldav (välja arvatud juhul, kui kohalik KAU toodab ainult ühte liiki toodangut), on homogeenne tootmisüksus ja ei kata vastavalt definitsioonile ühtegi kõrvaltegevusala. Nende üksuste rühmad moodustavad homogeensed majandusharud.

Residendist ja mitteresidendist üksused; kogumajandus ja välismaailm

1.30. Kogumajandus on defineeritud residendist üksuste kaudu (põhjal). Üksus on riigi residendist üksus, kui tal on majanduslike huvide keskus riigi majandusterritooriumil — see tähendab, kui ta on ühendatud teatavaks perioodiks (aasta või enam) antud territooriumi majandustegevusse. Institutsionaalsed sektorid, millele viidati eespool, on residendist institutsionaalsete üksuste grupid.

Residendist üksused teostavad tehinguid mitteresidendist üksustega (see tähendab üksustega, mis on teiste maade residendist üksused). Need tehingud on antud majanduse välistehingud ja nad on rühmitatud välismaailma kontosse. Nii mängib arvepidamise süsteemi struktuuris välismaailm samasugust rolli kui institutsionaalne sektor, olgugi, et mitteresidendist üksused on kaasatud ainult selles ulatuses, kui nad teostavad tehinguid antud riigi majanduse residendist üksustega. Konkreetne artikkel välismaailma jaoks on kodeerimiseks lisatud sektorite klassifikaatori lõppu.

Tinglikke residendist üksusi, mida käsitletakse süsteemis institutsionaalsete üksustena, defineeritakse järgmiselt:

a) need osad mitteresidendist üksustest, millel on majanduslike huvide keskus antud riigi majandusterritooriumil (see tähendab enamusel juhtudel osalemist majanduslikes tehingutes, mille kestvus on aasta või kauem või ehitustegevust perioodil, mis on lühem kui aasta, kui toodang sisaldab kapitali kogumahutust põhivarasse);

b) mitteresidendist üksused kui maa või hoonete omanikud riigi majandusterritooriumil, kuid ainult tehingute osas, mis mõjutavad seda maad või hooneid.

VOOD JA VARA SEISUD

1.31. Süsteem kirjendab kahte põhilist informatsiooni liiki: voogusid ja vara seisu. Vood viitavad tegevusele, mis leiab aset antud perioodil ja vara seisud viitavad positsioonidele antud ajahetkedel.

Vood

1.32. Vood peegeldavad majandusliku väärtuse loomist, ülekandmist, vahetust või hävimist. Nad sisaldavad muutusi institutsionaalse üksuse vara seisus või kohustustes. Majanduslikke vooge on kahte liiki: tehingud ja vara muud muutused. Tehingud esinevad kõikides kontodes ja tabelites, kus esinevad vood, välja arvatud vara muude mahumuutuste konto ja ümberhindluskonto. Vara muud muutused on esindatud ainult nendel kahel kontol.

Algtehingud ja muud vood on loendamatud. Süsteem grupeerib nad suhteliselt vähestesse liikidesse vastavalt nende olemusele.

Tehingud

1.33. Tehing on majanduslik voog, mis on vastastikune seos institutsionaalsete üksuste vahel vastavalt vastastikusele kokkuleppele või tegevus institutsionaalse üksuse sees, mida on kasulik käsitleda kui tehingut, sageli seetõttu, et üksused tegutsevad kahes erinevas osas. Tehinguid on mugav jaotada nelja peamisesse rühma:

a) tehingud toodetega, mis kirjeldavad toote päritolu (kodumaine tootmine või import) ja kasutamine (vahetarbimine, lõpptarbimine, kapitali mahutus või eksport) [9] Vt 3. peatükk "Tehingud toodetega".;

b) jaotustehingud, mis kirjeldavad, kuidas tootmises loodud lisandväärtus on jaotatud tööjõule, kapitalile ja valitsusele ning tulu ja heaolu ümberjaotust (tulumaks, varamaks ning muud siirded) [10] Vt 4. peatükk "Jaotustehingud".;

c) finantstehingud, mis kirjeldavad finantsvara netosoetamist või kohustuste netovõtmist finantsinstrumendi iga liigi kohta. Sageli toimuvad sellised tehingud kui mittefinantstehingute vastandtehingud, kuid nad võivad toimuda ka kui tehingud, milles kasutatakse ainult finantsinstrumente [11] Vt 5. peatükk "Finantstehingud".;

d) tehingud, mis ei kuulu ülanimetatud kolme gruppi: põhivara kulum ja mittetoodetud mittefinantsvara soetamine miinus realiseerimine [12] Vt 6. peatükk "Muud vood"..

