Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2004/26/EÜ, 21. aprill 2004, millega muudetakse direktiivi 97/68/EÜ väljaspool teid kasutatavatele liikurmasinatele paigaldatavate sisepõlemismootorite heitgaaside ja tahkete heitmete vähendamise meetmeid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohtaEMPs kohaldatav tekst.



CS.ES Peatükk 13 Köide 34 Lk 341 - 445

ET.ES Peatükk 13 Köide 34 Lk 341 - 445

HU.ES Peatükk 13 Köide 34 Lk 341 - 445

LT.ES Peatükk 13 Köide 34 Lk 341 - 445

LV.ES Peatükk 13 Köide 34 Lk 341 - 445

MT.ES Peatükk 13 Köide 34 Lk 341 - 445

PL.ES Peatükk 13 Köide 34 Lk 341 - 445

SK.ES Peatükk 13 Köide 34 Lk 341 - 445

SL.ES Peatükk 13 Köide 34 Lk 341 - 445



Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2004/26/EÜ, 21. aprill 2004, millega muudetakse direktiivi 97/68/EÜ väljaspool teid kasutatavatele liikurmasinatele paigaldatavate sisepõlemismootorite heitgaaside ja tahkete heitmete vähendamise meetmeid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (EMPs kohaldatav tekst) EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 95, võttes arvesse komisjoni ettepanekut, võttes arvesse Euroopa majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust, [1] toimides asutamislepingu artiklis 251 sätestatud korras [2] ning arvestades järgmist: (1) Direktiiviga 97/68/EÜ [3] kehtestati kaheetapiliselt diiselmootorite heitmete piirväärtused ning kutsuti komisjoni tegema ettepanekuid heitmete piirväärtuste edasiseks vähendamiseks, arvestades diiselmootorite õhku saastavate heitmete piiramiseks vajaliku tehnika ülemaailmset kättesaadavust ja õhukvaliteedi olukorda. (2) Programmi "Auto-Oil" järelduste kohaselt on vaja võtta täiendavaid meetmeid ühenduse õhukvaliteedi parandamiseks tulevikus, eriti seoses osooni moodustumisega ja tahkete heitmetega. (3) Maanteesõidukite diiselmootorite heitmete vähendamiseks vajalik tänapäevane tehnoloogia on suures ulatuses kättesaadav ning see tehnoloogia on suures ulatuses kasutatav ka maanteeväliste sõidukite korral. (4) Tahkete heitmete (PM) ja lämmastikoksiidide (NOx) heidete vähendamiseks mõeldud järeltöötlusseadmete kasutamise tasuvuse osas on veel uurimist vajavaid küsimusi. 31. detsembriks 2007 tuleks koostada tehniline ülevaade ning käsitleda asjakohasuse korral erandeid või jõustumise tähtaja edasilükkamist. (5) Vajalik on katsemenetlus, mis hõlmab kõnealuste masinate ekspluatatsioonilisi tingimusi tegelikus tööolukorras. Seega peaksid katsed hõlmama kohasel määral heitmeid töötemperatuurist madalama temperatuuriga mootorist. (6) Meelevaldselt valitud koormusolukorras ja määratud tööpiirkonnas ei tohiks heitmete hulk piirväärtuseid ületada rohkem kui kindla määra võrra. (7) Lisaks sellele tuleks vältida katkestusseadmete või heitmete irratsionaalsete juhtimisstrateegiate kasutamist. (8) Väljapakutud piirväärtuste pakett tuleks võimalikult suures ulatuses orienteerida vastavalt arengutele Ameerika Ühendriikides, et pakkuda tootjatele ülemaailmset mootoriturgu. (9) Heitmeid käsitlevaid standardeid tuleks kohaldada ka raudtee ja siseveeteede rakendustes, et aidata neid edendada keskkonnasõbralike transpordiliikidena. (10) Kui liikurmasinad vastavad tulevastele piirväärtustele enne tähtaega, peaks olema võimalik seda näidata. (11) Tulenevalt tehnoloogiast, mis on vajalik vastavuse saavutamiseks etappide III B ja