ET Euroopa Liidu Teataja L 136/50

EUROOPA VÄÄRTPABERITURUJÄRELEVALVE OTSUS (EL) 2018/796,

22. mai 2018,

hinnavahelepingute ajutise piiramise kohta Euroopa Liidus vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 600/2014 artiklile 40

EUROOPA VÄÄRTABERITURUJÄRELEVALVE JÄRELEVALVENÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut;

võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. novembri 2010. aasta määrust (EL) nr 1095/2010, millega asutatakse Euroopa Järelevalveasutus (Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve), muudetakse otsust nr 716/2009/EÜ ning tunnistatakse kehtetuks komisjoni otsus 2009/77/EÜ, (1) eelkõige selle artikli 9 lõiget 5, artikli 43 lõiget 2 ja artikli 44 lõiget 1,

võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. mai 2014. aasta määrust (EL) nr 600/2014 finantsinstrumentide turgude kohta ning millega muudetakse määrust (EL) nr 648/2012, (2) eriti selle artiklit 40,

võttes arvesse komisjoni 18. mai 2016. aasta delegeeritud määrust (EL) 2017/567, millega täiendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EL) nr 600/2014 seoses mõistete, läbipaistvuse, portfellide tihendamise ning toodetesse sekkumise ja positsioonide juhtimise järelevalvemeetmetega, (3) eriti selle artiklit 19,

ning arvestades järgmist:

1. SISSEJUHATUS

(1) Viimastel aastatel on Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve (ESMA) ja mitmete riikide pädevad asutused täheldanud kogu liidus jaeklientidele suunatud hinnavahelepingute turunduse, leviku ja müügi kiiret kasvu. Hinnavahelepingud on olemuslikult riskantsed ja keerukad tooted, millega tihti kaubeldakse spekulatiivselt. ESMA ja riikide pädevad asutused on täheldanud, et nende jaeklientidele pakkumist iseloomustavad üha enam agressiivsed turundusvõtted ning läbipaistva teabe puudumine, mistõttu jaeklientidel pole võimalik aru saada nende toodetega kaasnevatest riskidest. ESMA ja riikide pädevad asutused on väljendanud suurt muret, et üha enam jaekliente kaupleb nimetatud toodetega ja kaotab raha. Muretsemiseks annavad alust ka kõikjalt EList laekunud arvukad kaebused jaeklientidelt, kes on hinnavahelepingutega kauplemisel kandnud olulist kahju.

(2) Need olulised investorite kaitsega seotud mured on ärgitanud ESMAt võtma mitmeid mittesiduvaid meetmeid. Alates 2015. aasta juunist on ESMA koordineerinud ühisrühma tööd, mis tegeleb mitmete probleemidega seoses Küprosel asuvate teenuseosutajatega, kes pakuvad hinnavahelepinguid, binaaroptsioone ja muid spekulatiivseid tooteid piiriüleselt kogu liidu jaeklientidele (4). Lisaks sellele on ESMA alates 2015. aasta juulist koordineerinud ESMA ja riikide pädevate asutuste rakkerühma, mille töö eesmärk on jälgida hinnavahelepingute ja binaaroptsioonide pakkumist suuremahulisel jaeturul ning toetada liidus selle valdkonna ühetaolist järelevalvekäsitlust. ESMA on hinnavahelepingute jaeklientidele pakkumise järelevalve ühtlustamist liidus edendanud ka arvamuse (5) avaldamise ning mitmete küsimuste ja vastustega (6) vastavalt määruse (EL) nr 1095/2010 artiklile 29. Peale selle on ESMA avaldanud hoiatused, (7) milles juhtis muu hulgas tähelepanu oma muredele seoses hinnavahelepingute ja binaaroptsioonide kontrollimatu pakkumisega jaeklientidele. Ehkki neil meetmetel on olnud teatav positiivne mõju, (8) leiab ESMA, et investorite kaitsega seotud olulised probleemid pole lahenenud.

(3) 18. jaanuaril 2018 avaldas Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve kutse esitada tõendeid võimalike toodetesse sekkumise meetmete jaoks seoses hinnavahelepingute ja binaaroptsioonide turundamise, levitamise ja müügiga jaeklientidele (9) („tõendite esitamise kutse“). See tõendite esitamise kutse kehtis 5. veebruarini 2018. ESMA sai tõendite esitamise kutsele ligi 18 500 (10) vastust. 82 vastust laekusid hinnavahelepingute ja/või binaaroptsioonide alal tegutsevatelt teenusepakkujatelt, ettevõtlusorganisatsioonidelt, börsidelt ja maakleritelt, 10 tarbijate esindajatelt ja ülejäänud üksikisikutelt. Valdava enamuse üksikisikute vastustest aitasid korraldada ja vahendasid hinnavahelepingute ja/või binaaroptsioonide pakkujad. Tõendite esitamise kutse näitas, et esimese kategooria vastajad ja eelkõige toodete pakkujad on üldiselt mures kavandatavate meetmetega kaasneda võiva tulude vähenemise ning meetmete rakendamisega seotud kulude pärast. Lisaks sellele väljendasid paljud üksikisikutest vastajad muret, et kavandatavad võimenduspiirangud on liiga madalad.

(4) ESMA on nimetatud muresid nõuetekohaselt kaalunud. Pärast nende võrdlemist tuvastatud olulise investorite kaitse probleemiga, mida taas kord kinnitasid ka tarbijate esindajatelt ja üksikisikutelt laekunud toetusavaldused kavandatavatele meetmetele ning üleskutsed veelgi rangemate meetmete võtmiseks, leiab ESMA siiski, et on vaja kehtestada hinnavahelepingute jaeklientidele turundamise, levitamise ja müügi ajutine piirang vastavalt määruse (EL) nr 600/2014 artiklile 40.

(5) Määruse (EL) nr 600/2014 artikli 40 alusel võetav meede tuleb sobiva intervalliga ja vähemalt iga kolme kuu järel läbi vaadata. Meetme läbivaatamise käigus lahendab ESMA võimalikud kõrvalehoidmisviisid. Kui meedet kolme kuu möödumisel ei pikendata, kaotab see kehtivuse.

(6) Selguse huvides on käesolevas otsuses kasutatud mõisteid samades tähendustes kui Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivis 2014/65/EL (11) ja määruses (EL) nr 600/2014, sealhulgas tuletisinstrumentide mõistet.

(7) ESMA ajutine piirang vastab määruse (EL) nr 600/2014 artiklis 40 sätestatud tingimustele allpool kirjeldatud põhjustel.

2. HINNAVAHELEPINGUTE JAETURU KIRJELDUS JA MÄRKIMISVÄÄRNE PROBLEEM SEOSES INVESTORITE KAITSEGA (MÄÄRUSE (EL) nr 600/2014 ARTIKLI 40 LÕIKE 2 PUNKT a)

(8) Otsus seondub hinnavahelepingutega, mis on rahas arveldatavad tuletislepingud ja mille eesmärk on anda nende omanikule pikk või lühike riskipositsioon alusvara hinna, taseme või väärtuse kõikumisele. Kõnesolevate hinnavahelepingute hulka kuuluvad näiteks spot-kursi muutuste valuutaturutooted ja hinnavahekihlveod finantsinstrumentidele. See otsus ei hõlma optsioone, futuure, vahetuslepinguid ja forvardkursilepinguid.

(9) Mõned tõendite esitamise kutsele vastajad palusid meetme reguleerimisala täiendavalt täpsustada. Mõned vastajad soovitasid ESMA tõendite esitamise kutses esitatud hinnavahelepingute määratluse alt sõnaselgelt välja jätta väärtpaberistatud tuletisinstrumendid, samas kui teised tõstsid esile hinnavahelepingute ja muude investeerimistoodete sarnasusi ja palusid kohaldada samu meetmeid ka neile.

(10) ESMA kinnitab, et käesoleva otsuse reguleerimisalasse kuuluvad üksnes hinnavahelepingud. Reguleerimisalasse ei kuulu ostutähed ja turbooptsioonid. ESMA tunnistab, et hinnavahelepingute ning ostutähtede ja turbooptsioonide vahel on sarnasusi, kuid mitmetes aspektides on need tooted siiski erinevad. ESMA jälgib hoolikalt, kas kujunevad välja sarnased üleeuroopalised jaeklientidele kahjulikud tagajärjed ning tegutseb vastavalt vajadusele. Muud väärtpaberistatud tuletisinstrumendid peale hinnavahelepingute on hinnavahelepingute määratluse alt sõnaselgelt välja jäetud. Ehkki ESMA-l andmed väärtpaberistatud hinnavahelepingute kohta praegu puuduvad, ei muuda väärtpaberina pakendamine ja kauplemiskohas kaubeldavus hinnavahelepingu põhitunnuseid. Selliste toodete turuletoomise korral kuuluksid need otsuse reguleerimisalasse.

(11) Hinnavahelepinguid, mis võimaldavad võtta võimendatud riskipositsiooni alusvarade hinna, taseme või väärtuse kõikumise suhtes, on mõnedes jurisdiktsioonides nišiklientidele spekulatiivse lühiajalise investeerimistootena pakutud juba mõned aastad. Viimastel aastatel on paljude riikide pädevad asutused aga osutanud probleemile, et hinnavahelepinguid vahendatakse üha rohkem suuremahulisele jaeturule, ehkki tegemist on keerukate toodetega, mis suuremale osale jaeklientidest ei sobi. Mitmete riikide pädevatelt asutustelt saadud teabe alusel on ESMA lisaks tuvastanud, et kõnesolevate toodete puhul pakutakse jaeklientidele üha suuremat võimendust ning klientide kahjumid neisse toodetesse investeerimisest üha kasvavad (12). Neid probleeme suurendavad hinnavahelepinguid turundavate, vahendavate ja müüvate teenusepakkujate agressiivsed turundusvõtted ja lubamatud tavad, näiteks maksepakkumised, rahalised või mitterahalised soodustused või riskide ebapiisav avaldamine.

(12) Nimetatud probleemid on ilmnenud mitmes jurisdiktsioonis ning mitmete riikide pädevad asutused on tuvastanud, et enamik nende jurisdiktsioonide jaekliente kaupleb üldjuhul kahjumiga (13). Riikide pädevad asutused on püüdnud kõnesolevaid probleeme lahendada mitmete meetmetega (14). Kuna aga seonduv tegevus on muu hulgas piiriülene, on ESMA ajutine piirang sobivaim ja tõhusaim vahend nende märkimisväärsete investorite kaitsega seotud probleemide lahendamiseks ja liidus investorite kaitse ühetaolise miinimumtaseme tagamiseks vastavalt määruse (EL) nr 600/2014 artikli 40 tingimustele.

(13) Määruse (EL) nr 600/2014 artikli 40 lõike 2 punktis a nimetatud tingimuseks on muu hulgas märkimisväärse probleemi olemasolu seoses investorite kaitsega. Et teha kindlaks, kas on olemas märkimisväärne probleem seoses investorite kaitsega, on ESMA hinnanud delegeeritud määruse (EL) 2017/567 artikli 19 lõikes 2 loetletud kriteeriumite ja tegurite kohalduvust. Pärast asjaomaste kriteeriumite ja tegurite arvessevõtmist järeldas ESMA, et investorite kaitsega seotud märkimisväärne probleem on olemas järgmistel põhjustel.

2.1. Hinnavahelepingute keerukusaste ja läbipaistvus

(14) Hinnavahelepingud on keerukad tooted, (15) millega üldjuhul ei kaubelda kauplemiskohas. Nende toodete hinnastamine, kauplemistingimused ja arveldamine on standardimata, mistõttu jaeklientidel on raske toote tingimustest aru saada. Lisaks nõuavad hinnavahelepingute pakkujad tihti klientidelt nõusolekut, et hinnavahelepingu väärtuse määramiseks kasutatavad võrdlushinnad võivad erineda alusvara kauplemiskohaks oleval asjaomasel turul kehtivast hinnast, mistõttu jaeklientidel on raske kontrollida teenusepakkujalt saadud hindade õigsust.

(15) Hinnavahelepingutega kauplemise kulud ja tasud on keerukad ega pole jaeklientidele piisavalt läbipaistvad. Eelkõige on jaeklientidel üldjuhul raske mõista või hinnata hinnavahelepingu oodatavat tulusust, võttes seejuures arvesse ka tehingutasude keerukat mõju tulususele. Hinnavahelepingute tehingukulusid arvestatakse üldjuhul tehingu kogu nominaalväärtuselt ja investorid peavad seetõttu maksma investeeritud summadega võrreldes kõrgemaid tehingukulusid, kuna kasutatakse suuremat võimendust. Tehingutasud arvatakse üldjuhul maha kliendi deponeeritud esialgsest marginaalist ja suure võimenduse korral võib klient hinnavahelepingu avamise hetkel saada kõrgete tehingutasude rakendamisest tulenevalt oma kauplemiskontole märkimisväärse kahjumi. Kuna suurema võimenduse korral kulub tehingutasudeks suurem osa kliendi esialgsest marginaalist, on klientidel vaja tehingult endalt teenida rohkem, et kasumisse jääda. See vähendab klientide võimalust jääda kasumisse ka pärast tehingutasude mahaarvamist, mistõttu klientide kahjumirisk suureneb.

(16) Lisaks tehingutasudele võidakse kohaldada ka riskimarginaale ning mitmesuguseid muid finantseerimiskulusid ja tasusid (16). Nende hulka kuuluvad vahendustasud (üldine vahendustasu või vahendustasu iga tehingu pealt või hinnavahelepingute konto avamise ja sulgemise pealt) ja/või kontohaldustasud. Üldjuhul rakendatakse ka finantseerimistasusid hinnavahelepingu kehtivana hoidmise eest, näiteks päeva- või üleöötasusid, millele võidakse veel lisada marginaal. Erinevate kulude ja tasude arv ja keerukus ja nende mõju kliendi tehingute kasumlikkusele aitavad tekitada olukorra, kus hinnavahelepingutega seonduv pole piisavalt läbipaistev, et jaeklient saaks teha teadliku investeerimisotsuse.

(17) Teine keerukas aspekt on seotud stopp-korraldustega. Toote see funktsioon võib luua kliendile eksitava mulje, et stopp-korraldus tagab realiseerimise tema määratud hinnaga (stopp-korralduse tasemel). Tegelikult aga ei taga stopp-korraldused kaitsetaset, vaid käivitavad „turukorralduse“, kui hinnavahelepingu hind jõuab kliendi määratud hinnani. Seega võib kliendi saadav hind (realiseerimishind) erineda stopp-korralduses määratud hinnast (17). Ehkki stopp-korraldusi kasutatakse ka mujal kui hinnavahelepingutes, suurendab võimendus kliendi marginaali tundlikkust alusvara hinnaliikumiste suhtes, suurendades äkk-kahjumite riski ja luues olukorra, kus stopp-korraldustest ja muudest tavapärastest tehingukontrolli abinõudest ei pruugi investorite kaitsega seotud probleemi lahendamiseks piisata.

