VIII LISA

MAAKASUTUSE KAUDSE MUUTUSE VÄHESE RISKIGA BIOMASSI SERTIFITSEERIMISE PROTSESSI JA MEETODI MIINIMUMNÕUDED

A. Maakasutuse kaudse muutuse vähese riski sertifitseerimise protsess

Sertifitseerimisprotsessi alustamiseks peab ettevõtja esitama vabatahtliku kava alusel tunnustatud sertifitseerimisasutusele taotluse maakasutuse kaudse muutuse vähese riskiga biomassi sertifitseerimiseks. Taotleja võib olla põllumajandusettevõte, esimene kogumispunkt või põllumajandustootjate rühma nimel tegutsev rühmajuht.

Maakasutuse kaudse muutuse vähese riski sertifitseerimise taotlus peab sisaldama vähemalt järgmist teavet:

a) taotleja(te) nimi ja kontaktandmed, sealhulgas rühma sertifitseerimise korral rühma liikmed (1);

b) maakasutuse kaudse muutuse vähese riskiga täiendavuspõhimõttele vastavate kavandatud meetmete kirjeldus, sealhulgas: i) üksikasjad piiritletud maatüki kohta, kus täiendavuspõhimõttele vastavat meedet rakendatakse, sealhulgas praegune maakasutus, praegused majandamistavad, jooksvad andmed maatüki saagikuse kohta ning vajaduse korral märge selle kohta, kas maa on kasutamata, maha jäetud või oluliselt rikutud; ii) täiendavuspõhimõttele vastavate meetmete kirjeldus ja nende kohaldamise järel (kas saagikuse suurendamise või kasutamata, mahajäetud või oluliselt rikutud maal tootmise kaudu) toodetava täiendava biomassi hinnanguline kogus;

c) teave olemasolevate komisjoni tunnustatud vabatahtlike kavade raames toimuva sertifitseerimise kohta (vabatahtliku kava nimetus, sertifikaadi number, staatus ja kehtivusaeg).

Kui taotlus esitatakse pärast täiendavuspõhimõttele vastavate meetmete rakendamist, võib maakasutuse kaudse muutuse vähest riski deklareerida üksnes täiendava biomassi kohta, mis on toodetud pärast maakasutuse kaudse muutuse vähese riski sertifitseerimise kuupäeva.

1. Majandamiskava sisu

Kui maakasutuse kaudse muutuse vähese riski taotlus on heaks kiidetud, koostab ettevõtja majandamiskava ja esitab selle sertifitseerimisasutusele. Majandamiskava põhineb sertifitseerimistaotluses esitatud teabel ja sisaldab järgmist:

a) piiritletud maatüki määratlus;

b) täiendavuspõhimõttele vastavate meetmete kirjeldus;

c) kontroll selle kohta, kas täiendavuspõhimõttele vastav meede vastab direktiivi (EL) 2018/2001 nõuetele;

d) vajaduse korral tõendid täiendavuse hindamise kohta (hindamine kas finantsatraktiivsuse või mittefinantsiliste takistuste testiga);

e) saagikuse dünaamilise taseme kindlaksmääramine, sealhulgas: i) saagikuse suurendamise meetmete puhul: piiritletud maatükiga seotud põllukultuuride saagikuse andmed vähemalt kolme varasema aasta kohta; ii) kasvatamine kasutamata, mahajäetud või oluliselt rikutud maal: maa seisundi tõendamine (kasutamata, mahajäetud või oluliselt rikutud maal kasvatamise baastaseme saagikus loetakse nulliks);

f) hinnanguline täiendav biomassi saagikus aastas, võttes aluseks piiritletud maatüki saagikuse dünaamilise taseme.

Majandamiskava peab võimaldama võrrelda piiritletud maatüki kasutamist enne ja pärast täiendavuspõhimõttele vastava meetme rakendamist.

2. Täiendavuspõhimõttele vastavate meetmete mittetäielik loetelu

Tabel 1

Saagikuse suurendamise täiendavuspõhimõttele vastavate meetmete mittetäielik loetelu

Täiendavuse kategooria Täiendavuspõhimõttele vastav meede Näide Mehhaniseerimine Masinad Selliste masinate kasutuselevõtt, mis vähendavad/täiendavad olemasolevat tööjõusisendit, et suurendada toodangut või vähendada kadusid. See võib hõlmata külvi, täppispõllumajanduse ja koristusmasinaid või koristusjärgseid kadusid vähendavaid masinaid. Mitme kultuuri kasvatamine Järjestikune kasvatamine Teise kultuuri sissetoomine samal aastal samal maa-alal. Majandamine Mulla majandamine Multšimine kündmise asemel, konserveeriv mullaharimine. Väetamine Väetamiskorra optimeerimine, täppispõllumajanduse kasutamine. Taimekaitse Muudatused umbrohu-, kahjuri- ja haigustõrjes. Tolmeldamine Tolmeldamise parandamise tavad. Muu Innovatsiooni, meetmete kombineerimise ja ettenägematute arengusuundadega toimetuleku võimaldamine. Taasistutamine (mitmeaastaste põllukultuuride puhul (2)) Põllukultuurisortide valik Suurem saagikus, parem kohanemine ökofüsioloogiliste või kliimatingimustega.

