Sisukord

1. Menetlus 5

2. Taust ja uuritavate meetmete kirjeldus 7

2.1. Üldine raamistik 7

2.1.1. Esialgsed lepingud 7

2.1.2. Esialgsete lepingute pikendamine 7

2.1.3. Siremari erastamine ja uue lepingu allkirjastamine 8

2.2. 2011. ja 2012. aasta otsuses käsitletud meetmed 9

2.3. Käesolevas otsuses käsitletud meetmete üksikasjalik kirjeldus 9

2.3.1. Riigi ja Siremari vahelise esialgse lepingu pikendamine 9

2.3.2. Siremari päästmisabi ebaseaduslik pikendamine 12

2.3.3. Siremari erastamine, edasigarantii ja CdI kapitali suurendamine 13

2.3.4. Uus leping 20

2.3.5. Sildumise eesõigus 22

2.3.6. 2010. aasta seaduses kehtestatud meetmed 22

2.4. Rikkumismenetlus nr 2007/4609 22

3. Menetluse algatamise ja pikendamise põhjused 25

3.1. Riigi ja Siremari vahelise esialgse lepingu pikendamine 25

3.1.1. Altmarki kriteeriumi täitmine ja abi olemasolu 25

3.1.2. Siseturuga kokkusobivus 26

3.2. Siremari päästmisabi ebaseaduslik pikendamine 26

3.3. Siremari erastamine, edasigarantii ja CdI kapitali suurendamine 26

3.3.1. Siremari erastamine 26

3.3.2. Edasigarantii 27

3.3.3. CdI kapitali suurendamine 27

3.3.4. Kokkusobivus siseturuga 27

3.4. Riigi ja CdI vaheline uus leping 27

3.5. Sildumise eesõigus 28

3.6. 2010. aasta seaduses kehtestatud meetmed 28

4. Itaalia märkused 28

4.1. Avalike teenuste osutamise kohustuste ja konkurentsitingimuste kohta 28

4.2. Siremari päästmisabi võimaliku ebaseadusliku pikendamise kohta 29

4.3. Siremari äriüksuse erastamise kohta 30

4.3.1. Menetluse läbipaistva ja mittediskrimineeriva laadi kohta 30

4.3.2. Nende varade müügi kohta, mis ei kuulu Siremari äriüksuse juurde 30

4.3.3. Siremari äriüksuse varade uue lepinguga sidumise kohta 31

4.3.4. Sõltumatu eksperdi määramise kohta 31

4.3.5. Menetluse läbipaistvuse kohta 31

4.3.6. Ecorysi esimese ja teise aruande kohta 31

4.3.7. Riigisisese kohtumenetluse ja SNSile lõpliku üleandmise kohta 32

4.4. Uue lepingu vastavus Altmarki kriteeriumidele 33

4.5. CIPE direktiivis alates 2010. aastast kehtestatud 6,5 % suuruse riskipreemia kohta 33

4.6. Uue lepingu üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid käsitleva 2011. aasta otsusega vastavuse kohta 34

4.7. Edasigarantii kohta 34

4.8. Sildumise eesõiguse kohta 35

4.9. 2010. aasta seaduses kehtestatud meetmete kohta 35

4.10. Majandusliku järjepidevuse puudumise kohta erakorralisse haldusmenetlusse kaasatud Siremari ja CdI vahel 36

5. Huvitatud isikute märkused 37

5.1. Erakorralisse haldusmenetlusse kaasatud Siremari märkused 37

5.1.1. Rikkumismenetluse nr 2007/4609 kohta 37

5.1.2. Esialgse lepingu pikendamise kohta 37

5.1.3. Siremari päästmisabi võimaliku ebaseadusliku pikendamise kohta 38

5.1.4. Uue lepingu kohta 39

5.1.5. Siremari erastamise ja edasigarantii kohta 39

5.1.6. Majandusliku järjepidevuse puudumise kohta erakorralisse haldusmenetlusse kaasatud Siremari ja CdI vahel 40

5.1.7. CdSi edasigarantiid käsitleva otsuse täiendav esitamine 41

5.2. SNSi märkused 41

5.2.1. Esimene märkuste esitamine 41

5.2.2. Teine märkuste esitamine 41

5.2.3. Kolmas märkuste esitamine 42

5.3. Pan Medi märkused 43

5.4. Grandi Navi Veloci märkused 44

5.5. Lipari linnapea kiri 45

6. Compagnia delle Isole esitatud teave 45

6.1. Esimene märkuste esitamine 45

6.2. Teine märkuste esitamine 46

6.3. Kolmas märkuste esitamine 46

7. Itaalia märkused huvitatud isikute esitatud märkuste ja teabe kohta 47

8. Hindamine 47

8.1. Abi olemasolu Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses 47

8.1.1. Siremari ja Itaalia vahelise esialgse lepingu pikendamine 48

8.1.2. Siremari päästmisabi ebaseaduslik pikendamine 50

8.1.3. Siremari äriüksusega seotud uue lepingu sõlmimine SNSiga ja talle sildumise eesõiguse andmine, CdI kapitali suurendamine ja edasigarantii 51

8.1.4. 2010. aasta seaduses kehtestatud meetmed 71

8.1.5. Järeldus abi olemasolu kohta 73

8.2. Abi seaduslikkus 74

8.3. Abi kokkusobivus siseturuga 74

8.3.1. Riigi ja Siremari vahelise esialgse lepingu pikendamine 74

8.3.2. Siremari päästmisabi ebaseaduslik pikendamine 83

8.3.3. Erastamisprotsessiga seotud maksuvabastused 84

8.3.4. Järeldus riigiabi siseturuga kokkusobivuse kohta 84

8.4. Vastus CdI märkustele 85

9. Järeldus 85

10. Tagasinõudmine 86

11. Majanduslik järjepidevus 87

11.1. Üleandmise ulatus 87

11.2. Üleandmise hind 88

11.3. Omanike isik 89

11.4. Üleandmise ajastus 89

11.5. Üleandmise majanduslik loogika 89

11.6. Järeldus majandusliku järjepidevuse kohta erakorralisse haldusmenetlusse kaasatud Siremari ja SNSi vahel 90

KOMISJONI OTSUS (EL) 2022/448,

17. juuni 2021,

meetmete SA.32014, SA.32015, SA.32016 (2011/C) (ex 2011/NN) kohta, mida Itaalia rakendas äriühingu Siremar ja selle omandaja Società Navigazione Siciliana suhtes

(teatavaks tehtud numbri C(2022) 4268 all)

(Ainult itaaliakeelne tekst on autentne)

(EMPs kohaldatav tekst)

EUROOPA KOMISJON,

võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 108 lõike 2 esimest lõiku,

võttes arvesse Euroopa Majanduspiirkonna lepingut, eriti selle artikli 62 lõike 1 punkti a,

olles kutsunud huvitatud isikuid üles esitama märkusi vastavalt eespool nimetatud sätetele (1) ja võttes arvesse nende märkusi

ning arvestades järgmist:

1. MENETLUS

(1) 6. augustil 1999 otsustas komisjon algatada Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „ELi toimimise leping“) artikli 108 lõikes 2 sätestatud menetluse seoses abiga, mida maksti esialgse teenuste riigihankelepingu (edaspidi „esialgsed lepingud“) alusel kuuele tollal Tirrenia kontserni moodustanud äriühingule (2).

(2) Uurimise toimumise ajal taotlesid Itaalia ametiasutused, et Tirrenia kontserni juhtumi uurimine eraldataks osadeks, et jõuda esmajärjekorras ainult Tirrenia di Navigazionet (edaspidi „Tirrenia“) puudutava lõppotsuseni. Taotlust põhjendati Itaalia ametiasutuste plaaniga jätkata kontserni erastamist, alustades Tirreniast, ja nende kavatsusega kiirendada nimetatud protsessi seoses selle äriühinguga.

(3) Komisjon nõustus Itaalia ametiasutuste taotlusega ja lõpetas komisjoni otsusega 2001/851/EÜ (3) Tirreniale antud abi suhtes algatatud menetluse (edaspidi „2001. aasta otsus“). Abi tunnistati siseturuga kokkusobivaks tingimusel, et Itaalia ametiasutused võtavad teatavad kohustused.

(4) Oma otsusega 2005/163/EÜ (4) (edaspidi „2004. aasta otsus“) tunnistas komisjon Tirrenia kontserni muudele äriühingutele kui Tirrenia (5) makstud hüvitise osaliselt siseturuga kokkusobivaks, tingimusel et Itaalia ametiasutused täidavad teatavaid kohustusi, ja osaliselt siseturuga kokkusobimatuks. Otsus põhines 1992.–2001. aasta raamatupidamisandmetel ja sisaldas tingimusi, mille eesmärk oli tagada hüvitise kokkusobivus siseturuga kogu esialgsete lepingute kehtivuse ajal (st kuni 2008. aastani).

(5) 4. märtsi 2009. aasta otsusega liidetud kohtuasjades T-265/04, T-292/04 ja T-504/04 (6) (edaspidi „2009. aasta kohtuotsus“) tühistas Üldkohus 2004. aasta otsuse.

(6) 5. oktoobril 2011 algatas komisjon uue ametliku uurimismenetluse mitme täiendava meetme suhtes, mida Itaalia oli võtnud endise Tirrenia kontserni äriühingute kasuks (edaspidi „2011. aasta otsus“). Uurimine puudutas muu hulgas Siremarile – äriühingule Sicilia Regionale Marittimale (edaspidi „Siremar“) – mitme mereveoliini teenindamise eest 1. jaanuari 2009. aasta seisuga makstud hüvitisi ning Siremari äriüksuse erastamisprotsessi (vt punkt 2.3.3).

(7) 2011. aasta otsus avaldati Euroopa Liidu Teatajas (7). Komisjon palus huvitatud isikutel esitada oma märkused uuritavate abimeetmete kohta.

(8) Itaalia esitas oma vastuse 2011. aasta otsuse kohta 15. novembri 2011. aasta kirjaga. Käesoleva otsuse kohaldamisalasse kuuluvate meetmete kohta saatsid komisjonile oma märkused ka järgmised isikud: Società Navigazione Siciliana S.p.A. (edaspidi „SNS“), Pan Med Lines S.r.l. (edaspidi „Pan Med“) ja Grandi Navi Veloci S.p.A. (edaspidi „GNV“) (vt punkt 5). Komisjon edastas need Itaaliale, kellel oli võimalus neid kommenteerida.

(9) Itaalia ametiasutused teatasid 10. jaanuaril 2012 ametlikult (väidetavalt õiguskindluse huvides) komisjonile avaliku teenindamise lepingute projektist (edaspidi „lepingud“), millele on kohustatud alla kirjutama iga Tirrenia ja Siremari äriüksuse tulevane omandaja ja mille alusel makstakse hüvitist avaliku teenuse osutamise eest.

(10) 7. novembril 2012 laiendas komisjon uurimismenetlust muu hulgas seoses i) Siremarile antud päästmisabi ebaseadusliku pikendamisega, ii) võimaliku abiga Siremari filiaali esimesele omandajale Compagnia delle Isole (edaspidi „CdI“) seoses viimase erastamisega ja iii) avaliku teenuse hüvitisega, mida makstakse CdI-le Itaalia riigiga sõlmitud uue lepingu alusel. Komisjon võttis selle otsuse muudetud versiooni (8) vastu 19. detsembril 2012 (edaspidi „2012. aasta otsus“; kui samal ajal viidatakse ka 2011. aasta otsusele, siis „2011. ja 2012. aasta otsus“).

(11) 2012. aasta otsus avaldati Euroopa Liidu Teatajas (9). Komisjon palus huvitatud isikutel esitada oma märkused uuritavate abimeetmete kohta.

(12) Itaalia esitas oma vastuse 2012. aasta otsuse kohta 7. ja 13. detsembri 2012. aasta kirjaga. Käesoleva otsuse kohaldamisalasse kuuluvate meetmete kohta saatsid komisjonile märkusi järgmised isikud: Pan Med Lines S.r.l. (edaspidi „Pan Med“), Siremar, SNS ja CdI (vt punktid 5 ja 6). Komisjon edastas need Itaaliale, kellel oli võimalus neid kommenteerida.

(13) 5. oktoobril 2012 sõlmis komisjon lepingu äriühinguga Ecorys Netherlands BV (edaspidi „Ecorys“), et viimane koostaks talle kahe alternatiivse stsenaariumi alusel hinnangu Siremari asjaomaste müüki pandud varade turuväärtuse kohta (vt punkt 2.3.3.7). Ecorys esitas oma lõpliku aruande 4. septembril 2013 (edaspidi „Ecorysi esimene aruanne“). Komisjon edastas selle aruande Itaaliale 27. septembril 2013. 18. novembril 2013 esitas komisjon Itaalia ametiasutuste taotlusel Ecorysi aruande itaaliakeelse tõlke. Itaalia esitas oma märkused, sealhulgas oma sõltumatu eksperdi Banca Profilo S.p.A koostatud vastuhinnangu 17. detsembri 2013. aasta kirjaga.

(14) 24. juunil 2013 saatis komisjon kirja mitmele merendussektoris tegutsevale äriühingule ja palus esitada vabatahtlikult üksikasjalikku teavet Siremari ajavahemikul 2009–2012 teenindatud liinide ning selle äriühingu erastamise tingimuste kohta. Vastas ainult CdI, kes teenindas sel ajal uue lepingu alusel.

(15) Oma 22. jaanuari 2014. aasta otsusega (EL) 2018/261 (edaspidi „2014. aasta otsus“) (10) lõpetas komisjon ametliku uurimismenetluse teatavate meetmete suhtes, mida Sardiinia maakond oli võtnud äriühingu Saremar kasuks (vt põhjendus 36).

(16) 15. oktoobril 2014 kohtusid komisjoni talitused Siremari ja Itaalia ametiasutuste esindajatega. Lisaks sellele kohtusid komisjoni talitused 23. oktoobril 2014 ka CdI ja Itaalia ametiasutuste esindajatega. Viimase kohtumise järelmeetmena esitas CdI 30. oktoobril 2014 komisjonile lisateavet.

(17) Siremari kohta palus komisjon Itaalialt lisateavet 30. jaanuari 2012. aasta, 16. märtsi 2012. aasta, 1. augusti 2012. aasta, 22. novembri 2012. aasta, 12. aprilli 2013. aasta, 12. juuni 2013. aasta, 27. juuni 2013. aasta, 11. juuli 2013. aasta, 29. juuli 2014. aasta, 6. novembri 2014. aasta, 16. oktoobri 2015. aasta, 25. jaanuari 2018. aasta, 29. märtsi 2018. aasta, 31. augusti 2018. aasta, 18. märtsi 2019. aasta, 16. oktoobri 2019. aasta, 31. juuli 2020. aasta ja 29. oktoobri 2020. aasta kirjaga.

(18) Itaalia esitas Siremari kohta lisateavet 28. märtsi 2012. aasta, 5. oktoobri 2012. aasta, 23. oktoobri 2012. aasta, 13. mai 2013. aasta, 8. augusti 2013. aasta, 19. septembri 2014. aasta, 20. novembri 2014. aasta, 12. detsembri 2014. aasta, 12. veebruari 2015. aasta, 13. novembri 2015. aasta, 18. aprilli 2016. aasta, 2. augusti 2017. aasta, 26. aprilli 2018. aasta, 31. mai 2018. aasta, 29. mai 2019. aasta, 26. juuli 2019. aasta, 3. jaanuari 2020. aasta, 24. jaanuari 2020. aasta, 8. veebruari 2021. aasta ja 11. märtsi 2021. aasta kirjaga (11).