(18) Veel üks hinnavahelepingutega oluline keerukus võib tuleneda asjaomase alusvara turust. Näiteks valuutaturul kauplevad kliendid spekuleerivad ühe valuutaga teise vastu. Kui kumbki neist valuutadest pole see, milles klient on avanud hinnavahelepingu positsiooni, sõltub kliendi saadav võimalik tulu meetmetest, mida klient on võtnud kõnesoleva kolme valuuta liikumiste hindamiseks. Niisiis eeldab valuutaturul sel viisil kauplemine kõrgetasemelisi teadmisi kõikidest seonduvatest valuutadest, et keerukaid aspekte edukalt arvesse võtta. Jaeklientidel sellised teadmised üldjuhul puuduvad.

(19) Eraldi ja märkimisväärsed probleemid kaasnevad hinnavahelepingutega, mille alusvaraks on krüptorahad. Krüptorahad on suhteliselt väljakujunemata varaklass, millega kaasnevad investoritele olulised riskid. ESMA ja teised reguleerivad asutused on krüptorahadesse investeerimisega kaasnevate riskide eest korduvalt hoiatanud (18). Paljud neist probleemidest eksisteerivad ka krüptorahadega seotud hinnavahelepingute puhul. Selle põhjuseks on asjaolu, et jaekliendid ei saa üldjuhul aru ülivolatiilse ja suhteliselt väljakujunemata varaklassiga spekuleerimise riskidest, mida suurendab veelgi võimendusega kauplemine, kuivõrd see nõuab klientidelt ülikiiret reageerimist. Krüptorahade kui varaklassi eriomaduste tõttu jälgitakse käesoleva otsuse meetmeid hoolikalt ja vaadatakse need vajadusel läbi.

(20) Suur keerukus, vähene läbipaistvus, riskide iseloom ja alusvara liik kinnitavad, et nimetatud hinnavahelepingutega kaasneb märkimisväärne investorite kaitsega seotud probleem.

2.2. Hinnavahelepingute konkreetsed tunnused ja komponendid

(21) Hinnavahelepingute põhitunnuseks on võimalus kasutada neid võimendusega. Üldjuhul võib võimendus suurendada klientide võimalikku kasumit ent ühtlasi suurendada ka võimalikku kahjumit. Riikide pädevad asutused on märkinud, et liidus kasutatakse hinnavahelepingute puhul võimendust vahemikus 3 : 1 kuni 500 : 1 (19). Jaeklientide jaoks võib võimenduse kasutamine tõenäoliselt kaasa tuua pigem suurema kahjumi kui suurema kasumi ning seda järgmistel põhjustel.

(22) Võimendus vähendab investeeringu tulusust, suurendades jaeklientide makstavate tehingutasude mõju (20).

(23) Veel üks võimendusega toodetega kauplemisega seonduv risk tuleneb suure võimenduse ja võimenduse automaatse sulgemise tava koosmõjust. Üldlevinud lepingutingimuste kohaselt antakse hinnavahelepingute pakkujatele kaalutlusõigus kliendi konto sulgemiseks pärast seda, kui kliendi netovara on vähenenud teatud protsendini esialgsest marginaalist, mille klient peab maksma hinnavahepositsiooni(de) avamiseks (21).

(24) Suure võimenduse ja võimenduse automaatse sulgemise koosmõju suurendab tõenäosust, et hinnavahelepingute pakkuja sulgeb kliendi positsiooni automaatselt lühikese etteteatamisega või klient peab maksma täiendava marginaali, lootes kahjumliku positsiooni kasumisse pöörata. Suure võimenduse puhul on tõenäolisem, et kliendi marginaal pole oma avatud hinnavahelepingute toetamiseks piisav, kuna kliendi positsioon(id) on tundlikud alusvara hinna väikeste kõikumiste suhtes kliendile kahjulikus suunas.

(25) ESMA on kindlaks teinud, et marginaali sulgemise tava on hinnavahelepingute pakkujate poolt nähtavasti kasutusele võetud peamiselt seetõttu, et neil oleks klientide riskipositsioone ja pakkuja krediidiriski lihtsam hallata, sulgedes kliendi positsiooni enne, kui kliendi rahalised vahendid on vähenenud alla olemasoleva riskipositsiooni katmiseks vajaliku määra. Marginaali automaatne sulgemine annab klientidele ka teatud kaitse, kuna vähendab kliendi jaoks kogu esialgse marginaali või veelgi suurema summa kaotuse riski, ehkki ei välista seda (eriti suure võimenduse puhul).

(26) Mõnede riikide pädevad asutused teatasid ESMA-le, (22) et võimenduse automaatse sulgemise tasemed on eri hinnavahelepingute pakkujatel erinevad (23). Hinnavahelepingute pakkujad, kelle kliendid kauplevad enamasti väiksema väärtusega korraldustega ja kes üldjuhul on ise kliendi otseseks vastaspooleks, on varem kasutanud reeglit, et võimenduse suletakse automaatselt vahemikus 0 kuni 30 % algsest marginaalist. Kulutades kliendi rahalised vahendid peaaegu 0-ni, seab pakkuja kliendi veelgi suuremasse riski, et ta kaotab rohkem raha kui investeeris. Mõnede riikide pädevad asutused on ka tuvastanud, et levinud turutavaks on võimenduse sulgemise kohaldamine kontopõhiselt (24). See tähendab, et miinimummarginaali nõude kohaldamise aluseks on kliendi hinnavahelepingute kontoga seotud kõikide avatud positsioonide nõutav kombineeritud marginaal kõikide eri varaklasside lõikes. See võimaldab katta kliendi kontol kasumlike positsioonide arvelt kahjumlikke positsioone.

(27) Võimendusega kaasneb ka risk, et klient kaotab rohkem raha, kui ta investeeris. See on üks peamisi riske, millest jaekliendid ei pruugi aru saada, hoolimata kirjalikest hoiatustest. Kliendi sisse makstud marginaal arvestatakse kliendi positsiooni toetavaks tagatiseks. Kui näiteks alusvara hind liigub kliendi positsioonile kahjulikus suunas esialgset sissemakstud marginaalist ületaval määral, (25) võib klient olla kohustatud katma oma hinnavahelepingute kauplemiskontol olevat summat ületava kahjumi isegi pärast kõikide teiste avatud hinnavahelepingute positsioonide sulgemist. Mõnede riikide pädevad asutused on ESMA-le teatanud, et mitmed jaekliendid kaotasid märkimisväärseid rahasummasid Šveitsi frangi lahtisidumisel 2015. aasta jaanuaris (26). Paljud jaekliendid polnud teadlikud, et nad võivad kaotada rohkem raha, kui nad investeerisid (27).

(28) Suure võimendusega kauplemine tugevdab ka tehingulünkade mõju kõrge turuvolatiilsusega perioodidel (näiteks naelsterlingi äkklangus või Šveitsi frangi lahtisidumine). Tehingulüngad on seotud alusvara äkiliste hinnaliikumistega. Tehingulünk ei mõjuta üksnes hinnavahelepinguid, kuid suur võimendus raskendab seda liiki sündmuste mõju. Tehingulünga korral võib kaotaval kliendil olla võimatu avatud hinnavahelepingut soovitud hinnaga sulgeda, mis võib suure võimendusega kauplevatele klientidele põhjustada märkimisväärse kahjumi (28). Näiteks 2015. aasta Šveitsi frangi šoki käigus kaotasid jaekliendid seetõttu märkimisväärselt suuremaid summasid, kui algselt investeeritud (29).

(29) Jaeklientidele tihti pakutavad suured võimendused ja teatud liiki alusvarade volatiilsus koos investeeringu kasumlikkust mõjutavate tehingukulude rakendamisega võib põhjustada kiireid muutusi kliendi investeeringupositsioonis. Seetõttu peab klient riskipositsioonide haldamiseks kiiresti tegutsema, makstes sisse täiendava marginaali, et vältida positsiooni automaatset sulgemist. Sellistel juhtudel võib suur võimendus tuua jaeklientidele suuri kahjumeid väga lühikese aja jooksul ning suurendada riski, et kliendid kaotavad rohkem, kui nad hinnavahelepingutega kauplemiseks algselt sisse maksid.

(30) Eespool kirjeldatud asjaolud kinnitavad, et kõnesolevate hinnavahelepingute puhul eksisteerib märkimisväärne investorite kaitsega seotud probleem.

2.3. Võimalike kahjulike tagajärgede ulatus ning investorite oodatava tulususe või kasumi ja kahjumiriski ebavõrdsus

(31) Riikide pädevatelt asutustelt ESMA-le laekunud järgmine teave viitab, et hinnavahelepingutesse investeerivate jaeklientide arv ning kogu liidus neid tooteid pakkuvate teenusepakkujate arv on kasvanud: i) enamiku riikide pädevad asutused teatasid ESMA-le, et nende jurisdiktsioonis on väljastatud lube teenuseosutajatele, kes pakuvad jaeklientidele hinnavahelepinguid (30). Peaaegu kõikide riikide pädevad asutused teatasid ESMA-le, et teiste riikide hinnavahelepingute pakkujad pakuvad nende jurisdiktsioonis hinnavahelepinguid üleeuroopalise tegevusloa alusel (31). Mõnede riikide pädevad asutused mainisid ka, et hinnavahelepingute pakkujad kasutavad oma asukoha jurisdiktsioonis antud üleeuroopalist tegevusluba filiaalide või seotud vahendajate kaudu (32); ii) Küprose pädev asutus Cyprus Securities and Exchange Commission (CY-CySEC) ja Ühendkuningriigi pädev asutus Financial Conduct Authority (UK-FCA) on teatanud, et hinnavahelepingute pakkujate arv, kes keskenduvad nende toodete piiriüleselt jaeklientidele müümisele, kasvas 2016.–2017. aastal Küprosel 103-lt 138-le ja Ühendkuningriigis 117-lt 143-le; iii) UK-FCA on lisaks märkinud, et kasvanud on hinnavahelepinguid pakkuvate investeerimisühingute loataotluste arv. Uuemad turud nagu Kreeka, Portugal, Slovakkia ja Ungari on samuti märkinud, et hinnavahelepinguid pakkuvate investeerimisühingute loataotluste arv on kasvanud (33).

(32) Kõnesolevate toodetega aktiivselt seotud klientide arv on muutlik, kuna hinnavahelepingute kliendikontode eluiga on suhteliselt lühike ja tegevus piiriülene. ESMA hindab mitmete riikide pädevatelt asutustelt (34) kogutud andmete põhjal, et EMPs asuvate hinnavahelepingute ja binaaroptsioonide pakkujate klientide kauplemiskontode arv kasvas 2015. aasta 1,5 miljonilt (35) 2017. aastaks umbes 2,2 miljonini (36).

(33) Andmed jaeklientide kaebuste kohta näitavad samuti, et tarbijatel on selles valdkonnas jätkuvalt probleeme (37).

(34) Riikide pädevad asutused (38) on ESMA-le teatanud probleemist, et kuna mõnede riikide turge on siseriiklike meetmetega piiratud (näiteks Belgias (39) ja Prantsusmaal (40)), otsivad hinnavahelepingute pakkujad kliente teistest liikmeriikidest.

(35) Järgmiste riikide pädevaste asutuste spetsiifilised uuringud jaeklientide tulemuste kohta hinnavahelepingutesse investeerimisel näitavad, et enamik neid liikmesriikides neisse toodetesse investeerivates jaeklientidest kaupleb kahjumiga: i) CY-CySEC analüüsis valimit 18 suurima hinnavahelepingute pakkuja jaekliendikontodest (umbes 290 000 kliendikontot) ajavahemikul 1. jaanuarist 2017 kuni 31. augustini 2017. Leiti, et sel konkreetsel perioodil jäid 76 % kliendikontodest kokkuvõttes kahjumisse ja umbes 24 % kliendikontodest kasumisse. Kahjum oli keskmiselt 1 600 eurot konto kohta; ii) Hispaania pädev asutus Comisión Nacional del Mercado de Valores (ES-CNMV) leidis, et 21-kuulisel perioodil 2015. aasta algusest kuni 2016. aasta lõpuni kaotasid raha umbes 82 % jaeklientidest (41). Keskmine kahjum oli 4 700 eurot jaekliendi kohta (42); iii) Prantsusmaa pädev asutus Autorité des marchés financiers (FR-AMF) leidis, et nelja aasta jooksul ajavahemikul 2009–2013 kaotasid raha 89 % jaeinvestoritest ning keskmine kahjum oli 10 887 eurot jaeinvestori kohta (43). Lisaks näitasid FR-AMFi esitatud ombudsmani kantselei andmed, et 2016. aastal oli keskmine kogukahjum hinnavahelepingute peale kaebaja kohta 15 207 eurot. Ombudsman märkis ka, et eriti just 2016. ja 2017. aastal muutus reguleeritud teenusepakkujate tegevus agressiivsemaks ja oli üha enam suunatud investoritele, kes võiksid tõenäoliselt teha märkimisväärseid makseid. Mitmed ahistamis- ja manipuleerimisjuhtumitega seoses kaebajad olid isikud, kellel olid suured säästud. Seda näib kinnitavat Prantsusmaa ombudsmani 2016. aasta vahendustegevuse statistika, mille kohaselt keskmine tagasisaadud summa kasvas 11 938 euroni ning üle poolte juhtumitest olid seotud üle 5 000-euroste summadega. Mõnede investorite kahjumid olid üle 90 000 eurot ning sisuliselt läbi vaadatud juhtumite kumulatiivne kahjum ületas loa alusel tegutsevate ettevõtjate puhul 1 miljon eurot. FR-AMF leidis ka, et kõige rohkem kaotavad need jaeinvestorid, kes kõige rohkem kauplevad (tehingute arvu, keskmise tehingusumma või kumulatiivse mahu arvestuses). Sama kehtib ka nende puhul, kes jätkavad pikema aja jooksul, mis näitab, et teadmiste lisandumine tulemusi ei paranda; iv) Horvaatia pädev asutus Hrvatska agencija za nadzor financijskih usluga (HR-HANFA) viis läbi kliendipõhise kahjumiuuringu ühes oma klientidele hinnavahelepinguid pakkuvas Horvaatia investeerimisühingus. Uuringus vaadeldi 267 jaekliendi kahjumeid ja kasumeid ajavahemikul 2016. aasta jaanuarist septembrini HR-HANFA leidis, et klientide kogukahjum moodustas sel perioodil umbes 1 017 900 eurot, samas kui jaeklientide kogukasum oli umbes 420 000 eurot; v) Iirimaa pädev asutus Central Bank of Ireland (IE-CBI) viis 2015. aastal läbi valdkondliku kontrolli, mis näitas, et 75 % 2013. ja 2014. aastal hinnavahelepingutega kaubelnud klientidest teenis kahjumit, kusjuures keskmine kahjum oli 6 900 eurot iga nimetatud kliendi kohta. Iirimaa suurimate hinnavahelepingute pakkujate valimiga tehtud järeluuring näitas, et kaheaastasel perioodil 2015–2016 kaotasid raha 74 % jaeklientidest ja keskmine kahjum oli 2 700 eurot (44); vi) Itaalia pädeva asutuse Commisione Nazionale per le Società e la Borsa (IT-CONSOB) 2016. aastal tehtud uuringust nähtus, et 2014.-2015. aastal kaotas hinnavahelepingutesse investeerimisel raha 78 % ühe Itaalia hinnavahelepingute pakkuja jaeklientidest ning spot-kursi muutuste valuutaturutoodetesse investeerijatest kaotasid raha 75 %, kusjuures keskmine kahjum oli 2 800 eurot. Samuti leiti, et jaeklientide tehtud tehingute arv ja saadud kahjumite summa on positiivses korrelatsioonis. Sellele 2017. aasta märtsis järgnenud IT-CONSOBi uuring viie hinnavahelepingute pakkuja Itaalia filiaalides näitas, et 2016. aastal olid kahjumis juba 83 % jaeklientidest ja keskmine kahjum kliendi kohta oli umbes 7 000 eurot; vii) Poola pädev asutus Komisja Nadzoru Finansowego (PL-KNF), tegi 2017. aasta I kvartalis uuringu (45) kümne hinnavahelepinguid pakkuva investeerimisühingu esitatud andmete põhjal (mis põhinesid 130 399 kliendikontol, sealhulgas 38 691 aktiivset kontot) ning järeldas, et 2016. aastal jäid 79,28 % klientidest kahjumisse. Keskmine kahjum kliendi kohta oli 10 060 Poola zlotti. Lisaks näitas PL-KNFi sarnane 2018. aasta I kvartali uuring, mis põhines seitsme Poolas 2017. aastal hinnavahelepinguid pakkuva investeerimisühingu esitatud andmetel (177 883 kliendikontot, sealhulgas 40 209 aktiivset kontot), et 2017. aastal jäid kahjumisse 79,69 % klientidest. Keskmine kahjum kliendi kohta oli 2017. aastal 12 156 Poola zlotti. Kahjumisse jäänud aktiivsete klientide protsent (46) oli 81 % (2012), 81 % (2013), 80 % (2014), 82 % (2015), 79 % (2016) ja 80 % (2017); viii) Luksemburgi pädeva asutuse Commission de Surveillance du Secteur Financier (LU-CSSF) tehtud uuring näitas 2017. aasta septembris, et kahe LU-CSSF loa alusel tegutseva hinnavahelepingute pakkuja juures oli keskmine kahjum jaekliendi kohta vastavalt 4 500 ja umbes 1 700 eurot; ix) UK-FCA 2014. aasta uuring, milles kasutati valimit kaheksa hinnavahelepingute pakkuja mittenõustatavatest jaekliendikontodest, näitas, et 82 % jaeklientidest kaotasid nende toodetega raha, kusjuures keskmine kahjum jaekliendi kohta oli 2 200 naelsterlingit aastas. UK-FCA-le 2016. aastal konsulteerimismenetlusse käigus esitatud andmed näitasid, et võimenduse tase ning kahjumi tõenäosus ja suurus on korrelatsioonis (47). Veel üks UK-FCA uuring 2016. ja 2017. aastal 12-kuulise perioodi jooksul hinnavahelepingutega seoses osutatud nõustamis- ja otsustusteenuste kohta näitas samuti, et jaeklientide tulemused olid viletsad. Uuringust selgus, et hinnavahelepingutega seoses nõustamis- ja otsustusteenuseid osutavate ettevõtjate jaeklientidest 76 % kaotas raha, kusjuures keskmine kahjum oli 9 000 naelsterlingit. Ka pärast kasumit teeninud jaeklientide arvessevõtmist oli nõustamis- ja otsustuspõhiselt juhitud kontodel investeerinud jaekliendi keskmine kahjum umbes 4 100 naelsterlingit (48); x) Portugali pädev asutus Comissãdo Mercado de Valores Mobiliários (PT-CMVM) leidis, et investorite positsioonide nominaalväärtus oli 2016. aastal 44,7 miljardit eurot ja 2017. aastal 44,2 miljardit eurot ning seonduvad jaeinvestorite kahjumid olid 2016. ja 2017. aastal vastavalt 66,8 miljonit ja 47,7 miljonit eurot.