IV tahkete heitmete ja lämmastikoksiidi heidete piirväärtustega, tuleb paljudes liikmesriikides vähendada kütuse väävlisisalduse praegust taset. Tuleks määratleda etalonkütuse mõiste, mida saaks kasutada kütuseturu olukorra kirjeldamiseks. (12) Tähtis on teada heitmete tekkimist kogu mootori kasutusaja jooksul. Heitmete tekkimise nõuetekohasuse tagamiseks tuleks kehtestada kestvusnõuded. (13) Seadmete tootjatele on vaja kehtestada erikord, mis võimaldaks neile piisavalt aega toodete projekteerimiseks ning korraldada väikeseeriatootmist. (14) Kuna liikmesriigid ei saa käesoleva direktiivi eesmärki, nimelt õhukvaliteedi parandamist tulevikus piisavalt hästi saavutada ning seda saaks paremini saavutada ühenduse tasandil, võib ühendus võtta meetmeid kooskõlas asutamislepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuspõhimõttega. Selles artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev direktiiv nimetatud eesmärgi saavutamiseks vajalikust kaugemale. (15) Seepärast tuleks direktiivi 97/68/EÜ vastavalt muuta, ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI: Artikkel 1 Direktiivi 97/68/EÜ muudetakse järgmiselt. 1. Artiklile 2 lisatakse järgmised taanded: - "siseveelaev – siseveeteedel kasutamiseks mõeldud laev pikkusega 20 meetrit või rohkem ja mahuga 100 m3 või rohkem vastavalt I lisa teise jao punktis 2.8a esitatud valemile või vedurpuksiir või tõukurpuksiir, mis on mõeldud 20 meetri pikkuste või pikemate laevade vedamiseks, lükkamiseks või nende kõrval liikumiseks. See mõiste ei hõlma: - reisijateveoks mõeldud laevu, mis veavad lisaks meeskonnale kuni 12 inimest, - lõbusõidulaevu pikkusega vähem kui 24 meetrit (vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. juuni 1994. aasta direktiivi 94/25/EÜ lõbusõidulaevu käsitlevate liikmesriikide õigusnormide ühtlustamise kohta artikli 1 lõike 2 määratlusele, [4] - järelevalveasutustele kuuluvaid teeninduslaevu, - tuletõrjelaevu, - sõjalaevu, - ühenduse kalalaevade registris registreeritud kalalaevu, - merelaevu, sealhulgas loodetealal või ajutiselt siseveeteedel töötavaid või kodusadamat omavaid mere vedur- ja tõukurpuksiire, millel on I lisa 2. jao punktis 2.8b määratletud kehtiv laevasõiduluba või ohutustunnistus, - lõpptootja – teatud tüüpi liikurmasina tootja, - kohandamiskava – menetlus, mis võimaldab mootoritootjatel kahe järjestikuse piirväärtuste etapi vahelisel ajal lasta turule piiratud hulgal liikurmasinatele paigaldatavaid mootoreid, mis vastavad eelmise etapi heitmete piirväärtuste kohastele nõuetele." 2. Artiklit 4 muudetakse järgmiselt: a) lõike 2 lõppu lisatakse järgmine lause: "VIII lisa muudetakse vastavalt artiklis 15 viidatud menetlusele."; b) lisatakse järgmine artikkel: "6. Muul otstarbel kui vedurite, mootorvagunite ja siseveelaevade käitamiseks kasutatavaid diiselmootoreid võib lisaks lõigetele 1–5 kohanduskava alusel turule viia vastavalt XIII lisas viidatud menetlusele." 3. Artiklisse 6 lisatakse järgmine lõige: "5. Kohanduskava alusel turule viidud diiselmootorid märgistatakse vastavalt XIII lisale." 4. Artikli 7 järele lisatakse järgmine artikkel: "Artikkel 7a Siseveelaevad 1. Järgmisi sätteid kohaldatakse siseveelaevadele paigaldatavate mootorite suhtes. Lõikeid 2 ja 3 ei kohaldata kuni käesoleva direktiiviga kehtestatud nõuete ja Reini laevaliiklust käsitleva Mannheimi konventsiooni raames kehtestatud nõuete vahelise vastavuse tunnistamiseni Reini navigatsiooni keskkomisjoni (edaspidi RNK) poolt ja sellest komisjoni teavitamiseni. 