Täiendavuspõhimõttele vastavad meetmed on meetmed, mis lähevad harilikest põllumajandustavadest kaugemale. Tabelis 1 on esitatud mittetäielik loetelu saagikuse suurendamise täiendavuspõhimõttele vastavatest meetmetest, mida ettevõtjad võivad kohaldada. Meetmed või meetmete kombinatsioonid suurendavad toodangut, seadmata ohtu kestlikkust. Täiendavuspõhimõttele vastav meede ei tohi ohustada tulevast kasvupotentsiaali: toodangu kasv lähiajal ei tohi kaasa tuua mulla, vee ja õhu kvaliteedi halvenemist ega kahjustada tolmeldajate populatsioone keskmises ja pikaajalises perspektiivis. Täiendavuspõhimõttele vastavate meetmetega ei tohi kaasneda põllumajandusmaastiku homogeniseerumist maastikuelementide ja elupaikade, näiteks üksikpuude, hekkide, põõsaste, põlluservade või lilleribade kadumisega.

Maakasutuse kaudse muutuse vähese riskiga olevaks võib deklareerida üksnes saagikuse dünaamilist taset ületavat täiendavat saagikust. Peale selle võib täiendavuspõhimõttele vastavat meedet sertifitseerida üksnes juhul, kui selle eesmärk on saavutada põllumajandustavade parandamise tulemusena täiendav saagikus. Kui rakendatakse meedet, mille ainus eesmärk muuta maatükk kestlikumaks See ei kehti juhul, kui viljelus toimub kasutamata, mahajäetud või oluliselt rikutud maal – sel juhul on viljelus ise täiendavuspõhimõttele vastav meede.

Ettevõtja peab tõendama, et majandamiskavas on esitatud põhjendatud ootused saagikuse suurenemise suhtes, viidates näiteks teaduskirjandusele, välikatsetest saadud kogemustele, agronoomiaettevõtetelt või seemnete/väetiste aretajatelt/väljatöötajatelt saadud teabele või lihtsatele arvutustele. Projekti sertifitseerimiseks on vaja rahuldavaid tõendeid, mis kinnitavad kohaldatava täiendavuspõhimõttele vastava meetmega eeldatavasti kaasnevat saagikuse suurenemist.

Põllumajanduslike täiustuste korral dokumenteeritakse majandamiskava osana üksikasjalikult kasutatud põllumajandustavad, masinad ja vahendid enne ja pärast täiendavuspõhimõttele vastava meetme kohaldamist. See peab võimaldama võrdlust, et i) teha kindlaks, kas täiendavuspõhimõttele vastavat meedet on rakendatud; ii) hinnata, kas seda täiendavuspõhimõttele vastavat meedet võib pidada täiendavaks võrreldes tavapärase tegevusega.

B. Täiendavuse hindamine: finantsatraktiivsuse või mittefinantsiliste takistuste test

1. Finantsatraktiivsuse test

Finantsatraktiivsuse testiga tõendatakse, et täiendavuspõhimõttele vastava meetme jaoks vajalik investeering muutub finantsiliselt atraktiivseks üksnes juhul, kui sellest tulenev täiendav saagikus on sertifitseeritud maakasutuse kaudse muutuse vähese riskina. Analüüs koosneb maakasutuse kaudse muutuse vähese riskiga täiendavuspõhimõttele vastava meetme jaoks kavandatava investeeringu lihtsast finantsanalüüsist.

Test hõlmab ainult neid kulusid ja sellist saagikust, mis on otseselt seotud täiendavuspõhimõttele vastava meetmega seotud investeeringuga. Seega ei võeta analüüsis arvesse kogu põllumajandusettevõtte tavapäraseid tegevuskulusid. Testiga hõlmatud kulud ja tulud peavad olema seotud täiendavuspõhimõttele vastava meetme ettevalmistamise, rakendamise, käigushoidmise ja kasutuselt kõrvaldamisega ning olema sellised, mida muidu ei oleks esinenud.

Finantsatraktiivsus tuleneb ärimudelist, kus investeeringu nüüdispuhasväärtus (NPV) (3) on positiivne, mis tähendab, et investeeringu võib teha ettevõtja ise. Selle tulemusena läbivad finantsilise täiendavuse testi ainult need meetmed, mille puhul ärimudeli analüüs on negatiivne (ilma lisatasu arvestamata), ja neid on õigus sertifitseerida maakasutuse kaudse muutuse vähese riskiga olevaks. Nullist suuremad tulemused (positiivne nüüdispuhasväärtus), võivad olla nõuetele vastavad üksnes juhul, kui need on läbinud mittefinantsiliste takistuste testi.

Investeeringu nüüdispuhasväärtuse arvutamise valem:

L1682022ET6510120220617ET0003.0001671671EELNÕUÜhelt poolt Ghana ning teiselt poolt Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide vahelise vahepealse majanduspartnerluslepinguga loodud majanduspartnerluslepingu komitee OTSUS nr …/2022,…,vaidluste lahendamist reguleeriva töökorra vastuvõtmise kohtaMAJANDUSPARTNERLUSLEPINGU KOMITEE,võttes arvesse ühelt poolt Ghana ning teiselt poolt Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide vahelist vahepealset majanduspartnerluslepingutELT L 287, 21.10.2016, lk 3. (leping), mis kirjutati alla 28. juulil 2016 Brüsselis, eriti selle artiklit 59,Võttes arvesse, et lepingu artikli 59 lõikes 1 on sätestatud, et vaidluste lahendamise menetlust reguleeritakse töökorraga, mille võtab vastu majanduspartnerluslepingu komitee kolme kuu jooksul pärast selle moodustamist, ning et lepingu artikli 64 lõikes 2 märgitakse, et tegevusjuhend tuleb lisada nimetatud töökorrale,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:Artikkel 1Võetakse vastu käesoleva otsuse lisas esitatud vaidluste lahendamist reguleeriv töökord.Artikkel 2Käesolev otsus jõustub selle vastuvõtmise päeval.

kus:

P = täiendavast biomassist oodatav tulu (hinnanguline täiendav biomass × lähteaine müügihind ilma maakasutuse kaudse muutuse vähese riski lisatasuta) L = täiendavuspõhimõttele vastava meetme maksumus (kapitali- ja tegevuskulud) i = diskontomäär t = ajaperiood

Nüüdispuhasväärtuse arvutamisel kasutatavad parameetrid peavad olema kooskõlas majandamiskavas sisalduvate andmetega.

