A6.

Standard IAS 38 “Immateriaalne vara” muudetakse järgmiselt: Sissejuhatus Paragrahv 7 kustutatakse. Standard Paragrahvi 7 lisatakse järgmine mõiste: Ettevõttespetsiifiline väärtus on rahavoogude nüüdisväärtus, mida ettevõte eeldab seoses vara jätkuva kasutamisega ning selle võõrandamisega vara kasuliku eluea lõppedes või mida ettevõte eeldab tekkivat kohustiste arveldamisel. Paragrahvis 7 muudetakse järgmisi mõisteid: Amortiseeritav summa on vara soetusmaksumus või muu summa, millega soetusmaksumus on asendatud, millest lõppväärtus on maha arvatud. Soetusmaksumus on vara omandamiseks makstud raha või raha ekvivalentide summa ja muude hüvitiste õiglane väärtus vara soetamise või tootmise ajal. Vara lõppväärtus on hinnanguline summa, mille ettevõte saaks käesoleval hetkel vara võõrandamisest, millest on maha arvatud hinnagulised võõrandamisega seotud kulud, kui vara oleks juba vanuses ja tingimuste, mida eeldatakse selle kasuliku eluea lõpus. Kasulik eluiga on: a) ajavahemik, mille vältel vara on majandusüksusele kasutamiseks kättesaadav; või b) toodangu või muude samalaadsete ühikute arv, mida majandusüksus eeldatavasti varast saab. Paragrahv 18 ja sellele vahetult eelnenud kirje sõnastatakse järgmiselt: Kajastamine ja mõõtmine 18. Objekti arvelevõtmiseks immateriaalse varana peab majandusüksus tõestama, et see vara vastab: a) immateriaalse vara mõistele (vt paragrahvid 7–17); ja b) käesolevas standardis sätestatud kajastamise kriteeriumidele (vt paragrahvid 19–55). See puudutab immateriaalse vara soetamise või sisemise loomisega algselt tekkinud kulutusi või selle edaspidise täiendamise, osalise asendamise või hooldusega seotud kulutusi. Lisatakse paragrahv 18A: 18A. Immateriaalne vara on olemuselt selline, et paljudel juhtudel sellele midagi ei lisandu või selle osasid ei asendata. Vastavalt sellele säilitavad hilisemad väljaminekud tõenäoliselt olemasolevast immateriaalsest varast tuleneva majandusliku kasu ning ei pruugi eraldiseisvana vastata käesolevas standardis esitatud immateriaalse vara mõistele ja kajastamiskriteeriumidele. Lisaks on hilisemaid kulutusi kergem seostada kogu äritegevusega kui konkreetse immateriaalse varaga. Seetõttu lisatakse hilisemad kulutused, mis on tekkinud pärast ostetud immateriaalse vara arvele võtmist või sisemiselt loodud immateriaalse vara valmimist, vara bilansilisele maksumusele vaid harvadel juhtudel. Vastavalt paragrahvile 51 kajastatakse marginimedele, ajalehtede ja trükiste pealkirjadele, klientide nimekirjadele ja muudele sisult samalaadsetele objektidele (nii sisse ostetud kui sisemiselt loodud) tehtud hilisemad kulutused alati tekkepõhiselt kasumiaruandes, et vältida sisemiselt loodud firmaväärtuse kajastamist. Paragrahv 24 sõnastatakse järgmiselt: 24. Immateriaalse põhivara soetusmaksumus sisaldab: a) selle ostuhinda, koos imporditollimaksude ja ostmisel tasutavate mittetagastatavate maksudega, pärast hinnasoodustuste ja hinnavähendite mahaarvamist; ja b) vara ettenähtud kasutuseks ettevalmistamisega otseselt seotud kulutusi. Lisatakse paragrahvid 24A-24D: 24A. Otsesed kulutused on näiteks: a) hüvitised töötajatele (vastavalt standardis IAS 19 “Hüvitised Töövõtjatele” toodud mõistele), mis tulenevad otseselt vara töökorda seadmisest; ja b) teenustasud. 