(36) Peale selle viis Norra pädev asutus Finanstilsynet (NO-Finanstilsynet) 2016. aastal läbi kuue hinnavahelepingute pakkuja klientide kauplemistulemuste uuringu. Uuring hõlmas umbes 1 000 jaeklienti, (49) kes kauplesid hinnavahelepingutega alates 2014. aasta jaanuarist ühe- kuni kaheaastasel perioodil, mille lõpp jäi ajavahemikku 2014. aasta detsembrist 2015. aasta detsembrini (keskmine kauplemisperiood 1,5 aastat). Uuring näitas, et 82 % neist klientidest kaotasid raha ja keskmine kahjum oli 29 000 eurot kliendi kohta. Tehingukulud moodustasid keskmiselt 37 % kliendi kapitalist (tulenevalt võimendusest ja kõrgest kauplemissagedusest) (50).

(37) Jaeklientide järjekindlad kahjumid hinnavahelepingutelt kõigil perioodidel ja kõigis riikides on seda tähelepanuväärsemad, et paljudel kõnesolevatel aastatel olid muud finantstooted jaeklientidele kasumlikud. Põhjenduse 35 punktis iii viidatud AMFi uuringu kohaselt oli aastatel 2009–2013 kahjumisse jäänud jaeklientide protsent märkimisväärselt stabiilne, samas kui näiteks aktsiaturgude ja tooraineindeksite aastatootlused olid sel perioodil erinevad (51). Jaeklientide hinnavahelepingute järjekindel kahjumimuster viitab tootlusprofiili struktuursele iseloomule, mis erineb positiivsetest ajaloolistest tootlustest (pikaajalistelt) investeeringutelt aktsiafondidesse ja muudesse finantstoodetesse.

(38) Nimetatud uuringud näitavad väga selgelt, et kõnesolevate hinnavahelepingute jaeklientidele pakkumisega kaasneb märkimisväärne investorite kaitsega seotud probleem.

2.4. Hõlmatud kliendiliigid

(39) Hinnavahelepinguid turundatakse, vahendatakse ja müüakse nii jaeklientidele kui ka kutselistele klientidele. Samas puuduvad jaeklientidel (erinevalt kutselistest klientidest) üldjuhul kogemused, teadmised ja oskusteave, et võtta investeerimisotsuste tegemisel nõuetekohaselt arvesse käesoleva otsusega piiratavate keerukate hinnavahelepingutega kaasnevaid riske.

(40) Ühes liikmesriigis tehtud uuring näitas koguni, et tihti pakuti suurimat maksimaalset võimendust jaeklientidele, samas kui kutselistele klientidele ja võrdsetele vastaspooltele pakuti väiksemat maksimaalset võimendust (52). Arvestades ESMA kogutud tõendeid kahjumite kohta käesolevas otsuses kirjeldatud jaekliendikontodel, on selge, et hinnavahelepingute turundamise, levitamise ja müügiga seda liiki klientidele kaasneb märkimisväärne investorite kaitsega seotud probleem.

2.5. Hinnavahelepingutega seotud turundus- ja vahendustegevus

(41) Ehkki hinnavahelepingud on keerukad tooted, pakutakse neid jaeklientidele peamiselt elektroonilistel kauplemisplatvormidel ilma investeerimisnõustamist või portfellihaldust pakkumata. Sellistel juhtudel tuleb hinnata asjakohasust vastavalt direktiivi 2014/65/EL artikli 25 lõikele 3 (53). See hindamine ei tähenda siiski, et hinnavahelepingute pakkujad või nende kliendid või potentsiaalsed kliendid ei võiks tehinguga edasi minna, juhul kui kliendile on antud lihthoiatus. Seda võidakse teha juhul, kui klient pole teenusepakkujale esitanud teavet või piisavat teavet konkreetset liiki tootega seotud investeerimisalaste teadmiste ja kogemuste kohta või kui teenusepakkuja leiab, et konkreetne toode ei ole kliendile sobiv. Seetõttu on klientidel juurdepääs toodetele, näiteks hinnavahelepingutele, mida nende omadusi silmas pidades ei tohiks neile vahendada (54).

(42) UK-FCA tuvastas, et hinnavahelepingute pakkujate lähenemisviis asjakohasuse hindamisele on mitmetel juhtudel olnud puudulik, kusjuures ka hindamine ise pole olnud nõuetekohane, asjakohasuse hindamisel läbi kukkunud klientidele pole antud nõuetekohaseid riskihoiatusi ning pole kehtestatud protsessi hindamaks, kas asjakohasuse hindamisel läbi kukkunud klientidel, kes siiski soovivad hinnavahelepingutega kaubelda, tuleks lubada hinnavahelepingute tehinguid teha (55). Sama teemat 2016. aasta lõpus uuesti uurides leidis UK-FCA, et märkimisväärne arv ettevõtjaid polnud pärast eelmise tagasiside saamist neid puudusi kõrvaldanud (56).

(43) Lisaks sellele on riikide pädevad asutused väljendanud muret, et hinnavahelepingute pakkujad ei täida oma kohustust anda klientidele selget ja mitte eksitavat teavet ehk tegutseda klientide parimates huvides (57). Riikide pädevad asutused on väljendanud ka muret seoses asjakohasuse hindamise puuduliku teostamisega (58) praktikas ning asjakohasuse hindamisel läbi kukkunud klientide ebapiisava hoiatamisega (59). Näiteid on kirjeldatud ESMA küsimustes ja vastustes seoses hinnavahelepingute ja muude spekulatiivsete toodete pakkumisega jaeklientidele MIFIDi alusel, (60) mis koostati nimelt nende halbade tavade tõttu.

(44) Samuti on riikide pädevad asutused tuvastanud selles turusektoris agressiivseid turundusvõtteid ja eksitavat turunduskommunikatsiooni (61). Nende hulka kuuluvad sponsorlepingute kasutamine või koostöösuhted tuntud spordivõistkondadega, mis brändi tuntuse üldise kasvu kaudu loovad eksitava mulje, nagu sobiksid hinnavahelepingud ja muud sarnased keerukad ja spekulatiivsed tooted suuremahulisele jaeturule. Samuti kuuluvad nende hulka eksitavad väited nagu „Kauplemine pole veel kunagi olnud nii lihtne“, „Alusta karjääri kauplejana juba täna“, „Teeni 13 000 naelsterlingit ööpäevas! Alusta kohe“ (62).

(45) Hinnavahelepinguid käsitlevate küsimuste ja vastuste koostamise käigus teatasid mõnede riikide pädevad asutused ESMA-le, et hinnavahelepingute pakkujad jätavad tihti nõuetekohaselt avaldamata nende toodetega seotud riskid (63). Eelkõige leidsid riikide pädevad asutused, (64) et hinnavahelepingute pakkujad ei kirjelda piisavalt võimalikke kiireid kahjumeid, mis võivad ületada investeeritud summasid.

(46) Selles kontekstis on mõnede riikide pädevad asutused tõstatanud ka probleemi mõnede hinnavahelepingute pakkujate „konveierimeetodiga“ ärimudelitest (65). Kuna kliendikonto keskmine eluiga võib olla suhteliselt lühike, võib see teatud määral sundida teenusepakkujaid hoidma stabiilset uute klientide voogu ja see võib motiveerida teenusepakkujaid kasutama agressiivseid turundus- ja müügistrateegiaid, mis pole jaeklientide parimates huvides.

(47) Hinnavahelepingute sektoris üldkasutatavaks turundus- ja müügivõtteks on pakkuda kauplemise eest (rahalisi ja mitterahalisi) soodustusi, näiteks boonuseid, et meelitada ja julgustada jaekliente hinnavahelepingutesse investeerima, pakkuda kingitusi (näiteks puhkusereise, autosid, elektroonikakaupu), kauplemisõpet või soodustust kuludelt (näiteks riskimarginaalilt või tasudelt) (66).

(48) Boonused ja muud kauplemissoodustused võivad tähelepanu toote kõrgelt riskisuselt kõrvale juhtida. Üldjuhul on need mõeldud jaeklientide ligimeelitamiseks ja kauplema motiveerimiseks. Jaekliendid võivad selliseid sooduspakkumisi pidada toote oluliseks omaduseks ning jätta seetõttu nõuetekohaselt hindamata tootega seotud riskide suuruse.

(49) Lisaks nõutakse hinnavahelepingute kauplemiskontode avamise eest pakutavate kauplemissoodustuste puhul, et klient teeks teenusepakkujale sissemakse ning sooritaks kindlaksmääratud ajavahemikul teatud arvu tehinguid. Kuivõrd tõendid näitavad, et enamik jaekliente jääb hinnavahelepingutega kauplemisel kahjumisse, tähendab see tihti, et hinnavahelepingutega sagedamini kauplevad kliendid kaotavad rohkem raha, kui nad oleksid kaotanud boonusepakkumist saamata.

(50) Mitme riigi pädevate asutuste järelevalvetegevuse käigus on kindlaks tehtud, et sooduspakkumiste tingimused on tihti eksitavad ning paljud kliendid pole pakutud soodustuste/boonuste kättesaamise tingimustest teadlikud. Lisaks on mitmed kliendid teatanud, et nimetatud boonuseid kasutada püüdes on tekkinud probleemid raha väljavõtmisel (67).

(51) Lisaks eespool kirjeldatud asjaoludele on paljude riikide pädevad asutused (68) tuvastanud, et antud turusektoris kasutatavate vahendusmudelitega kaasnevad teatavad huvide konfliktid (69). Uute klientide voo hoidmise surve suurendab huvide konfliktide tekkeohtu. Huvide konfliktid on tekkinud ja võivad tekkida sellest, et mõned hinnavahelepingute pakkujad on ise klientide tehingute vastaspooleks ega maanda seejuures oma riske, mis tekitab nende ja nende klientide huvide vahel otsese konflikti. Selliste teenusepakkujate jaoks on risk suurem ja nad on motiveeritud manipuleerima või kasutama vähem läbipaistvaid võrdlushindu, või rakendama muid küsitavaid võtteid, nagu näiteks kasumlike tehingute tühistamine otsitud ettekäänetel. Samuti on risk, et teenusepakkujad võivad püüda asümmeetriliselt ära kasutada korraldus- ja tehinguhindade erinevusi (näiteks kanda hinnaerinevusest tekkinud kahjum üle kliendile, ent hinnaerinevusest tekkinud kasum jätta endale). Et seda veelgi rohkem ära kasutada, võivad teenusepakkujad tekitada hindade avaldamise ja hinnavahelepingute tehingute täitmise vahele tahtliku viivituse. Riikide pädevad asutused on tuvastanud ka võtteid, mille puhul hinnavahelepingute pakkujad rakendavad peamistele riskimarginaalidele asümmeetrilisi või ebajärjekindlaid juurdehindlusi.

(52) Hinnavahelepingutega seonduvad eespool kirjeldatud turundus- ja vahendusvõtted kinnitavad, et nende hinnavahelepingute puhul eksisteerib märkimisväärne investorite kaitsega seotud probleem.