(19) Oma 2. märtsi 2020. aasta otsusega (EL) 2020/1411 (12) lõpetas komisjon muid Tirrenia kontserni äriühinguid (v.a Tirrenia), sealhulgas Siremari käsitleva uurimise, mis hõlmas ajavahemikku 1992–2008 (edaspidi „2020. aasta otsus Tirrenia kontserni kohta“). Komisjon jõudis järeldusele, et merekabotaaži teenuste osutamiseks antud abi kujutas endast olemasolevat abi, samas kui rahvusvaheliste meretransporditeenuste osutamiseks antud abi oli kooskõlas üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid käsitleva 2011. aasta raamistikuga (edaspidi „üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid käsitlev 2011. aasta raamistik“) (13).

(20) Oma 2. märtsi 2020. aasta otsusega (EL) 2020/1412 (14) lõpetas komisjon ametliku uurimismenetluse seoses Tirreniale ja selle omandajale CINile ajavahemikul 2009–2020 antud abiga (edaspidi „2020. aasta otsus Tirrenia/CINi kohta“).

(21) Käesolev otsus käsitleb Siremari, CdI ja SNSi suhtes võetud võimalikke abimeetmeid, nagu on täpsustatud põhjendustes 36 ja 37 ning mis on kindlaks määratud 2011. ja 2012. aasta otsustes, samuti Unicreditile edasigarantii kaudu antud võimalikku abi (vt punktid 2.3.3.5 ja 3.3.2). Kõiki ülejäänud meetmeid, mida nimetatud otsustes käsitletakse, uurib komisjon juhtumite SA.32014, SA.32015 ja SA.32016 raames eraldi. Eelkõige puudutavad need ülejäänud meetmed endise Tirrenia kontserni teisi äriühinguid (st Caremari, Laziomari, Saremari ja Toremari).

2. TAUST JA UURITAVATE MEETMETE KIRJELDUS

2.1. Üldine raamistik

2.1.1. Esialgsed lepingud

(22) Tirrenia kontserni omanik oli algselt Itaalia riik äriühingu Finanziaria per i Settori Industriale e dei Servizi S.p.A (edaspidi „Fintecna“) (15) kaudu ning kontserni kuulus kuus äriühingut: Tirrenia, Adriatica, Caremar, Saremar, Siremar ja Toremar. Need äriühingud osutasid mereveoteenuseid Itaalia riigiga 1991. aastal sõlmitud eraldi avaliku teenindamise lepingute alusel, mis kehtisid kakskümmend aastat ajavahemikus 1989. aasta jaanuarist 2008. aasta detsembrini (edaspidi „esialgsed lepingud“). Kogu äriühingu Tirrenia aktsiakapital kuulus äriühingule Fintecna. Tirreniale kuulusid Adriatica, Caremar, Siremar, Saremar ja Toremar (edaspidi koos „piirkondlikud äriühingud“). 2004. aastal ühendati Tirreniaga Adriatica, kes teenindas mitut mereveoliini Itaalia ja Albaania, Horvaatia, Kreeka ja Montenegro vahel.

(23) Nende avaliku teenindamise lepingute eesmärk oli tagada suure arvu peamiselt Mandri-Itaalia ning Sitsiilia ja Sardiinia, samuti väiksemate Itaalia saarte vahelise mereveo teenuste regulaarne ja usaldusväärne osutamine. Selleks andis Itaalia riik rahalist abi toetustena, mis maksti otse igale Tirrenia kontserni äriühingule.

(24) Siremar, mis kuulub täielikult Tirreniale, teenindas mitut merekabotaaži liini nii Sitsiilia ja mitme väiksema naabersaare kui ka Milazzo ja Napoli vahel. Täpsed asjaomased liinid on nimetatud põhjenduses 41.

2.1.2. Esialgsete lepingute pikendamine

(25) Esialgseid lepinguid, sealhulgas Siremari suhtes kohaldatavat lepingut, pikendati kolm korda.

(26) Esiteks sätestati 30. detsembri 2008. aasta dekreet-seaduse nr 207 (mis muudeti 27. veebruari 2009. aasta seaduseks nr 14, edaspidi dekreet-seadus 207/2008“) artiklis 26, et esialgseid lepinguid, mis pidid esialgu kehtima kuni 31. detsembrini 2008, pikendatakse kuni 31. detsembrini 2009.

(27) Teiseks sätestati 25. septembri 2009. aasta dekreet-seaduse nr 135 (mis muudeti 20. novembri 2009. aasta seaduseks nr 166, edaspidi „dekreet-seadus 135/2009“) artiklis 19b, et seoses Tirrenia kontserni äriühingute erastamisega loobub emaettevõtja Tirrenia osalusest piirkondlikes äriühingutes (v.a Siremar) järgmiselt: a) Caremar antakse üle Campania maakonnale. Seejärel annab Campania maakond Lazio maakonnale üle tegutseva kontserni, mis teenindab transpordiühendusi Pontino saartega (asutades sellega äriühingu Laziomar); (16) b) Saremar antakse üle Sardiinia maakonnale; c) Toremar antakse üle Toscana maakonnale.

(28) Ühtlasi oli 2009. aasta seaduses sätestatud, et Itaalia riik ning Tirrenia ja Siremar lepivad 31. detsembriks 2009 kokku uued lepingud. Samuti kavatseti piirkondlike liinide teenindamine kinnitada uutes avaliku teenindamise lepingutes, mis lepitakse Saremari, Toremari ja Caremari ning vastavate piirkondlike omavalitsuste vahel kokku 31. detsembriks 2009 (Sardiinia ja Toscana) ja 28. veebruariks 2010 (Campania ja Lazio). Uute lepingute või avaliku teenindamise lepingute suhtes pidi välja kuulutatama hankemenetlus äriühingute endi osalusel. Seejärel allkirjastavad kõigi nende äriühingute uued omanikud vastava lepingu või avaliku teenindamise lepingu (17).

(29) Selleks pikendati 2009. aasta seadusega esialgsete lepingute, sealhulgas Siremari suhtes kohaldatava lepingu kehtivust alates 1. jaanuarist 2010 kuni 30. septembrini 2010.

(30) 2009. aasta seadusega kehtestati ka teenuste osutamise eest makstava iga-aastase hüvitise kindlad ülemmäärad kehtivusega alates 2010. aastast (nii pikendatud esialgsete lepingute alusel kui ka uute lepingute ja avaliku teenindamise lepingute alusel) kogusummas 184 942 251 eurot järgmiselt. Äriühing Iga-aastane maksimumhüvitis Tirrenia 72 685 642 eurot Siremar 55 694 895 eurot Saremar 13 686 441 eurot Toremar 13 005 441 eurot Caremar 29 869 832 eurot (18) Tabel 1. Alates 2010. aastast kehtivad hüvitise ülemmäärad

(31) Lisaks sätestati 1. oktoobri 2010. aasta seaduses nr 163 (edaspidi „2010. aasta seadus“) (millega muudeti 5. augusti 2010. aasta dekreet-seadust nr 125, edaspidi „dekreet-seadus 125/2010“) esialgsete lepingute, sealhulgas Siremari suhtes kohaldatava lepingu täiendav pikendamine alates 1. oktoobrist 2010 kuni Tirrenia ja Siremari erastamisprotsessi lõpuni.

2.1.3. Siremari erastamine ja uue lepingu allkirjastamine

(32) 2010. aasta oktoobris kuulutati välja pakkumismenetlus, et leida ostja Siremari äriüksusele (vt punkt 2.3.3). Selles kontekstis viidatakse Siremari asemel Siremari äriüksusele, kuna pakkumismenetlus puudutas ainult neid varasid ja lepinguid, mis on vajalikud omandajaga sõlmitavas uues lepingus kindlaks määratud avalike teenuste osutamise kohustuste (19) täitmiseks. Seetõttu viidatakse Siremari äriüksusele, mitte lihtsalt Siremarile. Siremari ülejäänud varad, näiteks kiirlaev Guizzo, mida kasutati muuks otstarbeks, tuli müüa eraldi menetluste kaudu. Lisaks ei kantud müügi tulemusena ostjale üle Siremari müügikuupäevaks kogunenud võlgu. Praeguseks on erakorralisse haldusmenetlusse kaasatud Siremar endiselt eraldi üksus, ehkki peamine eesmärk on see likvideerida, kui võlausaldajatele on raha tagasi makstud.

(33) Pärast pakkumismenetluses edukaks tunnistatud pakkumust allkirjastas CdI 20. oktoobril 2011 Siremari äriüksuse omandamise lepingu. Seejärel allkirjastasid Itaalia ja CdI 30. juulil 2012 uue lepingu mereveoteenuste osutamiseks. Selle põhjal andis Itaalia riik 31. juulil 2012 Siremari äriüksuse omandiõiguse üle CdI-le.

(34) SNS – teine äriühing, kes oli teinud Siremari äriüksuse omandamiseks pakkumise – vaidlustas omandiõiguse üleandmise Itaalia halduskohtus, kes otsustas lõpuks, et pakkumismenetlus tuleb osaliselt uuesti läbi viia ja CdI jäetakse uute pakkumuste esitamisest kõrvale (vt põhjendused 93–100). Pärast oma varem tehtud pakkumuse kinnitamist võitis uuendatud hankemenetluse seega SNS, kes võttis üle Siremari äriüksuse ja allkirjastas 11. aprillil 2016 Itaaliaga uue lepingu.

(35) Sellest kuupäevast alates on SNS teenindanud liine uue lepingu alusel, samal ajal kui nii erakorralisse haldusmenetlusse kaasatud Siremar kui ka CdI likvideeritakse.

2.2. 2011. ja 2012. aasta otsuses käsitletud meetmed

(36) 2011. ja 2012. aasta otsusega algatatud ametlikus uurimismenetluses hinnati järgmisi meetmeid (vt ka punkt 3): 1) hüvitis üldist majandushuvi pakkuvate teenuste osutamise eest pikendatud esialgsete lepingute alusel (1. meede); 2) Tirrenia ja Siremari päästmisabi ebaseaduslik pikendamine (2. meede); 3) endise Tirrenia kontserni (20) äriühingute erastamine (3. meede); 4) tulevaste lepingute/avaliku teenindamise lepingute alusel makstud hüvitis üldist majandushuvi pakkuvate teenuste osutamise eest (4. meede); 5) sildumise eesõigus (5. meede); 6) 2010. aasta seaduses kehtestatud meetmed (6. meede); 7) viis lisameedet, mis Sardiinia maakond võttis Saremari kasuks (7. meede) (21).

2.3. Käesolevas otsuses käsitletud meetmete üksikasjalik kirjeldus

(37) Käesolevas otsuses käsitletakse ainult põhjenduses 36 loetletud 1.–6. meedet, niivõrd kui need hõlmavad Siremari, CdI-d või SNSi. Neid meetmeid kirjeldatakse üksikasjalikumalt järgmistes punktides.

2.3.1. Riigi ja Siremari vahelise esialgse lepingu pikendamine

2.3.1.1. Avalike teenuste osutamise kohustused

(38) Siremariga sõlmitud esialgse lepingu artiklis 1 nähti ette viie aasta plaanid, milles täpsustatakse teenindatavad sadamad, kasutatavate laevade tüüp ja teenuste nõutav sagedus. Siremariga sõlmitud esialgset lepingut pikendati 1994. ja 1995. aastal.

(39) Esimene viie aasta plaan (1990–1994) kiideti heaks ministri 29. mai 1990. aasta käskkirjaga ja see jõustus tagasiulatuvalt 1. jaanuaril 1990. Teine, aastaid 1995–1999 hõlmav plaan, mis kiideti heaks ministri 14. mai 1996. aasta käskkirjaga, jättis liinid ja sageduse praktiliselt samaks.

(40) Aastateks 2000–2004 ja 2005–2008 ei võetud ametlikult vastu ühtegi Siremariga seotud viie aasta plaani. Selle asemel jäi liinide võrk ja teenindamise sagedus aastatel 1999–2008 laias laastus samaks. 9. märtsi 2004. aasta ministeeriumidevahelises käskkirjas (edaspidi „2004. aasta käskkiri“) sätestati Siremari puudutavad piiratud muudatused seoses vanade laevade väljavahetamise ja mahu suurendamisega sama teenuste sageduse raames (22).

(41) Esialgse lepingu alusel, mida pikendati ja muudeti (valitud liinide jaoks), teenindas Siremar ajavahemikul 1. jaanuarist 2009 kuni 30. juulini 2012 aasta ringi viit liinipaketti erineva sageduse ja ajakavaga, olenevalt konkreetsest liinist, teenuse liigist (parvlaev või kiirlaev) ja aastaajast järgmiselt: — liinipaketi Milazzo – Lipari saared – Napoli liinidel, mis teenindavad Vulcano, Lipari, Salina, Filicudi, Alicudi, Panarea ja Stromboli saari (edaspidi „Lipari saared“), samuti Milazzo linna Sitsiilias ja Napolit Campanias, osutas Siremar nii parvlaeva- kui ka kiirlaevateenust kümnel eraldi liinil; (23) — 17.6.2021 — liinipaketi Palermo–Ustica liinidel osutas Siremar nii parvlaeva- kui ka kiirlaevateenuseid kahel eraldi liinil; (24) — Liinipaketi Porto Empedocle – Pelagie saared liinidel, mis teenindavad Linosa ja Lampedusa saart (edaspidi „Pelagie saared“), osutas Siremar parvlaevateenuseid ühel liinil; — liinipaketi Trapani–Pantelleria liinidel osutas Siremar parvlaevateenuseid ühel liinil.

2.3.1.2. Eelarve ja kestus

(42) Järgmises tabelis on esitatud Siremarile 2009. aastast kuni 2012. aasta juulini makstud iga-aastase hüvitise suurus. Aasta Hüvitis 2009 67 009 405 eurot 2010 55 694 895 eurot 2011 55 694 895 eurot 2012 32 348 816 eurot (jaanuarist juulini) (25) Tabel 2. Aastatel 2009–2012 makstud hüvitis (eurodes)

(43) Esialgse lepinguga (mida muudeti 1994. aastal) nähakse ette avaliku teenuse eest iga-aastase hüvitise maksmine järgmiselt: iga aasta 1. märtsiks tehakse esimene ettemakse, mis vastab 70 %-le eelmisel aastal makstud hüvitisest; 30. juuniks teine makse, mis katab veel 20 %; 30. novembriks viimane makse, mis katab vastava aasta hüvitise jäägi, võttes arvesse tulevaste tulude ja kahjude hinnangut (26). Hiljem kontrollitakse lõplikke tulemusi, kui äriühing koostab majandusaasta bilansi. Kui selgus, et Siremar on saanud osutatud teenuste netokuludest suurema summa (tulu miinus kahjum), tuli vahe tagasi maksta 15 päeva jooksul alates bilansi kinnitamisest. Pärast 25. novembrit 2010 arvatakse seaduse nr 856/1986 artikli 11 alusel taristu- ja transpordiministeeriumi (edaspidi „transpordiministeerium“), majandusministeeriumi ning majandusarengu ministeeriumi vahelise konverentsi (edaspidi „ministeeriumidevaheline konverents“) otsusega iga-aastase toetuse kehtestamise kohta toetuste tulevastest ettemaksetest maha kõik ülemäärased hüvitised.