Nüüdispuhasväärtuse arvutamisel võetakse arvesse järgmisi parameetreid:

a) täiendava biomassi hinnanguline maht;

b) lähteaine müügihind [vääring/tonn]: i) lähteaine müügihind võib olla üks arv, mida ekstrapoleeritakse täiendava saagikusega seotud investeeringu eluea jooksul; ii) see üks arv võib põhineda ettevõtja tegelike varasemate lähteaine müügiväärtuste keskmisel. Keskmine väärtus peab põhinema sama kolme aasta andmetel kui saagikuse dünaamilise taseme määramiseks kasutatud varasema saagikuse andmed; iii) kui kasutusele võetakse uus põllukultuur, mille kohta ettevõtjal ei ole tegelikke hinnaandmeid, võib see väärtus põhineda FAOSTATi hinnaandmetel; (4)

c) kasutatav diskontomäär: 3,5 % suure sissetulekuga riikide puhul (5) ja 5,5 % kõigi teiste riikide puhul;

d) investeeringu eluiga: i) kasutatakse kuni kümneaastast eluiga kooskõlas maakasutuse kaudse muutuse vähese riskiga sertifikaadi kehtivusajaga (baaskehtivus); ii) mõnel juhul võib investeeringu maksimaalseks elueaks kehtestada 25 aastat, lähtudes mitmeaastaste põllukultuuride (st õlipalmi taasistutamise korral õlipalmipuu) tüüpilisest elueast;

e) täiendavuspõhimõttele vastava meetmega seotud investeerimiskulud [kapitalikulud + tegevuskulud].

2. Mittefinantsiliste takistuste test

Mittefinantsiliste takistuste analüüs hõlmab üksnes projekti mittefinantsilisi takistusi, mis ei luba täiendavuspõhimõttele vastavaid meetmeid rakendada juhul, kui maakasutuse kaudse muutuse riski ei sertifitseerita vähesena. Kõik takistused, mille maksumust saab hinnata, kaasatakse finantsatraktiivsuse, mitte mittefinantsiliste takistuste analüüsi.

Täiendavuspõhimõttele vastavat meedet kavandav ettevõtja vastutab mittefinantsiliste takistuste olemasolu põhjendamise eest. Põhjendus peab sisaldama täiendavuspõhimõttele vastava meetme rakendamist takistava olukorra selget ja kontrollitavat kirjeldust. Ettevõtja esitab kõik vajalikud kontrollitavad tõendid, mis toetavad tehtud deklaratsiooni ja näitavad, kuidas maakasutuse kaudse muutuse vähese riski sertifitseerimine tagaks mittefinantsiliste takistuse ületamise.

Ettevõtja deklaratsiooni kehtivust hinnatakse ja kinnitatakse baasauditiga enne maakasutuse kaudse muutuse vähese riski sertifikaadi väljastamist.

C. Saagikuse dünaamilise taseme määramine ja maakasutuse kaudse muutuse vähese riskiga biomassi tegeliku mahu arvutamine

Saagikuse dünaamiline tase määratakse iga piiritletud maatüki jaoks eraldi, lähtudes põllukultuurist ja kohaldatud täiendavuspõhimõttele vastavate meetmete liigist või kombinatsioonist. Saagikuse dünaamilise taseme lähtepunkti arvutamiseks kasutatakse maatükipõhiseid varasemaid saagikusandmeid vähemalt kolme aasta kohta enne täiendavuspõhimõttele vastava meetme kohaldamist. Seda kombineeritakse kultuuripõhise üldise eeldatava saagikuse regressioonikõveraga, mis põhineb varasematel andmetel tegeliku saagikuse kohta viimase kümne aasta jooksul või pikema aja jooksul, kui sellised andmed on kättesaadavad. Mitmeaastaste põllukultuuride puhul võetakse saagikuse dünaamilise taseme juures arvesse ka saagikuskõverat kultuuri eluea jooksul.

1. Üheaastaste põllukultuuride saagikuse dünaamilise taseme määramine

Kui põllumajandusettevõte roteerib põllukultuure põldude vahel ja põllukultuurid, mille saagikust suurendatakse (edaspidi „sihtkultuur“), on eelmistel aastatel kasvanud sama põllumajandusettevõtte teistel põldudel, on saagikuse dünaamilise taseme arvutamiseks ette nähtud kaks võimalust varasemate saagikusandmete kogumiseks:

Variant 1. Ettevõtja arvutab keskmise saagikuse kolme viimase aasta kohta, mil sihtkultuuri kasvatati konkreetsel piiritletud maatükil enne täiendavuspõhimõttele vastava meetme rakendamist. Kuna põllukultuure kasvatatakse külvikorra alusel, võib see tähendada üle viie aasta vanuste andmete kasutamist.