Tehingute omadused

Koostoime versus üksustesisesed tehingud

1.34. Enamik tehinguid toimub kahe või enama institutsionaalse üksuse vahel. Siiski kirjendab süsteem mõningaid institutsionaalse üksuse sees toimuvaid tegevusi kui tehinguid. Selliste üksustesiseste tehingute kirjendamise eesmärgiks on analüütiliselt kasulikuma pildi andmine toodangu, lõppkasutuse ja kulude kohta.

Põhivara kulum, mis süsteemi kohaselt on kirjendatud kui kulu, on tähtis üksustesisene tehing. Enamik ülejäänud üksuste sisestest tehingutest on tehingud toodetega, mida tüüpiliselt kirjendatakse juhul, kui institutsionaalne üksus, mis tegutseb nii tootjana kui ka lõpptarbijana, otsustab tarbida osa enda toodangust. Selline tehing on sageli omane kodumajapidamistele või valitsusele.

1.35. Kogu omatoodang, mida kasutatakse lõpptarbimiseks samas institutsionaalses üksuses, on kirjendatud. Omatoodang, mida kasutatakse samas institutsionaalses üksuses vahetarbimiseks, on kirjendatud ainult siis, kui tootmine ja vahetarbimine leiavad aset samasse institutsionaalsesse üksusse kuuluvates, kuid erinevates kohalikes tegevusalaüksustes. Toodangut, mis on toodetud ja mida kasutatakse samas kohalikus tegevusalaüksuses vahetarbimiseks, ei kirjendata.

Rahalised versus mitterahalised tehingud

1.36. Enamik süsteemis kirjendatud tehingutest on rahalised tehingud, kus üksused teevad või saavad makseid või võtavad kohustusi või saavad vara, mis on väljendatud rahaühikutes.

Tehingud, mis ei sisalda sularaha, rahas väljendatud kohustuste või vara vahetust, mille nimi- ehk nominaalväärtus on valuutaühikutes, on mitterahalised tehingud. Üksustesisesed tehingud on tavaliselt mitterahalised tehingud. Mitterahalised tehingud, mis on seotud rohkem kui ühe institutsionaalse üksusega, toimuvad tehingutena toodetega (toodete vahetus ehk barter), jaotustehingutena (mitterahaline töötasu, mitterahalised siirded jne) ja muude tehingutena (mittetoodetud mittefinantsvara vahetus ehk barter).

Süsteem kirjendab kõik tehingud rahaliste tehingutena. Seetõttu peab mitterahaliste tehingute kirjendamiseks nende väärtust mõõtma kaudselt või hindama mõnel muul viisil.

Tehingud koos ja ilma vastaspooleta

1.37. Tehingud, mis hõlmavad rohkem kui ühte üksust, on kas sellised tehingud, mille käigus antakse midagi ära ja saadakse midagi vastu, või sellised tehingud, kus antakse midagi ära ilma midagi vastu saamata. Esimesed on institutsionaalsete üksuste vahelised vahetused, st kaupade, teenuste või vara üleandmine ja selle eest millegi, nt raha, vastu saamine. Teisena mainitud tehing kujutab endast rahalisi või mitterahalisi makseid ühelt institutsionaalselt üksuselt teisele ilma, et oleks midagi vastu saanud). Tehingud, mille käigus antakse midagi ära ja saadakse midagi vastu, toimuvad kõigis neljas tehingute grupis. Tehingud, kus antakse midagi ära ilma midagi vastu saamata, toimuvad peamiselt jaotustehingutes, näiteks kuuluvad siia maksud, sotsiaalabi toetused või kingitused.

Ümberkorraldatud tehingud

1.38. Süsteem käsitleb suuremat osa tehinguid otseselt (üks-üheselt); see tähendab, et tehingud on kirjendatud niisamuti nagu nad vastavate institutsionaalsete üksustega toimuvad. Siiski on mõned tehingud ümber korraldatud selleks, et selgemini välja tuua nende aluseks olevaid majanduslikke seoseid. Tehinguid võib ümber korraldada kolmel viisil: ümber suunates, osadeks jaotades ja tehingu initsiaatorit eristades.

Ümbersuunamine

1.39. Tehingut, mis sellesse kaasatud üksuste jaoks toimub otseselt üksuste A ja C vahel, võib kirjendada kui kaudselt läbi kolmanda üksuse toimuvat tehingut. Seega, üksik tehing A ja C vahel on kirjendatud kui kaks tehingut: üks A ja B vahel ja teine B ja C vahel. Sellisel juhul on tehing ümber suunatud.