3. KOHALDATAVAD LIIDU ÕIGUSE REGULATIIVSED NÕUDED EI LAHENDA TUVASTATUD MÄRKIMISVÄÄRSET INVESTORITE KAITSEGA SEOTUD PROBLEEMI (MÄÄRUSE (EL) nr 600/2014 ARTIKLI 40 LÕIKE 2 PUNKT b)

(53) Nagu määruse (EL) nr 600/2014 artikli 40 lõike 2 punkt b nõuab, on ESMA kaalunud, kas vastava finantsinstrumendi või tegevuse suhtes kohaldatavad liidu õiguse regulatiivsed nõuded ei maanda kõnesolevat ohtu. Olemasolevad regulatiivsed nõuded on sätestatud direktiivis 2014/65/EL, määruses (EL) nr 600/2014 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses (EL) nr 1286/2014 (70). Need nõuded on eelkõige järgmised: i) klientidele piisava teabe andmise nõue direktiivi 2014/65/EL (71) artikli 24 lõigetes 3 ja 4; ii) sobivuse ja asjakohasuse nõuded direktiivi 2014/65/EL (72) artikli 25 lõigetes 2 ja 3; iii) korralduse parima täitmise nõue direktiivi 2014/65/EL (73) artiklis 27; iv) tootejuhtimise nõuded direktiivi 2014/65/EL artikli 16 lõikes 3 ja artikli 24 lõikes 2 ning v) avalikustamisnõuded määruse (EL) nr 1286/2014 artiklites 5–14.

(54) Mõned teenusepakkujad, maaklerid ja ettevõtlusorganisatsioonid mainisid oma vastustes ESMA tõendite esitamise kutsele sõnaselgelt, et ESMA peab enne toodetesse sekkumise meetmete võtmist kaaluma uute õigusaktide ning eelkõige hiljuti jõustunud MiFID II (eriti tootejuhtimise nõuete) ja PRIIPide mõju.

(55) Tuleb märkida, et mitmete direktiivi 2014/65/EL ja määruse (EL) nr 600/2014 alusel kohaldatavate regulatiivsete nõuete ulatus ja sisu on sarnased direktiivi 2004/39/EÜ (74) alusel kehtinutega. Ehkki direktiivi 2014/65/EL ja määruse (EL) nr 600/2014 vastuvõtmise eesmärk oli parandada mitmeid olulisi investeerimisteenuste ja -tegevusega seotud aspekte, et tugevdada investorite kaitset (sealhulgas toodetesse sekkumise volituste abil), ei käsitle paljude asjaomaste sätete täiendused selles otsuses kirjeldatud konkreetseid probleeme. Otsuses käsitletavate riskide ja investorite kahju seisukohalt jäid mitmed sätted seega sisuliselt muutumatuks.

(56) Direktiivis 2014/65/EL on üksikasjalikumalt käsitletud klientidele piisava teabe andmise nõudeid ning oluliselt on parandatud kulude ja tasude avalikustamisega seonduvat, nii et investeerimisühingud peavad esitama klientidele koondteabe investeerimisteenuste ja finantsinstrumentidega seonduvate kõikide kulude ja tasude kohta. Sellegipoolest ei piisa üksnes avalikustamisreeglitest – sealhulgas paremast teabest kulude kohta – hinnavahelepingute jaeklientidele turundamise, levitamise ja müügiga kaasneva keeruka riski maandamiseks.

(57) Eelkõige nõuab direktiivi 2014/65/EL artikli 24 lõige 3, et kogu investeerimisühingu poolt klientidele või potentsiaalsetele klientidele suunatud teave, sealhulgas reklaamteated, oleksid õiglased, selged ja mitte eksitavad. Direktiivi 2014/65/EL artikli 24 lõige 4 nõuab lisaks, et klientidele või potentsiaalsetele klientidele esitataks piisavalt vara asjakohane teave investeerimisühingu ja selle teenuste, finantsinstrumentide ja pakutavate investeerimisstrateegiate, täitmise kohtade ning kõigi kulude ja seotud tasude kohta, sealhulgas eelkõige juhised ja hoiatused seoses riskidega, mis on seotud investeeringutega kõnealustesse finantsinstrumentidesse, ning teave selle kohta, kas asjaomane finantsinstrument on mõeldud jae- või kutselistele klientidele.

(58) ESMA on arvesse võtnud ka määruses (EL) nr 1286/2014 sätestatud avalikustamisnõuete olulisust. Määrusega (EL) nr 1286/2014 kehtestatakse ühtsed reeglid põhiteabedokumendi vormingule ja sisule, mille kombineeritud jae- ja kindlustuspõhiste investeerimistoodete (PRIIPide) koostajad peavad andma jaeinvestoritele, et aidata neil aru saada PRIIPide põhiomadustest ja -riskidest ning neid võrrelda. Eelkõige on määruse (EL) nr 1286/2014 artikliga 5, mida on täiendavalt rakendatud komisjoni delegeeritud määrusega (EL) 2017/653, (75) sätestatud muu hulgas metoodika koondriskiindikaatori esitamiseks koos seonduvate selgitustega näiteks selle kohta, kas jaeinvestor võib kaotada kogu investeeritud kapitali ja kas tal võivad tekkida täiendavad finantskohustused. Selline avalikustamine ei juhi siiski jaeklientide tähelepanu piisaval määral hinnavahelepingutesse investeerimise tagajärgedele. Näiteks tulususe suhtarv hõlmab vaid konkreetset hinnavahelepingu toodet ega anna kliendile teada, kui suur protsent kõikidest jaekliendikontodest jääb hinnavahelepingutega kauplemisel kahjumisse. Lisaks ei sisalda koondriskiindikaator otsest teavet toote ajaloolise tulususe kohta ning seda teavet ei pruugi sisaldada ka lisatud selgitavad tekstid, kuna PRIIPi koostaja saab teatud ulatuses ise otsustada, millises mahus teatud tekste lisada.

(59) ESMA on kaalunud, kas need nõuded võiksid lahendada hinnavahelepingute jaeklientidele turundamise, levitamise või müügiga seotud probleemid või osa neist, või vähemalt muuta mittevajalikuks käesolevas otsuses sätestatud riskihoiatuste kehtestamise. Nimetatud nõuded siiski ei taga, et jaeklientidele kogu liidus antaks ühetaoliselt ja tõhusalt teavet hinnavahelepingutega kauplemisega kaasnevate riskide kohta. Eelkõige ei näi neid probleeme käsitlevat direktiivi 2014/65/EL artikli 24 lõikes 4 viidatud suunised ja hoiatused, kuivõrd klientidele võidakse anda erinevat teavet ja see teave ei pruugi klientide tähelepanu piisaval määral juhtida hinnavahelepingutega kauplemisega kaasnevatele konkreetsetele tagajärgedele. Selle otsusega kehtestatavad riskihoiatused annaksid jaeklientidele olulise info, nimelt andmed selle kohta, kui suur protsent hinnavahelepingutega kauplemise jaekontodest jääb konkreetse ühingu juures kahjumisse. Lisaks ühtlustaksid need piiriülese kauplemise tavasid, tagades seeläbi investorite võrdse informeerituse kogu liidus.

(60) Direktiiviga 2014/65/EL on tugevdatud ka sobivusnõudeid, nõudes sobivusaruande esitamist kliendile ja täpsustades sobivuse hindamise käiku. Eelkõige nõuab direktiivi 2014/65/EL artikli 25 lõige 2, et hinnavahelepingute pakkujad omandaksid vajaliku teabe kliendi või potentsiaalse kliendi teadmiste ja kogemuste kohta seoses konkreetse toote või teenuse liigiga, kliendi või potentsiaalse kliendi finantsseisundi, sealhulgas tema kahjumi katmise võime, ja investeerimiseesmärkide, sealhulgas tema riskitaluvuse kohta, et võimaldada hinnavahelepingute pakkujal soovitada kliendile või potentsiaalsele kliendile tema jaoks sobivaid ning eelkõige tema riskitaluvusele ja kahjumi katmise võimele vastavaid finantstooteid. Sobivusnõudeid kohaldatakse siiski üksnes investeerimisnõustamise ja portfellihalduse puhul ja seetõttu ei mõjuta need üldjuhul hinnavahelepingutega kauplemist, mis enamasti toimub elektroonilistel platvormidel ilma investeerimisnõustamise või portfellihalduseta.

(61) Pealegi pole sobivushindamise eesmärgid (toodete kaalumine klientide teadmiste ja kogemuste, finantsseisundi ja investeerimiseesmärkide seisukohalt) direktiivi 2004/39/EÜ korraga võrreldes oluliselt muutunud ning, nagu käesolevast otsusest nähtub, pole need olnud kõnesoleva investoritele tekkiva kahju vältimiseks piisavad.

(62) Sarnaselt on direktiiviga 2014/65/EL tugevdatud sobivusnõudeid, eelkõige lihttoodete loetelu kärpimise teel, millega on vähendatud üksnes korralduste täitmisega piirduvate teenuste valikut. Direktiivi 2014/65/EL artikli 25 lõige 3 nõuab, et hinnavahelepingute pakkujad küsiksid oma kliendilt või potentsiaalselt kliendilt infot tema teadmiste ja kogemuste kohta muu hulgas pakutava või soovitava konkreetse tootega seotud investeerimisvaldkonnas, et teenusepakkuja saaks kindlaks teha, kas toode on kliendile või potentsiaalsele kliendile sobiv. Kui teenusepakkuja leiab, et toode on kliendile või potentsiaalsele kliendile sobimatu, peab teenusepakkuja neid hoiatama. Hinnavahelepingud on keerukad finantstooted, mistõttu neile kohaldub direktiivi 2014/65/EL artikli 25 lõikes 3 sätestatud asjakohasuse kontroll.

(63) See oli aga samamoodi ka direktiivi 2004/39/EÜ puhul, milles sätestatud asjakohasuse kontroll oli direktiivis 2014/65/EL sätestatuga üldjoontes sarnane. Nagu käesolevast otsusest ja riikide pädevate asutuste järelevalvetegevusest nähtub, (76) ei ole asjakohasuse kontroll olnud otsuses kirjeldatud märkimisväärse investorite kaitsega seotud probleemi lahendamiseks piisav.

(64) Seega ei takista olemasolevate regulatiivsete nõuetega ette nähtud sobivuse ja asjakohasuse kontroll tõenäoliselt jaeklientidel hinnavahelepingutega kauplemist selliselt, et oleks tagatud märkimisväärse investorite kaitsega seotud probleemi lahendamine.

(65) Parima täitmisega seoses olid enamik parima täitmise reeglitest olemas juba direktiivis 2004/39/EÜ. Direktiiviga 2014/65/EL on neid reegleid siiski tugevdatud. Eelkõige on direktiivi 2014/65/EL artiklis 27 sätestatud, et investeerimisühingud peavad võtma „kõik piisavad meetmed“ (mitte enam „kõik mõistlikud meetmed“), et saavutada korralduste täitmisel oma klientidele parim võimalik tulemus. Peale selle peavad turuosalised avaldama täiendavat teavet ja eelkõige on investeerimisühingud kohustatud avaldama viis peamist kauplemiskohta, kus nad klientide korraldusi täitsid, ning korralduste täitmisel saavutatud tulemused.

(66) ESMA on kaalunud, kas läbi vaadatud parima täitmise nõuded võiksid lahendada vähemalt osa hinnavahelepingute jaeklientidele turundamise, levitamise või müügiga seotud probleemidest. Korralduste täitmise parem läbipaistvus aitab klientidel paremini mõista ja hinnata ettevõtja täitmistavasid ning seeläbi paremini hinnata neile pakutava teenuse üldist kvaliteeti. Lisaks aitab parem teave klientide korralduste täitmisest konkreetses ühingus klientidel jälgida, kas ühing on võtnud kõik piisavad meetmed, et saavutada kliendi jaoks parim võimalik tulemus. Parima täitmisega seotud nõuded tugevdavad parima täitmise standardit ka börsiväliste toodete puhul, kuna nõuavad ühingutelt, et nad kontrolliksid kliendile korralduste täitmisel või börsiväliste toodetega, sealhulgas eritellimusel koostatud toodetega tehingute tegemise üle otsustamisel pakutava hinna õiglust. Direktiivi 2014/65/EL nõuded eeldavad turuandmete kogumist nimetatud toodete hinna kindlakstegemiseks ning, kui võimalik, võrdlemiseks sarnaste või võrreldavate toodetega. Samas ei maanda parima täitmise reeglid iseenesest riske, mis seonduvad toodete muude omadustega peale täitmise, ning nende toodete üldise jaeklientidele turundamise, levitamise ja müügiga.

(67) Seoses kõnesolevate üldjoontes sarnaste olemasolevate regulatiivsete nõuetega on ESMA eespool kirjeldatud riske korduvalt käsitlenud hoiatustes investoritele, küsimustes ja vastustes (77) ning arvamuses „MIFIDi praktika seoses keerukaid tooteid müüvate ühingutega“. Samuti on ESMA tegutsenud järelevalve ühtlustamise nimel, muu hulgas ühisrühmas ja hinnavahelepingute rakkerühmas. Kuigi ESMA on paljudel juhtudel kasutanud oma mittesiduvaid instrumente, et tagada olemasolevate regulatiivsete nõuete ühetaoline ja tõhus kohaldamine, pole investorite kaitsega seotud probleem lahenenud. See näitab selgelt, et käesolevas jaotises nimetatud põhjustel need nõuded tuvastatud probleemi ei lahenda.

(68) Seejuures on ESMA ka kaalunud direktiivi 2014/65/EL artikli 16 lõikes 3 ja artikli 24 lõikes 2 sätestatud tootejuhtimise eeskirjade potentsiaalset mõju. Need eeskirjad nõuavad, et klientidele müügiks finantsinstrumente (seega ka hinnavahelepinguid) koostavad teenusepakkujad tagaksid, et need tooted on loodud vastama kindlaksmääratud lõppklientide sihtturu vajadustele asjaomase klientide kategooria raames, finantsinstrumentide levistrateegia vastab kindlaksmääratud sihtturule ning teenusepakkuja võtab mõistlikke meetmeid tagamaks, et neid finantsinstrumente levitatakse kindlaksmääratud sihtturule ning vaatab perioodiliselt läbi sihtturu määratluse ja toote tulususe. Hinnavahelepingute pakkujad peavad tundma nende poolt pakutavaid või soovitatavaid finantsinstrumente, hindama instrumendi sobivust kliendi vajadustele, kellele ta investeerimisteenuseid osutab, võttes samuti arvesse kindlaksmääratud lõppklientide sihtturgu, ja tagama, et finantsinstrumente pakutakse või soovitatakse üksnes juhul, kui see on kliendi huvides. Lisaks sellele peavad hinnavahelepingute pakkujad, kes pakuvad või soovitavad klientidele finantsinstrumenti, mis ei ole nende enda koostatud, kehtestama asjakohase korra, et saada ja mõista toote heakskiitmise menetlust käsitlevat teavet, mis hõlmab kindlaksmääratud sihtturgu ja toote omadusi. Hinnavahelepingute pakkujatel, kes vahendavad finantsinstrumente, mille koostajaks on direktiivi 2014/65/EL tootejuhtimise nõuete alla mittekuuluv teenusepakkuja või kolmanda riigi teenusepakkuja, peab olema ka asjakohane kord nende finantsinstrumentide kohta piisava teabe hankimiseks.

