LISA

SÕNASTIK

Kvalifikatsioonide automaatne tunnustamine on ühe liikmesriigi välja antud teatava taseme kvalifikatsiooni omavate isikute õigus taotleda juurdepääsu kõrghariduse järgmisele astmele mis tahes muus liikmesriigis, ilma et selleks tuleks läbida eraldi tunnustamismenetlust. See ei piira kõrgkooli või pädevate asutuste õigust kehtestada konkreetse õppekava jaoks eri hindamis- ja vastuvõtukriteeriume. See ei piira õigust kontrollida, kas kvalifikatsioon on autentne ning keskhariduse taseme kvalifikatsiooni puhul seda, kas see tõepoolest võimaldab juurdepääsu kõrgharidusele selle andnud liikmesriigis, või nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel seda, kas antud kvalifikatsioon vastab nõuetele, mis annab juurdepääsu vastuvõtva liikmesriigi konkreetsele õppekavale.

Välismaal läbitud õppeperioodi õpiväljundite automaatne tunnustamine kõrghariduse tasemel on õigus sellele, et välismaal läbitud õppeperioodi õpiväljundeid tunnustataks vastavalt õppelepingus varem kokkulepitule ja akadeemilise õiendi alusel kooskõlas Euroopa ainepunktisüsteemiga. Konkreetselt tähendab see 2015. aasta Euroopa ainepunktisüsteemi kasutusjuhendis kehtestatud eeskirja kohaldamist, milles märgitakse, et kõik välismaal läbitud õppeperioodidel või virtuaalse õpirände ajal saadud ainepunktid, milles on kokku lepitud õppelepingus ja mida kinnitatakse akadeemilisel õiendil, tuleks viivitamata üle kanda ja neid lisatöö või üliõpilase täiendava hindamiseta üliõpilase kvalifikatsiooni puhul arvesse võtta. Keskhariduse tasemel on see õigus sellele, et välismaal läbitud õppeperioodidel ühes liikmesriigis omandatud õpiväljundeid tunnustataks päritoluriigis, tingimusel et need õpiväljundid on üldjoontes vastavuses päritoluriigi riikliku õppekavaga. See ei piira haridus- ja koolitusasutuse õigust kehtestada õpirände perioodi eelselt erinõudeid või kontrollida, kas need nõuded on õpirände perioodi lõppedes täidetud.

Plokiahel on viis, kuidas võimaldada teabe registreerimist ja kogukonnas jagamist. Kogukonna igal liikmel on teabest oma koopia. Kanded on püsivad, läbipaistvad või otsitavad. Iga ajakohastamine on ahela lõppu lisatud uus plokk.

Kutsetunnistuse lisa on kutsehariduse ja -õppe lõputunnistusele või kutsetunnistusele lisatud dokument, mille on välja andnud pädev asutus või organ selleks, et kolmandad isikud – eelkõige teises riigis – saaksid paremini aru kvalifikatsiooni omandanu õpiväljunditest ning läbitud õpingute ja koolituse ning omandatud oskuste laadist, tasemest, kontekstist, sisust ja staatusest.

Ainekataloog on 2015. aasta Euroopa ainepunktisüsteemi kasutusjuhendis kirjeldatud järgmiselt: ainekataloog sisaldab üksikasjalikku, kasutajasõbralikku ja ajakohastatud teavet õppeasutuse õpikeskkonna kohta (üldine teave õppeasutuse kohta, selle vahendid ja pakutavad teenused, samuti akadeemiline teave ja õppekavad ning individuaalse hariduskäigu koostisosad), mis peaksid olema õppuritele kättesaadavad enne õpinguid ja õpingute vältel ning aitama neil teha õigeid valikuid ja oma aega kõige tõhusamalt kasutada. Ainekataloog tuleks avaldada haridusasutuse veebisaidil, näidates ära aine nimetuse riigikeeles (või vajaduse korral piirkondlikus keeles) ja inglise keeles, nii et kõik huvitatud isikud võiksid sellele kergesti ligi pääseda. Haridusasutusel on õigus otsustada kataloogi vormingu ning teabe järjestuse üle. See tuleb avaldada piisavalt aegsasti, et õppima asujad saaksid teha oma valikud.