2. Kuni 30. juunini 2007 võivad liikmesriigid keelduda mootorite turuleviimisest, mis vastavad RNK kehtestatud 1. etapi nõuetele, millele vastavad heitmete piirväärtused on sätestatud XIV lisas. 3. Alates 1. juulist 2007 ning kuni järgmise piirväärtuste rühma jõustumiseni, mille tulemuseks on käesoleva direktiivi täiendav muutmine, võivad liikmesriigid keelduda mootorite turuleviimisest, mis vastavad RNK kehtestatud II etapi nõuetele, millele vastavad heitmete piirväärtused on sätestatud XV lisas. 4. Vastavalt artiklis 15 viidatud menetlusele kohandatakse VII lisa täiendava ja spetsiifilise teabe hõlmamiseks, mis võib olla vajalik seoses siseveelaevadele paigaldatavate mootorite tüübikinnitustunnistusega. 5. Käesoleva direktiivi tähenduses kehtivad siseveelaevade kohta suurema kui 560 kW võimsusega abimootoritele käituritega samad nõuded." 5. Artiklit 8 muudetakse järgmiselt: a) pealkiri asendatakse "Turuleviimine"; b) lõige 1 asendatakse järgmisega: "1. Liikmesriigid ei tohi keelduda masinatele paigaldatud või paigaldamata mootorite turuleviimisest, mis vastavad käesoleva direktiivi nõuetele."; c) lõike 2 järele lisatakse järgmine lõige: "2a. Liikmesriigid jätkavad nõukogu 4. oktoobri 1982. aasta direktiiviga 82/714/EÜ siseveelaevade tehniliste nõuete kohta [5] kehtestatud ühenduse sõidukõlblikkuse tunnistuse väljaandmist laevadele, mille mootorid ei vasta käesoleva direktiivi nõuetele." 6. Artiklit 9 muudetakse järgmiselt: a) lõike 3 sissejuhatav osa asendatakse järgmisega: "Liikmesriigid keelduvad tüübikinnituse andmisest mootoritüübile või mootoritüüpkonnale ja VII lisas kirjeldatud dokumendi väljastamisest ning keelduvad mis tahes muude tüübikinnituste andmisest liikurmasinatele, millele on paigaldatud veel turuleviimata mootor."; b) lõike 3 järele lisatakse järgmised lõiked: "3a. IIIA ETAPI MOOTORITE TÜÜBIKINNITUS (MOOTORIKATEGOORIAD H, I, J ja K) Liikmesriigid keelduvad tüübikinnituse andmisest järgmistele mootoritüüpidele või mootoritüüpkondadele ja VII lisas kirjeldatud dokumendi väljastamisest ning keelduvad mis tahes muude tüübikinnituste andmisest liikurmasinatele, millele on paigaldatud veel turuleviimata mootor: - H: pärast 30. juunit 2005 muudele kui püsikiirusega mootoritele, mille võimsus on: 130 kW ≤ P ≤ 560 kW, - I: pärast 31. detsembrit 2005 muudele kui püsikiirusega mootoritele, mille võimsus on: 75 kW ≤ P < 130 kW, - J: pärast 31. detsembrit 2006 muudele kui püsikiirusega mootoritele, mille võimsus on: 37 kW ≤ P < 75 kW, - K: pärast 31. detsembrit 2005 muudele kui püsikiirusega mootoritele, mille võimsus on: 19 kW ≤ P < 37 kW, kui mootor ei vasta käesolevas direktiivis esitatud nõuetele ja kui mootori gaasilised ja tahked heitmed ei vasta I lisa punktis 4.1.2.4. esitatud tabelis sätestatud piirväärtustele. 