(69) ESMA märgib, et tootejuhtimise nõuded kehtestati liidu õiguses esmakordselt direktiiviga 2014/65/EL. ESMA avaldas 2. juunil 2017„MiFID II tootejuhtimise nõuete juhendi“, (78) mis sisaldab koostajatele ja väljatöötajatele mõeldud suuniseid sihtturu hindamiseks.

(70) Ehkki need nõuded võivad piirata kliendiliike (sihtturgu), kellele hinnavahelepingud sobiksid ja kellele neid seetõttu tuleks levitada, ei maanda need käesolevas otsuses kirjeldatud olulisi riske seoses toote omadustega (näiteks suur võimendus) ja seonduvate tavadega (näiteks täiendavate maksekohustuste lubamine või boonuste pakkumine). Samuti ei piira need konkreetselt eespool nimetatud omadustega toodete levitamist massiturule. Klientidele tekkinud kahju näitab pigem, et hinnavahelepingute turundamine, levitamine ja müük jaeklientide massiturul ei ole kohane, kui sellega ei kaasne teatud piiranguid, mida pole tootejuhtimise nõuetes sätestatud. Tõendite esitamise kutsele vastajad on küll õigesti märkinud, et tootejuhtimise nõuded on sihtturu määratlemiseks ja levistrateegia sellele sihtturule kohandamiseks olulised, kuid tõendite esitamise kutse vastustest nähtus ka, et teatud teenusepakkujad peavad suure võimendusega (näiteks 100 : 1 (79)) hinnavahelepinguid isegi pärast tootejuhtimise nõuete kohaldamist jaeklientidele sobivateks toodeteks (nad leiavad, et sellise võimendusega hinnavahelepingute sihtturuks on massiturg). Mitmed ühingud turundavad sedavõrd suure võimendusega hinnavahelepinguid pärast direktiivi 2014/65/EL ja selle tootejuhtimise nõuete rakendamist endiselt massiturule (hinnates üksnes asjakohasust). ESMA ja riikide pädevad asutused sellise lähenemisviisiga ei nõustu. See näitab, et tootejuhtimise nõuded jätavad üksikutele teenusepakkujatele endiselt teatud kaalutlusõiguse oma klientidele pakkumiseks mõeldud toodete omaduste määratlemisel. Seetõttu puudub liidus endiselt investorite ühetaoline miinimumtasemel kaitse.

(71) Kuigi kõnesolevad regulatiivsed nõuded on olemas, näitavad tõendid, et jaekliendid kaotavad hinnavahelepingutega endiselt raha ja jäävad kaotama ka edaspidi. Niisiis on käesolev meede ohu kõrvaldamiseks vajalik.

4. PÄDEV ASUTUS VÕI PÄDEVAD ASUTUSED EI OLE RAKENDANUD SELLE OHU KÕRVALDAMISEKS MEETMEID VÕI MEETMED, MIDA ON RAKENDATUD, EI MAANDA SEDA OHTU PIISAVALT (MÄÄRUSE (EL) nr 600/2014 ARTIKLI 40 LÕIKE 2 PUNKT c)

(72) Üks tingimustest, et ESMA saaks otsuses sätestatud piirangu kehtestada, on see, et pädev asutus või pädevad asutused ei ole rakendanud ohu kõrvaldamiseks meetmeid või meetmed, mida on rakendatud, ei maanda ohtu piisavalt.

(73) Otsuses kirjeldatud investorite kaitsega seotud probleemi tõttu on mõnede riikide pädevad asutused arutanud või võtnud siseriiklikke meetmeid, mille eesmärk on piirata hinnavahelepingute turundamist, levitamist ja müüki jaeklientidele: i) alates 2016. aasta augustist kehtib Belgia pädeva asutuse ehk finantsteenuste ja -turgude ameti (BE-FSMA) keeld teatud börsiväliste tuletislepingute (sealhulgas hinnavahelepingute) jaeklientidele müümisele. Lisaks sellele on FSMA keelustanud mitmeid agressiivseid või kohatuid turundusvõtteid, sealhulgas valimatu helistamine välistest kõnekeskustest, sobimatud tasuliigid ning fiktiivsed kingitused ja boonused (80); ii) alates 2016. aasta novembrist nõuab CY-CySEC, et hinnavahelepingute pakkujad kehtestaksid ja kohaldaksid jaeklientidele maksimaalset võimenduspiirangut 50 : 1, välja arvatud juhul, kui vajalike teadmiste ja kogemustega klient taotleb suuremat võimendust (81). CY-CySEC nõuab ka, et hinnavahelepingute kontodel oleks negatiivse saldo kaitse. Lisaks on alates 2017. aasta märtsist kehtinud boonuste reklaamimise keeld (82); iii) alates 2016. aasta detsembrist kehtivad Prantsusmaal õigusnormid, millega on investeerimisteenuste osutajatel keelatud turunduskommunikatsioon füüsilistele isikutele seoses hinnavahelepingutega, mille puhul kliendi kahjum positsiooni kohta ei ole piiratud (83); iv) alates 2015. aasta juulist nõuab PL-KNF hinnavahelepingute pakkujatelt, et eraklientidele suunatud hinnavahelepingute puhul ei ületaks võimendus 100 : 1 (84). Poola rahandusministeerium avaldas 2017. aasta juulis finantsinstrumentidega kauplemise seaduse muutmise eelnõu, et kehtestada maksimaalne võimendus 25 : 1 kõikidele jaeklientide kaubeldavatele varaklassidele ja finantsinstrumentidele, mida ei arveldata keskse vastaspoolega (85). Pärast ulatuslikku avalikku arutelu juulist kuni novembrini 2017 teatas Poola rahandusministeerium 13. detsembril 2017, et eelnõu on täiendatud ja selle avalik arutelu toimub 13.–22. detsembril 2017. Uue eelnõuga nähakse ette kaks erinevat võimenduse ülempiiri: 100 : 1 kogenud jaeklientidele (kes on enne uude võimenduspiiranguga tehingusse astumist teinud eelneva 24 kuu jooksul vähemalt 40 tehingut) ja 50 : 1 kogemusteta jaeklientidele (86); v) 2017. aasta oktoobris kehtestas Malta pädev asutus Malta Financial Services Authority (MT-MFSA) veebipõhise valuutaturgudel kauplemise põhimõtted, millega nõutakse, et hinnavahelepingute, spot-kursi muutuste valuutaturutoodete ja muude keerukate spekulatiivsete toodete pakkujad rakendaksid järgmisi võimenduspiiranguid: 50 : 1 jaeklientidele ning 100 : 1 jaeklientidele, kes soovivad enda kohtlemist kutseliste klientidena (87); vi) 2017. aasta mais keelas Saksamaa pädev asutus Bundesanstalt für Finanzdienstleistungsaufsicht (DE-BaFin) jaeklientidele selliste hinnavahelepingute turundamise, levitamise ja müügi, mille puhul pole välistatud täiendavad maksekohustused (88); vii) 2017. aasta märtsis andis ES-CNMV isikutele, kes turundavad Hispaanias asuvatele jaeklientidele rohkem kui kümnekordse võimendusega hinnavahelepinguid või valuutaturutooteid või binaaroptsioone, korralduse neid kliente sõnaselgelt teavitada, et ES-CNMV hinnangul on need tooted sedavõrd keerukad ja kõrge riskitasemega, et ei sobi soetamiseks jaeklientidele. Samuti nõutakse, et nimetatud isikud tagaksid klientide teavitamise kuludest, mida nad peavad kandma, kui otsustavad oma positsiooni pärast kõnesolevate toodete soetamist sulgeda, ning hinnavahelepingute ja valuutaturutoodete puhul klientide hoiatamise, et võimenduse tõttu võib kahjum ületada asjaomase toote esialgset soetushinda. Lisaks peavad nad kliendilt saama kirjaliku või helisalvestatud kinnituse, mis tõendab, et klient on teadlik soetatava toote erilisest keerukusest ning asjaolust, et ES-CNMV peab toodet jaekliendile sobimatuks. Ka peab ES-CNMVi järelevalve alla kuuluvate isikute reklaammaterjalid selliste toodete puhul alati sisaldama hoiatust, et need tooted on raskesti mõistetavad ning ES-CNMV peab neid tooteid keerukuse ja riskitaseme tõttu jaeklientidele sobimatuks. ES-CNMV taotles, et ka CY-CySEC ja UK-FCA teavitaksid hinnavahelepingute pakkujaid nimetatud nõuetest ja kutsuksid Hispaanias teenuseid osutavaid teenusepakkujaid üles andma sama hoiatust (89); viii) 6. märtsil 2017 avaldas IE-CBI aruteludokumendi, milles paluti esitada seisukohti kahe peamise valikuvõimaluse kohta: i) hinnavahelepingute jaeklientidele müümise ja vahendamise keelustamine, või ii) laiendatud investorite kaitse meetmete rakendamine, sealhulgas võimenduse piiramine ning nõue, et jaeinvestorid ei saaks iga konkreetse positsiooni pealt kaotada rohkem, kui selle avamiseks sisse makstud summa (90); ix) 10. mail 2017 avaldas Kreeka pädev asutus Ελληνική Επιτροπή Κεφαλαιαγοράς (EL-HCMC) ringkirja börsiväliste finantstuletisinstrumentidega (sealhulgas valuutaturutooted, hinnavahelepingud ja binaaroptsioonid) seotud investeerimisteenuste osutamise kohta elektroonilistel kauplemisplatvormidel (91) ja x) 2018. aasta veebruaris avaldas PT-CMVM ringkirja, milles märkis, et investeerimisühingutel tuleb hoiduda krüptorahadega seotud kauplemisteenuste osutamisest, kui nad ei suuda tagada nende toodete omadustega seotud kõikide teavitamiskohustuste täitmist klientide suhtes.

(74) Lisaks sellele avaldas Norra pädev asutus Finanstilsynet (NO-Finanstilsynet) aruteludokumendi, milles tehti ettepanek kehtestada hinnavahelepingute suhtes muu hulgas sarnased meetmed, mille kohta ESMA tegi ettepaneku tõendite esitamise kutses. Arutelu tähtaeg on 26. veebruarist 2018 kuni 26. märtsini 2018 (92).

(75) Teiste riikide pädevad asutused on kliente hinnavahelepingutega seoses hoiatanud. Näiteks: i) 2016. aasta detsembris avaldas AT-FMA hoiatuse hinnavahelepingute, spot-hinna muutuste valuutaturutoodete ja binaaroptsioonidega seotud riskide kohta; ii) 2017. aasta veebruaris avaldas IT-CONSOB eriteate, milles hoiatati Itaalia jaekliente hinnavahelepingutega seotud riskide eest (93), ja iii) 2017. aasta novembris avaldas UK-FCA hoiatuse seoses krüptorahade hinnavahelepingutega seotud riskidega (94).

(76) Samuti tühistas NO-Finanstilsynet pärast kohapealset kontrolli ühe hinnavahelepingute pakkuja tegevusloa.

(77) Nagu eespool kirjeldatust nähtub, on 28 liikmesriigist 13 pädevad asutused võtnud või kaalunud teatud meetmeid hinnavahelepingute jaeklientidele turundamise, levitamise või müümisega kaasneva investorite kaitsega seotud probleemi lahendamiseks. Need meetmed on väga erinevad, sealhulgas näiteks hinnavahelepingute jaeklientidele turustamise keeld, võimenduspiirangute kehtestamine, turunduspiirangud ning negatiivse saldo kaitse tagamise nõue. Ehkki neil meetmetel on olnud teatav mõju, pole märkimisväärne investorite kaitsega seotud probleem lahenenud.

(78) Näiteks kinnitab FR-AMF, et tal on Prantsusmaal, kus on võetud liidu üks rangemaid meetmeid, endiselt probleeme seoses kõnesolevate toodete omadustega ja nende toodete jätkuva pakkumisega jaeklientidele. Näiteks, kuigi FR-AMFile laekunud kaebuste arv 2017. aastal vähenes, on märkimisväärne osa (33 %) (95) kaebustest endiselt seotud kõnesolevate toodetega ning teiste investeerimistoodete ja -teenuste kohta laekuvate kaebuste koguarvuga võrreldes on see näitaja väga kõrge. Poolas ei ole 2015. aasta juulis kehtestatud meetmetest investorite kaitsega seotud probleemi lahendamiseks piisanud. Nagu eespool märgitud, näitas PL-KNFi 2018. aasta esimeses kvartalis tehtud uuring, et 2017. aastal jäi kahjumisse 79,69 % klientidest ning keskmine kahjum kliendi kohta kasvas.

(79) Seevastu Belgias on BE-FSMA oma meetme tagajärgedega rahul; samas kehtestas BE-FSMA hinnavahelepingute jaeklientidele turustamise keelu, mistõttu neid tooteid ei saa Belgias enam seaduslikult jaeklientidele pakkuda.

(80) ESMA-l pole tõendeid, et praegu oleks liidu tasandil vaja piiramise asemel keelata hinnavahelepingute turundamine, levitamine ja müük jaeklientidele. Kuna aga seni võetud riiklike meetmete raames on piirangutena kohaldatud käesoleva meetme üksikuid elemente (näiteks teatud võimenduspiirangud või turunduspiirangud) ning neist pole tuvastatud investorite kaitsega seotud probleemi lahendamiseks piisanud, peab ESMA vajalikuks kehtestada kõik käesolevas otsuses sätestatud nõuded paketina, et saavutada kogu liidus jaeklientide kaitse miinimumtase.

(81) Pealegi turundatakse, vahendatakse ja müüakse hinnavahelepinguid üldjuhul veebipõhiste kauplemiskontode kaudu. Seetõttu pole riiklik keeld või piirang piisav, et kaitsta jaekliente teistes liikmesriikides peale meetme võtnud liikmesriigi, juhul kui hinnavahelepingute pakkujad tegutsevad teistes liikmesriikides. Nagu UK-FCA ja CY-CySECi kogutud tõendid (96) näitavad, on teenusepakkujatel õnnestunud veebis tegutsedes hõlpsalt ja kiiresti jõuda uute klientideni kogu liidus. Veel üheks näiteks selle valdkonna ettevõtluse ELi mõõtmest on ESMA-le laekunud IT-CONSOBi andmed, et kõik talle ajavahemikul 2017. aasta septembrist kuni 2018. aasta veebruarini esitatud kaebused hinnavahelepingute ja binaaroptsioonide kohta olid seotud hinnavahelepingute pakkujatega viiest eri liikmesriigist, kes tegutsevad Itaalias investeerimisteenuste pakkumise või investeerimistegevuse vabaduse või teises liikmesriigis filiaali asutamise õiguse alusel (97).

(82) Eespool nimetatut arvesse võttes oleks riiklike meetmete kogu liidu jaeklientidele toimimiseks tarvis, et käesoleva otsusega ette nähtud investorite kaitse ühtse miinimumtaseme tagamiseks võtaksid lühikese aja jooksul meetmeid kõikide riikide pädevad asutused. Kuna seda pole tehtud ning tuvastatud investorite kaitsega seotud probleem vajab kiiret lahendust, peab ESMA vajalikuks rakendada enda ajutise toodetesse sekkumise volitusi. Praegune killustatud raamistik annab jaeklientidele liidus samadesse ja vahel ka samade pakkujate keerukatesse toodetesse investeerimisel erineval tasemel kaitse või ei anna seda üldse.