(44) Võrreldes 2010., 2011. ja 2012. aastaga arvutati 2009. aastal hüvitis erinevalt, nagu on kirjeldatud allpool. — 2009. aastal makstud hüvitis

(45) Presidendi 1. juuni 1979. aasta dekreedis nr 501 (edaspidi „presidendi dekreet 501/79“) on sätestatud mitmesugused elemendid (tulud ja kulud), mida võetakse arvesse avalike mereveoteenuste osutajatele makstava toetuse arvutamisel. Lisaks nähti 5. detsembri 1986. aasta seadusega nr 856 (edaspidi „seadus nr 856/86“) ette teatavate muudatuste tegemine Itaalia avalike mereveoteenuste osutamise kohustuste süsteemis. Mis puudutab ühendusi suuremate ja väiksemate saartega, siis muudeti selle artikliga 11 avaliku teenuse hüvitise arvutamise kriteeriume. Toetus tuli arvutada keskmiste ja objektiivsete parameetrite alusel kindlaksmääratud tulude ja teenuse kulude vahe põhjal ning see pidi sisaldama kapitalilt saadavat mõistlikku tulu. Sama artikliga nähakse ka ette, et avaliku teenindamise lepingud peavad sisaldama subsideeritud liinide loetelu, sagedust ja kasutatavate laevade tüüpe. Toetused pidid heaks kiitma vastutavad ministrid. Presidendi dekreedis 501/79 ja seaduses 856/86 sätestatud põhimõtted kajastusid esialgsetes lepingutes.

(46) 2009. aastaks arvutati üldist majandushuvi pakkuvate teenuste osutamise eest makstav hüvitis alates 1991. aastast kehtinud esialgsetes lepingutes kehtestatud metoodika kohaselt ja lepingute kehtivust pikendati pärast selle esialgse kehtivusaja lõppu 31. detsembril 2008. Eelkõige vastas hüvitis avalike teenuste osutamise korra alusel osutatavate teenuste akumuleeritud puhaskahjumile, millele lisati kapitalitootlusele vastav muutuvsumma.

(47) Riigiasutuste kindlaksmääratud hüvitise arvutamisel võeti arvesse järgmisi kuluelemente: soetamis-, reklaami- ja majutuskulud, peale-, mahalaadimis- ja manööverdamiskulud, personalikulud, laevade hoolduskulud, halduskulud, kindlustuskulud, rendi- ja liisingukulud, kütus, maksud ja amortisatsioonikulud. — 2010., 2011. ja 2012. aastal makstud hüvitis

(48) Alates 2010. aastast on üldist majandushuvi pakkuvate teenuste osutamise eest makstavat hüvitist kindlaks määratud uue metoodika abil, mis on sätestatud CIPE (27)9. novembri 2007. aasta direktiivis „Avalike teenuste osutamise kohustuste kindlaksmääramise kriteeriumid ja tariifidünaamika üldist huvi pakkuvas merekabotaaži sektoris“ (edaspidi „CIPE direktiiv“) (28). CIPE direktiivi preambuli kohaselt võeti direktiiv vastu avalike teenuste osutamise korra alusel mereveoteenuseid osutavate avalik-õiguslike äriühingute eelseisva erastamise eesmärgil (29). CIPE direktiivi sätteid kohaldati Tirrenia kontserni äriühingute osutatud teenuste suhtes alates 2010. aastast.

(49) CIPE direktiivis sätestatud meetod võimaldab avalikke mereveoteenuseid osutavatel ettevõtjatel teenida asjakohast tulu. Kapitalitootluse määr (edaspidi „kapitalitootlus“) arvutatakse kapitali kaalutud keskmise hinna (WACC) alusel. Nõutav omakapitali investeeringute tulusus (30) tuleb arvutada kapitalivara hinnamudeli abil.

(50) Selle mudeli alusel tuletatakse omakapitali hind i) riskivabast määrast, ii) beetakordajast (äriühingu hinnanguline riskiprofiil aktsiaturu kohta) ja iii) aktsiaturule määratud omavahendite riskipreemiast.

(51) Eelkõige arvutatakse omakapitali maksumus, kohaldades riskivaba tegevuse tulumäära suhtes lisariski preemiat. See preemia arvutatakse turu riskipreemiana, mis korrutatakse selle beetakordajaga, mis mõõdab, kui riskantne on teatav tegevus turu jaoks.

(52) CIPE direktiivi kohaselt vastab riskivaba tegevuse tulumäär kümneaastaste võrdlusvõlakirjade keskmisele kogutulule eelmisel kaheteistkümnel kuul, mille kohta on andmed kättesaadavad.

(53) CIPE direktiivis kehtestatakse 4 % suurune riskipreemia. Lisaks hüvitatakse mitteainuõiguslikul alusel osutatava teenuse korral ettevõtja eeldatavalt suurem risk täiendava 2,5 % lisamisega riskipreemiale.

(54) Samas ei tohi Siremarile makstav hüvitise summa, mis on sätestatud 2009. aasta seaduses, olla tegelikult suurem kui 55 694 895 eurot aastas (vt põhjendus 30). Ehkki 2009. aasta seadusega piiratakse kõigile Tirrenia äriühingutele nende avaliku teenindamise kohustuste täitmise eest makstavat iga-aastast hüvitist, sisaldab CIPE direktiiv teatavaid kaitsemeetmeid, tagamaks et asjaomastel ettevõtjatel on oma tegevuskulude katmiseks piisavad vahendid.

(55) CIPE direktiivi kohaselt tuleb eelkõige kindlaks määrata teenuste ulatus, maksimumtariifid ja hüvitis nii, et teenuseosutajale oleks tagatud kõigi lubatud kulude katmine, vastavalt järgmisele võrrandile: VA(RSP) + VA(AI(X)) = VA(CA), kus — VA(RSP) on avalike teenuste osutamise kohustuste täitmise eest makstava hüvitise diskonteeritud väärtus; — VA(AI(X)) on muude tulude (piletitulu ja muu) diskonteeritud väärtus; — (VA(CA)) on lubatud tegevuskulude, võla tagasimaksmise ja kapitali tulususe diskonteeritud väärtus.

(56) Kui eespool esitatud võrrand ei kehti, võib subsideeritud tegevuse ulatust vähendada, teise võimalusena võib üle vaadata teenuse korralduse (nt laeva tüüp) või muuta tariifi ülemmäärasid.

(57) Lisaks sellele kohandatakse igal aastal hinnakujunduse valemi alusel iga teenuse suhtes kohaldatavat tariifi ülemmäära, millest on maha arvatud maksud ja sadamatasud: ΔΤ = ΔΡ – Χ, kus — ΔΤ on tariifi ülemmäära aastane muutus protsentides; — ΔΡ on vaatlusaasta inflatsioonimäär; — Χ on lepingus või avaliku teenindamise lepingus sätestatud tariifi ülemmäära tegelik aastane kohandamismäär, mis jääb lepingu või avaliku teenindamise lepingu kehtivusaja jooksul samaks.

(58) CIPE direktiiviga on samuti ette nähtud, et tariifi ülemmäära võib kohandada kütusekulude erinevuste järgi, võttes võrdlusaluseks avalikult kättesaadavad standardhinnad.

2.3.2. Siremari päästmisabi ebaseaduslik pikendamine

(59) 16. novembril 2010 kiitis komisjon heaks päästmisabi andmise Tirreniale ja Siremarile (edaspidi „2010. aasta otsus“) (31). Abimeede seisnes erapankade antud krediidiliini tagatises kuni 95 000 000 euro suuruses summas. Itaalia võttis kohustuse edastada komisjonile hiljemalt kuus kuud pärast päästmisabimeetme kohaldamise lubamist restruktureerimiskava või tõendi selle kohta, et laen on täielikult tagasi makstud ja/või tagatise kehtivus lõpetatud.

(60) Seejärel andsid erapangad Banca Infrastrutture Innovazione e Sviluppo (edaspidi „BIIS“) ja Unicredit Tirreniale ja Siremarile 40 000 000 euro suuruse krediidiliini (st Tirreniale 25 000 000 eurot ja Siremarile 15 000 000 eurot) tagasimaksetähtpäevaga 30. juuni 2011. Riik andis sellele krediidiliinile garantii 15. veebruaril 2011.

(61) Seejärel maksti rahastamisvahendid välja järgmiselt: a) esimene osamakse 28. veebruaril 2011 (20 000 000 eurot Tirreniale ja 12 000 000 eurot Siremarile); b) teine osamakse 23. märtsil 2011 (5 000 000 eurot Tirreniale ja 3 000 000 eurot Siremarile);

(62) Itaalia teatas komisjonile, et kuna tagatud laenu esimene osamakse tehti alles 28. veebruaril 2011, lõpeb selle tagasimaksmise kuuekuuline ajavahemik raskustes olevate äriühingute päästmiseks ja ümberkorraldamiseks antavat riigiabi käsitlevate liidu suuniste (edaspidi „2004. aasta päästmise ja ümberkorraldamise suunised“) (32) punkti 25 alapunkti a ning 2010. aasta otsuse põhjenduste 32 ja 47 kohaselt 28. augustil 2011.

(63) Tirrenia ja Siremar ei täitnud enne seda kuupäeva laenu tagasimaksmise kohustust ja seetõttu nõudis BIIS 11. juulil 2011 riigigarantii sisse. Seega oli Siremari võlg riigi ees sellel kuupäeval 15 121 838,33 eurot. See hõlmab nii vastavate laenude põhisummat kui ka pangale võlgnetavat intressi.

(64) Pankrotikohus andis loa lisada Tirrenia ja Siremari eelisõigusega võlausaldajate (prededucibili) hulka majandusministeeriumi. Itaalia ametiasutuste väitel oli erakorraline volinik, kellele usaldati äriühingu juhtimine, tol ajal seisukohal, et Siremar võib rahastamisvahendid tagasi maksta 28. augustiks 2011, tehes seda Tirrenia ja Siremari äriüksuste kavandatud erastamisest saadud tuludest.

(65) 25. juulil 2011 sõlmiti leping Tirrenia äriüksuse CINile müümise kohta. Varade üleandmine ja seega ka maksmine aga viibisid peamiselt raskuste tõttu vajalike ühinemislubade saamisel (esmalt komisjonilt, seejärel Itaalia konkurentsiametilt Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato (edaspidi „Itaalia konkurentsiamet“). 21. juunil 2012 kiitis Itaalia konkurentsiamet Tirrenia ja CINi tehingu lõpuks heaks ja müük vormistati 19. juulil 2012. 20. oktoobril 2011 sõlmiti leping Siremari äriüksuse CdI-le müümise kohta. Siiski lükkus ka nende varade üleandmine edasi, antud juhul kuni 1. augustini 2012 (vt põhjendused 93–95). 18. septembril 2012 maksis Siremar oma võla – koos intressiga kogusummas 15 511 529,35 eurot – riigile tagasi.

2.3.3. Siremari erastamine, edasigarantii ja CdI kapitali suurendamine

(66) Fintecna avaldas 23. detsembril 2009 Tirrenia kogu aktsiakapitali, sealhulgas tütarettevõtja Siremari müümiseks esimese pakkumiskutse. 19. veebruaril 2010 oli 19 üksuselt laekunud 16 avaldust osalemisest huvitatuse kohta. 4. augustil 2010, pärast läbirääkimiste ebaõnnestumist ainsa pakkujaga, kes esitas siduva pakkumuse, kuulutas Fintecna menetluse lõppenuks. Itaalia väitel ebaõnnestusid läbirääkimised pakkumuse rahaliste elementidega seotud probleemide tõttu.

(67) Pärast esimese erastamiskatse ebaõnnestumist kaasati suurte rahaliste raskuste ees seisnud Tirrenia ja Siremar Itaalia suurettevõtete seaduses sätestatud kollektiivsesse maksejõuetusmenetlusse, niinimetatud erakorralisse haldusmenetlusse (amministrazione straordinaria), ja kuulutati varsti pärast seda maksejõuetuks. Täpsemalt öeldes kaasati Siremar erakorralisse haldusmenetlusse 17. septembril 2010. Rooma kohus tegi 5. oktoobril 2010 otsuse nr 381/2010, millega kuulutati Siremar maksejõuetuks.

2.3.3.1. Erakorralise haldusmenetluse eeskirjad

(68) Erinevalt tavapärasest pankrotimenetlusest, mille peamine eesmärk on likvideerida maksejõuetu äriühing võlausaldajate nõuete rahuldamiseks, kujutab 8. juuli 1999. aasta dekreet-seaduses nr 270 (edaspidi „dekreet-seadus 270/1999“) sätestatud erakorraline haldusmenetlus enesest spetsiifilist suurettevõtete maksejõuetusmenetlust, mille eesmärk on kaitsta varasid ja tagada äritegevuse jätkumine.

(69) Selles menetluses antakse maksejõuetu äriühingu juhtimine üle erakorralisele volinikule, kelle nimetab ametisse vastutav ministeerium. Erakorraline volinik esitab kava asjaomase äriühingu finantsseisundi taastamiseks kas selle restruktureerimise või vara müügi teel. Kava eeldab vastutava ministeeriumi eelnevat luba, mille puhul võetakse arvesse järelevalvenõukogu arvamust (järelevalvenõukogu liikmed on ministeeriumi nimetatud eksperdid).

(70) 23. detsembri 2003. aasta dekreet-seadus nr 347, millega kehtestatakse maksejõuetute suurettevõtete restruktureerimise kiireloomulised meetmed (edaspidi „dekreet-seadus 347/2003“) ning mida on muudetud ja millest on saanud 18. veebruari 2004. aasta seadus nr 39 (edaspidi „Marzano seadus“), reguleerib erakorralist haldusmenetlust, mida kohaldatakse suurte maksejõuetute äriühingute suhtes, kes kavatsevad selle restruktureerimismenetluse läbi teha. Need äriühingud peavad kumulatiivselt vastama ka teatavatele kriteeriumidele, mis käsitlevad eelmise aasta töötajate arvu ja võla suurust.

(71) Menetlus eeldab, et maksejõuetu äriühing esitaks avalduse nii Itaalia majandusarengu ministrile kui ka pädevale pankrotikohtule. Seejärel otsustab ministeerium maksejõuetu äriühingu menetlusse kaasamise ja nimetab erakorralise voliniku, kelle tegevuse järele valvab järelevalvenõukogu, samal ajal kui pankrotikohus teeb kindlaks, milline on äriühingu maksejõuetuse seisund.

(72) Erakorraline volinik peab 180 päeva jooksul pärast ametisse nimetamist esitama ministeeriumile restruktureerimiskava. Tavaline pankrotimenetlus algatatakse ainult juhul, kui ministeerium sellist restruktureerimiskava heaks ei kiida ja alternatiivne menetlus varade müügiks ei ole otstarbekas.

(73) 28. augusti 2008. aasta dekreet-seaduse nr 134 (edaspidi „dekreet-seadus 134/2008“) (mis muudeti 27. oktoobri 2008. aasta seaduseks nr 166 ja mis käsitleb maksejõuetute suurettevõtete restruktureerimise kiireloomulisi meetmeid („Disposizioni urgenti in materia di ristrutturazione di grandi imprese in crisi“)) artikli 4 lõikega 4c tehti Marzano seadusesse mitu muudatust. Neid muudatusi kohaldatakse olulisi avalikke teenuseid osutavate äriühingute suhtes ja need puudutavad muu hulgas erakorralise voliniku võimalust teha kindlaks maksejõuetu äriühingu vara ostja läbirääkimiste teel osalistega, kes tagavad nii avaliku teenuse katkematuse keskpikas perspektiivis kui ka kiire sekkumise. Dekreet-seaduses 134/2008 on sätestatud, et müügihind ei tohi olla madalam kui ministri käskkirjaga nimetatud sõltumatu eksperdi määratud varade turuväärtus.

(74) Dekreet-seadusega 134/2008 kehtestati ka võimalus rakendada varade võõrandamise kava kohe, võrreldes eelmise korraga, mille kohaselt nõuti, et äriühing esitaks kõigepealt ministeeriumile restruktureerimiskava. Kõigele lisaks nähakse dekreet-seadusega 134/2008 ette, et kui ministeerium ei saa vara võõrandamise kava ega restruktureerimiskava ellu viia ega heaks kiita, läbib äriühing tavalise pankrotimenetluse.