3b. IIIA ETAPI PÜSIKIIRUSEGA MOOTORITE TÜÜBIKINNITUS (MOOTORIKATEGOORIAD H, I, J ja K) Liikmesriigid keelduvad tüübikinnituse andmisest järgmistele mootoritüüpidele või mootoritüüpkondadele ja VII lisas kirjeldatud dokumendi väljastamisest ning keelduvad mis tahes muude tüübikinnituste andmisest liikurmasinatele, millele on paigaldatud veel turuleviimata mootor: - püsikiirusega H-kategooria mootorid: pärast 31. detsembrit 2009 mootoritele, mille võimsus on: 130 kW ≤ P < 560 kW, - püsikiirusega I-kategooria mootorid: pärast 31. detsembrit 2009 mootoritele, mille võimsus on: 75 kW ≤ P < 130 kW, - püsikiirusega J-kategooria mootorid: pärast 31. detsembrit 2010 mootoritele, mille võimsus on: 37 kW ≤ P < 75 kW, - püsikiirusega K-kategooria mootorid: pärast 31. detsembrit 2009 mootoritele, mille võimsus on: 19 kW ≤ P < 37 kW, kui mootor ei vasta käesolevas direktiivis esitatud nõuetele ja kui mootori gaasilised ja tahked heitmed ei vasta I lisa punktis 4.1.2.4. esitatud tabelis sätestatud piirväärtustele. 3c. IIIB ETAPI MOOTORITE TÜÜBIKINNITUS (MOOTORIKATEGOORIAD L, M, N ja P) Liikmesriigid keelduvad tüübikinnituse andmisest järgmistele mootoritüüpidele või mootoritüüpkondadele ja VII lisas kirjeldatud dokumendi väljastamisest ning keelduvad mis tahes muude tüübikinnituste andmisest liikurmasinatele, millele on paigaldatud veel turuleviimata mootor: - L: pärast 31. detsembrit 2009 muudele kui püsikiirusega mootoritele, mille võimsus on: 130 kW ≤ P ≤ 560 kW, - M: pärast 31. detsembrit 2010 muudele kui püsikiirusega mootoritele, mille võimsus on: 75 kW ≤ P< 130 kW, - N: pärast 31. detsembrit 2010 muudele kui püsikiirusega mootoritele, mille võimsus on: 56 kW ≤ P< 75 kW, - P: pärast 31. detsembrit 2011 muudele kui püsikiirusega mootoritele, mille võimsus on: 37 kW ≤ P < 56 kW, kui mootor ei vasta käesolevas direktiivis esitatud nõuetele ja kui mootori gaasilised ja tahked heitmed ei vasta I lisa punktis 4.1.2.5. esitatud tabelis sätestatud piirväärtustele. 3d. VI ETAPI MOOTORITE TÜÜBIKINNITUS (MOOTORIKATEGOORIAD Q ja R) Liikmesriigid keelduvad tüübikinnituse andmisest järgmistele mootoritüüpidele või mootoritüüpkondadele ja VII lisas kirjeldatud dokumendi väljastamisest ning keelduvad mis tahes muude tüübikinnituste andmisest liikurmasinatele, millele on paigaldatud veel turuleviimata mootor: - Q: pärast 31. detsembrit 2012 muudele kui püsikiirusega mootoritele, mille võimsus on: 130 kW ≤ P ≤ 560 kW, - R: pärast 31. detsembrit 2013 muudele kui püsikiirusega mootoritele, mille võimsus on: 56 kW ≤ P < 130 kW, kui mootor ei vasta käesolevas direktiivis esitatud nõuetele ja kui mootori gaasilised ja tahked heitmed ei vasta I lisa punktis 4.1.2.6. esitatud tabelis sätestatud piirväärtustele. 3e. SISEVEELAEVADEL KASUTATAVATE IIIA ETAPI KÄITURITE TÜÜBIKINNITUS (MOOTORIKATEGOORIA V) Liikmesriigid keelduvad tüübikinnituse andmisest järgmistele mootoritüüpidele või mootoritüüpkondadele ja VII lisas kirjeldatud dokumendi väljastamisest: - V1:1: pärast 31. detsembrit 2005 mootoritele, mille võimsus on suurem kui 37 kW ja töömaht on väiksem kui 0,9 liitrit silindri kohta, - V1:2: pärast 31. juunit 2005 mootoritele, mille töömaht on 0,9 liitrit või suurem, kuid väiksem kui 1,2 liitrit silindri kohta, - V1:3: pärast 30. juunit 2005 mootoritele, mille töömaht on 1,2 liitrit või suurem, kuid väiksem kui 2,5 liitrit silindri kohta, ning mille võimsus on: 37 kW ≤ P < 75 kW, - V1:4: pärast 31. detsembrit 2006 mootoritele, mille töömaht on 2,5 liitrit või suurem, kuid väiksem kui 5 liitrit silindri kohta, - V2: pärast 31. detsembrit 2007 mootoritele, mille töömaht on 5 liitrit või suurem silindri kohta, kui mootor ei vasta käesolevas direktiivis esitatud nõuetele ja kui mootori gaasilised ja tahked heitmed ei vasta I lisa punktis 4.1.2.4. esitatud tabelis sätestatud piirväärtustele. 