24B. Mittemateriaalse vara soetusmaksumusega mitteseonduvad kulud on näiteks: a) uue toote või teenuse tutvustamisega seotud kulud (kaasa arvatud reklaami- ja müügitoetuskulutused); b) uues asupaigas äritegevuse alustamise või uue tarbijasegmendiga seotud kulud (kaasa arvatud kulutused personali väljaõppeks); ja c) haldus- ja muud üldkulud. 24C. Immateriaalse vara valmistamisega seotud kulutustekajastamine bilansilises maksumuses lõpetatakse siis kui see on juhtkonna poolt ette nähtud töökorda seatud. Seega ei kajastata bilansilises maksumuses immateriaalse vara kasutamise või ümberpaigutamisega seotud kulusid. Immateriaalse vara bilansilises maksumuses ei kajastata näiteks järgmisi kulusid: a) kulusid, mis tekivad ajal, mil juhtkonna poolt ette nähtud töökorda seatud objekti ei ole veel kasutusse rakendatud; ja b) esialgseid tegevuskahjumeid, nagu näiteks vara järele oleva nõudluse kujunemise ajal tekkivaid kahjumeid. 24D. Mõned tegevused toimuvad seoses immateriaalse vara arendamisega, kuid ei ole vajalikud vara juhtkonna poolt ette nähtud töökorda seadmiseks. Taolised ettenägematud tegevused võivad leida aset arendustegevuse jooksul või sellele eelnevalt. Kuna ettenägematud tegevused ei ole vajalikud vara juhtkonna poolt ette nähtud töökorda seadmiseks, kajastatakse ettenägematute tegevustega seotud tulud ja seonduvad kulud kasumis või kahjumis vastava tulu või kulu rühmas. Paragrahv 34 sõnastatakse järgmiselt: 34. Immateriaalse vara üks või enam objekti võivad olla soetatud vahetades need mitterahalise varaobjekti (varaobjektide) vastu või nii rahaliste kui mitterahaliste varaobjektide vastu üheaegselt. Järgnev arutelu viitab küll vaid mitterahalise varaobjekti vahetamisele teise vastu, kuid on kehtiv kõikide eelnevas lauses kirjeldatud vahetuste kohta. Taolise immateriaalse vara objekti soetusmaksumust mõõdetakse õiglases väärtuses, välja arvatud juhul kui a) vahetustehingul puudub majanduslik sisu või kui b) nii saadud vara kui loovutatud vara õiglast väärtust ei saa usaldusväärselt mõõta. Saadud varaobjekti mõõdetakse taolisel viisil isegi juhul, kui majandusüksus ei saa koheselt loovutatud vara kajastamist lõpetada. Kui saadud varaobjekti ei mõõdeta õiglase väärtuse järgi, mõõdetakse selle soetusmaksumus loovutatud varaobjekti bilansilise maksumuse järgi. Lisatakse paragrahvid 34A ja 34B: 34A. Majandusüksus otsustab vahendustehingu majandusliku sisu üle, hinnates seda, mil määral selle tulevased rahavood peaksid tehingu tulemusel eeldatavalt muutuma. Vahendustehingu sisu on majanduslik, juhul kui: a) saadud varaobjekti rahavoo paigutamine (risk, ajastus ja summa) erineb üleantud vara rahavoogude paigutamisest; või b) vahetuse tulemusena muutub tehingu poolt mõjutatud tegevuste osakaalu ettevõttespetsiifiline väärtus; ja c) punktis a) või b) toodud erinevus on märkimisväärne võrreldes vahetatud varaobjektide õiglase väärtusega. Vahetustehingu majandusliku sisu üle otsustamiseks peab konkreetsele majandusüksusele omase tehingu poolt mõjutatud tegevuste osakaalu ettevõttespetsiifiline väärtus peegeldama maksujärgseid rahavoogusid. Taoliste analüüside tulemus võib selguda ka ilma, et majandusüksus peaks üksikasjalikke arvutusi läbi viima. 