Ümbersuunamise hästi tuntud näide on tööandjate sotsiaalmaksed, mida tööandjad maksavad otse sotsiaalkindlustusfondile. Süsteem kirjendab neid makseid kui kahte tehingut: tööandjad maksavad tööandjate sotsiaalmakseid oma töötajatele ja töötajad maksavad neid samu makseid edasi sotsiaalkindlustusfondile. Nagu kõikide ümbersuunamiste korral, on tööandjate sotsiaalmaksete ümbersuunamise eesmärgiks välja tuua tehingu majanduslik olemus. Antud juhul tähendab see seda, et tööandjate sotsiaalmakseid näidatakse kui makseid, mis on makstud töötajatele tasuna töö eest.

Teine ümbersuunamise liik seisneb selles, et tehingud kirjendatakse nagu nad oleksid toimunud kahe või enama institutsionaalse üksuse vahel, olgugi, et osapoolte seisukohalt tehingut ei toimunudki. Näiteks omanditulu käsitlemine, mis teeniti mingist kindlustusfondist, mida hoiab kindlustusandja. Süsteem kirjendab alguses omanditulu, mida kindlustusandja maksab poliisi omanikule, kes seejärel maksab sama summa kindlustusandjale täiendava preemiana tagasi.

Osadeks jaotamine

1.40. Kui tehing, mis sellesse kaasatud osapoolte jaoks on üksik tehing, on kirjendatud kui kahe või enama erineva klassifitseeritud tehinguna, siis on tegemist tehingu jaotamisega osadeks. Tavaliselt ei tähenda osadeks jaotamine lisaüksuse kaasamist tehingusse.

Kahjukindlustuse preemiate maksmine on tüüpiline osadeks jaotatud tehing. Kuigi poliisiomanikud ja kindlustajad arvestavad neid makseid kui ühte tehingut, jaotab süsteem nad kaheks täiesti erinevaks tehinguks: kahjukindlustuse teenuse eest tehtavad maksed ja kahjukindlustuse netopreemiad. Kaubanduse juurdehindluse kirjendamine on teine tähtis osadeks jaotamise juhtum.

Tehingu initsiaatori eristamine

1.41. Kui üksus teostab tehingut teise üksuse nimel (korraldusel), siis tehing kirjendatakse tehingu initsiaatori kontodes. Reeglina ei tohi seda põhimõtet rikkuda ega katsuda omistada makse või subsiidiumeid lõplikele maksjatele või soodustatud üksustele, põhinedes vaid oletustele.

Piirjuhtumid

1.42. Tehingu definitsioon määrab kindlaks, et institutsionaalsete üksuste koostoime peab olema vastastikuse kokkuleppe tulemus. Kui tehing toimub vastastikuse kokkuleppe tulemusena, siis tähendab see kaasatud institutsionaalsete üksuste eelnevat informeeritust ja tehinguga nõusolekut. Siiski ei tähenda see seda, et kõik institutsionaalsed üksused sõlmiksid tehinguid vabatahtlikult, kuna osa tehinguid on seadusega ette nähtud. Seda kohaldatakse peamiselt teatud jaotustehingute korral nagu maksude ja trahvide maksmine. Samas ei kirjendata vara hüvitamata võõrandamist kui tehingut isegi siis, kui see on seadusega ette nähtud.

Illegaalsed majanduslikud tegevused on tehingud ainult siis, kui kõik kaasatud üksused astuvad tegevusse vabatahtlikult. Seega on illegaalsete narkootikumide ja varastatud omandi ostud ja müügid tehingud, vargus aga ei ole tehing.

Vara muud muutused

1.43. Vara muude muutuste all kirjendatakse muutusi, mis ei ole tehingute tulemus [13] Vt 6. peatükk 6. "Muud vood".. Need on kas:

a) vara või kohustuste muud mahumuutused või;

b) kapitalikasumid või -kahjumid.

Vara või kohustuste muud mahumuutused

1.44. Muutused võib laias laastus jaotada kolme rühma:

a) vara tekkimine ja vara vähenemine teisiti kui läbi tehingute;

b) erakordsetest ja ettenägematutest sündmustest tulenevad vara ja kohustuste muutused;

c) muutused klassifitseerimises ja struktuuris.

1.45. Kategoorias "a" toimunud muutuste näideteks on maavarade avastamine ja ammutamine ning mittekultiveeritavate bioloogiliste ressursside looduslik kasv. Kategoorias "b" sisaldavad muutused (tavaliselt vähenemised) on seotud looduskatastroofide, sõdade ja tõsiste kuritegude tagajärjel toimunud vara muutustega [14] Väikeste kuritegude, nagu näiteks poevarguse, tagajärgi võib kirjendada osana varude muutusest ning seega tehinguna.. Võla ühepoolne kustutamine ja vara hüvituseta võõrandamine kuulub samuti kategooriasse "b". Kategooria "c" sisaldab muutusi, mis on seotud institutsionaalsete üksuste või vara ja kohustuste ümberklassifitseerimisega või -struktureerimisega.