2.3.3.2. Müügimenetlus

(75) 4. oktoobril 2010 avaldati uue kaheteistkümneaastase lepinguga seotud Siremari äriüksuse (33) müümiseks pakkumiskutse. Selle pakkumiskutse eesmärk oli kontrollida, kas eksisteerib Siremari äriüksuse omandamisest huvitatud võimalikke riigisiseseid või rahvusvahelisi üksusi, kes suudaksid tagada veoteenuste katkematuse. Pakkumiskutse avaldati Siremari veebisaidil, mitmes ajalehes (34) ja valitud asjaomasele valdkonnale spetsialiseerunud veebisaitidel (35). Siremari äriüksuse ostmises osalemise huvist teatamise tähtajaks määrati 20. oktoober 2010.

(76) Tähtajaks esitasid kuus isikut (kaks neist ühiselt) viis avaldust huvi kohta Siremari pakkumismenetluses osaleda. Kõik need isikud tõendasid, et nad vastavad hanketeates sätestatud nõudele. Seetõttu kutsus erakorraline volinik neid üles tegema Siremari äriüksuse põhjalikku hoolsuskohustuse täitmise kontrolli. Juurdepääs asjassepuutuvatele dokumentidele anti tingimusel, et huvitatud pooled allkirjastavad konfidentsiaalsuskokkulepped.

(77) Üks kuuest isikust otsustas, et ei osale hoolsuskohustuse täitmise kontrolli etapis (36). Selles etapis anti ülejäänud viiele isikule (kellest kaks osalesid pakkumismenetluses koos) juurdepääs virtuaalsetele andmeruumidele, mis sisaldasid järgmist: a) üksikasjalik tehniline, juriidiline ja finantsteave müüki pandud äriüksuse kohta; b) erakorralise voliniku koostatud Siremari äriüksuse äriplaan; c) müüja hoolsuskohustuse täitmise aruanne ja äriühingu bilanss erakorralisse haldusmenetlusse kaasamise päeval; d) eduka pakkuja ja riigi vahel sõlmitava uue kaheteistkümneaastase lepingu projekt; e) nõutav lisateave, et potentsiaalsed ostjad saaksid müügiobjekti õigesti hinnata.

(78) Majandusarengu minister määras 4. veebruari 2011. aasta ministri käskkirjaga sõltumatuks eksperdiks Banca Profilo S.p.A., kelle ülesandeks oli hinnata nii Tirrenia kui ka Siremari äriüksust dekreet-seaduse 347/2003 artikli 4 lõike 4c kohaselt. 8. märtsil 2011 hindas Banca Profilo S.p.A. Siremari äriüksuse väärtuseks 55 miljonit eurot. See teave laaditi enne siduvate pakkumuste esitamise tähtaja lõppu kõigi võimalike pakkujate jaoks andmeruumi.

(79) Pärast siduvate pakkumuste esitamise tähtpäeva möödumist märkis Siremari erakorraline volinik 15. märtsil 2011, et ta ei ole saanud ühtegi hankemenetluse eeskirjadele vastavat pakkumist. Seetõttu avati menetlus uuesti ja tähtajaks määrati 5. aprill 2011. Sellel kuupäeval tegi CdI 60,1 miljoni euro suuruse pakkumise, samas kui Ustica Lines palus tähtaega pikendada, et tagada oma pakkumise tegemiseks vajalik rahastamine. Erakorraline volinik laadis CdI pakkumise andmeruumi üles ja kutsus teisi osalejaid üles 23. maiks 2011 sellest paremaid pakkumusi esitama. Nimetatud kuupäevaks laekusid järgmised pakkumised: a) 69 miljoni euro suurune pakkumine CdI-lt, millest 20 miljonit eurot tasutakse ettemaksena ja ülejäänud summa maksmine lükatakse edasi kümne aasta võrra (intressiga 1,5 %); b) 55,1 miljoni euro suurune pakkumine SNSilt, millest 30,1 miljonit eurot tasutakse ettemaksena ja ülejäänud summa maksmine lükatakse edasi kaheksa aasta võrra (intressiga 1,5 %);

(80) CdI asutasid menetluses pakkumuste tegemiseks Mediterranea Holding di Navigazione S.p.A. (edaspidi „Mediterranea“), Davimar Eolia Navigazione S.r.l. (edaspidi „Davimar“), Navigazione Generale Italiana S.p.A (37) (edaspidi „NGI“), Lauro.it S.p.A., Isolemar S.r.l. ja Riccardo Sanges & C. S.r.l (38). Mediterraneale kuulus CdI-s 60 % suurune kapitaliosalus (39). Teised aktsionärid, kellele kuulus ülejäänud 40 % CdI omakapitalist, olid eraomandis. Mediterranea osales Tirrenia esimese erastamiskatse menetluses (vt põhjendus 66) ning kuulus Sitsiilia maakonnale (edaspidi „Sitsiilia“) (43,02 %), äriühingutele Lauro.it S.p.A. (34,36 %), Isolemar S.r.l. (14,61 %) ja Acies S.r.l. (8,11 %).

(81) SNSi asutasid menetluses pakkumuste tegemiseks Ustica Lines S.p.A (40) ja Caronte & Tourist S.p.A (41) (kummagi osalus 50 %).

(82) Pärast seda, kui kahele pakkujale oli esitatud täiendavad teabenõuded, mille tähtaeg oli 18. juuli 2011, esitas menetluses osalenud finantsnõustaja 26. juulil 2011 järgmised märkused: a) CdI pakkumus oli absoluutarvudes suurem kui SNSi pakkumus, kuid SNSi riskiprofiil oli madalam kui CdI-l; b) SNSi poolt ettemaksena pakutud müügihinna osa, st 30,1 miljonit eurot, oli täielikult tagatud, samas kui CdI pakutud müügihinna osa, st 20 miljonit eurot, oli tagatud vaid osaliselt; c) SNS oli juba heaks kiitnud kapitali suurendamise 25 miljoni euro võrra ja selle ellu viinud, võrreldes kapitali suurendamisega 12 miljoni euro võrra, mille CdI oli heaks kiitnud, kuid ellu viinud vaid osaliselt.

(83) 3. augustil 2011 andis Sitsiilia Unicreditile tingimusteta ja tagasivõtmatu mitterahalise edasigarantii 40 miljonile eurole. See edasigarantii tähendab, et Unicredit seadis CdI-le 39 miljoni euro suuruse garantii andmise tingimuseks 40 miljoni euro suuruse edasigarantii andmise Sitsiilia poolt.

(84) 5. augustil 2011 edastas CdI erakorralisele volinikule Unicrediti samal päeval välja antud kinnituskirja, millega pank kohustus tagama CdI pakutud müügihinna edasilükatud osamakseid kuni 39 miljoni euro ulatuses (42). Unicrediti kinnituskirjas on märgitud, et garantii andmine oleneb järgmiste tingimuste täitmisest: 1) CdI allkirjastab Siremari äriüksuse müügilepingu enne 31. detsembri 2011. aasta tähtaega ja 2) kontrollitakse Sitsiilia pearaamatupidaja edasigarantii andmise volitusi.

(85) Finantsnõustaja ja teised menetlusse kaasatud konsultandid kinnitasid, et CdI esitas dokumendid pärast lisaselgituste ja dokumentaalsete tõendite esitamise 18. juuli 2011. aasta tähtaega ning seetõttu ei saa neid arvesse võtta. Seega kiitis erakorralisse haldusmenetlusse kaasatud Siremari järelevalvenõukogu 29. augustil 2011 heaks äriharu üleandmise SNSile ja 1. septembril 2011 palus erakorraline volinik vastutaval ministeeriumil sellele üleandmisele luba anda.

(86) Sitsiilia saatis 2., 6. ja 7. septembril 2011 samale ministeeriumile kirja, milles rõhutas, et CdI pakkus kõrgeimat hinda ja oli osaliselt Sitsiilia omanduses, mida tuleks pidada selle finantsstabiilsuse piisavaks tagatiseks. Sitsiilia saatis otse ministeeriumile ka Unicrediti kinnituskirja, Sitsiilia enda edasigarantii ja juriidilise tõendi, mis tõendab pearaamatupidaja volitusi seda edasigarantiid anda. 8. septembril 2011 palus ministeerium erakorralisel volinikul esitada lisateavet ja selgitusi CdI esitatud teabe kohta, ilma et see muudaks asjaolu, et asjaomased dokumendid esitati hilinemisega. 22. septembril 2011 teatas finantsnõunik erakorralisele volinikule, et hoolimata sellest, et CdI ei järginud menetlustähtaegu, alanes CdI riskiprofiil uute dokumentide toel märkimisväärselt, mis tähendab, et SNSi pakkumise nüüdisväärtust ei saa enam CdI omast soodsamaks pidada.

(87) 26. septembril 2011 küsis ministeerium Presidenza del Consiglio’lt, kas CdI finantskohustuste Sitsiilia-poolne edasigarantii võib tekitada riigiabiga seotud probleeme. Presidenza del Consiglio kinnitas, et kuna Unicredit oli seadnud oma garantii andmise otsuse tingimuseks Sitsiilia-poolse edasigarantii, tuleb edasigarantiid hinnata vastavalt komisjoni teatisele EÜ asutamislepingu artiklite 87 ja 88 kohaldamise kohta garantiidena antava riigiabi suhtes (edaspidi „garantiiteatis“) (43).

(88) 27. septembril 2011 palus erakorraline volinik ministeeriumilt luba, et avada menetluse täiendav etapp. Pärast sellise loa saamist kutsus finantsnõunik 29. septembril 2011 CdI-d ja SNSi üles esitama 13. oktoobriks 2011 uusi ja täiustatud siduvaid pakkumisi.

(89) CdI esitas uue ja täiustatud pakkumise, mis on üles ehitatud järgmiselt: a) müügihind 69,15 miljonit eurot, millest 34,65 miljonit eurot makstakse ettemaksena ja ülejäänu maksmine lükatakse edasi (13,8 miljonit eurot kolmanda aasta lõpus, 10,35 miljonit eurot kuuenda aasta lõpus, 10,35 miljonit eurot kaheksanda aasta lõpus, intressiga 1,5 %); b) müügihinna garantiina: Unicrediti 12. oktoobri 2011. aasta kinnituskiri (kohustus tagada CdI pakutud uue müügihinna edasilükatud maksete summa, st 34,5 miljonit eurot); notariaalne kinnitus aktsionäride otsuse kohta suurendada kapitali 21,48 miljoni euroni (vt punkt 2.3.3.4); kaks äriühingu MPS Capital Services kirja, milles võetakse kohustus rahastada müügihinna esimest osamakset (kuni 20 miljonit eurot) ja pikendada 23. mai 2011. aasta pakkumuse varasemat 5 miljoni euro suurust garantiid.

(90) SNS kinnitas oma 23. mail 2011 esitatud pakkumuse.

(91) 13. oktoobril 2011 märkisid erakorraline juhtkond ja tema konsultandid, et CdI pakkumus vastab Banca Profilo hinnangus osutatud äriüksuse väärtusele ja on rahaliselt soodsam kui SNSi esitatud pakkumus. Lisaks vastas CdI pakkumusele lisatud äriplaan nõuetele ja oli piisavalt tõendeid selle kohta, et CdI suudab tagada avaliku mereteenuse katkematuse. Seetõttu palus erakorraline volinik, et ministeerium sõlmiks hankelepingu CdI-ga.

(92) 14. oktoobril 2011 esitas järelevalvenõukogu oma positiivse arvamuse ja ministeerium andis loa sõlmida hankeleping CdI-ga.

(93) 20. oktoobril 2011 allkirjastasid Siremari erakorraline volinik ja CdI Siremari äriüksuse müügilepingu. 22. novembril 2011 kaebas aga SNS erakorralise voliniku otsuse anda äriüksus CdI-le edasi Lazio piirkondlikku halduskohtusse Tribunale Amministrativo Regionale, edaspidi „TAR“).

(94) 7. juunil 2012 otsustas Lazio TAR, et Sitsiilia poolt Unicreditile CdI pakutud müügihinna osa peale antud edasigarantii kujutab enesest riigiabi, olenemata sellest, kas garantii lõpuks rakendati või võeti tagasi (edaspidi „otsus 5172/2012“). TAR tunnistas Siremari äriüksuse müügimenetluse osaliselt tühiseks (44).

(95) Mediterranea kaebas selle otsuse riiginõukogusse Consiglio di Stato (edaspidi „CdS“). Viimane peatas 18. juuli 2012. aasta ajutise määrusega otsuse 5172/2012 täitmise (kaebuse sisu kohta otsust tegemata). Seega allkirjastas CdI 30. juulil 2012 uue avaliku teenindamise lepingu ja 1. augustil 2012 andis erakorraline volinik Siremari äriüksuse CdI-le üle.

(96) 7. veebruaril 2014 langetas CdS Mediterranea esitatud apellatsioonkaebuse kohta sisulise otsuse ja jõudis järeldusele, et Sitsiilia antud edasigarantii puhul ei ole järgitud siseriiklikes õigusaktides sätestatud läbipaistvuse ja mittediskrimineerimise põhimõtet (edaspidi „otsus 592/14“). Oma otsuses märkis CdS, et edasigarantii seadis ohtu kahe pakkumises osaleja vahelise mittediskrimineerimise põhimõtte täieliku tõhususe, ning tunnistas Siremari äriüksuse müügimenetluse seetõttu osaliselt tühiseks (tühistades pakkumislepingu sõlmimise CdI-ga). Eelkõige oli Unicrediti antud garantii de facto tingimus edasigarantii andmine Sitsiilia poolt, isegi kui esimene viimast sõnaselgelt ei nimetanud (vt punkt 2.3.3.5).

(97) Müügilepingut, mille CdI allkirjastas Itaalia riigiga pärast pakkumismenetlust, CdS otsusega ei tühistatud. CdS tühistas nimelt ainult üleandmise, kuna selle puhul oli tegemist haldusdokumendiga, kuid ei tühistanud müügilepingut ega uut lepingut, mis olid tsiviilõiguslikud lepingud. Seetõttu jätkas CdI avaliku teenuse osutamist, nagu on sätestatud uues lepingus (45).

(98) Itaalia ametiasutuste ja SNSi taotlusel tegi Lazio TAR 9. veebruaril 2015 otsuse oma varasema 2012. aasta juuni otsuse ja CdSi 2014. aasta veebruari otsuse tõlgendamise kohta (edaspidi „otsus 2351/15“). Lazio TAR märkis oma otsuses, et Siremari müügimenetluse viimane etapp tuleb uuesti avada alates 29. septembrist 2011 (46). Lazio TAR kinnitas, et CdI tuleks menetluse sellest uuest etapist kõrvale jätta. Lazio TAR otsustas ka, et majandusministeerium peab võtma vajalikud meetmed, et võimaldada menetlust 120 päeva jooksul alates kohtuotsuse kuupäevast uuesti alustada.

(99) Lazio TARi otsuse rakendamiseks tegi erakorralisse haldusmenetlusse kaasatud Siremar järgmist: — jättis CdI pakkumuse menetlusest välja; — küsis SNSi käest järele, kas tema 23. mai 2011. aasta 55,1 miljoni euro suurune pakkumine on endiselt kehtiv (SNS kinnitas seda 19. jaanuaril 2016); — kontrollis, kas SNSi pakkumine on kooskõlas avalike teenuste osutamiseks vajalike nõuetega ja kehtivate õigusaktidega; — kontrollis varade väärtust Ecorysilt tellitud uue aruande abil (edaspidi „Ecorysi teine aruanne“), mille kohaselt oli hinnanguline väärtus 34,4–39,9 miljonit eurot (vt põhjendus 122); — tühistas CdI-ga sõlmitud äriüksuse müügilepingu ja kandis SNSile üle 37,1 miljoni euro suuruse võla, mille CdI oli juba tasunud; (47) — olles 6. aprillil 2016 ministeeriumilt loa saanud, andis äriüksuse 11. aprillil 2016 SNSile üle.