34B. Paragrahvi 19 punkt b täpsustab, et immateriaalse vara kajastamise tingimuseks on see, et vara soetusmaksumust saab usaldusväärselt mõõta. Õiglane väärtus immateriaalsele varaobjektile, mille osas võrreldavad tehingud turul puuduvad, on usaldusväärselt mõõdetav kui a) kõikumine võimalike õiglase väärtuse põhjendatud hinnangute osas ei ole varaobjekti jaoks märkimisväärne või kui b) võimalike hinnangute tõenäosust saab usaldusväärselt hinnata ning õiglase väärtuse hindamisel kasutada. Kui majandusüksus suudab saadud või loovutatud varaobjekti õiglast väärtust usaldusväärselt määrata, kasutatakse soetusmaksumuse mõõtmiseks loovutatud varaobjekti õiglast väärtust, välja arvatud juhul kui saadud varaobjekti õiglane väärtus on selgemini määratav. Paragrahv 35 kustutatakse. Paragrahv 54 sõnastatakse järgmiselt: 54. Sisemiselt loodud immateriaalse vara soetusmaksumus hõlmab kõiki vajalikke kulusid, mis on otseselt seotud selle loomise, tootmise ja juhtkonna poolt ette nähtud töökorda seadmisega. Otsesed kulutused on näiteks: a) kulutused immateriaalse vara loomiseks kasutatud või tarbitud materjalidele ja teenustele; b) hüvitised töövõtjatele (vastavalt standardis IAS 19 “Hüvitised Töövõtjatele” toodud mõistele), mis tulenevad otseselt immateriaalse vara loomisest; c) õiguste registreerimise tasud; ja d) immateriaalse vara loomisel kasutatavate patentide ja litsentside amortisatsioon. Standard IAS 23 “Laenukasutuse kulutused” täpsustab intressi kui sisemiselt loodud immateriaalse vara maksumuse komponendi kajastamise kriteeriumid. Paragrahvidele 60-62 eelnenud kirje kustutatakse. Paragrahvid 60 ja 61 kustutatakse. Paragrahv 62 kustutatakse kuna selle sisu viiakse üle paragrahvi 18A. Paragrahvile 63 eelnenud kirje sõnastatakse järgmiselt: Kajastamisele järgnev mõõtmine Paragrahvid 76 ja 77 sõnastatakse järgmiselt: 76. Kui ümberhindluse tulemusel immateriaalse varaobjekti bilansilist maksumust suurendatakse, krediteeritakse see suurendamine otse omakapitali kirjele “ümberhindluse reserv”. Samas tuleb bilansilise maksumuse suurenemist kajastada kasumis või kahjumis sel määral, mil see kattub sama varaobjekti bilansilise maksumuse vähenemisega, mis on kajastatud varasemalt kasumis või kahjumis. 77. Kui ümberhindluse tulemusel immateriaalse vara bilansilist maksumust vähendatakse, kajastatakse selline allahindlus kasumis või kahjumis. Samas debiteeritakse ümberhindlusest tulenev vähenemine otseselt omakapitali ümberhindluse reservi sellises ulatuses, et see ei ületa sama varaobjekti varasemast ümberhindamisest tulenevat reservi kreeditsaldot. Paragrahvid 79 ja 80 sõnastatakse järgmiselt: 79. Immateriaalse vara objekti amortiseeritav summa jaotatakse süstemaatiliselt kogu selle kasulikule elueale. Eksisteerib vaidlustatav eeldus, mille kohaselt immateriaalse vara kasulik eluiga ei ületa 20 aastat alates kuupäevast, mil vara on kasutusvalmis. Amortisatsiooniarvestust tuleb alustada hetkest, kui vara on kasutusvalmis. Amortisatsioon lõpeb varaobjekti kajastamise lõpetamisega. 80. Amortisatsioonikulu kajastatakse isegi juhul, kui näiteks vara õiglane või kaetav väärtus on suurenenud. Immateriaalse vara kasuliku eluea määramisel võetakse arvesse mitmeid tegureid, sealhulgas: a) vara eeldatavat kasutamist majandusüksuse poolt ja asjaolu, kas seda vara suudaks efektiivselt kasutada ka teise koosseisuga juhtkond; b) vara tüüpilist elutsüklit ja avalikke andmeid sarnasel viisil kasutatavate sarnaste varade eeldatavate kasulike eluigade kohta; c) tehnilist, tehnoloogilist, kaubanduslikku või muud liiki iganemist; d) selle tööstusharu stabiilsust, kus vara kasutatakse, ja varast saadavate toodete või teenuste turunõudluse muutusi; e) konkurentide