Kapitalikasum ja -kahjum

1.46. Kapitalikasum ja -kahjum tuleneb vara hinnamuutusest. Kapitalikasum ja -kahjum esineb kõikide finants- ja mittefinantsvara ning -kohustuste puhul. Vara ja kohustuste omanike kapitalikasum ja -kahjum tuleneb ainult sellest, et neid hoitakse aja jooksul ilma mingil viisil muundamata.

Kapitalikasumit ja -kahjumit, mida mõõdetakse jooksvates turuhindades, nimetatakse nominaalseks kapitalikasumiks ja -kahjumiks. Seda saab jaotada neutraalseks kapitalikasumiks ja -kahjumiks, mis on seotud muutustega üldises hinnatasemes ning reaalseks kapitalikasumiks ja -kahjumiks, mis on seotud muutustega vara suhtelistes hindades.

(Vara) seisud

1.47. Vara seisud on vara ja kohustuste valdamised antud ajamomentidel. Vara seisud on kirjendatud iga arvestusperioodi alguses ja lõpus. Kontot, mis näitab vara seise, nimetatakse bilansiks [15] Vt 7. peatükk "Bilansid"..

Ka rahvastiku ning tööhõive seisud on kirjendatud. Neid kirjendatakse arvestusperioodi keskmiste suurustena.

Vara seisud kirjendatakse kogu vara korral, mis asub süsteemi piirides; st toodetud ja mittetoodetud finantsvara ja kohustuste ning mittefinantsvara korral. Kirjendatakse ainult seda vara, mida on kasutatud majanduslikus tegevuses ja mis on omandiõiguse subjekt. Vara seisu ei kirjendata sellise vara korral nagu inimkapital ja omanikuta loodusressursid.

Süsteemi enda piirides on süsteem nii voogude kui ka vara seisude osas täielikult kattev. See tähendab, et vood kirjeldavad kõiki muutusi vara seisus.

KONTODE JA KOONDNÄITAJATE SÜSTEEM [16] Vt 7. peatükk "Bilansid" ja 8. peatükk "Kontode ja tasakaalustavate kirjete kogum".

Arvepidamise reeglid

1.48. Konto on kasutamise, ressursside, arvepidamisperioodil toimunud vara ja kohustuste muutuse või arvestusperioodi alguses ja lõpus oleva vara ja kohustuste seisu kirjendamise abinõu majanduselu teatava aspekti osas.

Kahepoolse arvepidamise terminoloogia

1.49. Süsteem kasutab mõistet "ressursid" jooksevkontode parema poole jaoks, kus on kajastatud üksuste või sektorite majanduslikku väärtust suurendavad tehingud. Konto vasak pool on "kasutamine" ja see on seotud üksuste ja sektorite majanduslikku väärtust vähendavate tehingutega.

Akumulatsioonikontode paremat poolt nimetatakse "muutused kohustustes ja omakapitalis" ja nende vasakut poolt "muutused varas".

Bilansi paremal poolel on "kohustused ja omakapital" (vahe vara ja kohustuste vahel) ja vasakul "vara". Kahe järjestikuse bilansi võrdlemine näitab muutusi kohustustes ja omakapitalis ning varas.

Kahekordne kanne / neljakordne kanne

1.50. Üksuse või sektori korral rakendatakse rahvamajanduse arvepidamises kahekordse kande põhimõtet. Igat tehingut tuleb kirjendada kaks korda, ükskord kui ressurss (või kohustuste muutus) ja teinekord kui kasutamine (või vara muutus). Tehingute summa, mida kirjendatakse kui ressurssi või kohustuste muutust ja tehingute summa, mida kirjendatakse kui kasutamist või vara muutust, peavad olema omavahel võrdsed ja seega võimaldama arvepidamist kontrollida.

Praktikas on aga rahvamajanduse kontod — kõikide üksustega või sektoritega — seotud neljakordse kandega, kuna enamik tehinguid sisaldavad kahte institutsionaalset üksust. Igat seda liiki tehingut tuleb kirjendada kaks korda mõlema tehingus osaleja seisukohast. Näiteks valitsusüksuse poolt sularahas makstud sotsiaaltoetused kodumajapidamistele on kirjendatud valitsuse kontol kui kasutamine siirete all ja negatiivne vara soetamine sularaha ja hoiuste all; kodumajapidamiste kontol on kirjendatud see kui ressurss siirete all ja vara omandamine sularaha ja hoiuste all.

Teiselt poolt, tehingud ühe üksuse sees (sellised nagu samas üksuses toodetud ja tarbitud toodang), nõuavad ainult kahte kannet, mille väärtus tuleb tuletada.