Variant 2. Ettevõtja arvutab kaalutud keskmise saagikuse kolme viimase aasta kohta, mil sihtkultuuri kasvatati põllumajandusettevõttes enne täiendavuspõhimõttele vastava meetme rakendamist, isegi kui see saak saadi sama põllumajandusettevõtte teistelt erineva suurusega maatükkidelt.

Kui põllukultuuride saagikuse andmed kolme viimase aasta kohta ei ole kättesaadavad või audiitori hinnangul piisavalt esinduslikud või kui andmed kultuuride saagikuse kohta ei ole piisavalt kvaliteetsed, võib kasutada lisaandmeid varasemate aastate kohta või andmeid naaberpõllult, kus kasvatatakse sama põllukultuuri sama majandamiskava alusel. Kui kolmest varasemast aastast ühel oli saak erakordselt hea või halb (näiteks 30 % või suurem erinevus teiste võrdlusaastatega), ei võeta seda võõrväärtust arvutamisel arvesse, et mitte moonutada kolme aasta keskmist (6).

Audiitor vastutab saagikuse võõrväärtuse kindlaksmääramise eest, tuginedes oma eksperdihinnangule, kohapealsele kogemusele ja teadmistele ettevõtja pikaajalise tegevuse kohta. Audiitoril on ka kohustus hinnata, kas põllukultuuride saagikuse andmed on baas- ja iga-aastastesse audititesse kaasamiseks ebapiisava kvaliteediga, ning seejärel otsustada, kas teatava põllukultuuri saagikus tuleb välja jätta või mitte.

Saagikuse dünaamilist taset käsitatakse sirgjoonelise regressioonikõverana, mida on kohandatud sihtkultuuri saagikuse arenguga viimase kümne aasta jooksul või kauem, kui sellised andmed on kättesaadavad. See põhineb ülemaailmsetel andmetel ja saadakse asjaomase põllukultuuri kohta FAOSTATi World+ andmetest. Seda tehakse sertifitseerimisperioodi alguses ja kalle kehtib maakasutuse kaudse muutuse vähese riski sertifikaadi kümneaastase baaskehtivusaja jooksul.

Tabelis 2 on esitatud biokütuste kõige levinumate lähteainena kasutatavate kultuuride saagikuse dünaamilise taseme kalle. Need väärtused saadakse FAOSTATist saadud ülemaailmsete põllukultuuride andmete 20 aasta regressioonikõvera kohandamise põhjal.

Tabel 2

ÜRO Toidu- ja Põllumajandusorganisatsiooni (FAOSTAT) ülemaailmsete põllukultuuride saagikuse andmete (World+) regressioonikõvera kalle. Saagikuse keskmine paranemine (tonni hektari kohta aastas) aastas

Põllukultuur Oder Mais Õlipalmivili Raps Sojauba Suhkrupeet Suhkruroog Päevalilleseemned Nisu Kalle 20 0,035 0,074 0,200 0,036 0,028 1,276 0,379 0,035 0,04 Kalle 20 põhineb aastatel 2008–2017.

Iga tabelis oleva põllukultuuri puhul võetakse saagikuse dünaamilise taseme määramisel aluseks lähtepunkt (täiendavuspõhimõttele vastava meetme kohaldamisele eelneva kolme aasta saagikuse keskmine) ja lisatakse tabelist 2 üldine regressioonikõver (kalle). Alates täiendavuspõhimõttele vastava meetme rakendamise aastast kasutatakse järgmist valemit:

DYBx=(starting point DYB)+( kalle 20 )x

kus:

DYBx = saagikuse dünaamiline tase aastal x pärast täiendavuspõhimõttele vastava meetme rakendamist x = aasta(d) pärast täiendavuspõhimõttele vastava meetme rakendamist

Kui täiendavuspõhimõttele vastava meetme eesmärk on asendada olemasolev põllukultuur piiritletud maatükil teise (suurema saagikusega) põllukultuuriga, on vastupidine olukord olemasoleva põllukultuuri kasvatamine. Saagikuse dünaamiline tase määratakse kindlaks olemasolevate põllukultuuride varasema saagikuse ja regressioonikõvera andmete põhjal.

Taseme lähtepunkt on madalama tulemuslikkusega olemasoleva põllukultuuri kolme aasta keskmine saagikus. Regressioonikõver põhineb FAOSTATi ülemaailmse regressioonikõvera andmetel olemasoleva kultuuri kohta (vt tabel 2). Seda lähenemisviisi kasutatakse üksnes juhul, kui on võimalik tõendada, et paremate tulemustega põllukultuuri on võimalik kasutusele võtta tänu biokütuste turul toimunud muutustele, nagu on näidatud täiendavuse hindamisel.

2. Mitmeaastaste põllukultuuride saagikuse dünaamilise taseme määramine

Sõltuvalt eri tüüpi mitmeaastaste põllukultuuride eluea jooksul täheldatud saagikuse varieerumisest on võimalik kasutada erinevaid metoodilisi lähenemisviise.

Palmipuude puhul võivad õlipalmiistanduste ettevõtjad kasutada saagikuse dünaamilise taseme kindlaksmääramisel järgmisi andmeid:

a) varasem saagikus, mis on saadud enne täiendavuspõhimõttele vastava meetme rakendamist;

b) palmipuude piiritletud maatükile istutamise aasta ja/või nende vanuseline profiil;

c) palmipuude kultivarid piiritletud maatükil, kui see on asjakohane;

d) igal aastal istanduses taasistutatud maa pindala, kui see on asjakohane.