(100) Samal päeval allkirjastasid SNS ja transpordiministeerium uue lepingu.

2.3.3.3. Müügileping SNSiga

(101) Erakorralisse haldusmenetlusse kaasatud Siremari ja SNSi vahelises müügilepingus on üleantud Siremari äriüksus määratletud äriühingu filiaalina, mis on spetsialiseerunud mereveoteenuste osutamisele kehtivate avalike teenuste osutamise kohustuste raames (48). Artiklis 4 on sätestatud, et äriüksuse varad on loetletud lisas ja need hõlmavad kogu immateriaalset (49) ja materiaalset vara, (50) mida äriühing kasutab avalike teenuste osutamise kohustuste täitmisel.

(102) Müügilepingu artikli 5 kohaselt tuleb 55,1 miljoni euro suurune müügihind maksta järgmiselt: a) 37,1 miljonit eurot vahetult pärast müügilepingu allkirjastamist (CdI-le tagasimaksmise kohustuse üleandmise kaudu); b) ülejäänud lükatakse edasi, intressiga 1,5 %: 9 miljonit eurot 72 kuu pärast; 9 miljonit eurot 96 kuu pärast.

(103) Müügilepingu artikli 7 lõike 6 punktis d on sätestatud, et ostja on kooskõlas dekreet-seaduse 347/2003 artikli 4 lõikega 4c suuteline tagama teenuse katkematuse keskpikas perspektiivis.

(104) Müügilepingu artikli 7 lõikes 9 on sätestatud, et ostja teeb kõigile haldustöötajatele ja meeskonnaliikmetele, kes on hõivatud avalike teenuste osutamise kohustuste täitmisega, uued tööpakkumised, võttes arvesse omandatud kvalifikatsiooni ja/või ametijuhendite samaväärsust, samuti võimalikke kokkuleppeid ametiühingutega. Ka on selles artiklis sätestatud, et nagu on nõutud dekreet-seaduse 270/1999 artikli 63 lõikes 2, peab ostja hoiduma kaheaastase perioodi jooksul töölepingu ülesütlemisest muus kui distsiplinaarkorras (edaspidi „tööjõuga seotud tingimus“). Müügilepingu artikli 7 lõike 11 ja artikli 7 lõike 12 kohaselt on ostja kohustatud müüjat nende kohustuste täitmisest korrapäraselt teavitama ning rikkumiste korral tuleb maksta suuri trahve.

(105) Müügilepingu artikli 8 lõikes 12 on kirjas, et vastavalt dekreet-seaduse 270/1999 artikli 63 lõikele 5 ei pea uus omanik maksma tagasi Siremari võlgu, mis on tekkinud enne äriüksuse üleandmist.

2.3.3.4. Kapitali suurendamine

(106) 13. oktoobril 2011 võtsid CdI aktsionärid kohustuse suurendada äriühingu kapitali 21 480 236 euroni. 3. veebruaril 2012 suurendas enamusaktsionär Mediterranea, kellele kuulub üle 60 % CdI aktsiatest, ise kapitali, mille tulemusel ei olnud Sitsiilia enam enamusaktsionär ja tema osa vähenes ligikaudu 43 %ni.

(107) CdI kapitali suurendamine toimus ajal, millal Sitsiilia oli Mediterranea enamusaktsionär, kes omakorda oli (ja on siiani) CdI enamusaktsionär. Kapitali suurendamise eesmärk oli omandada Siremari äriüksus ja rakendada uut lepingut.

2.3.3.5. Edasigarantii

(108) Erastamise käigus andis Sitsiilia Unicrediti kasuks edasigarantii.

(109) Esiteks, 3. augustil 2011, nagu on kirjeldatud põhjenduses 83, andis Sitsiilia Unicrediti kasuks edasigarantii, mis võimaldas viimasel kaks päeva hiljem väljastada esimese kinnituskirja, millega ta võttis kohustuse tagada CdI pakutud müügihinna edasilükatud osamaksed (st 39 miljonit eurot). Selles kirjas seati sõnaselgelt tema garantii kehtivuse tingimuseks Sitsiilia-poolse edasigarantii kehtivus.

(110) Teiseks kinnitas Sitsiilia menetluse hilisemas etapis 7. oktoobril 2011, et on valmis andma edasigarantii uue müügihinna edasilükatud maksetele kuni 34,6 miljoni euro ulatuses. 12. oktoobril 2011 muutis Sitsiilia 3. augusti 2011. aasta edasigarantiid, tagades maksed kuni 36 miljoni euro ulatuses. Samal päeval andis Unicredit välja teise kinnituskirja, mis lisati põhjenduses 89 kirjeldatud CdI edukale pakkumusele, märkimata, et Sitsiilia edasigarantii on muudetud kujul endiselt kehtiv.

(111) 20. novembril 2011 asendati Sitsiilia edasigarantii kõigi CdI aktsionäride edasigarantiiga. 31. jaanuaril 2012 saatis Sitsiilia erakorralisse haldusmenetlusse kaasatud Siremarile kirja, milles teatas, et 12. oktoobri 2011. aasta edasigarantii tuleb lugeda tagasivõetuks. 3. veebruaril 2012 avaldas Unicredit teate, milles kinnitas, et tema müügihinna edasilükatud osamaksetele antud garantii ei sõltu Sitsiilia edasigarantiist.

2.3.3.6. Banca Profilo uuring

(112) Nagu on kirjeldatud eespool (vt põhjendus 78), määras majandusarengu minister Banca Profilo sõltumatuks eksperdiks, kelle ülesanne oli hinnata Siremari äriüksust Marzano seaduse artikli 4 lõike 4c kohaselt. 8. märtsil 2011 esitas Banca Profilo aruande, milles kirjeldas kasutatud hindamismetoodikaid ja andmeid, mis sisaldusid Siremari enda äriplaanis aastateks 2011–2022. See aruanne sisaldas Siremari äriüksuse hinnangulist väärtust.

(113) Banca Profilo hinnangud põhinevad mitmel eeldusel, sealhulgas eelkõige sellel, et uut avaliku teenindamise lepingut kohaldatakse selle kehtivusaja lõpuni ning selle tulemusel saab Siremari äriüksus avaliku teenuse hüvitist selles lepingus kehtestatud mereveoliinide teenindamise eest. Banca Profilo kasutab oma hindamisaruandes peamiste meetoditena diskonteeritud rahavoogude ja majandusliku lisaväärtuse meetodit ning kontrolli teiseste meetoditena turu kordarvude ja kapitaliosaluse meetodit.

(114) Diskonteeritud rahavoogude meetodi puhul võtab Banca Profilo arvesse järgmist: i) uue lepingu kehtivusaja lõpuni tekkinud rahavood; ii) Siremari äriüksuse likvideerimisväärtus uue lepingu kehtivuse lõppemise päeval, eeldusel et pärast seda kuupäeva ei saa tegevust jätkata. Majandusliku lisaväärtuse meetodiga hindab Banco Profilo järgmist: i) kohandatud bilansiline väärtus; ii) negatiivne firmaväärtus/firmaväärtus; iii) Siremari äriüksuse likvideerimisväärtus uue lepingu kehtivusaja lõppemise päeval. See hinnang põhineb äriühingu äriplaani andmetel ja Banca Profilo enda tehtud arvutustel.

(115) Teisesed meetodid seisnesid järgmises. Turu kordarvude analüüs põhineb Banca Profilo arvutustel, milles kasutatakse Bloombergi andmeid üheksa võrreldava mereveoettevõtja kohta. Kapitaliosaluse meetod seisneb vara bilansis kajastatud puhasväärtuse hindamises, kuid vajaduse korral tehakse teatavaid kohandusi varades ja kohustustes ning lisatakse immateriaalse vara hinnanguline väärtus.

(116) Banca Profilo jõudis järeldusele, et Siremari äriüksuse väärtus selle hindamise ajal oli vahemikus 55–61 miljonit eurot. Seega tuleks selle äriühingu miinimumhinnaks määrata 55 miljonit eurot.

2.3.3.7. Ecorysi esimene aruanne ja Ecorysi teine aruanne

(117) Komisjon tegi uurimise käigus Ecorysile ülesandeks teha kindlaks müüki pandud Siremari äriüksuse turuväärtus. Konsultandil paluti i) teha kindlaks uue lepinguga seotud Siremari äriüksuse turuväärtus, ii) määrata kindlaks äriüksuse turuväärtus ilma mis tahes seonduvate tingimusteta ja iii) teha kindlaks, kas tööjõuga seotud tingimus vähendas müügihinda.

(118) Uue lepinguga seotud Siremari äriüksuse väärtuse kindlakstegemiseks kasutati Ecorysi esimeses aruandes neid peamisi meetodeid, mida kasutas ka Banca Profilo. Ecorys rakendas eelkõige diskonteeritud rahavoogude ja majandusliku lisaväärtuse meetodit.

(119) Esiteks jõudis Ecorys järeldusele, et kui Siremari äriüksus oleks müüdud tingimusteta ja eelkõige ilma uue avaliku teenindamise lepinguta, oleks äriühing müüdud selle likvideerimisväärtusega, (51) s.o – 0,3 miljoni euro eest. Ecorys märkis, et see likvideerimisväärtus on negatiivne, ning nentis, et seetõttu ei olnud viivitamatu likvideerimine (sisuliselt laevade müük) turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja jaoks mõistlik alternatiiv. Ecorys põhjendas seda järeldust eeldusega, et Siremari äriüksus ei saaks ilma avaliku teenuse hüvitiseta oma tegevust kasumlikult jätkata. Ecorys kirjeldas nii Tirrenia kui ka Siremari poolt avaliku teenindamise lepingu kohaselt teenindatavaid liine kui „väga kahjumlikku tegevust, mida iseloomustab väike sõitjate arv ja mis sõltub täielikult lepingu alusel saadavast rahastusest“. Lisaks leidis Ecorys, et „võimalus muuta teenuste kvaliteeti ja suurem vabadus piletihindade kehtestamisel ei ole piisavad tingimused, et muuta need liinid ärilisest seisukohast majanduslikult tasuvaks“.

(120) Teiseks eeldas Ecorys uue lepinguga seotud Siremari äriüksuse hindamisel, et uue lepingu kehtivusaega ei pikendata ja seetõttu Siremar likvideeritakse (52). Selle põhjal tegi Ecorys kindlaks, et Siremari äriüksuse minimaalne turuväärtus oli 57 miljonit eurot (st 5 % suurem kui Banca Profilo hinnatud väärtus).

(121) Kolmandaks võrdles Ecorys nii Tirrenia äriüksuse kui ka Siremari äriüksuse töötajate arvu mitme võrreldava parvlaevaettevõtja omaga ja jõudis järeldusele, et Siremari töötajate arv ja personalikulude struktuur ei „erine nende võrreldavate ettevõtjate struktuurist, kui võtta arvesse tööjõukulude osa kogutulust (53) ning tööjõukulude ja töötajate arvu suhet“ (54). Selle põhjal järeldas Ecorys, et puuduvad tõendid selle kohta, et tööjõuga seotud tingimusel on olnud oluline mõju Siremari äriüksuse väärtusele.

(122) Nagu on selgitatud põhjenduses 99, tellis ka Itaalia enne SNSi müügimenetluse lõpetamist Ecorysi teise aruande, et kontrollida, kas SNSi uuendatud pakkumus kajastab avaliku teenindamise lepinguga seotud äriüksuse turuväärtust 31. augusti 2015. aasta seisuga. Selles 28. oktoobril 2015. aastal avaldatud Ecorysi teises aruandes kasutati peamise hindamisvahendina diskonteeritud rahavoogude meetodit ja tulemuste kontrollimiseks omakapitali meetodit. Ecorysi diskonteeritud rahavoogude meetodil saadud uus hinnang oli 34,4 miljonit eurot eeldusel, et uus leping kehtib 31. juulini 2024. Kui uue lepingu kehtivusaega pikendatakse kuni 31. juulini 2026, on Siremari äriüksuse hinnanguline väärtus sel ajal 35,7 miljonit eurot. Omakapitali hindamise meetod andis hinnanguliseks väärtuseks 39,9 miljonit eurot.

(123) Lisaks täiendati seda aruannet SNSi koostatud kahe äriplaani võrdlusega: esimene, mis hõlmab ajavahemikku 2011–2022 ja on kirja pandud 2011. aasta mais, ning teine, mis hõlmab ajavahemikku 2016–2027 ja on kirja pandud 2016. aasta veebruaris. Ecorys jõudis järeldusele, et need kaks plaani ei olnud oma eelduste poolest identsed ega samavõrra üksikasjalikud (nt teine äriplaan ei sisaldanud liinide ja teenuse sageduste loendit). Plaanide peamised erinevused olid järgmised: eeldused laevade kasutamise, amortisatsiooni, personalikulude kohta ja nende CdI-lt saadud varasemate andmete kasutamine, mida esimeses äriplaanis ei olnud. Ecorys koostas ka üheleheküljelise hinnangu, milles kinnitati Itaalia ametiasutustele SNSi teise, 2016.–2027. aasta äriplaani sisemise loogika järjepidevust.

2.3.4. Uus leping

2.3.4.1. Abisaaja

(124) Alguses oli CdI Siremari äriüksuse omandamiseks eduka pakkumuse teinud pakkuja ja ta allkirjastas 30. juulil 2012 uue mereveoliinide teenindamise lepingu. Hiljem, 11. aprillil 2016 asus CdI asemele SNS ja hakkas samu liine teenindama.