Pädev asutus on üksikisik või organisatsioon, kes on selleks seaduslikult volitatud, või selleks loodud asutus, kellel on võimekus või jõud määratud ülesandeid täita.

Diplomite hindaja on isik, kes hindab kvalifikatsioone või teeb otsused nende tunnustamiselt.

Diplomilisa on kõrgkoolidiplomile lisatud dokument, mille on välja andnud pädev asutus või organ selleks, et kolmandatel isikutel – eelkõige teises riigis – oleks võimalik paremini aru saada kvalifikatsiooni omandanu õpiväljunditest ning läbitud õpingute ja koolituse ning omandatud oskuste laadist, tasemest, kontekstist, sisust ja staatusest.

Euroopa lähenemisviis ühisõppekavade kvaliteedikindlusele on Euroopa kõrgharidusruumi haridusministrite poolt 2015. aastal heaks kiidetud lähenemisviis ning selle eesmärk on parandada ühisõppekavade kvaliteedi tagamist ja kõrvaldada takistused nende tunnustamise osas.

Euroopa kutsehariduse ja -koolituse arvestuspunktide süsteem (ECVET) on tehniline raamistik kvalifikatsiooni taotlevate isikute õpiväljundite ülekandmiseks, tunnustamiseks ja vajadusel ka kogumiseks. Euroopa kutsehariduse ja -koolituse arvestuspunktide süsteem põhineb kutsekvalifikatsioonide kirjeldusel õpiväljundite üksustes, samuti ülekandmis-, tunnustamis- ja kogumisprotsessidel ning mitmetel täiendavatel dokumentidel, nagu näiteks vastastikuse mõistmise memorandumid ja õppelepingud.

Euroopa ainepunktisüsteem (ECTS) on 2015. aasta Euroopa ainepunktisüsteemi kasutusjuhendis kirjeldatud kui õppijakeskne ainepunktide kogumis- ja ülekandmissüsteem, mis põhineb õppimis-, õpetamis- ja hindamisprotsesside läbipaistvuse põhimõttel. Selle eesmärk on hõlbustada õppekavade ja õpirände kavandamist, elluviimist ning hindamist, tunnustades õpiväljundeid, kvalifikatsioone ja õppeperioode.

Euroopa kõrgharidusruumi kvalifikatsiooniraamistik (EHEA QF) on Euroopa kõrgharidusruumi (48 riiki) kvalifikatsioonide üldine raamistik. See koosneb neljast astmest (lühitsükkel, bakalaureuseõpe, magistriõpe, doktoriõpe), sealhulgas riiklikus kontekstis vahekvalifikatsioonid, kõrgharidusastmete üldiste õpiväljundite ja pädevuste kirjeldused iga astme puhul ning esimese ja teise tsükli ainepunktide maht.

Kõrghariduse kvaliteedi tagamise Euroopa register (EQAR) on kvaliteediagentuure koondav register, milles on loetletud isikud, kelle puhul on tõendatud, et nende tegevus vastab Euroopa ühtsetele kvaliteeditagamise põhimõtetele. Need põhimõtted on esitatud Euroopa kõrgharidusruumi kvaliteedikindlustuse standardites ja suunistes.

Euroopa kvaliteeditagamise võrdlusraamistik kutsehariduse ja -õppe valdkonnas (EQAVET) on tegevuste kogum, mis ühendab liikmesriike, sotsiaalpartnereid ja Euroopa Komisjoni, et arendada välja ja parandada kvaliteedi tagamist kutsehariduses ja -koolituses.

Euroopa kvalifikatsiooniraamistik (EQF) on abivahend, mis lihtsustab Euroopa kvalifikatsioonisüsteemide vahelist teabevahetust ja nende võrdlemist. Abivahendi kaheksat ühist Euroopa võrdlustaset on kirjeldatud õpiväljundite kaudu: teadmised, oskused ja vastutus ning iseseisev tegutsemine. See tagab riikide kvalifikatsioonisüsteemide ja -raamistike ja Euroopa kvalifikatsioonide seotuse Euroopa kvalifikatsiooniraamistiku vastavate tasemetega. Õppijad, õppeasutuse lõpetanud, teenuseosutajad ja ettevõtjad saavad kasutada neid tasemeid, et aru saada eri riikides ja eri haridus- ja koolitussüsteemides välja antavatest kvalifikatsioonidest ja neid omavahel võrrelda.