Hindamine

1.51. Süsteem näitab kõiki voogusid ja vara seisu rahalistes ühikutes, välja arvatud mõned rahvastikuga ja tööjõuga seotud näitajad. Süsteemi ülesandeks ei ole määratleda voogude ja vara seisu kasulikkust. Selle asemel on vara seise mõõdetud vastavalt nende vahetusväärtusele, st väärtusele, mis voogudel ja varal tegelikult on või mille alusel neid vahetatakse sularaha vastu. Järelikult on ESA-s turuhinnad peamiseks väärtuse väljendamise aluseks.

1.52. Rahaliste tehingute ja sularaha ning kohustuste puhul on vajalikud väärtused otseselt määratavad. Enamikel muudel juhtudel on arvestamise eelistatumaks meetodiks viitamine analoogsete kaupade, teenuste ja vara turuhindadele. Seda meetodit kasutatakse näiteks vahetustehingute ja eluruumi omanik-kasutajate teenuste korral. Kui analoogsete toodete turuhinnad puuduvad — näiteks valitsuse poolt toodetud turuväliste teenuste puhul, tuleb neid hinnata vastavalt tootmiskuludele. Kui mitte kumbki neist kahest meetodist ei ole sobiv, tuleb voogusid ja vara hinnata oodatava tulu ajaldatud nüüdisväärtuse alusel. Samas sisaldab see suurt määramatust ja järelikult võib antud meetodit soovitada ainult kui viimast abinõud.

1.53. Vara seisu hinnatakse jooksevhindades bilansi koostamise hetkel, mitte aga selle vara seisu koostisesse kuuluvate kaupade ja teenuste tootmise või soetamise hetkel. Mõnikord on vajalik hinnata vara seisu nende mahakandmisel jooksva soetamismaksumuse või tootmiskulude alusel.

Spetsiaalne, tooteid puudutav hindamine [17] Vt 3. peatükk "Tehingud toodetega".

1.54. Tänu transpordikuludele, kaubanduse juurdehindlusele ja tootemaksudele, millest on lahutatud tootesubsiidiumid, hindavad antud toote tootjad ja kasutajad nende väärtust erinevalt. Selleks, et järgida võimalikult paljude tehingu osapoolte vaatepunkte, kirjendab süsteem kõiki kasutusi ostjahindades, mis sisaldab transpordikulusid, kaubanduse juurdehindlust, tootemakse miinus -subsiidiumeid, toodangut aga — alushindades, mis jätab eelpoolnimetatud elemendid välja.

1.55. Toodangu import ja eksport on kirjendatud piirihindades (toodete hinnad, siis kui nad asetsevad piiril). Impordi ja ekspordi kogusummad on hinnatud eksportija tollipiiril ehk franko laeva pardal (FOB). Kaupade väärtuses ei sisaldu importija ja eksportija piiride vahelist välismaist transporti ja kindlustusteenuseid, need on kirjendatud teenuste all. Kui toodete detailseks analüüsiks ei ole võimalik saada FOB väärtust, siis väliskaubanduse detaile sisaldavad tabelid näitavad impordi väärtust, mida hinnatakse importija tollipiiril (CIF väärtus). Kogu transport ja kindlustusteenused importija piiril sisalduvad importkaupade väärtuses. Nii kaua kui need teenused kujutavad endast kodumaiseid teenuseid, korrigeeritakse neid ülemaailmse FOBiga või CIFiga.

Hindamine püsivhindades [18] Vt 10. peatükk "Hinna ja mahu näitajad".

1.56. Voogude ja vara seisu hindamine püsivhindades arvestusperioodil tähendab nende väärtuse hindamist varasema perioodi hindades. Püsivhindades hindamise eesmärgiks on teisendada ajas toimunud voogude ja vara seisu väärtuse muutused hindade ja mahumuutustesse. Vood ja vara seis püsivhindades sisalduvad mahunäitajates.

Paljudel voogudel ja vara seisul, näiteks tulul, ei ole hinna ja mahu dimensiooni. Samas võib nende muutujate ostujõudu leida, jagades jooksevhinna sobiva hinnaindeksiga, nt kodumaise lõpptarbimise hinnaindeksiga, välja arvatud varude muutus. Selliselt leitud vood ja vara seis on reaalsed (st ajas võrreldavad). Selle näiteks on tegelik kasutatav tulu.

Kirjendamise aeg

1.57. Süsteem kirjendab voogusid tekkepõhistena; st kui luuakse, (kantakse üle) muudetakse või kustutatakse majanduslikku väärtust või kui nõuded ja kohustused tekivad, kanduvad üle või nad kustutatakse.