2.3.4.2. Liinid

(125) Uue lepingu kohaselt pidi CdI ja hiljem SNS osutama sõitjateveo- ja parvlaevateenuseid 20 kabotaažiliinil, mis olid jagatud viieks paketiks, mõnikord erineva sagedusega ja/või erinevatel liinidel kõrg- ja madalhooajal (55) (vt Tabel 3). Parvlaevaühendused (segaliinid) Reisilaevaühendused (kiirlaevad) Liinipakett Milazzo – Lipari saared – Napoli C/1: Milazzo–Vulcano–Lipari–Rinella–Panarea–Ginostra–Stromboli–Napoli ja tagasi (aasta ringi, kaks ühendust nädalas) C/2: Milazzo–Vulcano–Lipari–Rinella–Salina ja tagasi (aasta ringi, üks ühendus päevas, madalhooajal pühapäeviti teenindamist ei toimu) C/3: Milazzo–Vulcano–Lipari–Salina–Panarea–Ginostra–Stromboli ja tagasi (aasta ringi, kaks ühendust nädalas) C/4: Milazzo–Vulcano–Lipari–Salina–Rinella–Filicudi–Alicudi ja tagasi (aasta ringi, viis ühendust nädalas kõrghooajal ja neli ühendust nädalas madalhooajal) C/6: Lipari–Vulcano–Milazzo ja tagasi (aasta ringi, üks ühendus päevas) ALC/2: Milazzo–Vulcano–Lipari–Rinella–Salina ja tagasi (aasta ringi, vähemalt üks ühendus päevas) ALC/3: Milazzo–Vulcano–Lipari–Salina–Panarea–Ginostra–Stromboli ja tagasi (aasta ringi, vähemalt üks ühendus päevas) ALC/4: Milazzo–Vulcano–Lipari–Salina–Rinella–Filicudi–Alicudi ja tagasi (aasta ringi, vähemalt üks ühendus päevas) ALC/6: Lipari–Vulcano–Milazzo ja tagasi (aasta ringi, üks ühendus päevas) ALC/2 BIS: Lipari–Rinella–Salina–Lipari (aasta ringi, neli ühendust nädalas kõrghooajal, kolm ühendust nädalas ja üks ühendus päevas kuni Salina saareni madalhooajal) Liinipakett Palermo–Ustica D/1: Palermo–Ustica ja tagasi (aasta ringi, üks ühendus päevas) ALC/1: Ustica–Palermo ja tagasi (aasta ringi, vähemalt üks ühendus päevas) Liinipakett Trapani – Egadi saared D/2: Trapani–Favignana–Levanzo–Marettimo ja tagasi (aasta ringi, vähemalt üks ühendus päevas) D/3: Trapani–Favignana–Levanzo–Trapani (aasta ringi, kaks ühendust päevas kõrghooajal, 12 ühendust nädalas ja harvemad ühendused Levanzo saarele madalhooajal) ALD/2: Trapani–Favignana–Levanzo–Marettimo ja tagasi (aasta ringi, kaks ühendust päevas) ALD/3: Trapani–Favignana–Levanzo–Trapani (aasta ringi, vähemalt üks ühendus päevas) ALD/2 BIS: Marettimo–Levanzo–Favignana–Trapani ja tagasi (aasta ringi, vähemalt üks ühendus päevas) ALD/3 BIS: Trapani–Favignana–Levanzo–Trapani (aasta ringi, vähemalt kaks ühendust päevas) Liinipakett Trapani–Pantelleria D/4: Trapani–Pantelleria ja tagasi (aasta ringi, üks ühendus päevas kõrghooajal, kuus ühendust nädalas madalhooajal) Liinipakett Porto Empedocle – Pelagie saared D/5: Porto Empedocle – Linosa – Lampedusa ja tagasi (aasta ringi, kuus ühendust nädalas) Tabel 3. Liinid, mida teenindas SdI ja hiljem hakkas teenindama SNS uue lepingu kohaselt

(126) Uue lepingu A lisas kirjeldatakse üksikasjalikult, kuidas tuleb teenindada kõiki tabelis 3 nimetatud liine (nt laeva tüüp, hooajaline sagedus). Lisaks ei tohi kasutajatele kohaldatavad sõidutariifid ületada uue lepingu artiklis 6 sätestatud ja samas A lisas nimetatud piirmäärasid.

2.3.4.3. Kestus

(127) Nii Sitsiilia ja CdI vahel kui ka Sitsiilia ja SNSi vahel sõlmitud uus leping kehtib kaksteist aastat. SNSiga sõlmitud leping jõustus 12. aprillil 2016 ja selle kehtivusaeg lõpeb 11. aprillil 2028.

2.3.4.4. Avalike teenuste osutamise kohustused

(128) Kehtestatud avalike teenuste osutamise kohustused puudutavad teenindatavaid mereveoliine (vt põhjendus 125), vastavatele teenindatavatele mereveoliinidele määratud laevade tüüpi ja mahutavust, varulaeva kättesaadavust teenuse katkematuse tagamiseks, sõitude sagedust ja maksimaalseid piletihindu, mida teenuse kasutajad igal asjaomasel liinil maksavad.

2.3.4.5. Hüvitis

(129) Iga-aastane hüvitis, mida saab äriühing, kellele on pandud uues lepingus kindlaks määratud avalike teenuste osutamise kohustused, on piiratud seaduses sätestatud piirmääraga 55 694 895 eurot. Hüvitise suurus tuleb kindlaks määrata CIPE direktiivis sätestatud metoodika alusel (vt põhjendused 48–58). Hüvitist maksti kahele äriühingule järgmiselt: CdI-le makstud hüvitis SNSile makstud hüvitis 2012 23 346 079 eurot (augustist detsembrini) — 2013 55 694 895 eurot — 2014 55 694 895 eurot — 2015 55 694 895 eurot — 2016 15 397 836 eurot 40 297 059 eurot 2017 — 55 694 895 eurot 2018 — 55 694 895 eurot 2019 — 55 694 895 eurot Tabel 4. Aastatel 2012–2019 makstud hüvitis

(130) Uue lepingu artikliga 8 on ette nähtud subsideeritud tegevuse ulatuse korrapärane läbivaatamine iga kolme aasta tagant, eesmärgiga veenduda, et ei esine rahalist tasakaalustamatust. Lisaks on uue lepingu artiklis 9 sätestatud, et tulude või kulude ootamatute ja struktuuriliste muutuste väga spetsiifiliste asjaolude korral ja igal juhul pärast iga kolmeaastase perioodi esimest aastat võivad pooled alustada seda läbivaatamist varem.

2.3.5. Sildumise eesõigus

(131) Dekreet-seaduse 135/2009 artikli 19b lõikes 21 on sätestatud, et saartega ühenduse tagamiseks ja nende avalike teenuste osutamise kohustusi silmas pidades jätkavad endise Tirrenia kontserni äriühingud, sealhulgas Siremar, juba määratud sildumist ja neil on eesõigus uute teenindusaegade jaotamisel vastavalt menetlustele, mille Itaalia meresõiduasutused on kehtestanud 28. jaanuari 1994. aasta seaduse nr 84 ja Itaalia merendusseadustiku kohaselt.

2.3.6. 2010. aasta seaduses kehtestatud meetmed

(132) 2010. aasta seadusega nähti endise Tirrenia kontserni äriühingutele, sealhulgas Siremarile, ette võimalus kasutada kiireloomuliste likviidsusvajaduste katmiseks rahalisi vahendeid, (56) mis on juba eraldatud laevastiku uuendamiseks ja ajakohastamiseks. Täpsemalt oli kahest rajatisest lähtudes (57) juba eraldatud kogu Tirrenia kontserni uuenduste katmiseks 23 750 000 eurot, sellest 7 215 800 eurot Siremarile. Endise Tirrenia kontserni ettevõtjad, kes kasutasid neid vahendeid likviidsuse tagamise eesmärgil, pidid need hiljem tagastama, et laevadel saaks siiski teha vajalikke uuendusi. Need uuendused olid vajalikud teatavate rahvusvaheliste ohutusstandardite täitmiseks pärast 1996. aasta Stockholmi lepingut (58).

(133) Lisaks on 2010. aasta seaduses sätestatud järgmine: a) algseid lepinguid pikendatakse 1. oktoobrist 2010 kuni Tirrenia ja Siremari erastamisprotsessi lõpuni (vt ka põhjendus 31); b) dekreet-seaduse 135/2009 artiklit 19b, mida on muudetud ja millest on saanud 2009. aasta seadus, muudetakse lõike 24a lisamisega. Selle lõike kohaselt on maksust vabastatud kõik dekreet-seaduse 135/2009 artikli 19b lõigetele 1–15 vastavad ametlikud toimingud ja tehingud. Need lõiked on seotud merekabotaaži sektori liberaliseerimisega Tirrenia kontserni erastamise kaudu; c) avaliku teenuse katkematuse tagamiseks ja endiste Tirrenia kontserni äriühingute erastamisprotsessi toetamiseks võivad asjaomased maakonnad kasutada alakasutatud piirkondade fondi (Fondo Aree Sottoutilizzate, edaspidi „FAS“) (59) rahalisi vahendeid vastavalt 6. märtsi 2009. aasta CIPE direktiivile nr 1/2009 (60).

2.4. Rikkumismenetlus nr 2007/4609

(134) Pärast komisjoni talituste ja Itaalia ametiasutuste vahelist varasemat teabevahetust saatis komisjoni energeetika ja transpordi eest vastutav peadirektor 19. detsembril 2008 Itaaliale nõude teabe esitamiseks. See nõue puudutas muu hulgas ülevaadet sel ajal käigus olnud avaliku teenindamise lepingu alusel teenindavatest liinidest ja avaliku teenuse osutamisest, mille Itaalia oli kavandatud uute lepingute alusel ette näinud. Lisaks paluti Itaalial esitada rohkem üksikasju Tirrenia kontserni erastamiskavade kohta.

(135) Oma 28. aprilli 2009. aasta kirjas esitasid Itaalia ametiasutused üksikasjaliku vastuse: — nad märkisid, et Itaalia merekabotaaži sektori liberaliseerimiseks Tirrenia kontserni erastamise teel oli vaja pikendada esialgseid lepinguid kuni 31. detsembrini 2009; — nad väitsid, et Tirrenia kontsernile makstud avaliku teenuse hüvitis oli vajalik saartega ühenduse tagamiseks mereühenduste kaudu, mida turul tegutsevad eraettevõtjad ei paku; — nad osutasid, et liinide põhjalik ratsionaliseerimisprotsess lõppes 10. märtsil 2009. Selle protsessi käigus võeti arvesse asjakohaseid sotsiaalseid, tööhõive- ja majandusaspekte, samuti vajadust kaitsta eri piirkondi ühendava liikluse jaoks olulisi ühendusi ning see hõlmas konsulteerimist kuue asjaomase piirkonnaga. Selle ratsionaliseerimisega kaasneks kogu Tirrenia kontserni jaoks avaliku teenuse netokulu vähenemine umbes 66 miljoni euro võrra ja umbes 600 seal töötava meeskonnaliikme koondamine. Itaalia tuletas ka meelde, et 2009. aasta ratsionaliseerimisega täiendati varasemaid jõupingutusi (2004., 2006. ja 2008. aastal) Tirrenia kontserni pakutavate teenuste vähendamiseks; — nad selgitasid, et ratsionaliseerimise eesmärk oli: i) säilitada liinid, mis on vajalikud ühenduse tagamiseks saarte ja mandriga ning nende vahel, ja õigus tervisele, õppimisele ja liikumisele, ii) ratsionaliseerida ühendusi, mida teenindavad eraettevõtjad, kes pakuvad samu ühendusi sama aja jooksul, sarnaste kvaliteedi ja katkematuse tagatistega, ning iii) ratsionaliseerida kõrghooaja ja kiirühendusi, mille puhul veetakse ainult inimesi; — nad andsid ülevaate Tirrenia kontserni äriühingute 2008. aastal teenindatud liinidest ja vähendatud liinide arvust, mida Tirrenia kontserni äriühingud teenindaksid 2009. aastal. Itaalia ametiasutuste sõnul on viimati nimetatud liinid Tirrenia kontserni äriühingute uute omanikega sõlmitavate uute lepingute aluseks.

(136) Komisjoni energeetika ja transpordi eest vastutav peadirektor saatis 21. detsembril 2009 Itaalia ametiasutustele kirja, milles märkis muu hulgas järgmist: — Itaalia merekabotaaži sektori põhjaliku ümberkorraldamise taustal ja märkimisväärse sotsiaalse mõju tõttu, mis Itaalia ametiasutuste sõnul erastamisega kaasneb, oleks juhul, kui pakkumismenetlused viiakse ellu avaliku teenindamise lihtlepingute alusel, selliseid lepinguid omavate laevandusettevõtete pakkumismenetluses osalemine vastuvõetav – põhimõtteliselt ja erandina – selleks, et tagada nõukogu määruses (EMÜ) nr 3577/92 (61) (edaspidi „merekabotaaži määrus“) sätestatud ühenduse laevaomanike vahelise mittediskrimineerimise kriteeriumi täitmine; — avaliku teenuse hüvitis pidi piirduma nende liinidega, kus teiste veoettevõtjate pidev aastaringne tegutsemine oli piiratud. Sellega seoses küsiti selgitusi turutõrke kohta teatud liinidel, mida teenindavad Tirrenia ja Caremar. Kirjas juhiti tähelepanu ka sellele, et ainult riigisiseste liinide (ja mitte rahvusvaheliste liinide) lisamine avaliku teenindamise lepingusse võib olla põhjendatud eri piirkondi ühendava liikluse tagamise eesmärgi alusel; — Tirrenia kontserni avaliku teenindamise lepingud lõppesid 31. detsembril 2008 ja Itaalia kavandatud erastamine võib võtta plaanitust kauem aega. Seega osutati selles kirjas võimalusele, et Itaaliale saadetakse merekabotaaži määruse väära rakendamise tõttu ametlik kiri.

(137) Itaalia ametiasutused vastasid komisjoni 21. detsembri 2009. aasta kirjale 22. jaanuaril 2010: — nad võtsid teadmiseks, et komisjon nõustus põhimõtteliselt ette pandud lähenemisviisiga, et Tirrenia kontsern erastatakse koos uute avaliku teenindamise lepingutega; — nad esitasid selgitusi liinide kohta, mille kohta komisjon oli tõstatanud mitu küsimust; — nad teatasid, et kutse osaleda pakkumismenetluses Tirrenia (sealhulgas Siremari) müümiseks avaldati 23. detsembril 2009. Itaalia teatas, et kavatseb kogu Tirrenia kontserni erastada 30. septembriks 2010; — nad palusid komisjonil selge sõnaga kinnitada, kas turutõrke kohta esitatud argumendid on piisavad.

(138) 29. jaanuaril 2010 (62) saatis komisjon ametliku kirja merekabotaaži määruse rikkumise kohta. Selles kirjas tuletas komisjon meelde, et selles määruses on sätestatud, et kui liikmesriik sõlmib avaliku teenindamise lepingu või kehtestab avalike teenuste osutamise kohustused, peab ta seda tegema kõigi ühenduse laevaomanike suhtes mittediskrimineerivalt. Merekabotaaži määruse artikli 4 lõike 3 kohaselt võivad olemasolevad avaliku teenindamise lepingud kehtida kuni asjaomase lepingu kehtivusaja lõpuni. Komisjon aga märkis, et Tirrenia kontserni äriühingud jätkasid mereveoteenuste osutamist pärast vastavate avaliku teenindamise lepingute (esialgsed lepingud) kehtivusaja lõppemist. Täpsemalt pidi nende lepingute kehtivus lõppema 2008. aasta lõpus, kuid Itaalia pikendas neid korduvalt. Seepärast kutsus komisjon Itaalia ametiasutusi üles esitama selle kohta oma seisukohad.

(139) Samal päeval, s.o 29. jaanuaril 2010 vastas komisjoni energeetika ja transpordi eest vastutav peadirektor Itaalia ametiasutuste 22. jaanuari 2010. aasta kirjale. Peadirektor märkis, et Tirrenia teenindatavate liinide kohta esitatud põhjendused olid piisavad varem avaldatud kahtluste kummutamiseks. Lisaks pidas peadirektor positiivseks asjaolu, et järgides tema varasemat palvet, oli Itaalia eemaldanud Tirrenia uue lepingu projektist rahvusvahelise ühenduse. Caremari teenindatavaid liine puudutavate küsimuste kohta esitatud põhjendusi peeti piisavaks ainult mõne liini puhul. Seetõttu paluti Itaalialt lisaselgitusi mõne Caremari liini kohta. Peadirektor tuletas meelde, et avaliku teenindamise lepingud võivad hõlmata ainult neid liine, millel esineb turutõrge. Peadirektor rõhutas ka seda, et tema vastus puudutab üksnes merekabotaaži määruse järgimist, mitte riigiabi küsimusi.