(83) Peale selle ei lahendaks märkimisväärset investorite kaitsega seotud probleemi ka riikide pädevate asutuste nende järelevalvevolituste kasutamine, mis on sätestatud direktiivi 2014/65/EL artiklis 69, näiteks lõike 2 punktis f (kutsetegevuse ajutine keelamine) ja punktis t (turunduse või müügi peatamine toodete heakskiitmise protsessi nõuete rikkumise tõttu). Tootesse sekkumise meede kohaldub tootele või selle tootega seotud tegevusele ning kohaldub seetõttu kõikidele asjaomast toodet või tegevust pakkuvatele investeerimisühingutele, mitte üksiku investeerimisühingu konkreetsele rikkumisele. Hinnavahelepingute jaeklientidele pakkumisega kaasnevate riskide maandamine liidu tasandil on tõhusam, kui riikide pädevate asutuste katsed võtta meetmeid iga ühingu suhtes eraldi. Nagu eespool märgitud, näitavad tõendid, et tegemist on kogu turgu hõlmava küsimusega, kuna probleem ei seondu konkreetsete teenusepakkujate spetsiifilise tegevusega, vaid põhirisk on seotud toote enda ning selle pakkujate ärimudeliga. Seega ei tagaks erinevad üksikud järelevalvemeetmed jaeklientide edasise kahjustamise kiiret tõkestamist ega oleks sobivaks alternatiiviks ESMA sekkumisvolituste kasutamisele. Hinnavahelepingute piiriülene levitamine, nende mitmesse liikmesriiki ulatuv mõju, hinnavahelepingute üha sagedasem levitamine uutesse jurisdiktsioonidesse ning investorite kaitsega seotud probleemi lahendamiseks võetud erinevate riiklike meetmete levik (mis võib omakorda kaasa tuua õigusnormide erinevuse ärakasutamise riski) viivad järelduseni, et investorite kaitse ühtse taseme tagamiseks on vajalikud kogu liitu hõlmavad meetmed.

5. ESMA MEEDE LAHENDAB TUVASTATUD MÄRKIMISVÄÄRSE INVESTORITE KAITSEGA SEOTUD PROBLEEMI EGA AVALDA FINANTSTURGUDE TÕHUSUSELE VÕI INVESTORITELE KAHJUSTAVAT MÕJU, MIS OLEKS VÕRRELDES MEETME KASULIKKUSEGA EBAPROPORTSIONAALNE (MÄÄRUSE (EL) nr 600/2014 ARTIKLI 40 LÕIKE 2 PUNKT a JA LÕIKE 3 PUNKT a)

(84) Tuvastatud märkimisväärse investorite kaitsega seotud probleemi suurust ja liiki arvestades peab ESMA vajalikuks ja proportsionaalseks piirata hinnavahelepingute jaeklientidele turundamist, levitamist ja müüki ajutiselt olukordadega, kus on täidetud mitmed tingimused.

(85) ESMA piirang lahendab tuvastatud märkimisväärse investorite kaitsega seotud probleemi, võimaldades kogu liidus hinnavahelepingutega kauplevatele jaeklientidele asjakohase ja ühtse kaitse miinimumtaset. Lisaks ei avalda see finantsturgude tõhususele või investoritele kahjustavat mõju, mis oleks võrreldes meetme kasulikkusega ebaproportsionaalne.

(86) ESMA ajutise sekkumise meetmetest saadav peamine kasu on järgmine: i) hinnavahelepingute valeandmete alusel müümise riski ja sellega kaasnevate rahaliste tagajärgede vähenemine. See on oluliseks kasuks jaeklientidele ning finantsturgudele tervikuna; ii) erinevate isikute ja jurisdiktsioonide õigusnormide või järelevalve erinevuste ärakasutamise riski vähenemine; iii) investorite usalduse taastumine finantsturgude suhtes, sealhulgas usalduse taastumine selle valdkonna teenusepakkujate suhtes, kes võivad olla kandnud mainekahju investoritel tekkinud probleemide tõttu.

(87) ESMA usub, et potentsiaalsed rahalised tagajärjed ja kulud, mida teenusepakkujad peavad käesolevas otsuses sätestatud sekkumismeetmete rakendamisel kandma, on tõenäoliselt ühekordsed ja jagunevad pikemale perioodile, olles seotud muu hulgas: i) esialgsete ja jooksvate IT-kuludega; ii) olemasolevate protseduuride ja organisatsioonikorralduste ajakohastamise/läbivaatamisega; iii) ESMA sekkumismeetmete rakendamisega seotud asjaomaste personalikuludega (sealhulgas eeskirjade täitmise järelevalvet teostavad töötajad ning asjaomaseid investeerimisteenuseid osutavad või tooteinfot andvad töötajad); iv) olemasolevate lepingute potentsiaalse läbivaatamise ja ajakohastamisega (dokumentide ümbervormistamine) ning v) ESMA sekkumismeetmetega hõlmatud toodete müügikäibe vähenemisega.

(88) On võimalik, et osa neist kuludest kantakse edasi investoritele.

(89) Allpool on põhjalikumalt kirjeldatud sekkumismeetmete eeldatavat mõju.

5.1. Esialgse marginaali kaitse

(90) ESMA peab vajalikuks piirata hinnavahelepingute jaeklientidele turundamist, levitamist ja müüki teatud konkreetsete alusvara liigist sõltuvate võimenduspiirangute kehtestamisega.

(91) Nende võimenduspiirangute kehtestamine kaitseb kliente, nõudes neilt hinnavahelepingu sõlmimiseks minimaalse esialgse marginaali tasumist. Seda nõuet nimetatakse „esialgse marginaali kaitseks“. Nõue piirab klientide nominaalset investeerimisriski seoses investeeritud rahasummaga. Kuna kliendi võimalikud kulud suurenevad koos nominaalse investeerimisriski suurenemisega, vähendab esialgse marginaali kaitse kliendi kahjumi tõenäosust võrreldes olukorraga, kus klient kaupleks suurema võimendusega (98). Nagu allpool üksikasjalikumalt selgitatud, toetavad seda analüüsi akadeemilised uuringud, mis näitavad, et võimenduspiirangud parandavad investorite keskmisi tulemusi (99).

(92) ESMA on oma järelduse tegemisel arvesse võtnud tõendite esitamise kutsele saadud vastuseid. Teenusepakkujate, ettevõtlusorganisatsioonide ja muude huvitatud isikute vastused tõendite esitamise kutsele olid, mõningate eranditega, kavandatavate võimenduspiirangute suhtes negatiivsed. Kavandatavate võimenduspiirangute kehtestamise peamiseks mõjuks teenusepakkujatele on tulu eeldatav vähenemine. Samas andsid paljud neist teada, et nad pole üldiselt võimenduspiirangu kui sekkumismeetme vastu, kuid ei nõustu kavandatavate konkreetsete piirmääradega.

(93) Tarbijate esindajad suhtusid hinnavahelepingutega seoses kavandatavatesse meetmesse üldiselt positiivselt, sealhulgas ESMA välja pakutud võimenduspiirangutesse. Peaaegu pooltes tarbijate esindajate vastustes tehti siiski ettepanek minna ESMA kavandatavatest meetmetest kaugemale ja võtta vastu rangemad meetmed, näiteks rangemad võimenduspiirangud või hinnavahelepingute jaeklientidele turundamise, levitamise ja müügi täielik keeld.

(94) Enamik üksikisikute vastuseid väljendasid üldist, tihti väga lühikeses vormis toetust või vastuseisu kavandatavatele meetmetele ning vaid väga vähestes vastustes oli märkustele lisatud rohkem põhjendusi. Enamik neist üksikisikutest olid kavandatavate võimenduspiirangute vastu. Mõned neist vähestest üksikisikutest, kes ESMA kavandatavaid meetmeid toetasid, mainisid, et nende arvates vajaksid jaekliendid kõnesolevate instrumentidega kauplemisel täiendavat kaitsetasandit. Mõned neist viitasid hinnavahelepingutega kauplemisel saadud suurtele kahjumitele ja kaebasid mõningate ühingute agressiivse käitumise peale. Mõnedel juhtudel väitsid investorid, et neid on petetud.

(95) Mõned tõendite esitamise kutsele vastajad märkisid, et nad sooviksid esialgse marginaali kaitse kategooriate edasist täpsustamist. Üks vastaja loetles mitmeid konkreetseid alusvarasid, mis tuleks nende volatiilsuse tõttu ümber klassifitseerida. Täiendava kvantitatiivse analüüsi tulemusena määras ESMA EuroSTOXX50 põhiindeksite varaklassi. Põhiindeksite varaklassi on lisatud ka NASDAQ-100.

(96) Olemasolevad teadusuuringud näitavad, et väiksem võimendus on seotud klientide paremate tulemustega, sealhulgas väiksemate kahjumitega tehingu kohta ning tehingutasude väiksemate kogusummadega, kuivõrd kauplemismahud on väiksemad (100).

(97) Eelkõige näitas Rawley Z. Heimeri ja Alp Simseki üksikasjalik uuring, milles võrreldi klientide tulemusi enne ja pärast USA turul võimenduspiirangute kehtestamist, et võimenduspiirangud parandasid suurima võimendusega kauplevate klientide tulemusi 18 protsendipunkti võrra kuus ja vähendasid nende kahjumeid 40 % võrra (101). See põhjalik akadeemiline uuring tõendab positiivset korrelatsiooni väiksema võimenduse ja väiksemate kauplemismahtude vahel, mis aitas tarbijatel saavutada paremaid tulemusi.

(98) ESMA ei saanud vastuseks tõendite esitamisele kutsele kvantitatiivseid andmeid, mis tõendaksid, et esialgse marginaali kaitse kehtestamine vähendaks jaeklientide investeeringute tulusust.

(99) Lisaks aitab esialgse marginaali miinimummäära nõue leevendada mõningaid hinnavahelepingute levitamisega seotud riske, kuna tagab, et nende toodetega saavad kaubelda üksnes jaekliendid, kes suudavad sisse maksta piisavalt suure marginaali (102).

(100) Seonduvalt peaks esialgse marginaali kaitse vähendama ka tõenäosust, et hinnavahelepingute pakkujad suunavad oma tegevuse jaeklientide massile, pakkudes väiksema sissemaksega kontosid, mida toetatakse suurema võimendusega. See suunab investeerimisühinguid tõenäoliselt keskenduma kogenud jaeklientidele ja kutselistele klientidele, mitte vähemkogenud jaeklientide „konveierile“. Niisiis aitab kavandatav esialgse marginaali kaitse tagada, et hinnavahelepingute pakkujad tegutseksid tingimustel, mis on nende klientide parimates huvides, mitte ei püüaks suuremate võimendustega uusi kliente ligi meelitada ja oma turuosa suurendada.

(101) Esialgse marginaali kaitse aitab leevendada ka potentsiaalsete huvide konfliktide riski, eriti juhtudel, kus hinnavahelepingute pakkujad ei maanda oma klientide tehingute riske ning saavad seega otsest kasu klientide kahjumitest, kuna väheneb risk, et ühingud teenivad kasumit klientide kahjumlikelt tehingutelt ja kauplemisest oodatavatelt kasumitelt. See järgib üldist investorite kaitse lähenemisviisi, mida on rakendatud mitmetes välismaistes jurisdiktsioonides (103).

(102) Esialgse marginaali kaitse on iga alusvara puhul kindlaks määratud vastavalt alusvara volatiilsusele simulatsioonimudeli abil, millega hinnati tõenäosust, et klient kaotab asjaomase omamisperioodi jooksul 50 % oma algsest investeeringust (104). Täpsemalt viis ESMA läbi kvantitatiivse simulatsiooni, et hinnata ühe hinnavahelepingu oodatavat tulusust investori jaoks eri võimendustasemete puhul. Simulatsiooni aluseks võeti (enamikul juhtudel) umbes kümne aasta andmed jaeklientidele müüdavates hinnavahelepingutes kõige sagedamini kasutatavate erinevate alusvarade päevaste turuhindade kohta (105). ESMA võttis simulatsiooni aluseks hinnavahelepingu, mis suletakse automaatselt, kui marginaal on langenud 50 %-ni esialgsest väärtusest. Sulgemise simuleeritud tõenäosus sõltub kasutatavast võimendusest (ja kasvab koos sellega). Uuritavaks näitajaks oli tõenäosus, et (automaatse) sulgemise tõenäosus on võimenduse funktsioon. See näitaja võimaldab määrata võimenduse piirmäärad mudeli alusel, mis peaks leevendama kõikide alusvarade liikide puhul järjekindlalt tekkivat kahju.

(103) ESMA leidis, et kuna tegemist on investoritega, ning arvestades hinnavahelepingute omamise perioodide statistilist jaotust (riikide pädevate asutuste kogutud andmete kohaselt), on kohane esialgse marginaali kaitse kindlaksmääramisel eeldada, et jaekliendid omavad vara vähemalt ühe päeva. Järjekindla võrdluspunkti leidmiseks simuleeris ESMA seejärel, kui suur võimendus tooks eri alusvarade puhul kaasa marginaali sulgemise 5 %-lise tõenäosusega. Iga varaklassi tulemuste vahemiku järgi määrati kindlaks võimenduse piirmäärad. Enamikul juhtudel kehtestati piirmäärad konservatiivselt, vahemiku alguse lähedal. Arvestati ka seda, kui laialdaselt erinevate varadega kaubeldakse. Näiteks kauplevad jaekliendid tavapäraselt toorainetest nii nafta kui ka kullaga seotud hinnavahelepingutega, kuid simulatsioonid näitavad, et kulla hinnavahelepingute puhul on võimendus, mis toob 5 %-lise tõenäosusega kaasa marginaali sulgemise, nafta hinnavahelepingutest kaks korda suurem. Seetõttu erineb kulla hinnavahelepingute võimenduspiirang nafta ja muude toorainete võimenduspiirangutest. Esialgse marginaali kaitse kindlaksmääramine sellisel viisil, eelkõige vähemalt ühepäevaste simuleeritud positsioonide alusel, annab järjekindla ja vajalikul tasemel kaitse jaeklientidele, kes ei pruugi oma positsioone kauplemispäeva jooksul aktiivselt jälgida või kes ei pruugi olla suutelised hindama alusvara turu volatiilsusest tulenevat kiire reageerimise vajalikkust. Aktsiatega seotud hinnavahelepingute puhul näitaavad andmed, et neid omatakse teiste varadega võrreldes üldjuhul kauem, mistõttu aluseks võeti kuni viiepäevased omamisperioodid.

(104) ESMA kaalus esialgse marginaali kaitse kalibreerimiseks ka alternatiivseid lähenemisviise. Näiteks üks alternatiiv oleks kehtestada kõikidele hinnavahelepingutele sama alusvarast sõltumatu võimenduspiirang. ESMA leidis siiski, et kohane on eristada eri liiki alusvarasid, kuna eri klassidesse kuuluvate alusvarade ajalooline hinnavolatiilsus on erinev ning erinevad on ka olemasolevate hinnavahelepinguid pakkuvate investeerimisühingute (106) tüüpilised tasustruktuurid ja klientide tüüpiline käitumine.