Need andmed kombineeritakse kasvukõveraga, et määrata kindlaks saagikuse dünaamiline tase. Kasvukõvera põhitunnus on kuju, mitte saagi suurus.

Kasvukõver annab kuju ning seda tuleb kombineerida puude varasemate saagikusandmete ja vanusega, nagu on kirjeldatud punktides a ja b, et kohandada saagikuse dünaamilise taseme kõverat konkreetse maatükiga.

Palmipuude saagikuse dünaamilise taseme määramiseks on järgmised kolm varianti.

Iga variandi puhul peavad saagikuse dünaamilise taseme määramiseks vajalikud andmed sisaldama järgmist.

a) Variant 1a. Standardne kasvukõver i) Piiritletud maatükil kasvatatud palmipuude kolme viimase aasta saagikus; ii) puude vanus piiritletud maatükil/istutusaasta.

b) Variant 1b. Ettevõtja esitab kasvukõvera (7) i) Piiritletud maatükil kasvatatud palmipuude kolme viimase aasta saagikus; ii) puude vanus piiritletud maatükil/istutusaasta; iii) palmipuude kultivarid piiritletud maatükil; iv) ettevõtja oma viitekasvukõver.

c) Variant 2. Rühma sertifitseerimine i) Kolmel viimasel aastal piiritletud maatükil/istandikus (istandikes) kasvatatud palmipuude hektarite koguarv ja -saagikus värskete puuviljakobarate (FFB) arvestuses; saaki andev palm on rühma osa.

Variante 1a ja 1b kasutatakse juhul, kui täiendavuspõhimõttele vastav meede võetakse ühevanuse puistu suhtes või kui puude vanuseprofiil piiritletud maatükil (-tükkidel) on teada ega jää aasta-aastalt muutumatuks.

Varianti 2 võib kasutada juhul, kui puude vanuseline profiil piiritletud maatükkidel on mitmekesine ja jääb aasta-aastalt suhteliselt püsivaks, st rühmapõhise sertifitseerimise korral, või kui igal aastal taasistutatakse ühesuurune osa istandikest, mille tulemus on puude stabiilne vanuseline profiil.

Varianti 2 ei kasutata, kui rohkem kui 20 % rühmas olevast kogusest on pärit samast istandikust või kui samal aastal taasistutatakse üle 5 %-le rühma kogupindalast. Sel juhul kasutatakse taseme kindlaksmääramiseks varianti 1a või 1b.

Variant 1a. Standardne kasvukõver

Esimeses variandis kasutatakse piiritletud maatüki saagikuse dünaamilise taseme kindlaksmääramiseks eelnevalt kindlaks määratud standardse kasvukõvera kuju (olemasolevate teaduslike tõendite põhjal). Standardkõver on normaliseeritud ja esitatud allpool joonisel 1 ja tabelis 3.

Saagikuse dünaamilise taseme kindlaksmääramisel kasutatakse asjaomase maatüki kolme viimase aasta saagikusandmeid ja palmipuude vanust ajal, kui seda saagikust täheldati, ning iga-aastast saagikuse protsentuaalset muutust võrreldes standardkõveraga, et saada konkreetse maatüki puhul tavapärase tegevuse korral saadav saagikuse kõver.

Joonis 1

Palmi saagikuse normaliseeritud standardne kasvukõver

L1682022ET6510120220617ET0003.0001671671EELNÕUÜhelt poolt Ghana ning teiselt poolt Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide vahelise vahepealse majanduspartnerluslepinguga loodud majanduspartnerluslepingu komitee OTSUS nr …/2022,…,vaidluste lahendamist reguleeriva töökorra vastuvõtmise kohtaMAJANDUSPARTNERLUSLEPINGU KOMITEE,võttes arvesse ühelt poolt Ghana ning teiselt poolt Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide vahelist vahepealset majanduspartnerluslepingutELT L 287, 21.10.2016, lk 3. (leping), mis kirjutati alla 28. juulil 2016 Brüsselis, eriti selle artiklit 59,Võttes arvesse, et lepingu artikli 59 lõikes 1 on sätestatud, et vaidluste lahendamise menetlust reguleeritakse töökorraga, mille võtab vastu majanduspartnerluslepingu komitee kolme kuu jooksul pärast selle moodustamist, ning et lepingu artikli 64 lõikes 2 märgitakse, et tegevusjuhend tuleb lisada nimetatud töökorrale,ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:Artikkel 1Võetakse vastu käesoleva otsuse lisas esitatud vaidluste lahendamist reguleeriv töökord.Artikkel 2Käesolev otsus jõustub selle vastuvõtmise päeval.

Tabel 3

Palmi saagikuse andmete normaliseeritud standardne kasvukõver

Aastat pärast istutamist 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 Normaliseeritud saagikus 0 0 0,147 0,336 0,641 0,833 0,916 0,968 0,996 1 0,999 0,980 0,965 Aastat pärast istutamist 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 ≥ 26 (*1) Normaliseeritud saagikus 0,945 0,926 0,910 0,906 0,888 0,870 0,858 0,842 0,836 0,815 0,806 0,793 0,793

Variant 1a hõlmab järgmisi metoodilisi etappe.

1. Selleks, et määrata kindlaks varasem keskmine saagikus, tuleb koguda andmed kolme viimase aasta saagikuse kohta piiritletud maatükil enne täiendavuspõhimõttele vastava meetme rakendamist, samuti puude vastava vanuse kohta ajal, mil saagikust täheldati.