(140) Itaalia ametiasutused vastasid komisjoni 29. jaanuari 2010. aasta ametlikule kirjale 29. märtsil 2010: — nad tuletasid meelde, et komisjoni talitused nõustusid oma 21. detsembri 2009. aasta kirjas (vt põhjendus 136) põhimõtteliselt Tirrenia kontserni erastamisega, mille käigus seotakse äriühingud uute avaliku teenindamise lepingutega; — nad märkisid, et esialgsete lepingute pikendamise ainus ajend oli vajadus tagada avaliku mereveoteenuse katkematus kuni asjaomaste erastamisprotsesside lõpuni; — nad kinnitasid oma kavatsust lõpetada erastamisprotsess 30. septembriks 2010, et merekabotaaži sektor selleks kuupäevaks liberaliseerida; — nad esitasid ülevaate Tirrenia (sh Siremari) erastamisprotsessist. Itaalia teatas eeskätt, et pärast pakkumismenetluses osalemise kutse avaldamist oli 19. veebruaril 2010. aastal 19 üksust esitanud 16 osalemisavaldust. Hoolsuskohustuse täitmise kontrollimise etapi osana avati 22. märtsil 2010 andmeruum, mis jäi avatuks 2010. aasta mai lõpuni. Sel ajal eeldas Itaalia, et müügilepingu saab sõlmida 2010. aasta juuli keskpaigaks ja omandiõigus antakse üle 2010. aasta septembriks; — nad selgitasid, et Toremari pakkumismenetluse järgmistes etappides osaleb 11 huvitatud isikut; — nad rõhutasid, et rikkumismenetluse jätkamisega kaasnev jätkuv ebakindlus võib seada ohtu erastamisprotsessid ja mõjutada negatiivselt ka pakkumismenetluses osalevate äriühingute väärtust; — nad pakkusid komisjonile täielikku koostööd, et lahendada kõik järelejäänud kahtlused nii rikkumismenetluse kui ka võimalike riigiabiküsimuste suhtes.

(141) 10. septembri 2010. aasta erakorralisel kohtumisel teatasid Itaalia ametiasutused komisjonile, et Tirrenia ja Siremari erastamismenetlus tühistati viimases etapis ja seega ei saa 30. septembri tähtajast kinni pidada. Lisaks teatasid Itaalia ametiasutused, et ka Caremari, Saremari, Siremari ja Toremari lepingute sõlmimisega seotud konkurentsipõhised pakkumismenetlused viibivad. Seejärel pikendati 2010. aasta seadusega esialgseid lepinguid kuni Tirrenia ja Siremari erastamisprotsesside lõpetamiseni.

(142) Neid sündmusi silmas pidades saatis komisjon 24. novembril 2010 täiendava ametliku kirja. Selles kirjas tegi komisjon järgmist: — märkis, et Tirrenia, Siremari, Caremari, Saremari ja Toremari esialgseid lepinguid pikendati automaatselt ja ilma konkurentsipõhise pakkumismenetluseta; — juhtis tähelepanu sellele, et kuigi kõnealuste avaliku teenindamise lepingute kohaldamist jätkati, ei olnud ühtegi konkurentsipõhist pakkumismenetlust lõpule viidud; — osutas, et jätab endale õiguse esitada vajaduse korral põhjendatud arvamus (võttes arvesse Itaalia võimalikke märkusi).

(143) 21. juunil 2012 võttis komisjon vastu põhjendatud arvamuse endise Tirrenia kontserni kolme äriühingu (Caremar, Laziomar ja Saremar) erastamises tekkinud viivituse kohta. Kuna ülejäänud kolme äriühingu (Tirrenia, Toremar ja Siremar) pakkumismenetlused lõpetati 2011. aasta jooksul, (63) siis neid äriühinguid põhjendatud arvamuses ei käsitletud. Komisjon märkis, et Itaalia ei olnud kehtestanud konkurentsipõhist pakkumismenetlust avaliku teenindamise lepingute sõlmimiseks äriühingute Caremar, Laziomar ja Saremar teostatava merekabotaaži kohta üle kolme aasta pärast asjaomaste esialgsete lepingute tavapärase kehtivusaja lõppu. Vastupidi, neid lepinguid pikendati automaatselt ja määramata ajaks, takistades sellega teistel liidu laevaomanikel nendele lepingutele konkureerida.

(144) Itaalia ametiasutused vastasid 8. augustil 2012 põhjendatud arvamusele, väites, et hanketeated lepingu sõlmimiseks uue avaliku teenindamise lepinguga seotud äriühingutega avaldati või avaldatakse peatselt Euroopa Liidu Teatajas. Täpsemalt avaldati Caremari kohta teade 20. juulil 2012 ja teade Laziomari kohta saadeti avaldamiseks 1. augustil 2012. Saremari kohta võeti 2. augustil 2012 vastu seadus, milles nõuti sellise teate avaldamist 2. oktoobriks 2012.

(145) 13. jaanuaril 2014 sai Laziomari uueks omanikuks Compagnia Laziale di Navigazione, sõlmides Ponziane saarte ühenduste kümneaastase avaliku teenindamise lepingu. 16. juulil 2015 võttis Caremari omandiõiguse üle ATI SNAV-Rifim ja talle usaldati üheksa-aastane avaliku teenindamise leping. Kõigele lisaks algatati pärast 2014. aasta otsust Saremari likvideerimine ja 2016. aasta märtsis sõlmiti Delcomariga Sardiinia ja väikesaarte vaheliste liinide avaliku teenindamise leping.

(146) Itaalia ametiasutused teatasid 15. juuli 2016. aasta kirjas komisjonile, et endise Tirrenia kontserni kõigi äriühingute erastamine on lõpule viidud. 8. detsembril 2016 otsustas komisjon rikkumismenetluse lõpetada.

3. MENETLUSE ALGATAMISE JA PIKENDAMISE PÕHJUSED

3.1. Riigi ja Siremari vahelise esialgse lepingu pikendamine

3.1.1. Altmarki kriteeriumi täitmine ja abi olemasolu

(147) Oma 2011. aasta otsuses asus komisjon esialgsele seisukohale, et avalike teenuste osutamise kohustuste määramine ei ole olnud piisavalt selge ega võimaldanud komisjonil seega teha lõplikku järeldust selle kohta, kas see sisaldab ilmset viga. Olgugi et Itaalia ametiasutused väitsid, et üldist majandushuvi pakkuvate teenuste osutamise valdkonda kuuluvatel liinidel tegutsevad Siremari konkurendid olid ettevõtjad, kes samuti osutasid mereveoteenuseid riikliku hüvitise alusel, ilma et nõutavate teenuste tase oleks eelnevalt kindlaks määratud, ei saanud komisjon teha järeldust selle kohta, kas nendel liinidel oli tegelik vajadus avaliku teenuse järele.

(148) Komisjon asus esialgsele seisukohale, et Altmarki kohtuotsuse (64) teine kriteerium on täidetud, kuna hüvitise arvutamise aluseks olevad näitajad olid eelnevalt kindlaks määratud ja vastasid läbipaistvusnõuetele. Komisjon märkis eelkõige, et neid näitajaid kirjeldatakse esialgses lepingus (seoses hüvitisega 2009. aasta eest) ja CIPE direktiivis (seoses hüvitisega alates 2010. aastast).

(149) Komisjon leidis siiski, et Altmarki kohtuotsuse kolmas kriteerium ei ole nähtavasti täidetud ja et ettevõtjad võisid saada avalike teenuste osutamise ülesannete täitmise eest liiga suurt hüvitist. Eelkõige avaldas komisjon kahtlust, kas alates 2010. aastast kohaldatav 6,5 % suurune riskipreemia kajastab asjakohast riski suurust, kuna esmapilgul näis, et Siremar ei võta endale riske, mis selliste teenuste osutamisega tavaliselt kaasnevad.

(150) Komisjon asus ühtlasi esialgsele seisukohale, et neljas Altmarki kriteerium ei ole täidetud, kuna esialgsete lepingute pikendamiseks ei korraldatud pakkumismenetlust. Komisjon märkis lisaks, et talle ei ole esitatud ühtegi tõendit, mis kinnitaks väidet, et Siremar osutas asjaomaseid teenuseid tõepoolest kogukonna jaoks kõige väiksemate kuludega.

(151) Seetõttu jõudis komisjon esialgsele järeldusele, et Tirreniale aastatel 2009–2011 makstud avaliku teenuse osutamise hüvitised kujutavad endast riigiabi ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses. Lisaks leidis komisjon, et seda abi tuleks käsitada uue abina.

(152) 2012. aasta otsuses leidis komisjon, et kuivõrd kõik tingimused jäid 2012. aastal ja kuni uue lepingu jõustumiseni muutumatuks, on Siremarile alates 1. jaanuarist 2012 täiendavalt pikendatud esialgse lepingu alusel antud hüvitis samuti riigiabi.

3.1.2. Siseturuga kokkusobivus

(153) Komisjon asus 2011. aasta otsuses esialgsele seisukohale, et aastatel 2009–2011 avaliku teenuse osutamise eest makstud hüvitis ei kuulu üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid käsitleva 2005. aasta otsuse (65) ega ka üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid käsitleva 2005. aasta raamistiku (66) kohaldamisalasse. Seetõttu hindas komisjon seda meedet otse ELi toimimise lepingu artikli 106 lõike 2 alusel ja leidis, et tal on kahtlusi, kas kohaldatavad kokkusobivuse tingimused on täidetud.

(154) Komisjon märkis 2012. aasta otsuses, et 31. jaanuaril 2012 jõustus uus üldist majandushuvi pakkuvate teenuste pakett, mis koosneb üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid käsitlevast 2011. aasta otsusest (67) ja üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid käsitlevast 2011. aasta raamistikust. Komisjon asus siiski esialgsele seisukohale, et pikendatud esialgse lepingu alusel makstud avaliku teenuse hüvitist ei saa pidada siseturuga kokkusobivaks ega vabastada üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid käsitleva 2011. aasta otsuse kohasest teatamise nõudest.

(155) 2010. aasta seadusega nähti ette esialgse lepingu pikendamine 30. septembrist 2010 kuni erastamisprotsessi lõpuni. Siremar oli 2010. aasta seaduse vastuvõtmise ajal raskustes (vt põhjendus 67). Seetõttu ei saanud äriühingu alates 1. oktoobrist 2010 kuni selle erastamiseni saadud hüvitist hinnata üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid käsitleva 2011. aasta raamistiku alusel. Selle asemel asus komisjon üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid käsitleva 2011. aasta raamistiku punktile 9 tuginedes esialgsele seisukohale, et seda abi tuleks hinnata 2004. aasta päästmise ja ümberkorraldamise suuniste alusel.

(156) Komisjon märkis, et 2004. aasta päästmise ja ümberkorraldamise suunistes sätestatud siseturuga kokkusobivuse kriteeriumid ei ole käesoleval juhul täidetud, ning asus seetõttu esialgsele seisukohale, et raskustes olevale Siremarile makstud hüvitis on siseturuga kokkusobimatu restruktureerimisabi.

3.2. Siremari päästmisabi ebaseaduslik pikendamine

(157) Komisjon asus 2012. aasta otsuses esialgsele seisukohale, et päästmisabi pikendati 28. augustist 2011 kuni 18. septembrini 2012 ebaseaduslikult ning et päästmisabi pikendamine sel perioodil kujutas endast siseturuga kokkusobimatut abi, mida anti Tirreniale ja Siremarile ning võimalik, et ka nende vastavatele ostjatele. Komisjon märkis eelkõige, et Itaalia ei olnud kuue kuu jooksul pärast nendele äriühingutele päästmisabi esimese osa väljamaksmist esitanud 2004. aasta päästmise ja ümberkorraldamise suunistes ette nähtud restruktureerimis- või likvideerimiskava. Komisjon leidis, et ka 2004. aasta päästmise ja ümberkorraldamise suunistes sätestatud päästmisabi pikendamise tingimused ei olnud täidetud.

3.3. Siremari erastamine, edasigarantii ja CdI kapitali suurendamine

3.3.1. Siremari erastamine

(158) Komisjon avaldas 2011. aasta otsuses kahtlust, kas Siremari äriüksuse müümiseks korraldatud pakkumismenetlus on ikka olnud piisavalt läbipaistev ja tingimusteta, et tagada turuhinnaga müük.

(159) Esiteks märkis komisjon, et kuigi osalemiskutse avaldati mitmes ajalehes ja paljudel veebisaitidel, ei tundu, et kutses oleks müügi ulatust üksikasjalikult kirjeldatud ja antud pakkujatele selgeid juhiseid menetluse järgmiste etappide kohta. Pakkumiskutse ei näinud ka sisaldavat mingeid eelneva kvalifitseerumise või valikukriteeriume ega ka muid tingimusi, mida pakkujad peavad täitma, välja arvatud kohustust jätkata avaliku teenuse osutamist. Lisaks tehti kogu asjakohane teave müügimenetlusega hõlmatud varade kohta pakkujatele kättesaadavaks alles hoolsuskohustuse täitmise kontrollimise etapis.

(160) Teiseks leidis komisjon ka seda, et teatavad erastamisega seotud nõuded võisid piirata pakkujate arvu ja/või mõjutada müügihinda. Komisjon kinnitas, et järgib oma väljakujunenud praktikat seoses riigi omanduses olevate või riigiga seostatavate äriühingute müügiga, mille kohaselt viitavad riigiabi olemasolule mittemajanduslikud kaalutlused, mida erasektori müüja arvesse ei võtaks, näiteks avaliku poliitika, tööhõive või regionaalarenguga seotud probleemid, kui need panevad potentsiaalsele ostjale koormavaid kohustusi ja võivad seetõttu põhjustada müügihinna alanemist.

(161) Tirrenia äriüksuse müügimenetlus ja Siremari äriüksuse müügimenetlus põhinesid Marzano seaduses sätestatud korral (vt põhjendus 70). Seetõttu hindas komisjon neid kahte menetlust koos. Komisjon leidis, et uued lepingud saanud äriüksuste müük pani ostjatele kohustuse osutada avalikke teenuseid eelnevalt kindlaksmääratud kvaliteedi, sageduse ja sõidutariifidega seotud kohustuste alusel, mis on sätestatud uutes lepingutes. Komisjonile näis, et selliste kohustuste kehtestamisega ei püüdnud riik saada kõrgeimat hinda, vaid pigem täita avaliku huvi eesmärke. Komisjoni arvates on väga ebatõenäoline, et erasektori müüja oleks pidanud avalike teenuste katkematut toimimist sama tähtsaks.

(162) Komisjon leidis ka, et tavapärastes turutingimustes tegutsev erasektori müüja ei oleks pannud ettevõtjale kohustust säilitada kahe aasta vältel sama arv töökohti.

(163) Eespool nimetatud põhjustel ei olnud Siremari äriüksuse erastamismenetlus komisjoni esialgse järelduse kohaselt piisavalt läbipaistev ja tingimusteta, et iseenesest tagada turuhinnaga müük. Seetõttu ei saanud komisjon välistada, et majanduslik eelis anti kas müüdavale majandustegevusele või ostjale.

(164) Komisjon leidis olemasoleva teabe põhjal ka seda, et igasugune abi, mis võis erastamisprotsessi käigus tekkida, oleks siseturuga kokkusobimatu.

3.3.2. Edasigarantii

(165) Komisjon asus 2012. aasta otsuses esialgsele seisukohale, et edasigarantii, mille Sitsiilia andis Siremari äriüksuse müügihinna edasilükatud osamaksetele, võis kujutada endast abi CdI-le kui laenuvõtjale ja Unicreditile kui esimesele garantii andjale.

(166) Paistab, et edasigarantii on võimaldanud CdI-l saada garantii, mida ei oleks talle muidu antud või oleks antud teistsugustel, vähem soodsatel tingimustel. Komisjon märkis, et olemasolevast teabest ei ilmne, et edasigarantii eest oleks makstud hüvitist.

