Nõukogude määrus nr 6/66/Euratom, 121/66/EMÜ,

28. juuli 1966,

millega kehtestatakse eluasemetoetusega hõlmatud kohtade loetelu, toetuse maksimumsumma ja selle andmise eeskirjad

EUROOPA AATOMIENERGIAÜHENDUSE NÕUKOGU,

EUROOPA MAJANDUSÜHENDUSE NÕUKOGU,

võttes arvesse määrust nr 31 (EMÜ), nr 11 (Euratom) Euroopa Majandusühenduse ja Euroopa Aatomienergiaühenduse ametnike personalieeskirjade ning ühenduste teiste teenistujate teenistustingimuste kohta, [1] eriti personalieeskirjade VII lisa artiklit 14a ning teenistustingimuste artikleid 22 ja 67;

võttes arvesse Euroopa Aatomienergiaühenduse komisjoni ja Euroopa Majandusühenduse komisjoni ettepanekuid

ning arvestades, et:

nõukogud võivad kehtestada personalieeskirjade artikli 65 lõikes 3 sätestatud korras eluasemetoetusega hõlmatud kohtade loetelu, toetuse maksimumsumma ja selle andmise eeskirjad,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:

Artikkel 1

Ametnik, kes töötab kohas, kus eluasemeprobleem on eriti terav, võib saada eluasemetoetust järgmistel tingimustel.

Artikkel 2

1. Artiklis 1 osutatud toetust võib saada järgmistel töötamiskohtadel:

Saksamaa

Karlsruhe

Garching

Geesthacht

Prantsusmaa

Pariis

Hauts-de-Seine'i, Seine-St.-Denis, Val-de-Marne'i, Essonne'i, Yvelines'i ja Val d'Oise'i departemangud

Cadarache

Grenoble

Ühendkuningriik

London

Šveits

Genf.

2. Lisaks lõikes 1 osutatud kohtadele võib eluasemetoetust saada ka kohtades, kus on kõige rohkem kolm ametnikku. Sel juhul teavitavad komisjonid sellest nõukogusid ning esitatud loetelu loetakse heakskiidetuks, kui ükski delegatsioon ei ole kuue nädala jooksul avaldanud soovi vaidlustada eluasemetoetuse andmist kõnealustes kohtades.

Artikkel 3

Enne toetuse andmist kontrollib ametisse nimetav asutus või ametiisik, kas eluruum vastab ametniku vajadustele, arvestades tööülesandeid, pereolusid ja temaga koos elavate ülalpeetavate arvu. Vajaduse korral võib asutus kehtestada üüri piirmäära, mida arvestatakse eluasemetoetuse arvutamisel.

Artikkel 4

Kui artiklist 3 ei tulene teisiti, antakse eluasemetoetust ametnikule, kelle ühe kuu üür pärast seda, kui sellest on vajaduse korral maha arvatud kulutused küttele, veele, gaasile, elektrienergiale ja hooldusteenusele, ületab:

18 % | ametnike puhul, kelle palgaaste on B2 või sellest madalam, |

20 % | ametnike puhul, kelle palgaaste on B1–A4, |

22 % | ametnike puhul, kelle palgaaste on kõrgem kui A4, |

allpool kindlaksmääratud kogutöötasust.

Kogutöötasu hõlmab põhipalka, kodumaalt lahkumise toetust ja perekonnapea toetust, millest arvatakse maha personalieeskirjade artiklis 64 osutatud kohustuslikud kinnipidamised ja ühenduse maks. Kõnealusel viisil saadud summat korrigeeritakse asjaomase ametniku töötamiskohal kohaldatava paranduskoefitsiendiga.

Artikkel 5

Institutsioon vastutab üüri selle osa tasumise eest, mis ületab artikli 4 esimeses lõigus märgitud protsendimäära, järgmises ulatuses:

50 % | vallalise ametniku puhul ja ametniku puhul, kes on ülalpeetavateta perekonna pea; |

55 % | ametniku puhul, kes on ühe ülalpeetavaga perekonna pea; |

60 % | ametniku puhul, kes on rohkem kui ühe ülalpeetavaga perekonna pea; |

mõiste "ülalpeetav" on määratletud personalieeskirjade VII lisa artiklis 2.

Artikkel 6

Eluasemetoetus ei tohi mingil juhul ületada 5 % artikli 4 teises lõigus märgitud kogutöötasust.

Artikkel 7

Käesolev määrus jõustub 1. jaanuaril 1966.

Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.

Brüssel, 28. juuli 1966

Nõukogude nimel

eesistuja

S. A. Posthumus

[1] EÜT 45, 14.6.1962, lk 1385/62.EÜT L 47, 24.3.1965, lk 701/65.

--------------------------------------------------