(105) Kuigi esialgse marginaali kaitsega kaasnevad teatud kulud neile hinnavahelepingute pakkujatele, kes peavad kohandama praegu jaeklientidele pakutavaid võimenduse piirmääri, eeldab ESMA, et need kulud ei ole kaitse kehtestamisest saadava kasuga võrreldes ebaproportsionaalsed. ESMA märgib ka, et hinnavahelepingute pakkujatel on juba praegu üldiselt tavaks kohandada klientidele pakutavat võimendust teatud varade riskiprofiili muutuste järgi.

5.2. Marginaali sulgemise kaitse

(106) Teine jaekliente kaitsev meede on marginaali sulgemise kaitse. See meede täiendab kehtestatavat esialgse marginaali kaitset ning leevendab tavapärases turuolukorras jaeklientide riski kaotada märkimisväärselt rohkem raha, kui nad on hinnavahelepingusse investeerinud.

(107) Marginaali sulgemise kaitse ja standardse protsendimäära kehtestamine, mille juures hinnavahelepingute pakkujad on kohustatud kliendi avatud hinnavahelepingu sulgema (50 % nõutavast esialgsest marginaalist), on lisaks ette nähtud leevendama hinnavahelepingute pakkujate kohaldatavate marginaali sulgemise tavade erinevusi. Mõnede riikide pädevad asutused on kindlaks teinud, et hinnavahelepingute pakkujad lubavad oma klientide rahaliste vahendite vähenemist 0–30 %-ni hinnavahelepingu avamiseks nõutavast esialgsest marginaalist (107). Võimaldades klientide marginaali vähenemist nulli lähedale, tekitavad teenusepakkujad klientidele riski kaotada esialgu sisse makstust rohkem raha, eriti tehingulünkade korral. Seevastu liiga kõrge marginaali sulgemise tase tooks klientide jaoks kaasa sagedasi sulgemisi, mis ei pruugi olla nende huvides. ESMA meetmes sätestatud 50 % künnis leevendab jaeklientide olulise kahju riski ja on seega proportsionaalne.

(108) Tõendite esitamise kutses kirjeldas ESMA marginaali sulgemise kaitset üksikute positsioonide kaupa. Sellise lähenemisviisi eesmärk oli lahendada mitmed probleemid seoses kõnesoleva meetme hinnavahelepingute kauplemiskonto põhise rakendamisega praegusel turul. Eelkõige, kuna esialgse marginaali kaitset kohaldatakse hinnavahelepingu alusvara järgi, tagaks marginaali sulgemise reegli positsioonipõhine kohaldamine esialgse marginaali kaitse tõhusa kohaldamise iga alusvara klassi puhul ning tagaks konkreetsele alusvara klassile pakutava võimenduse range ülempiiri. Selle lähenemisviisi valimise teine põhjus oli soov aidata tagada, et jaekliendid on iga konkreetse alusvara puhul teadlikud oma riskipositsioonidest ja saavad neist aru. ESMA tegi algselt ettepaneku kohaldada marginaali sulgemise reeglit tasemel 50 % iga positsiooni esialgsest marginaalist, et anda jaeklientidele tõhus kaitse ning ühtlasi vähendada toote keerukust ja parandada jaeklientide arusaamist oma riskipositsioonist.

(109) ESMA on arvesse võtnud tõendite esitamise kutsele saadud vastuseid. Valdav enamus tõendite esitamise kutsele vastanud teenusepakkujaid, maaklereid ja ettevõtlusorganisatsioone esitasid nimekirja positsioonipõhise marginaali sulgemise reegliga seonduvatest probleemidest. Seoses mõjuga investeerimisühingutele tõstatati põhiküsimustena potentsiaalsed märkimisväärsed IT-rakenduskulud ja jooksva seire kulud. Paljude ühingute vastustes tõsteti esile ka probleeme seoses olemasolevate klientidega, kes on harjunud kontopõhise sulgemisega. Lisaks juhtisid vastajad tähelepanu, et spetsiifilisi kauplemisstrateegiaid kasutavad investorid ei saaks neid strateegiaid enam tõhusalt kasutada, kuna üksikuid positsioone võidakse teatud aegadel sulgeda, kui kliendid ei tee konkreetse positsiooni marginaali juurdemakset, ning ülejäänud positsioonidel võib seetõttu tekkida ootamatu tururisk. Teine marginaalide positsioonipõhise sulgemise potentsiaalsete negatiivsete tagajärgedega seotud argument oli, et positsioonide sulgemise tõttu võib klientidel tekkida vajadus positsioone taasavada, mis võib suurendada kauplemiskulusid.

(110) Sarnaseid probleeme seoses marginaalide positsioonipõhise sulgemise potentsiaalsete negatiivsete tagajärgedega investoritele mainiti ka suures osas vastustes, mille andsid tõendite esitamise kutsele üksikinvestorid. Kõige sagedasemad argumendid olid, et positsioonipõhine reegel pärsiks teatud kauplemisstrateegiate kasutamist ja nõuaks investoritelt omapositsioonide pidevat jälgimist, kuna nad ei saa enam tugineda teatud riskimaandusvõtetele.

(111) Enamik tarbijate esindajaid pooldasid kavandatavaid meetmeid või tegid koguni ettepaneku võtta hinnavahelepingute suhtes oluliselt piiravamaid meetmeid (näiteks nende finantsinstrumentide jaeklientidele turundamise, levitamise ja müügi täielik keeld).

(112) Ka mõned tõendite esitamise kutsele vastanud ühingud toetasid tõendite esitamise kutses välja pakutud marginaali positsioonipõhise sulgemise reeglit. Need ühingud märkisid, et nad juba rakendavad sellist lähenemisviisi ja on selle tulemustega rahul.

(113) ESMA viis läbi investorite tulemuste analüüsi lähtuvalt sellest, kas marginaali sulgemise reeglit rakendatakse positsioonipõhiselt (hinnavaheleping suletakse, kui selle väärtus langeb alla 50 % esialgse marginaali väärtusest) või hinnavahelepingute kauplemiskonto põhiselt (hinnavaheleping suletakse, kui kõikide kauplemiskontoga seotud avatud hinnavahelepingute ja kontol olevate rahaliste vahendite väärtus kokku langeb alla 50 % kõnesolevate avatud hinnavahelepingute esialgse marginaali koguväärtusest). Eelkõige hinnati sulgemiste sagedust ja klientide kahjumite kristalliseerumise mõju simuleeritud hinnavahelepingute positsioonide portfellile kummagi stsenaariumi puhul. Selle analüüsi väljundiks ei olnud täpsed arvud, kuna erinevaid potentsiaalseid portfelle, mida investor võib omada, on tohutu hulk. Selle asemel uuriti analüüsiga, kumbki kahest alusest võiks tuua investoritele kokkuvõttes paremaid tulemusi. Üldine järeldus oli, et investori parem tulemus marginaali positsiooni- või kontopõhisest sulgemisest sõltub investeerimisportfellides olevate hinnavahelepingute alusvarade hinnaliikumistest. Selle põhjuseks on asjaolu, et pärast sulgemist, mis ühel alusel võib toimuda ent teisel alusel mitte, võib alusvara hind tõusta või langeda.

(114) Üldjuhul võib eeldada, et sulgemisi toimuks mõnevõrra sagedamini positsiooni alusel, juhul kui investori portfell oleks mõlemal juhul sama. Samas võib eeldada, et esialgse marginaali kaitsest tulenevalt oleksid sulgemised nii ühel kui ka teisel alusel harvad. Klientidel, kellel on hinnavahelepingute kauplemiskontol vaid üks positsioon, poleks vahet, kas aluseks on konto või positsioon. Tõendite esitamise kutsest nähtub selgelt, et paljudel hinnavahelepingute kauplemiskontodel ongi vaid üks positsioon.

(115) Ehkki paljude investorite jaoks on positsioonipõhise ja kontopõhise tulemuse erinevus eeldatavalt väike (kusjuures seda ei saa täpselt kvantifitseerida, kuna tüüpiline portfell puudub), juhiti tõendite esitamise kutse vastustes tähelepanu täiendavatele põhjustele, miks kontopõhisus võib olla mõnedele investoritele kasulikum. Esiteks võimaldab kontopõhisus ühe positsiooni kasumite arvelt katta teise positsiooni kahjumeid, mis soodustab investeeringute portfelli mitmekülgsust. Teiseks, kuivõrd kontopõhised sulgemised on harvemad, vähendab see investoritele positsioonide võimalikust taasavamisest tulenevaid kuulusid.

(116) Võttes arvesse eespool kirjeldatud analüüsi ja tõendite esitamise kutsele laekunud vastuseid, leiab ESMA, et proportsionaalsem oleks miinimumkaitsena kohaldada standardset marginaali kontopõhise sulgemise reeglit tasemel 50 % esialgse marginaali kaitse kogusummast, mis võetakse ühe meetmena ja millele lisanduvad teised selles otsuses kirjeldatud meetmed. Eelkõige tuleb selle reegli puhul ette näha ühe või mitme hinnavahelepingu sulgemine jaekliendile soodsaimatel tingimustel, et tagada konto väärtuse püsimine tasemel 50 % või rohkem esialgse marginaali kaitse kogusummast, mis on kõikide avatud hinnavahelepingute sõlmimiseks mis tahes ajal sisse makstud. Selle reegli kohaldamisel määratakse konto väärtus kindlaks kontol olevate rahaliste vahendite ja kõikide kontoga seotud avatud hinnavahelepingute realiseerimata netokasumite järgi.

(117) ESMA kavandatav marginaali sulgemise kaitse ei takista teenusepakkujal kohaldamast kontopõhise sulgemisreegli asemel positsioonipõhist sulgemisreeglit tasemel 50 % konkreetse positsiooni nõutud esialgsest marginaalist; jaeklientidele võiks see olla isegi lihtsam. Lisaks täidab teenusepakkuja 50 % tasemel positsioonipõhise sulgemisreegli kohaldamisega igal juhul ka kontopõhise sulgemisreegli, kuna kõik üksikud positsioonid suletakse 50 % reegli alusel.

5.3. Negatiivse saldo kaitse

(118) Negatiivse saldo kaitse eesmärk on kaitsta kliente erandjuhtudel, kus alusvara hind muutub nii palju ja nii kiiresti, et hinnavahelepingute pakkujal pole võimalik positsiooni sulgemisel marginaali sulgemise kaitset kohaldada ja selle tulemusena langeb kliendi konto miinusesse. Teisisõnu võivad suure mõjuga turusündmused põhjustada tehingulünki, mille tõttu automaatne marginaali sulgemise kaitse ei pruugi olla tõhus. Mitmete riikide pädevad asutused (108) on kindlaks teinud et pärast seda laadi sündmusi on klientidel tekkinud võlgnevusi, mis ületavad oluliselt nende investeeritud summasid, mille tulemusena langeb nende hinnavahelepingute kauplemiskonto saldo miinusesse.

(119) Negatiivse saldo kaitse eesmärk on tagada, et investori maksimaalne kahjum hinnavahelepingutega kauplemisest, kaasa arvatud kõik seonduvad kulud, ei ületaks investori hinnavahelepingute kauplemiskontol olevaid hinnavahelepingutega kauplemisega seotud rahalisi vahendeid. See peaks hõlmama ma kõiki kontoga seotud avatud hinnavahelepingute sulgemise netokasumeid, mida pole kontole veel üle kantud. Täiendavaid kohustusi ei tohiks investorile hinnavahelepingutega kauplemisega seoses tekkida. Risk ei peaks puudutama investori muudel kontodel olevat kapitali. Kui kauplemiskontol on ka muid finantsinstrumente (näiteks eurofondide osakud või aktsiad), puudutab risk üksnes spetsiaalselt hinnavahelepingutega kauplemiseks ette nähtud vahendeid ning mitte muude instrumentide jaoks mõeldud vahendeid.

(120) Ühtlasi on negatiivse saldo kaitse eesmärgiks luua kaitsemehhanism ekstreemsete turuolude puhuks. ESMA analüüsis 2015. aasta jaanuaris toimunud Šveitsi frangi juhtumit, et kaaluda selle otsest mõju investoritele mitmete eri stsenaariumite puhul (109). Need stsenaariumid olid järgmised: i) kaitse jaekliendile kuuluva hinnavahelepingute kauplemiskonto negatiivse saldo vastu; ii) kaitse jaekliendile kuuluva iga hinnavahelepingu positsiooni negatiivse saldo vastu; iii) negatiivse saldo kaitse puudumine.

(121) Nende valikuvõimaluste hindamisel tõdes ESMA, et eri valikutega kaasnevat otsest mõju investoritele ekstreemsete turusündmuste korral tuleb võrrelda selle kaitse pakkumisega seonduvate jooksvate kuludega. Hinnavahelepingute pakkujatel tekiksid eelkõige jooksvad kulud seoses täiendava kapitali või riskide maandamisega sisese riskihalduse raames. Osa neist kuludest võidakse omakorda kõrgemate riskimarginaalide või muude tasudena edasi kanda investoritele endile.

(122) Samas on negatiivse saldo kaitse puudumise korral oluliseks tarbijaid kahjustavaks riskiks investoril ekstreemsetes turuoludes ühingu ees tekkida võivad võlgnevused. Selline olukord kahjustab eriti investoreid, kellel puuduvad märkimisväärsed likviidsed varad (110). Et kõrvaldada see potentsiaalse tõsise kahju allikas ja põhjustada samas ühingutele ja investoritele minimaalselt kulutusi, otsustas ESMA heaks kiita hinnavahelepingute kauplemiskonto põhise negatiivse saldo kaitse. Eelkõige leidis ESMA, et negatiivse saldo kaitse kehtestamine igale hinnavahelepingule võinuks põhjustada investoritele ja ühingutele ebaproportsionaalseid kulutusi. Kui kehtestada negatiivse saldo kaitse positsioonipõhiselt, peaksid ühingud loobuma nõudmast kliendilt kahjumeid, mis ületavad vastava positsiooni jaoks eraldatud rahalisi vahendeid, sealhulgas esialget marginaali ja kliendi makstud võimalikku lisamarginaali. Kuna negatiivse saldo kaitse ei võimaldaks märkimisväärset kahjumit tasaarvestada kliendi portfelli muude positsioonidega, suurendaks positsioonipõhine reegel ühingutele langevat tururiski. See tooks ühingutele tõenäoliselt kaasa kapitalinõuete suurenemise, millega seotud kulud kantaks tõenäoliselt edasi jaeklientidele.