Seega kirjendatakse toodang, kui ta on toodetud, mitte aga siis, kui ta on ostja poolt tasutud ja vara müük kirjendatakse siis, kui ta vahetab omanikku, mitte aga siis, kui vastav makse on tehtud. Intressid kirjendatakse arvestusperioodil, kui nad lisanduvad, hoolimata sellest, kas neid sellel perioodil maksti või mitte. Tekkepõhist kirjendamist rakendatakse kõikide, nii rahaliste kui ka mitterahaliste voogude puhul nii üksustesiseselt kui ka üksustevaheliselt.

Samas on mõnel juhul vaja kirjendamise aja osas ilmutada paindlikkust. See kehtib eriti maksude ja muude valitsusega seotud voogude kohta, mida sageli kirjendatakse kassapõhisena valitsuse kontodes. Mõnikord on raske ellu viia nende voogude täpset teisendamist kassapõhiselt tekkepõhisele arvestusele. Sellistel juhtudel on vaja kasutada ligikaudset hindamist.

Igat voogu tuleb samal ajamomendil kirjendada kõikide asjasse puutuvate institutsionaalsete üksuste kohta ja kõikidel kontodel. See printsiip võib näida lihtsana, kuid tema rakendamine ei ole seda. Institutsionaalsed üksused ei kasuta alati samu arvepidamise reegleid. Isegi kui nad seda teevad, võivad praktilistel põhjustel nagu kommunikatsiooni viivitused, tekkida tegelikul kirjendamisel erinevused. Seega võivad tehingus osalejad kirjendada tehinguid erineval ajahetkel. Neid lahknevusi saab kõrvaldada andmete korrigeerimise abiga.

Konsolideerimine ja netoarvestused

Konsolideerimine

1.58. Konsolideerimist kasutatakse selleks, et elimineerida kasutamisest ja ressursside hulgast tehinguid, mis toimuvad rühmitamise tulemusel ühte rühma sattunud üksuste vahel. Sellega taandatakse omavahel vastava rühma sees olevat vara ja kohustusi.

Allsektorite või sektorite jaoks ei ole osaüksuste vahelised vood ja vara seisud vastavalt sellele põhimõttele osaüksuste vahel konsolideeritud.

Samas võib konsolideeritud kontosid üles ehitada nii, et arvesse võetakse täiendava esituse ja analüüsi vajadust. Analüüsi teatavatel eesmärkidel on teave (all)sektorite tehingute kohta muude sektoritega ja vastav "väline" finantspositsioon palju tähtsam kui ülejäänud koondnäitajad.

Veelgi enam, kontod ja tabelid, mis näitavad kreeditori / deebitori seoseid, annavad detailse pildi majanduse finantseerimisest ja on väga kasulikud saamaks aru kanalist, mille kaudu finantsülejääk liigub lõpplaenuandjalt lõpplaenuvõtjale.

Netoarvestused

1.59. Üksikutel üksustel või sektoritel võib olla sama liiki tehinguid nii kasutamise kui ka ressurssidena (nt nad mõlemad maksavad ja saavad intresse) ja sama liiki finantsinstrumente nii vara kui ka kohustustena.

Süsteem soovitab brutokirjendamist, v.a netoarvestus, mis sisaldub klassifikaatoris endas.

Tegelikult on netoarvestus mitmetes tehingukategooriates kaudselt olemas, mille üheks väljapaistvamaks näiteks on "varude muutus". Viimane rõhutab pigem üldise kapitalimahutuse analüütiliselt tähtsat aspekti kui jälgib igapäevaseid lisandumisi ja väljavõtteid.

Sarnaselt, väheste eranditega, kirjendavad finantskontod ja vara muude muutuste kontol vara ja kohustuste suurenemist netoprintsiibil, tuues välja voogude seda liiki lõpptulemuse arvestusperioodi lõpuks.

Kontod, tasakaalustavad kirjed ja koondnäitajad

1.60. Üksuste (institutsionaalsed üksused, kohalikud tegevusalaüksused) või üksuste rühma (institutsionaalsed üksused sh välismaailm; majandusharud) erinevad allkontod kirjendavad tehinguid või muid voogusid, mis on seotud majanduselu mõne konkreetse aspektiga (näiteks tootmisega). Selline tehingute kogum ei pea tavaliselt olema tasakaalus; kirjendatud saadav kogusumma ja makstav kogusumma on tavaliselt erinevad. Seetõttu tuuakse sisse nn tasakaalustav kirje. Tavaliselt peavad tasakaalustavad kirjed olema sisse viidud ka institutsionaalse üksuse või sektori koguvara ja kogukohustuste vahel. Tasakaalustavad kirjed on ka ise sisukad majandustegevust mõõtvad näitajad. Kui neid summeeritakse kogumajanduses, siis saadakse olulised koondnäitajad.

