Nõukogu direktiiv,

22. november 1973,

pesuaineid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta

(73/404/EMÜ)

EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 100,

võttes arvesse komisjoni ettepanekut,

võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, [1]

võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [2]

ning arvestades, et:

liikmesriikides kehtivad seadused pindaktiivsete ainete biolagunduvuse tagamiseks erinevad liikmesriigiti, mis takistab kaubavahetust;

pesuainete üha suurenev kasutamine on üheks looduskeskkonna reostuse põhjuseks üldiselt ja eriti vete reostuse põhjuseks;

üks pesuainete reostav mõju vetele, nimelt vahu teke suurtes kogustes piirab vee ja õhu vahelist kontakti, muudab hapnikuga rikastamise raskeks, põhjustab ebamugavust navigeerimisel, raskendab veetaimestiku eluks vajalikku fotosünteesi, avaldab ebasoodsat mõju reovete puhastusprotsesside erinevates staadiumides, põhjustab kahjustusi reovee puhastusseadmetele ning kujutab endast kaudset mikrobioloogilist ohtu bakterite ja viiruste võimaliku edasikande tõttu;

on soovitav hoida pesuainete 90 %-list keskmist biolagunduvuse taset; tehnoloogia ja tööstuse tegelik olukord muudavad selle võimalikuks, kuid sellele vaatamata on soovitav tagada kaitse katsemeetodite ebakindluse vastu, mis võiks viia olulisi majanduslikke tagajärgi omavate tagasilükkamisotsusteni,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:

Artikkel 1

Käesolevas direktiivis tähendab pesuaine ükskõik millist toodet, mille koostist on spetsiaalselt uuritud selle puhastusomaduste arendamiseks, ja mis koosneb olulistest komponentidest (pindaktiivsetest ainetest) ja, üldiselt, lisakomponentidest (abiainetest, tugevdavatest toimeainetest, täiteaineteks olevatest lisanditest ja muudest abikomponentidest).

Artikkel 2

Liikmesriigid keelavad niisuguste pesuainete turule toomise ja kasutamise, milles sisalduvate pindaktiivsete ainete biolagunduvuse keskmine tase on madalam kui 90 % iga järgmise kategooria puhul: anioonsed, katioonsed, mitteioonsed ja amfolüütsed pindaktiivsed ained.

Niisuguste pindaktiivsete ainete kasutamine, mille keskmine biolagunduvuse tase ei ole alla 90 %, ei tohi normaalsete kasutustingimuste puhul olla kahjulik inimeste või loomade tervisele.

Artikkel 3

Ükski liikmesriik ei või pindaktiivsete ainete biolagunduvuse või mürgisuse alusel keelata või piirata või takistada niisuguste pesuainete turule toomist ja kasutamist, mis vastavad käesoleva direktiivi sätetele.

Artikkel 4

Vastavus artikli 2 nõuetele tuvastatakse katsemeetoditega, mis on ette nähtud nõukogu muude direktiividega, mis arvestavad kohaselt niisuguste meetodite ebausaldusväärsusega ja kehtestavad asjakohased lubatavad hälbed.

Artikkel 5

1. Kui liikmesriik tuvastab artiklis 4 nimetatud direktiivide alusel teostatud katseprotseduuride tulemusel, et pesuaine ei vasta artikliga 2 kehtestatud nõuetele, siis keelab liikmesriik selle pesuaine turule toomise ja oma territooriumil kasutamise.

2. Kui antud liikmesriik otsustab pesuaine keelustada, siis peab ta sellest koheselt informeerima liikmesriiki, kust toode pärit on, ja komisjoni, tuues ära oma otsuse põhjused ja detailse informatsiooni lõikes 1 nimetatud katsete kohta.

Kui liikmesriik, millest toode pärit on, esitab otsusele vastuväiteid, konsulteerib komisjon viivitamatult mõlema asjaomase liikmesriigiga, vajadusel ka muude liikmesriikidega.

Kui kokkulepet ei ole võimalik saavutada, hangib komisjon kolme kuu jooksul alates esimeses lõigus nimetatud informatsiooni saamise kuupäevast ühe artiklis 6 osutatud laboratooriumi arvamuse, mis ei ole kummagi asjaomase liikmesriigi teatatud laboratoorium.

Arvamus esitatakse artiklis 4 nimetatud direktiividega kehtestatud standardmeetodeid kasutades.

Komisjon edastab laboratooriumi arvamuse asjaomastele liikmesriikidele, kes võivad ühe kuu jooksul esitada komisjonile oma kommentaarid. Samal ajal võib komisjon asjast huvitatud osapooltelt kuulda võtta kommentaare nimetatud arvamuse kohta.

Pärast nende kommentaaridega arvestamist annab komisjon vajalikud soovitused.

Artikkel 6

Iga liikmesriik annab teistele liikmesriikidele ja komisjonile teada, milline laboratoorium või millised laboratooriumid on vastavalt artikli 5 lõikes 2 nimetatud standardmeetoditele volitatud katseid teostama.

Artikkel 7

1. Pakendile, millesse pesuaine tarbijale müümiseks pakendatakse, tuleb loetavate, nähtavate ja kustutamatute kirjatähtedega kanda alltoodud informatsioon:

a) toote nimetus,

b) toote turule toomise eest vastutaja nimi või ärinimi ja aadress või kaubamärk.

Sama informatsioon peab olema toodud ära kõikidel partiidena transporditavate pesuainetega kaasnevatel dokumentidel.

2. Liikmesriigid võivad muuta pesuainete turule toomise oma territooriumil sõltuvaks nende riigikeelte kasutamisest lõikes 1 täpsustatud informatsiooni puhul.

Artikkel 8

1. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid kaheksateistkümne kuu jooksul alates käesoleva direktiivi teatavaks tegemisest ja teatavad sellest viivitamatult komisjonile.

2. Liikmesriigid tagavad, et komisjonile edastatakse põhiliste siseriiklike õigusnormide tekst käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas.

Artikkel 9

Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

Brüssel, 22. november 1973

Nõukogu nimel

eesistuja

J. Kampmann

[1] EÜT C 10, 5.2.1972, lk 29.

[2] EÜT C 89, 23.8.1972, lk 13.

--------------------------------------------------