2. Arvutada kolme varasema põllukultuuri keskmine (keskväärtus).

3. Nende puude vanuse alusel, millelt pärinevad varasemad saagikusandmed, määrata kindlaks, kus paikneb keskmine varasem saagikus standardsel kasvukõveral (nt kui saagikuse andmed pärinevad 7-, 8- ja 9-aastastelt puudelt, tuleks varasemat keskmist saagikust käsitada kui 8. aastat).

4. Saagikuse dünaamilise taseme järgmise punkti kindlaksmääramiseks korrutatakse 2. etapis saadud keskmine varasem saagikus vastava arvutatud aastase protsentuaalse muutusega, mis on tuletatud standardsest kasvukõverast (allpool tabel 4). Seda korratakse iga järgmise punkti puhul, et saada saagikuse dünaamiline tase. Tabel 4 Aastane saagikuse muutus protsentides, mis on tuletatud standardsest kasvukõverast Aastat pärast istutamist 1 –3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 Aastane muutus protsentides – 128,0 % 90,6 % 30,0 % 10,0 % 5,6 % 2,9 % 0,4 % –0,1 % –1,9 % –1,6 % –2,0 % Aastat pärast istutamist 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 ≥ 26 (*2) Aastane muutus protsentides –2,1 % –1,7 % –0,5 % –1,9 % –2,0 % –1,4 % –1,8 % –0,8 % –2,5 % –1,1 % –1,6 % 0 %

5. Ülemaailmse saagikuse suundumuse arvessevõtmiseks saagikuse dünaamilise taseme arvutamisel tuleb kasutada FAOSTATi World+ saagikusandmete põhjal arvutatud aastast liitkasvumäära (CAGR) (vt tabel 5) saagikuse dünaamiline taseme iga punkti suhtes, et saada CAGRiga korrigeeritud saagikuse dünaamiline tase. Tabel 5 Palmi üldine aastane liitkasvumäär (20 aastat) Palmi tulemuste iga-aastane paranemine – tavapärane olukord 1,37 % Põhineb FAOSTATi World+ andmetel 2008–2017.

Variant 1b. Ettevõtja esitab kasvukõvera

Seda võimalust võib kasutada erandjuhtudel, kui ettevõtja suudab tõendada, et variant 1a ei ole tema konkreetse juhtumi puhul asjakohane. Sellisel juhul, kui ettevõtjal on eeldatav kasvukõver, mis on kindlaks määratud palmiseemikute olemasolevate andmete põhjal (mis on seotud tavapärase tegevuse stsenaariumiga), võib seda kõverat kasutada saagikuse dünaamilise taseme alusena standardse kasvukõvera kasutamise asemel. Järgitakse kõiki variandis 1a kirjeldatud etappe, asendades standardse kasvukõvera ettevõtja enda kõveraga. Seepärast arvutab ettevõtja välja iga-aastase protsentuaalse muutuse.

Maatükipõhist kasvukõverat korrigeeritakse siiski vastavalt üldise saagikuse arengule, kasutades FAOSTATi World+ saagikusandmete põhjal arvutatud CAGRi (tabel 5).

Variant 2. Rühma sertifitseerimine

Rühma sertifitseerimise korral või juhul, kui esimene kogumispunkt või pressimisettevõte toimib sertifitseerimise üksusena, võib saagikuse dünaamilise taseme kindlaks määrata samasuguse saagikuse dünaamilisel tasemel põhineva lineaarse meetodiga, mida kasutatakse üheaastaste põllukultuuride puhul. Seda lähenemisviisi võib kasutada juhul, kui rühmajuht, esimene kogumispunkt või pressimisettevõte soovib sertifitseerida rühma, kes rakendab sama täiendavuspõhimõttele vastavat meedet, ning kui pressimisettevõtet varustav istandus või ala koosneb eri vanuses puudest, mis tähendab, et pressimisettevõtte aastane saagikus on jäänud suhteliselt muutumatuks.

Saagikuse dünaamilise taseme kindlaksmääramiseks peab rühma juht registreerima pressimisettevõtet varustava istanduse kogupindala (ha) ja sellele pindalale vastava kogusaagikuse (värsked viljakobarad) viimase kolme aasta jooksul iga aasta kohta. Seda kasutatakse selleks, et määrata kindlaks iga-aastane saagikus hektari kohta viimase kolme aasta jooksul (tonnides hektari kohta). Seejärel arvutatakse nende andmepunktide keskmine ja neid kasutatakse saagikuse dünaamilise taseme lähtepunktina. Saagikuse dünaamilise taseme kindlaksmääramiseks kombineeritakse lähtepunkt õlipalmi üldise regressioonikõvera kaldega FAOSTATi World+ andmete põhjal (tabel 2).

Suhkruroogu käsitatakse saagikuse dünaamilise taseme määramisel aastase põllukultuurina.

3. Samal põllul järjestikku kasvavate põllukultuuride saagikuse dünaamilise taseme määramine

Kui samal põllul kasvatatakse mitut põllukultuuri, näiteks järjestikku, on ettevõtjatel täiendava biomassi arvutamiseks kolm võimalust.

1. Tõendada, et teine põllukultuur ei vähenda põhikultuuri saagikust.

2. Kui teine põllukultuur vähendab põhikultuuri saagikust: a. määrata kindlaks dünaamilise saagikuse tase süsteemi jaoks, kus põhikultuur on igal aastal sama; b. määrata kindlaks kompensatsioonitegur süsteemi jaoks, kus põhikultuur on igal aastal erinev.