(167) Peale selle märkis komisjon, et ilmselt andis pearaamatupidaja positsioon võimaluse Sitsiilias toimuvat otsustusprotsessi mõjutada. Arvestades tema osalust Mediterranea igapäevases juhtimises ja viimase märkimisväärset kapitaliosalust CdI-s, pidas komisjon tõenäoliseks, et edasigarantii anti pigem selleks, et CdI-l oleks müügiprotsessis eelis, mitte turutingimustel.

(168) Komisjon märkis ka seda, et dokumendid, mille Itaalia esitas selle tõendamiseks, et edasigarantii ei avaldanud mingit mõju, ei pärine hankelepingu CdI-le andmisele eelnevast ajast. Vastupidi, mõlemad dokumendid väljastati pärast seda, kui SNS oli komisjonile kaebuse esitanud.

(169) Lisaks leidis komisjon, et edasigarantii võis anda majandusliku eelise ka Unicreditile kui esimesele garantii andjale, vähendades tema enda garantiiga seotud riske, välja arvatud juhul, kui edasigarantii eest maksti asjakohast lisatasu.

(170) Eespool esitatud kaalutlustele tuginedes asus komisjon esialgsele seisukohale, et edasigarantii võis kujutada endast Unicreditile ja CdI-le antud abi.

3.3.3. CdI kapitali suurendamine

(171) Komisjon leidis 2012. aasta otsuses, et Mediterranea kapitali suurendamine võis anda CdI-le eelise, kuivõrd Sitsiilia ei käitunud nagu turutingimustes tegutsev erainvestor. Peale selle leidis komisjon, et Mediterranea kapitali suurendamist rahastati riigi vahenditest ja see oli riigiga seostatav.

(172) Seetõttu asus komisjon esialgsele seisukohale, et kapitali suurendamine võis kujutada endast CdI-le antud abi.

3.3.4. Kokkusobivus siseturuga

(173) 2011. aasta otsuses leidis komisjon olemasoleva teabe põhjal ka seda, et igasugune abi, mis võis erastamisprotsessi käigus tekkida, oleks siseturuga kokkusobimatu.

(174) 2012. aasta otsuses leidis komisjon olemasoleva teabe põhjal, et nii edasigarantii kui ka CdI kapitali suurendamine võisid kujutada endast tegevusabi, mis on põhimõtteliselt siseturuga kokkusobimatu.

3.4. Riigi ja CdI vaheline uus leping

(175) Komisjon asus 2012. aasta otsuses esialgsele seisukohale, et Siremari äriüksuse (sel ajal CdI) poolt ostjale makstud hüvitis ei vasta Altmarki kohtuotsuses sätestatud kriteeriumidele ja on seetõttu abi ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses.

(176) Komisjon jõudis sellele järeldusele järgmiste kaalutluste põhjal: a) konkurendid, kes paistsid pakkuvat sarnaseid teenuseid, tegutsesid vähemalt teatavatel CdI teenindatavatel liinidel; b) näis, et hüvitise CIPE direktiivi kohase arvutamise tulemusena maksti ettevõtjale avaliku teenuse osutamise eest liiga suurt hüvitist samadel põhjustel, mis on esitatud 2011. aasta otsuses, c) Altmarki kohtuotsuse neljandat kriteeriumi (68) tõenäoliselt ei järgitud, arvestades, et pakkumismenetlus korraldati Siremari äriüksuse kohta, kellele oli usaldatud uus leping, mitte avaliku teenindamise lepingu sõlmimise enda kohta, ning ei ole tõendatud, et see võimaldas valida pakkuja, kes on võimeline osutama teenuseid kogukonnale võimalikult väikeste kuludega.

(177) Komisjon hindas CdI-le makstava hüvitise kokkusobivust esmalt üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid käsitleva 2011. aasta otsuse alusel. Kuna aga lepingu kestus paistis olevat pikem kui kümme aastat ja kuna tal oli kahtlusi hüvitise proportsionaalsuse suhtes, asus komisjon esialgsele seisukohale, et hüvitist ei saa üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid käsitleva 2011. aasta otsuse alusel kokkusobivaks pidada. Seejärel hindas komisjon abi kokkusobivust üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid käsitleva 2011. aasta raamistiku alusel ja leidis, et tal on kahtlusi, kas kõik selles raamistikus sätestatud kokkusobivuse tingimused on täidetud.

3.5. Sildumise eesõigus

(178) Komisjon asus 2011. aasta otsuses esialgsele seisukohale, et kuna sildumise eesõiguse eest ei maksta hüvitist, on meetme puhul tegemist õigusliku eelisega, millega ei kaasne riigi rahaliste vahendite ülekandmist ning seega ei saa seda käsitada riigiabina. Komisjon leidis, et kui sildumise eesõiguse eest makstaks hüvitist, siis niivõrd kui Siremar osutab tõelist üldist majandushuvi pakkuvat teenust ja see eesõigus antakse ainult nende üldist majandushuvi pakkuvate teenustega hõlmatud liinidele, ei annaks see täiendavat majanduslikku eelist, kuna see kuuluks üldist majandushuvi pakkuvate teenuste osutamise juurde.

(179) Kuna komisjon oli seadnud kahtluse alla üldist majandushuvi pakkuvate teenuste osutamise legitiimsuse, ei saanud komisjon meetme siseturuga kokkusobivuse kohta järeldust teha, kui see peaks olema abi.

3.6. 2010. aasta seaduses kehtestatud meetmed

(180) Komisjon asus 2011. aasta otsuses esialgsele seisukohale, et 2010. aasta seaduses sätestatud meetmed kujutavad endast riigiabi endise Tirrenia kontserni äriühingutele, sealhulgas Siremarile. Need meetmed olid järgmised: 1) laevade uuendamiseks eraldatud rahaliste vahendite võimalik kasutamine likviidsuse tagamiseks; 2) erastamisprotsessiga seotud maksuvabastused; 3) FASi rahaliste vahendite võimalik kasutamine. Komisjon märkis, et kõik eespool nimetatud meetmed võimaldasid endise Tirrenia kontserni äriühingutel vältida kulusid, mida oleks tavaolukorras tulnud katta nende endi rahalistest vahenditest. Selle tulemusena suutsid need äriühingud oma üldist finantsseisundit parandada.

(181) Komisjon asus ka esialgsele seisukohale, et need meetmed kujutavad endast tõenäoliselt tegevusabi, mis vähendab Siremari ja teiste endise Tirrenia kontserni äriühingute kulusid, mida nad peaksid muidu ise kandma, ning seetõttu tuleks neid meetmeid pidada siseturuga kokkusobimatuks.

4. ITAALIA MÄRKUSED

(182) Pärast 2011. ja 2012. aasta otsuseid saatis Itaalia kõigi käesolevas otsuses hinnatud meetmete kohta mitu kirja ja esitas mitu dokumenti. Selles jaos tehakse kokkuvõte peamistest esitatud argumentidest ja andmetest (69).

4.1. Avalike teenuste osutamise kohustuste ja konkurentsitingimuste kohta

(183) Itaalia esitas loetelu Siremari teenindatavatest liinidest, mille suhtes on kehtestatud avalike teenuste osutamise kohustused, sealhulgas hooajaline sagedus ja sõiduplaanid, konkurentsitingimused ning avalike teenuste osutamise kohustuse kehtestamise põhjused.

(184) Tõeliste üldist majandushuvi pakkuvate teenuste olemasolu kohta märkis Itaalia, et Siremarile ning hiljem CdI-le ja SNSile seatud avalike teenuste osutamise kohustused tagavad regulaarsuse, katkematuse ja kvaliteedi poolest rahuldava teenuse, mis ühendab Sitsiiliat selle väiksemate saartega. See teenus aitab kaasa nende saarte majandusarengule ja tagab samal ajal saarekogukondade oluliste liikumisvajaduste rahuldamise ning selle, et järgitakse põhiseadusega garanteeritud õigust eri piirkondi ühendavale liiklusele. Sellega seoses märkis Itaalia, et avalike teenuste osutamise kohustused on täielikult kooskõlas ELi toimimise lepingu artikliga 174 ja sellele järgnevate artiklitega ja deklaratsiooniga nr 30 saarepiirkondade kohta (lisatud Amsterdami lepingu lõppaktile). Itaalia viitas ka Euroopa Liidu Kohtu (edaspidi „Euroopa Kohus“) praktikale, mis kinnitab, et eesmärk tagada piisav ja regulaarne laevaliiklus saartele, saartelt ja saarte vahel on hõlmatud õigustatud avaliku huvi eesmärgiga (70).

(185) Eelkõige juhtis Itaalia tähelepanu asjaolule, et kõigil nendel liinidel valitsevad struktuurilised tingimused nõuavad eri piirkondi ühendava liikluse tagamiseks avalike teenuste osutamise kohustuste kehtestamist. Põhjenduses 41 kirjeldatud viis liinipaketti hõlmavad piirkondi, mida peetakse suurlinna merepiirkondadeks: kõigi nende saarte elanikkond sõltub oluliste teenuste osutamise ja tööhõive puhul Sitsiilia peasaarest. Samal ajal on turismiäri asjakohane ainult kõrghooajal. Seetõttu on laevandusettevõtjatel kommertshuvi teenindada neid liine ainult kõrghooajal. Madalhooajal turistidepoolne nõudlus peaaegu kaob, kuni selleni, et ühtegi neist liinidest ei ole võimalik kasutajate nõudluse rahuldamiseks vajaliku regulaarsuse ja sagedusega kasumlikult teenindada.

(186) Sellel taustal on nii Siremarile kui ka teistele ettevõtjatele, kelle Sitsiilia valis avatud hankemenetluse tulemusena, määratud avalike teenuste osutamise kohustused, et tagada nende saarte ning saarte ja Sitsiilia vahel usaldusväärsed ja stabiilsed ühendused. Toetust mittesaavad ettevõtjad ei suudaks eri piirkondi ühendavat liiklust tagada, sest nad teenindaksid neid ühendusi ainult kõrghooajal. Itaalia juhtis lisaks tähelepanu sellele, et CdI ja hiljem SNSi käitatavad laevad jäävad sageli ööseks saartele dokki (mis kergitab kulusid), et pakkuda esimest ühendust hommikul elanikele, kes sõidavad edasi-tagasi kas oma õpingute või töö pärast, ning tagavad ühenduse meditsiinilistes hädaolukordades.

(187) Lisaks väitis Itaalia, et teenused, mida osutavad ettevõtjad, kellele on pandud avalike teenuste osutamise kohustused, ja teenused, mida pakuvad vabalt ettevõtlusega tegelevad ettevõtjad, ei oleks täielikult võrreldavad. Osutatavate teenuste regulaarsuse, katkematuse ja kvaliteedi tagaksid üksnes avalike teenuste osutamise kohustusega ettevõtjad tänu lepingutes sätestatud selgetele kohustustele, samas kui eraettevõtjad oleksid sõltuvad ainult oma investeeringutasuvuse arvutusest. Sellega seoses tõi Itaalia näiteks La Maddalena – Palau liini, mida teenindas Enermar kommertsalustel ja mille teenindamine katkestati ette teatamata. Seevastu Saremar, kes osutas seda teenust avaliku teenindamise lepingu alusel, pidi oma teenust jätkama ja tagas seega tõhusalt eri piirkondi ühendava liikluse.

(188) Itaalia osutas veel, et 2004. aasta otsuses (71) on komisjon juba kindlaks teinud, et Siremari teenindatava viie liinipaketi puhul ei suudaks ükski teine eraettevõtja avaliku teenuse vajadusi rahuldada, eelkõige seoses aastaringse katkematu teenuse ja kasutatavate laevatüüpidega). Seetõttu oli ilmse turutõrke lahendamiseks vaja riiklikku hüvitist. Seejärel selgitas Itaalia, et olukord ei ole vahepealsete aastatega muutunud.

4.2. Siremari päästmisabi võimaliku ebaseadusliku pikendamise kohta

(189) Itaalia ametiasutused tuletavad meelde, et nad teavitasid komisjoni 16. mai 2011. aasta kirjaga sellest, et erakorralisse haldusmenetlusse kaasatud Tirrenia ja Siremar maksavad pärast Tirrenia ja Siremari äriüksuse müügi lõpetamist riigigarantiiga tagatud laenud tagasi, kasutades kummagi müügist saadud tulu, kuna mõlema äriühingu peale on üks erakorraline juhtkond ja üks erakorraline volinik. Arvestades, et 2011. aasta kevadel olid mõlemad müügimenetlused pooleli ja et CIN oli sõlminud 25. juulil 2011 Tirrenia äriüksuse müügilepingu, olid nii Itaalia ametiasutused kui ka erakorralisse haldusmenetlusse kaasatud Siremar kindlad, et abi saab tagasi maksta määratud tähtajaks 28. augustiks 2011.

(190) Järgnenud sündmused põhjustasid aga Tirrenia ja Siremari äriüksuse müügi lõpuleviimise ootamatu edasilükkumise. Tirrenia äriüksuse müük viibis eelkõige seetõttu, et komisjonilt oli vaja saada ühinemisluba (vt põhjendus 65), samas kui Siremari äriüksuse müük lükkus edasi punktis 2.3.3.2 kirjeldatud menetluse ja sellega seotud kohtuvaidluse taasalustamise tõttu. Selle tagajärjel pidi erakorralisse haldusmenetlusse kaasatud Siremar jätkama oma teenuste osutamist kavandatust tunduvalt kauem ja kandma sellega seotud kulud. Itaalia sõnul oli Siremari likvideerimiskava kättesaadav erakorralise juhtkonna veebisaidil pikka aega enne 2004. aasta päästmise ja ümberkorraldamise suunistes kehtestatud kuuekuulise tähtaja möödumist. Itaalia lisab, et komisjoni hoiti erastamisprotsessi käiguga kogu aeg kursis. Nii Tirrenia kui ka Siremari võlgnetav kogusumma koos intressidega maksti riigile tagasi alles 48 päeva pärast seda, kui erakorraline juhtkond oli saanud esimese Tirrenia ja Siremari äriüksuse müügist laekunud makse.

4.3. Siremari äriüksuse erastamise kohta

4.3.1. Menetluse läbipaistva ja mittediskrimineeriva laadi kohta

(191) Itaalia rõhutas, et Siremari äriüksus erastati kooskõlas Marzano seadusega. Kuigi kõnealuses seaduses viidatakse võimalusele leida ostja eraviisiliste läbirääkimiste teel, ei välistaks see avatuse, läbipaistvuse ja mittediskrimineerimise põhimõtte järgimist. Pealegi on kõnealuse juhtumi puhul ka muid õigusnorme, mille sõnaselge nõue on läbipaistev ja mittediskrimineeriv konkurentsimenetlus. Eelkõige kohustatakse 2010. aasta seaduse artikli 1 lõike 5a punktis b erakorralist volinikku piirama menetlust „minimaalse ajaga, mis on erakorralises haldusmenetluses võimalik, järgides samal ajal müügi puhul nõutavat konkurentsipõhist, läbipaistvat ja mittediskrimineerivat menetlust“.

(192) Itaalia sõnul pakkus dekreet-seaduse 347/2003 artikli 4 lõikes 4c ette nähtud menetlus läbipaistvuse ja mittediskrimineerimise seisukohast lisatagatisi, arvestades eelkõige müüki pandud äriüksuse turuhinnale sõltumatu eksperdi antud hinnangut ja hinna poolest kõige soodsama pakkumuse valimist.

(193) Itaalia väitis, et kõigil pooltel oli võrdne juurdepääs kogu teabele, mis oli vajalik müüki pandud varast selge ülevaate saamiseks ja pakkumuse koostamiseks. Müük puudutas avaliku teenuse osutamisega seotud varasid ja lepingulisi suhteid järgmiselt: a) laevad ja lisa