3f. MOOTORVAGUNITEL KASUTATAVATE IIIA ETAPI KÄITURITE TÜÜBIKINNITUS Liikmesriigid keelduvad tüübikinnituse andmisest järgmistele mootoritüüpidele või mootoritüüpkondadele ja VII lisas kirjeldatud dokumendi väljastamisest: - RC A: pärast 30. juunit 2005 mootoritele, mille võimsus on suurem kui 130 kW, kui mootor ei vasta käesolevas direktiivis esitatud nõuetele ja kui mootori gaasilised ja tahked heitmed ei vasta I lisa punktis 4.1.2.4. esitatud tabelis sätestatud piirväärtustele. 3g. MOOTORVAGUNITEL KASUTATAVATE IIIB ETAPI KÄITURITE TÜÜBIKINNITUS Liikmesriigid keelduvad tüübikinnituse andmisest järgmistele mootoritüüpidele või mootoritüüpkondadele ja VII lisas kirjeldatud dokumendi väljastamisest: - RC B: pärast 31. detsembrit 2010 mootoritele, mille võimsus on suurem kui 130 kW, kui mootor ei vasta käesolevas direktiivis esitatud nõuetele ja kui mootori gaasilised ja tahked heitmed ei vasta I lisa punktis 4.1.2.5. esitatud tabelis sätestatud piirväärtustele. 3h. VEDURITEL KASUTATAVATE IIIA ETAPI KÄITURITE TÜÜBIKINNITUS Liikmesriigid keelduvad tüübikinnituse andmisest järgmistele mootoritüüpidele või mootoritüüpkondadele ja VII lisas kirjeldatud dokumendi väljastamisest: - RL A: pärast 31. detsembrit 2005 mootoritele, mille võimsus on: 130 kW ≤ P ≤ 560 kW - RH A: pärast 31. detsembrit 2007 mootoritele, mille võimsus on: 560 kW < P, kui mootor ei vasta käesolevas direktiivis esitatud nõuetele ja kui mootori gaasilised ja tahked heitmed ei vasta I lisa punktis 4.1.2.5. esitatud tabelis sätestatud piirväärtustele. Käesoleva lõike sätteid ei kohaldata nimetatud mootoritüüpide ja mootoritüüpkondade suhtes juhul, kui mootori hankeleping on jõustunud enne 20. maid 2004, ja tingimusel, et mootor viiakse turule hiljemalt kaks aastat pärast asjaomasele vedurikategooriale kohaldatavat tähtaega. 3i. VEDURITEL KASUTATAVATE IIIB ETAPI KÄITURITE TÜÜBIKINNITUS Liikmesriigid keelduvad tüübikinnituse andmisest järgmistele mootoritüüpidele või mootoritüüpkondadele ja VII lisas kirjeldatud dokumendi väljastamisest: - R B: pärast 31. detsembrit 2010 mootoritele, mille võimsus on suurem kui 130 kW, kui mootor ei vasta käesolevas direktiivis esitatud nõuetele ja kui mootori gaasilised ja tahked heitmed ei vasta I lisa punktis 4.1.2.5. esitatud tabelis sätestatud piirväärtustele. Käesoleva lõike sätteid ei kohaldata nimetatud mootoritüüpide ja mootoritüüpkondade suhtes juhul, kui mootori hankeleping on jõustunud enne 20. maid 2004 ja tingimusel, et mootor viiakse turule hiljemalt kaks aastat pärast asjaomasele vedurikategooriale kohaldatavat tähtaega;". c) lõike 4 pealkiri asendatakse järgmisega: "TURULEVIIMINE: MOOTORITE TOOTMISKUUPÄEVAD"; d) lisatakse järgmine lõige: "4a. Piiramata artikli 7a ja artikli 9 lõigete 3 g ja 3h kohaldamist ning arvates välja kolmandatesse riikidesse eksportimiseks mõeldud masinad ja mootorid, lubavad liikmesriigid pärast alljärgnevaid kuupäevi turule viia ainult selliseid masinatele paigaldatud või paigaldamata mootoreid, mis vastavad käesoleva direktiivi nõuetele, ja ainult juhul, kui on kinnitatud mootori vastavus ühele lõigetes 2 ja 3 määratletud kategooriale. IIIA etapi muud kui püsikiirusega mootorid - H-kategooria: 31. detsember 2005 - I-kategooria: 31. detsember 2006 - J-kategooria: 31. detsember 2007 - K-kategooria: 31. detsember 