Kontode kogum

1.61. Süsteem on üles ehitatud omavahel seotud kontode kogumina.

Institutsionaalsete üksuste ja sektorite kontode täielik kogum koosneb jooksevkontodest, akumulatsioonikontodest ja bilansist.

Jooksevkontod kajastavad tootmist, tulu moodustamist, jaotamist ja ümberjaotamist ja selle tulu kasutamist lõpptarbimiseks. Akumulatsioonikontod katavad kõik muutused varas, kohustustes ja omakapitalis (iga institutsionaalse üksuse või üksuste grupi vara ja kohustuste vahe). Bilanss kajastab vara, kohustuste ja omakapitali seisu (olemit).

1.62. Rahvamajanduse arvepidamise kõiki kontosid, kaasa arvatud bilanssi, ei ole võimalik koostada kohaliku KAU jaoks, kuna üldiselt ei suuda selline üksus kaupu ja vara omada või tulusid saada või välja maksta. Kohalike tegevusalaüksuste ja majandusharude kontode kogum on lühendatud esimeste jooksevkontodeni: tootmiskonto ja tulude moodustamise konto, mille tasakaalustav kirje on tegevuse ülejääk.

Kaupade ja teenuste konto

1.63. Kaupade ja teenuste konto näitab koguressursse (toodangut ja importi) nii majanduse kui terviku või ka toodete rühmade osas ning kaupade ja teenuste kasutamist (vahetarbimist, lõpptarbimist, varude muutust, kapitali kogumahutust põhivarasse, väärisesemete soetamist ja realiseerimist ning eksporti).

Välismaailma konto

1.64. Välismaailma konto näitab tehinguid residendist üksuste ja mitteresidendist institutsionaalsete üksuste vahel ja vajadusel vastava vara ja kohustuste seisu vahel.

Kuna välismaailm mängib arvepidamise struktuuris samasugust rolli kui institutsionaalne üksus, on välismaailma konto koostatud lähtudes välismaailma vaatepunktist. Välismaailma ressurss on kogumajanduse jaoks kasutamine ja vastupidi. Kui tasakaalustav kirje on positiivne, siis tähendab see välismaailma ülejääki ja kogumajanduse defitsiiti ja vastupidist negatiivse bilansikirje korral.

Tasakaalustavad näitajad

1.65. Tasakaalustav näitaja on arvestusega seotud konstruktsioon, mis saadakse, lahutades konto ühe poole kirjete koguväärtusest teise poole kirjete koguväärtuse. Seda ei saa mõõta lahus muudest kirjetest. Tuletatud kirjena peegeldab ta konkreetsetele kannetele rakendatud üldisi arvepidamise reegleid mõlemal konto poolel.

Tasakaalustavad näitajad ei ole sisse viidud vaid selleks, et kindlustada kontode tasakaal. Nad sisaldavad suurt hulka teavet ja siia kuuluvad kontode tähtsaimad kirjed. Seda võib näha järgnevate tasakaalustavate näitajate põhjal, milleks on lisandväärtus, tegevuse ülejääk, kasutatav tulu, sääst, neto laenuandmine / -võtmine, netoväärtus.

Koondnäitajad

1.66. Koondnäitajad on summaarsed väärtused, millega mõõdetakse kogumajanduse tegevuse tulemusi teatud vaatepunktist lähtudes: siia kuuluvad toodang, lisandväärtus, kasutatav tulu, lõpptarbimine, sääst, kapitali akumulatsioon jne. Olgugi, et koondnäitajate leidmine ei ole süsteemi ainus ega lõppeesmärk, peab tõdema nende tähtsust ülevaatlike näitajatena ja võtmesuurustena, mida kasutatakse makromajandusliku analüüsi ja võrdluste tegemiseks ajas ja ruumis.

Võib eristada kahte liiki koondnäitajaid:

a) koondnäitajad, mis seonduvad otseselt süsteemi tehingutega, sellistega nagu kaupade ja teenuste tootmine, tegelik lõpptarbimine, kapitali kogumahutus põhivarasse, hüvitised töötajatele jne;

b) koondnäitajad, mis esindavad kontode bilansikirjeid, nagu sisemajanduse koguprodukt (SKP) turuhindades, kogumajanduse tegevuse ülejääk, rahvatulu, kasutatav rahvatulu, sääst, jooksev välismajandusbilanss, kogumajanduse netoväärtus (rahvuslik rikkus).