Variant 1. Tõendada, et teine põllukultuur ei vähenda põhikultuuri saagikust

Kui ettevõtja suudab tõendada, et teise põllukultuuri sissetoomine ei vähenda põhikultuuri saagikust, võib teise põllukultuuri kogu saagikuse deklareerida täiendava biomassina.

Seda võib tõendada näiteks võrreldes põhikultuuri täheldatud saagikust enne (varasema kolme aasta keskmisena) ja pärast teise põllukultuuri sissetoomist.

Variant 2a. Määrata kindlaks saagikuse dünaamiline tase süsteemi jaoks, kus põhikultuur on igal aastal sama

Saagikuse dünaamiline tase põhineb piiritletud maatükil tavapärase olukorra jätkumisel. Kui põhikultuur on igal aastal sama, määratakse tase kindlaks selle maatüki põhikultuuri vähemalt varasema kolme aasta keskmise saagikuse põhjal koos põhikultuuri üldise regressioonikõveraga, nagu tehakse üheaastaste kultuuride puhul.

Seda lähenemisviisi võib kasutada ka siis, kui külvikord järgib selgelt määratletud korda, mida on võimalik jälgida varasemate andmete põhjal, mis võimaldavad selgelt kindlaks määrata tavapärase olukorra. Sellisel juhul võib olla vajalik kasutada andmeid, mis on vanemad kui kolm aastat, et määrata kindlaks põhikultuuri keskmine varasem saagikus.

Pärast järjestikuse kasvatamise meetodi rakendamist arvutatakse täiendav netobiomass, mis on piiritletud maatüki aastase kogusaagikuse (st põhikultuuri saagikus pluss teise kultuuri saagikus) ja põhikultuuri saagikuse dünaamilise taseme vahe.

Kui põhikultuur ja teine kultuur on erinevad lähteained, mis moodustavad erinevaid põllukultuuride komponentide kombinatsioone (näiteks õli, valgujahu, tärklis, kiud), peab arvutus, kui põhikultuuri ja teise kultuuri saagikus liidetakse, põhinema asjakohastel mõõtühikutel, et oleks võimalik arvutada üks representatiivne arv toodetud täiendava netobiomassi kohta. Sellele vastavalt peab metoodika võimaldama tõhusalt kompenseerida põhikultuuri biomassi kadu. Näiteks võib arvutused teha lihtmassi (tonnides) või energiasisalduse alusel (nt kui energia, näiteks biogaasi tootmiseks kasutatakse kogu teist kultuuri). Metoodika valikut põhjendab ettevõtja ja selle valideerib audiitor.

Variant 2b. Määrata kindlaks kompensatsioonitegur süsteemi jaoks, kus põhikultuur on igal aastal erinev

Kui külvikorra põhikultuur on igal aastal erinev ja ei järgita regulaarset mustrit, peab ettevõtja hindama põhikultuuri saagikuse kadu, mis on tingitud teisest kultuurist, ning võtma seda arvesse täiendava biomassi mahu deklareerimisel.

Ettevõtja peab pärast teise põllukultuuri sissetoomist võrdlema põhikultuuri täheldatud saagikust sama (põhi)kultuuri varasema saagikusega. Seda võrdlust võib teha naaberpõldudel täheldatud saagikuse alusel (nt kui sama põllumajandusettevõte kasvatab samu põllukultuure külvikorraga, kuid eri põldudel) või tuginedes põhjendatud teaduskirjandusele, milles kirjeldatakse järjestikuse kasvatamise mõju nendele põllukultuuridele asjaomases piirkonnas.

Mõju põhikultuuri saagikusele arvutatakse ümber kompensatsiooniteguriks, mis lahutatakse täiendava biomassi arvutamiseks teise põllukultuuri mahust. Variandi 2a puhul võib tegur põhineda kaalul või energiasisaldusel ning peab võimaldama tõhusalt kompenseerida põhikultuuri biomassi vähenemist. Metoodika valikut põhjendab ettevõtja ja selle valideerib audiitor.

4. Biomassi täiendava mahu arvutamine

Pärast täiendavuspõhimõttele vastava meetme rakendamist määrab ettevõtja kindlaks maakasutuse kaudse muutuse vähese riskiga biomassi mahu, mida saab deklareerida, võrreldes selleks piiritletud maatükil tegelikult saavutatud saagikust saagikuse dünaamilise tasemega. Audiitor peab iga-aastase auditi käigus kontrollima, kas saavutatud täiendava biomassi maht on kooskõlas majandamiskavas tehtud prognoosidega, ning esitama põhjenduse, kui esineb rohkem kui 20 % ulatuses lahknevusi võrreldes majandamiskavas esitatud hinnangutega.

Kui sertifitseerimist taotletakse varem rakendatud täiendavuspõhimõttele vastava meetme kohta, võib täiendava biomassi saagikuse arvutada ja registreerida majandamiskavas. Kuigi see võimaldab täpselt arvutada maakasutuse kaudse muutuse vähese riskiga biomassi tegelikku mahtu, võib maakasutuse kaudse muutuse vähese riskiga biomassi deklareerida alles pärast seda, kui on antud sertifikaat maakasutuse kaudse muutuse vähese riski kohta. Tagasiulatuvaid deklaratsioone ei saa esitada varem tarnitud biomassi kohta.

Biomassi täiendava mahu arvutamiseks peab ettevõtja registreerima piiritletud maatüki saagikuse iga aasta kohta alates täiendavuspõhimõttele vastava meetme rakendamise algusest. Ettevõtja peab tõendama seost konkreetse piiritletud maatüki ja saavutatud saagikuse vahel (tonnides hektari kohta).