või potentsiaalsete konkurentide eeldatavat tegevust; f) varast eeldatava tulevase majandusliku kasu saamiseks vajalike hoolduskulutuste mahtu ning majandusüksuse võimalusi ja kavatsusi selliste kulutuste tegemisel; g) vara üle kontrolli omamise perioodi ja vara kasutamise juriidilisi või muid sarnaseid piiranguid, näiteks rendilepingute lõpptähtpäevasid; ja h) asjaolu, kas vara kasulik eluiga sõltub majandusüksuse muude varade kasulikest eluigadest. Paragrahvid 88-90 sõnastatakse järgmiselt: 88. Kasutatav amortisatsioonimeetod peegeldab seda, kuidas majandusüksus varaobjektist tulenevat majanduslikku kasu eeldatavalt kasutama hakkab. Kui seda kujunemist ei ole võimalik usaldusväärselt kindlaks määrata, tuleb kasutada lineaarset amortisatsioonimeetodit. Iga perioodi amortisatsioonisumma kajastatakse perioodi kasumis või kahjumis, kui mõni muu standard ei luba ega nõua selle kajastamist mõne muu vara bilansilise maksumuse koostisosana. 89. Vara amortiseeritava osa süstemaatiliseks jaotamiseks kasuliku eluea jooksul võib kasutada erinevaid amortisatsioonimeetodeid. Nendeks meetoditeks on lineaarne meetod, kahaneva jäägi meetod ja tootmisühiku meetod. Kasutatav meetod valitakse lähtuvalt varaobjektist tuleneva majandusliku kasu eeldatavast kasutamisest ning seda kasutatakse järjepidevalt kõikidel perioodidel, välja arvatud juhul kui selle majandusliku kasu eeldatavas kasutamises on muutusi. Väga harva, kui üldse, on võimalik immateriaalse vara puhul veenvalt põhjendada sellise amortisatsioonimeetodi kasutamist, mille puhul on akumuleeritud amortisatsioon väiksem lineaarse meetodi kohaselt arvutatust. 90. Amortisatsioon kajastatakse üldjuhul kasumis või kahjumis. Siiski kasutatakse mõnikord varaobjektist tulenevat majanduslikku kasu teiste varaobjektide tootmiseks. Sellisel juhul moodustab amortisatsioonisumma osa teise varaobjekti soetusmaksumusest ja kajastub selle bilansilises maksumuses. Näiteks sisaldub tootmisprotsessis kasutatud immateriaalse vara amortisatsioon varude bilansilises maksumuses (vt standard IAS 2 “Varud”). Paragrahv 93 sõnastatakse järgmiselt: 93. Vara lõppväärtuse hindamine põhineb võõrandamisega kaetaval väärtusel, kasutades hinnangu koostamise päeval kehtivaid kasuliku eluea lõppu jõudnud sarnase ja samalaadsetes tingimustes kasutatud vara müügihindasid. Lõppväärtus vaadatakse üle vähemalt iga majandusaasta lõpul. Muutus vara lõppväärtuses kajastatakse raamatupidamisliku hinnangu muutusena vastavalt standardile IAS 8 “Arvestusmeetodid, raamatupidamislike hinnangute muutused ja vead.” Lisatakse paragrahv 93A: 93A. Immateriaalse vara lõppväärtuse summa võib suureneda selle bilansilise maksumusega võrdeliseks või sellest suuremaks. Sel juhul võrdub varaobjekti amortisatsioonisumma nulliga kuni selle lõppväärtus kahaneb, jõudes madalamale tasemele kui varaobjekti bilansiline maksumus. Paragrahvid 94 ja 95 sõnastatakse järgmiselt: 94. Amortisatsiooniperiood ja amortisatsioonimeetod tuleb üle vaadata vähemalt iga majandusaasta lõpus. Kui vara eeldatav kasulik eluiga erineb eelnevatest hinnangutest, tuleb amortisatsiooniperioodi vastavalt muuta. Kui varast tuleneva majandusliku kasu eeldatav kasutamine on muutunud, tuleb muuta amortisatsioonimeetodit, et see vastaks muutunud kasutamisele. Taolised muutused kajastatakse raamatupidamislike hinnangute muutustena vastavalt standardile IAS 8. 