(123) Enamik teenusepakkujaid, maaklereid ja ettevõtlusorganisatsioone väljendasid negatiivse saldo kaitse suhtes positiivset seisukohta. Mõned teenusepakkujad palusid seda reeglit täpsustada. Probleemid, millele tähelepanu juhiti, olid seotud meetmete mõjuga ühingute kapitalinõuetele ning võimalusega, et kliendid võiksid seda ära kasutada teenusepakkujate vastu spekuleerimiseks, võttes sama maakleri juures eri kontodel kaks vastandlikku positsiooni. Tarbijate esindajad suhtusid kavandatavatesse meetmetesse, sealhulgas negatiivse saldo kaitsesse positiivselt. Tõendite esitamisse kutsele vastanud üksikisikud, kes viitasid oma vastuses sõnaselgelt negatiivse saldo kaitse ettepanekutele, suhtusid neisse ettepanekutesse üldjuhul positiivselt.

(124) ESMA on kaalunud mõju, mida negatiivse saldo kaitse andmine avaldab hinnavahelepingute pakkujatele, ning olulist kahju, mida võib jaeklientidele põhjustada selle kaitse puudumine. ESMA leiab, et kokkuvõttes lahendab tuvastatud investorite kaitsega seotud probleemi kontopõhine negatiivse saldo kaitse ning see on proportsionaalne.

5.4. Riskihoiatused

(125) Veel üheks jaeklientidele hinnavahelepingutest tulenevate riskide leevendamise meetmeks on nõue esitada standarditud ja tõhusad ühinguspetsiifilised riskihoiatused, sealhulgas teave kahjumisse jäänud jaekliendikontode protsendi kohta. Nagu eespool märgitud, on mitmete riikide pädevad asutused osutanud klientidele antavate riskihoiatuste madalale kvaliteedile ning teatanud, et hinnavahelepingute pakkujad jätavad toodete riskantse ja keeruka iseloomu tihti sõnaselgelt avaldamata. Eelkõige jäetakse riskihoiatustes tihti selgitamata, et võimalikud on kiired kahjumid, mis võivad ületada klientide investeeritud summasid, või pehmendatakse hoiatussõnumeid ebaselge esitusviisiga või teadetega potentsiaalsetest kasumitest.

(126) Oma vastustes tõendite esitamise kutsele väljendasid vaid vähesed teenusepakkujad ja maaklerid vastuseisu standarditud riskihoiatuste kehtestamisele. Mõned ühingud tõstsid esile, et nad eelistaksid standardsema hoiatuse asemel ühinguspetsiifilist kahjumiprotsenti. Tarbijate esindajate seisukohad olid vastakad, kuna peaaegu pooltes vastustes avaldati toetust veelgi rangematele hinnavahelepingutega valdkonna meetmetele (näiteks keelu kehtestamisele). Tarbijate esindajad, kes oma vastuses riskihoiatusele sõnaselgelt viitasid, suhtusid ettepanekusse positiivselt, juhul kui seda kaalutakse üheskoos teiste kavandatavate meetmetega.

(127) Käesoleva otsusega kehtestatavad riskihoiatused annaksid jaeklientidele toodete kohta olulise info, nimelt selle, kui suur protsent jaekontodest jääb hinnavahelepingutega kauplemisel kahjumisse. Uuring näitas, et standarditud riskihoiatus parandab oluliselt jaekliendi arusaamist tootest, sealhulgas võimalusest kaotada investeeritust rohkem raha ning võimalusest teenida kasumit (111).

(128) Nõue, et hinnavahelepingute pakkujad peavad avaldama enda kahjumis jaekliendikontode protsendi, on ette nähtud tasakaalustama hinnavahelepingute pakkujate kalduvust rõhutada pigem potentsiaalseid kasumeid kui kahjumeid.

(129) Lisaks eeldatakse, et hoiatused aitavad jaeklientidel teha teadlikke otsuseid, kas nad soovivad asuda kasutama kõrge riskiga toodet, mis toob kahjumit suurema tõenäosusega kui kasumit.

(130) ESMA leiab, et investorite hoiatamiseks hinnavahelepingutesse investeerimisega kaasneva kahjumiriski eest peaks iga hinnavahelepingute pakkuja teavitama oma kliente, kui suur protsent tema jaeklientide hinnavahelepingute kauplemiskontodest jäi eelnenud 12-kuulisel perioodil kahjumisse. Et tagada selle näitaja ajakohastamine, tuleks arvutus teha igas kvartalis. Saadud protsendimäär tuleks esitada teenusepakkuja igas teates lihtsal ja selgel viisil, osana riskihoiatusest.

(131) Et teha kindlaks, kas konto on kahjumis, tuleb arvesse võtta nii realiseeritud kui ka realiseerimata kasumeid ja kahjumeid. Realiseeritud kasumeid ja kahjumeid arvestatakse arvutusperioodil suletud hinnavahelepingute positsioonidelt. Realiseerimata kasumeid ja kahjumeid arvestatakse arvutusperioodi lõpu seisuga avatud positsioonide väärtuste järgi. Et anda täielik ülevaade sellest, kui suur protsent kontodest jäi kasumisse või kahjumisse, tuleb arvutamisel arvesse võtta kõiki hinnavahelepingutega kauplemisega seotud kulusid.

(132) Hiljuti asutatud hinnavahelepingute pakkujad ning pakkujad, kelle juures pole viimase 12 kuu jooksul hinnavahelepingute positsioone avatud, ei saa nimetatud protsenti eelnenud 12 kuu kohta arvutada. Otsusega nähakse neile ühingutele ette standarditud riskihoiatus, mis viitab riikide pädevate asutuste uuringutega kindlaks tehtud protsendimääradele.

(133) Nagu eespool märgitud, toetasid peaaegu kõik tõendite esitamise kutsele vastanud teenusepakkujad standarditud riskihoiatust või olid selle suhtes neutraalsed. Vastajad, kes olid selle vastu, seadsid kahtluse alla riskihoiatuse tõhususe või ei nõustunud riikide pädevate asutuste uuringutega kindlaks tehtud protsendimääradega. Tihti märgiti, et ühingud sooviksid riskihoiatusest lühendatud versiooni, mida ühingud saaksid kasutada digitaalses turunduses.

(134) ESMA on kaalunud võimalust nõuda üldist riskihoiatust, milles märgitakse üksnes, et jaeklientidel on hinnavahelepingute puhul risk võimenduse tõttu kiiresti raha kaotada, või spetsiifilisemat riskihoiatust, mis põhineb riikide pädevate asutuste uuringutest nähtuvatel jaeklientide keskmistel kahjumitel. Esimene variant jäeti kõrvale, kuna see ei juhi jaeklientide tähelepanu tõhusalt tegelikule riskile, mis on omane hinnavahelepingute kauplemisele. Viimane variant jäeti kõrvale, kuna kõnesolevates uuringutes pole arvestatud erijuhtumitega (näiteks ühingud, kes pakuvad vaid teatud liiki hinnavahelepinguid). Ehkki ühinguspetsiifilised arvutused võivad koormata teenusepakkujaid üldisest riskihoiatusest rohkem, usub ESMA tõendite esitamise kutsele saadud tagasisidest lähtuvalt, et need on vajalikud investorite õigeks hoiatamiseks kahjumiriski eest.

(135) ESMA ja riikide pädevad asutused on teadlikud ühinguspetsiifiliste kahjumiprotsentidega seotud ohust, et nimetatud protsendimääri kasutatakse turunduseks, mitte aga algsel eesmärgil ehk riskihoiatusena. Seetõttu peaks riigi pädev asutus jälgima, et investeerimisühingud ei kasutaks ühinguspetsiifilisi protsendimääri ebaõigesti, ning vaatavad selle meetme kohaldamise hiljem läbi.

(136) Vastavalt tõendite esitamise kutsele saadud tagasisidele leiab ESMA, et lähenemisviis oleks proportsionaalsem, kui riskihoiatust kohandataks ka suhtluskanali liigi järgi. Seetõttu nähakse otsusega ette lühendatud riskihoiatus kasutamiseks teadetes, mida edastatakse näiteks mobiilirakendustes, sotsiaalmeediapostitustes või muul mittepüsival andmekandjal.

5.5. Rahaliste ja mitterahaliste soodustuste keeld

(137) Viimane hinnavahelepingute jaeklientidele levitamisega seonduvate riskide leevendamise meede on rahaliste (näiteks niinimetatud „kauplemisboonuste“) ja teatud liiki mitterahaliste soodustuste keelamine. Finantsreklaamid, milles pakutakse hinnavahelepingutega kauplemise eest boonuseid või muid soodustusi, juhivad jaeklientide tähelepanu tihti kõrvale hinnavahelepingute kui toodete kõrgelt riskisuselt. Need võivad meelitada ligi jaekliente, kes muidu ei otsustaks kõnesolevatesse toodetesse investeerida. Tihti on nende soodustuste eeltingimuseks, et klient kannaks kontole raha või teeks teatud mahus tehinguid.

(138) ESMA soodustuste keeld ei laiene siiski jaeklientidele antavale infole ja analüüsivahenditele, juhul kui need on seotud hinnavahelepingutega (lubatud mitterahalised soodustused), kuna need võivad aidata klientidel otsuseid teha.

(139) Enamikus teenusepakkujate, ettevõtlusorganisatsioonide ja maaklerite vastustes toetati klientide motiveerimisega seotud meetmeid. Ka tarbijate esindajad, kes neid meetmeid sõnaselgelt mainisid, väljendasid heakskiitu. Pidades silmas riske, mida need soodustused jaeklientidele põhjustavad, peab ESMA nende piiramist vajalikuks ja proportsionaalseks.

5.6. Üldine proportsionaalsus

(140) ESMA on selles valdkonnas tulemusetult ära kasutanud kõik enda mittesiduvad vahendid. Sellega seoses tõdeb ESMA konkreetselt tootejuhtimisega seoses, et tootejuhtimise põhimõtted moodustavad juba osa liidu finantsteenuste järelevalvekultuurist. 2013. aasta novembris avaldasid Euroopa järelevalveasutused ühisseisukoha „Väljatöötajate tootekontrolli- ja tootejuhtimisprotsessid“, mis sisaldab finantsinstrumentide kontrolli- ja juhtimisprotsesside suhtes kohaldatavaid kõrgetasemelisi põhimõtteid (112). 2014. aasta veebruaris avaldas ESMA arvamuse „MIFIDi praktika seoses keerukaid finantstooteid müüvate ühingutega“ (113) ning 2014. aasta märtsis arvamuse „Struktureeritud jaetooted – head tavad ja tootejuhtimise korraldus“ (114). Lisaks kehtib Ühendkuningriigis alates 2007. aasta märtsist tootejuhtimise põhimõtted sisaldav juhend (115).

(141) Hoolimata neist järelevalvepõhimõtetest ja käesolevas otsuses kirjeldatud regulatiivsetest nõuetest on hinnavahelepingute jaeklientidele turundamise, levitamise ja müügi kahjulik mõju viimastel aastatel üha suurenenud.

(142) ESMA üldmeede on tuvastatud investorite kaitsega seotud probleemi lahendamiseks vajalik ja proportsionaalne. Kokkuvõttes eeldatakse, et see vähendab jaeklientide ebanormaalseid ja märkimisväärseid kahjumeid seoses hinnavahelepingutega ning tõstab jaeklientide teadlikkust nende toodetega seotud riskidest. Tuvastatud investorite kaitsega seotud probleemi kavandataval viisil lahendamisest saadav kasu kaalub üles võimaliku mõju hinnavahelepingute pakkujatele, sealhulgas nõuete täitmisega kaasnevad rakenduskulud ning hinnavahelepingute pakkujate tulu võimaliku vähenemise (väiksemate kauplemismahtude, klientide makstavate teenustasude kogusumma vähenemise ja klientide kahjumite vähenemise tõttu).

(143) Lisaks kohaldatakse ESMA meedet alates kahe kuu möödumisest käesoleva otsuse Euroopa Liidu Teatajas (ELT) avaldamisest. See tähendab, et etteteatamistähtaeg on kaks kuud alates ametlikust avaldamisest, mille eesmärk on tasakaalustada jaeklientide huvi praegusest hinnavahelepingutega kauplemisest tuleneva kahju viivitamatuks vähendamiseks ning vajadust anda asjaomastele turuosalistele piisavalt aega oma ärimudeleid korrektselt kohandada ja muuta.

(144) Otsusega kehtestatakse ühised nõuded, mille eesmärk on tagada kogu liidu jaeklientidele vajaliku kaitse miinimumtase lisaks olemasolevatele nõuetele. Selle eesmärk ei ole takistada riikide pädevaid asutusi või hinnavahelepingute pakkujaid tagamast investoritele kõrgemat kaitsetaset, kohaldades näiteks kõrgemaid nõudeid esialgsele marginaalile.

6. MEETMED EI PÕHJUSTA ÕIGUSLIKU ARBITRAAŽI RISKI (MÄÄRUSE (EL) nr 600/2014 ARTIKLI 40 LÕIKE 3 PUNKT b)

(145) Võttes arvesse tuvastatud riskide olemust ja mõjutatud investorite arvu ja liiki ning mitmete liikmesriikide kavandatavaid siseriiklikke meetmeid, tagab ESMA meede kogu liidus ühtse miinimumtasemel lähenemisviisi. ESMA on kaalunud ka ohtu, et praegu hinnavahelepinguid pakkuvad teenusepakkujad võivad püüda pakkuda võrreldavate omadustega tooteid, näiteks optsioone, futuure, vahetuslepinguid ja forvardlepinguid. Tõendite esitamise kutsele vastajad kinnitasid, et hinnavahelepingutel ja nimetatud toodetel on sarnasusi. Kuigi ESMA tõendid seonduvad peamiselt hinnavahelepingutega kauplemisega, jälgivad ESMA ja riikide pädevad asutused seetõttu hoolikalt, kas tekib selliseid uusi jaeklientidele sama kahjuliku mõjuga levitamissuundumusi ja kas hinnavahelepingute pakkujad püüavad käesolevatest sekkumismeetmetest sel viisil kõrvale hoiduda, ning võtavad vajalikke meetmeid.

(146) Seejuures kohaldatakse ESMA ajutisi sekkumismeetmeid kõikidele hinnavahelepingute pakkujatele ja teistele isikutele, kes aitavad teadlikult ja tahtlikult kaasa määruse (EL) nr 600/2014 reguleerimisalasse kuuluvate meetmete rikkumisele. Kuigi selle määruse artikli 40 reguleerimisalasse kuuluvate isikute ring tuleb seoses fondivalitsejatega edaspidi määratleda õigusakti tasandil, et suurendada õiguskindlust, (116) on ESMA kaalunud, kas kohaldamisala võimaldab õiguslikku arbitraaži. ESMA on järeldanud, et eespool tõendatud investorite kahju silmas pidades on kavandatavate meetmete kohaldamisala piisavalt lai ning võimaldab seega lahendada hinnavahelepingute turundamise, levitamise ja müügiga kaasneva märkimisväärse investorite kaitsega seotud probleemi.

7. KONSULTEERIMINE JA TEAVITAMINE (MÄÄRUSE (EL) nr 600/2014 ARTIKLI 40 LÕIKE 3 PUNKT c JA LÕIGE 4)

(147) Kuna kavandatavad meetmed võivad vähesel määral seonduda põllumajandustoorme tuletisinstrumentidega, on ESMA konsulteerinud ametiasutustega, kes vastutavad põllumajandustoodete turgude j