Õppeleping kõrghariduses on 2015. aasta Euroopa ainepunktisüsteemi kasutusjuhendis määratletud kui ametlik leping, mille sõlmivad kolm õpirändega seotud osapoolt – üliõpilane, saatev ja vastuvõttev asutus või organisatsioon/ettevõte –, et lihtsustada ainepunktide ülekandmist ja tunnustamist. Lepingule kirjutavad alla kolm osapoolt enne õpirände algust ja selle eesmärk on anda üliõpilastele kinnitus, et õpirände jooksul edukalt kogutud ainepunkte tunnustatakse. Õppeleping keskhariduse tasemel on leping, mille sõlmivad kolm õpirändega seotud osapoolt – õpilane/praktikant või tema perekond, saatev ja vastuvõttev kool või organisatsioon/ettevõte –, et lihtsustada õpiaja korraldamist ja selle tunnustamist. Kõik kolm õppelepingule alla kirjutanud osapoolt kohustuvad täitma kõiki kokkulepitud sätteid, tagades seeläbi, et õpilase/praktikandi õppeperioodi või õpiväljundeid tunnustatakse ilma täiendavaid nõudeid esitamata.

Õpiväljundid väljendavad seda, mida õppur teadmiste, oskuste ja pädevuse mõistes kindlaks määratud õppeprotsessi lõppedes teab, millest aru saab ja mida teha oskab.

Riiklik kvalifikatsiooniraamistik on vahend kvalifikatsioonide liigitamiseks omandatud teadmiste tasemetele seatud kriteeriumide alusel, mille eesmärk on integreerida ja koordineerida riiklikke kvalifikatsioonide allsüsteeme ning parandada kvalifikatsioonide läbipaistvust, kättesaadavust, arengut ja kvaliteeti tööturu ning kodanikuühiskonna tarvis.

Kõrgkool on mis tahes kõrgharidusasutus, mis annab vastavalt riiklikele õigusaktidele või tavadele tunnustatud kraade või muid tunnustatud kolmanda taseme kvalifikatsioone, olenemata sellest, millist nime selliste asutuste puhul võidakse kasutada, samuti mis tahes muud liiki kõrgharidusasutus, mida riigi ametiasutused tunnustavad oma riigi kõrgharidussüsteemi osana.

Kvalifikatsioon on hindamis- ja valideerimisprotsessi ametlik tulemus, mis saadakse, kui pädev asutus või organ otsustab, et isik on saavutanud vastava standardi kohased õpiväljundid.

Varasemate õpingute tunnustamine on selliste õpiväljundite tunnustamine, mis on saadud enne tunnustamise taotlemist omandatud formaalhariduse ja koolituse või mitteformaalse või informaalse õppe tulemusel (1).

Euroopa kõrgharidusruumi kvaliteedikindlustuse standardid ja suunised (ESG) on Bologna protsessi raames kõrghariduse jaoks välja töötatud sisemise ja välise kvaliteedikindluse standardid ja suunised. Neis antakse juhiseid valdkondades, mis on olulised kõrghariduse kõrge kvaliteedi ja õpikeskkonna edendamise seisukohalt. Euroopa kõrgharidusruumi kvaliteedikindlustuse standardeid ja suuniseid tuleks käsitleda laiemas kontekstis, mis hõlmab kvalifikatsiooniraamistikke, Euroopa ainepunktisüsteemi ja diplomilisa, mis kõik koos aitavad edendada läbipaistvust ja vastastikust usaldust Euroopa kõrgharidusruumis.

Akadeemiline õiend on 2015. aasta Euroopa ainepunktisüsteemi kasutusjuhendis määratletud kui ajakohastatud väljavõte õppurite edusammudest õpingutes – läbitud õppeained, omandatud Euroopa ainepunktisüsteemi ainepunktide arv ning saadud hinded. See on oluline dokument haridusalaste edusammude registreerimiseks ja õpiväljundite tunnustamiseks, sealhulgas õpirände jaoks. Enamik õppeasutusi väljastab akadeemilise õiendi oma asutusesisesest andmebaasist.

(1) Nõukogu 20. detsembri 2012. aasta soovitus mitteformaalse ja informaalse õppe valideerimise kohta (ELT C 398, 22.12.2012, lk 1).