95. Immateriaalse vara eluea jooksul võib selguda, et vara kasuliku eluea hinnang ei ole asjakohane. Näiteks võib amortisatsiooniperioodi muutmise vajadusele osutada ka väärtuse langusest tingitud kahjumi kajastamine. Paragrahvid 103 ja 104 sõnastatakse järgmiselt: 103. Immateriaalse vara kajastamine lõpetatakse: a) selle võõrandamisel; või b) juhul kui selle kasutamisest või võõrandamisest ei ole ette näha mingit tulevast majanduslikku kasu. 104. Immateriaalse vara objekti kajastamise lõpetamisest tulenev kasum või kahjum määratakse kindlaks neto müügitulu, juhul kui see eksisteerib, ja objekti bilansilise maksumuse vahena. See kajastatakse kasumis või kahjumis vara kajastamise lõpetamisel (välja arvatud juhul kui standard IAS 17 nõuab teisiti seoses müügi-tagasirendi tehingutega). Kasumit ei liigitata tulu hulka. Lisatakse paragrahvid 104A-104C: 104A. Immateriaalse vara objekti võõrandamine võib toimuda mitmel viisil (näiteks müümise, kapitalirendi või kinkimise teel). Taolise vara võõrandamise kuupäeva määramisel kohaldab majandusüksus kaupade müügist saadava tulu kajastamisel standardis IAS 18 “Tulu” toodud kriteeriume. Standardit IAS 17 rakendatakse müügi-tagasirendi korras toimuva võõrandamise suhtes. 104B. Juhul kui majandusüksus kajastab vastavalt paragrahvis 19 toodud kajastamise põhimõttele vara bilansilises maksumuses immateriaalse vara osa asendamise maksumuse, lõpetab see asendatud osa bilansilise maksumuse kajastamise. Kui asendatud osa bilansilise maksumuse määramine ei ole majandusüksuse jaoks otstarbekas, võib see kasutada asendamise maksumust, hindamaks seda, milline oli asendatud osa maksumus selle soetamise või sisemiselt loomise ajal. 104C. Immateriaalse vara võõrandamisest saada olev hüvitis kajastatakse algselt selle õiglases väärtuses. Kui immateriaalse vara eest tasumine lükatakse edasi, kajastatakse saadud hüvitis algselt summas, mis võrduks kohe tasutava rahasummaga (sularaha ekvivalent). Hüvitise nominaalväärtuse ja sularaha ekvivalendi vahe kajastatakse intressituluna standardi IAS 18 kohaselt, kajastades nõude efektiivset tulumäära. Paragrahv 105 kustutatakse. Paragrahv 106 sõnastatakse järgmiselt: 106. Amortisatsioon ei lõpe juhul kui immateriaalset vara enam ei kasutata või seda hoiustatakse võõrandamise eesmärgil, välja arvatud siis kui vara on täielikult amortiseerunud. Kustutatakse paragrahvis 7 olev lause “ Võrdlusandmete esitamine ei ole kohustuslik .” Paragrahvi 111 punkt e sõnastatakse järgmiselt: e) immateriaalse vara soetamiseks võetud lepinguliste kohustuste summa. Paragrahvi 113 punkti a alapunkt iii sõnastatakse järgmiselt: iii) bilansiline maksumus, mis oleks finantsaruannetes kajastatud juhul, kui ümberhinnatud immateriaalne vara oleks kajastatud vastavalt paragrahvis 63 sätestatud põhikäsitlusele; ja Paragrahvi 113 punkt b sõnastatakse järgmiselt ning lisatakse paragrahvi 113 punkt c: b) immateriaalse vara perioodi alguse ja lõpu ümberhindluse reservi summa, mis näitab perioodi jooksul toimunud muutusi ja reservi arvelt aktsionäridele tehtavate väljamaksete suhtes kehtivaid piiranguid; ja c) c) varade õiglaste väärtuste kindlaksmääramisel rakendatud meetodid ja olulised eeldused. Lisatakse paragrahv 121A: 121A. Paragrahvides 34-34B esitatud nõuded varade vahetamistehinguga soetatud immateriaalse vara esialgse mõõtmise kohta, tuleb rakendada edasiulatuvalt, ainult tulevastele tehingutele.