1.67. Rahvamajanduse arvepidamisele on lisatud täiendav dimensioon sellega, et neid näitajaid leitakse ühe inimese kohta. Üldistavate koondnäitajate nagu SKP, rahvatulu või kodumajapidamiste lõpptarbimine korral, kasutatakse ühisnimetajana tavaliselt kogurahvastikku (residente). Kui aga kodumajapidamiste sektori kontod või kontode osad on jaotatud allsektoriteks, siis on vajalikud ka andmed nendesse allsektoritesse kuuluvate kodumajapidamiste ja isikute arvu kohta [19] Vt 11. peatükk "Rahvastik ja tööjõusisendid"..

SISEND-VÄLJUNDRAAMISTIK [20] Vt 9. peatükk "Sisend-väljundraamistik".

1.68. Sisend-väljundraamistik koosneb majandusharude pakkumise ja kasutamise tabelitest majandusharuti, tabelitest, mis ühendavad pakkumise ja kasutamise tabelid sektoriaalse arvepidamisega ja sümmeetrilistest sisend-väljundtabelitest homogeensete majandusharude (toodete) lõikes.

1.69. Pakkumise ja kasutamise tabelid on maatriksid (toodete read ja majandusharude veerud), mis näitavad, kuidas majandusharu toodang on jaotatud tooteliigiti ja kuidas kaupade ja teenuste kodumaine pakkumine ning import on jaotatud vahe- ja lõpptarbimise ning ekspordi vahel. Kasutamise tabelid näitavad ka tootmiskulude struktuuri ja tulu moodustamist majandusharuti.

Pakkumise ja kasutamise tabelid on koordineerivaks raamistikuks kõikidele tabelitele, mis on koostatud majandusharuti või toodete kaupa, ning mis sisaldavad andmeid tööjõu sisendi, kapitali kogumahutuse põhivarasse, põhivara seisu ning detailsete hinnaindeksite kohta. Seega kirjeldavad need tabelid detailselt kulude struktuuri, tulu moodustamist, tööhõivet, tööjõu tootlikkust ja kapitalimahukust.

1.70. Pakkumise ja kasutamise tabeleid on võimalik ristklassifitseerimise abil ühendada sektoriaalsesse arvepidamisse toodangu, vahetarbimise ja lisandväärtuse sektorite ja majandusharude lõikes.

2. PEATÜKK

ÜKSUSED JA ÜKSUSTE GRUPID

2.01. Riigi majandus on väga suure arvu tootmise, rahanduse, kindlustuse, ümberjaotamise ja tarbimise eesmärgil tehinguid sooritavate üksuste tegevuse tulemus.

2.02. Rahvamajanduse arvepidamises kasutatavad üksused ja üksuste rühmad peavad olema määratud majandusanalüüsi vajadustest lähtudes määratud, mitte lihtsalt üle võttes statistilistes materjalides kasutatavaid üksuseid. Need viimati mainitud üksused (ettevõtted, valdusettevõtted, tegevusalaüksused, kohalikud üksused, valitsusasutused, kasumitaotluseta institutsioonid, kodumajapidamised jne) võivad rahvamajanduse arvepidamise eesmärke mitte rahuldada, kuna nad tavaliselt on moodustatud juriidilistest administratiivsetest või raamatupidamise kriteeriumidest lähtudes.

Statistikud peavad lähtuma ESA analüüsiüksuste definitsioonidest selleks, et statistiliste uuringutega kogutavatest tegelikest baasandmetest oleks võimalik järk-järgult luua teavet, mis on vajalik ESA analüüsiüksuste jaoks.

2.03. Süsteemi iseärasuseks on kolme liiki üksuste kasutamine, mis vastavad majanduse kahele erinevale jaotuseviisile. Tootmisprotsessi analüüsimiseks on vaja selekteerida üksused, mis toovad esile tehnilis-majandusliku olemuse; sissetulekuid mõjutavate voogude, kapitali- ja finantssiirete ning bilansi analüüsimiseks on vaja selekteerida üksused, mis teevad võimalikuks majandusagentide käitumuslike suhete uurimise.

Vastavalt nendele kahele eesmärgile on antud peatüki lõpus defineeritud institutsionaalsed üksused, mis on sobivad majandusliku käitumise analüüsiks ning kohalikud tegevusalaüksused ja homogeensed tootmisüksused, mis sobivad tehnilis-majanduslike suhete analüüsiks. Praktikas saadakse need kolme liiki üksused statistiliste küsitluste baasüksuste ühendamisel või allosadeks jagamisel. Mõnikord on neid võimalik saada ka otse statistilistest küsitlustest. Enne ESAs kasutatavate kolme liiki üksuste täpsete definitsioonide andmist, on vajalik defineerida rahvamajanduse piirjooned.

RAHVAMAJANDUSE PIIRJOONED

2.04. Institutsionaalsed, kohalikud tegevusala- või homogeensed tootmisüksused, mis määravad riigi majanduse ja mille te