Kui saaki mõõdetakse (kaalutakse) ainult esimeses kogumispunktis, kuhu saabuvad tooted mitmest põllumajandusettevõttest või mitmelt maatükilt, võib asjaomaste põllumajandusettevõtete ja maatükkide koristatud koguse (saagikuse) tõendamiseks kasutada esimese kogumispunkti dokumente.

Tõendina võib kasutada ettevõtja ja esimese kogumispunkti vahelist äritehingut kinnitavat dokumenti, kui on võimalik tõendada seost konkreetse piiritletud maatükiga. Sellisel juhul vastutab saagikusandmete kogumise ja registreerimise eest esimene kogumispunkt. Ta registreerib põllumajandusettevõtte (ja vajaduse korral põllumajandusettevõtte konkreetse piiritletud maatüki) kohta kogutud biomassi saagikuse andmed, kasutades vabatahtliku kava raames väljaantavat vormi.

Rühma auditeerimisel ja juhul, kui esimene kogumispunkt toimib rühma juhina, vastutab see kõigi piiritletud maatükkide saagikusandmete registreerimise eest.

Biomassi täiendava mahu arvutamiseks võrreldakse asjaomase aasta kohta saadud saagikusandmeid saagikuse dünaamilise tasemega. Täiendav biomassi saagikus võrdub põllukultuuri täheldatud saagikuse ja sama aasta saagikuse dünaamilise taseme alusel prognoositud saagikuse vahega, mis on korrutatud asjaomase piiritletud maatüki pindalaga A (ha). Seda lisamahtu võib seejärel deklareerida maakasutuse kaudse muutuse vähese riskiga biomassina.

Täiendav biomass = (Yx – DYBx) x A,

kus:

Yx = täheldatud saagikus aastal x (tonnides hektari kohta aastas) DYBx = saagikuse dünaamiline tase aastal x (tonnides hektari kohta aastas) A = piiritletud maatüki pindala (ha)

D. Maakasutuse kaudse muutuse vähese riski sertifikaadi minimaalne sisu

Maakasutuse kaudse muutuse vähese riski sertifikaat peab sisaldama vähemalt järgmist teavet:

a) peamise sertifitseeritud üksuse kontaktandmed (äriühingu nimi ja aadress, määratud kontaktpunkti andmed);

b) sertifitseerimise ulatus (täiendavuspõhimõttele vastava meetme liik ja kasutatud täiendavustest ning ettevõtja liik (kui tegu on väikepõllumajandustootjatega);

c) geograafilised koordinaadid (ühe üksusena sertifitseeritud põllumajandusettevõtete ja istandike puhul);

d) sertifitseerimise alla kuuluvate tegevuskohtade loetelu (nimi ja aadress);

e) maakasutuse kaudse muutuse vähese riskiga sertifitseeritud biomassi kogumaht;

f) sertifitseerimisasutuse kontaktandmed (nimi ja aadress) ja logo;

g) sertifikaadi (kordumatu) number või kood;

h) väljastamise koht ja kuupäev;

i) sertifikaadi kehtivuse algus- ja lõppkuupäev (ja vajaduse korral sertifitseerimise kuupäev);

j) väljaandja pitser ja/või allkiri.

(1) Rühma sertifitseerimise taotlemisel peab taotlus sisaldama rühmajuhi nime ja kontaktandmeid ning rühma kuuluvate põllumajandusettevõtete/istandike nime, kontaktandmeid ja asukohta.

(2) Mitmeaastaste põllukultuuride puhul on alati vajalik taasistutamine kultuuri eluea lõpus. Selleks, et taasistutust saaks käsitada täiendavuspõhimõttele vastava meetmena, peab ettevõtja tõendama, et taasistutamine läheb kaugemale tavapärasest tegevusest.

(3) Nüüdispuhasväärtus on raha laekumiste nüüdisväärtuse ja raha väljamaksete nüüdisväärtuse vahe teatava ajavahemiku jooksul. Nüüdispuhasväärtust kasutatakse kapitalieelarve koostamisel ja investeeringute kavandamisel, et analüüsida tulevase investeeringu või projekti kasumlikkust. Allikas: https://www.investopedia.com/terms/n/npv.asp.

(4) FAOSTATi tootjahinnad. Allikas: http://www.fao.org/faostat/en/#data/PP.

(5) OECD riigid.

(6) Kooskõlas delegeeritud määruse (EL) 2019/807 artikli 2 punktiga 7 tuleks välja jätta saagikuse kõikumine.

(7) Selle võimaluse kasutamiseks peavad ettevõtjad näitama, et standardse kasvukõvera ja baaskasvukõvera korrelatsioon on väiksem kui 0,8.

(*1) Eeldatakse, et 25 aasta pärast saagikus väheneb jätkuvalt. Kuna aga õlipalmipuu tavaline eluiga on umbes 25 aastat, puuduvad andmed selle kohta, kui suur oleks vähenemine 25 aasta pärast. Seepärast kasutatakse konservatiivset lähenemisviisi ning eeldatakse, et saagikuse kõver jääb 25 aasta tasemele.

(*2) * Eeldatakse, et 25 aasta pärast saagikus väheneb jätkuvalt. Kuna aga õlipalmipuu tavaline eluiga on umbes 25 aastat, puuduvad andmed selle kohta, kui suur oleks vähenemine 25 aasta pärast. Seepärast kasutatakse konservatiivset lähenemisviisi ning eeldatakse, et saagikuse kõver jääb 25 aasta tasemele.