2006 IIIA etapi siseveelaevade mootorid - V1:1 kategooria: 31. detsember 2006 - V1:2 kategooria: 31. detsember 2006 - V1:3 kategooria: 31. detsember 2006 - V1:4 kategooria: 31. detsember 2008 - V2-kategooriad: 31. detsember 2008 IIIA etapi püsikiirusega mootorid - H-kategooria: 31. detsember 2010 - I-kategooria: 31. detsember 2010 - J-kategooria: 31. detsember 2011 - K-kategooria: 31. detsember 2010 IIIA etapi mootorvagunite mootorid - RC A kategooria: 31. detsember 2005 IIIA etapi vedurimootorid - RL A kategooria: 31. detsember 2006 - RH A kategooria: 31. detsember 2008 IIIB etapi muud kui püsikiirusega mootorid - L-kategooria: 31. detsember 2010 - M-kategooria: 31. detsember 2011 - N-kategooria: 31. detsember 2011 - P-kategooria: 31. detsember 2012 IIIB etapi mootorvagunite mootorid - RC B kategooria: 31. detsember 2011 IIIB etapi vedurimootorid - R B kategooria: 31. detsember 2011 IV etapi muud kui püsikiirusega mootorid - Q-kategooria: 31. detsember 2013 - R-kategooria: 30. september 2014 Nimetatud nõuete jõustumine lükatakse iga kategooria nimetatud kuupäevast varasema tootmiskuupäevaga mootorite korral kahe aasta võrra edasi. Etapi heitmete piirväärtuste kohaste lubade kehtivus lõpeb järgmise etapi piirväärtuste kohustuslikul rakendamisel."; e) lisatakse järgmine artikkel: "4b. IIIA, IIIB ja IV etapi märgistus standarditele vastavuse kohta enne tähtaega Liikmesriigid lubavad I lisa punktides 4.1.2.4, 4.1.2.5 ja 4.1.2.6 esitatud tabelites sätestatud piirväärtustele enne käesoleva artikli lõikes 4 sätestatud kuupäevi vastavate mootoritüüpide ja mootoritüüpkondade korral kasutada erimärgistust ja -tähistust, mis näitab asjaomase seadme vastavust nõuetekohastele piirväärtustele enne sätestatud kuupäevi." 7. Artiklit 10 muudetakse järgmiselt: a) lõiked 1 ja 1a asendatakse järgmistega: "1. Artikli 8 lõigete 1 ja 2 ning artikli 9 lõike 4 ja artikli 9a lõike 5 nõudeid ei kohaldata: - relvajõududes kasutatavate mootorite suhtes, - mootorite suhtes, millele on tehtud erand vastavalt lõigetele 1a ja 2, - peamiselt päästepaatide veeskamiseks ja veest väljatõstmiseks kasutatavate seadmete mootorite suhtes, - peamiselt aluste kaldalt veeskamiseks ja veest väljatõstmiseks kasutatavate seadmete mootorite suhtes. 1a. Piiramata artikli 7a ja artikli 9 lõigete 3 g ja 3h kohaldamist, peavad asendusmootorid, välja arvatud mootorvagunite, vedurite ja siseveelaevade käiturid, vastama asendatavale mootorile selle turuleviimise ajal kehtinud piirväärtuste nõuetele. Mootori märgistusele või kasutusjuhendisse lisatakse tekst "ASENDUSMOOTOR";" b) lisatakse järgmised lõiked: "5. Mootori võib "kohanduskava" alusel turule viia vastavalt XIII lisa sätetele. 6. Lõiget 2 ei kohaldata siseveelaevadele paigaldatavate käiturite suhtes. 7. Liikmesriigid lubavad I lisa jao A alapunktides i ja ii määratletud mootoreid "kohanduskava" alusel turule viia vastavalt XIII lisa sätetele." 8. Lisasid muudetakse järgmiselt: a) I, III, V ja XII lisa muudetakse vastavalt käesoleva direktiivi I lisale; b) VI lisa asendatakse käesoleva direktiivi II lisaga; c) lisatakse käesoleva direktiivi III lisas sätestatud uus XIII lisa; d) lisatakse käesoleva direktiivi IV lisas sätestatud uus XIV lisa; e) lisatakse käesoleva direktiivi IV lisas sätestatud uus XV lisa ning vastavalt muudetakse olemasolevate lisade loendit. Artikkel 2 Hiljemalt 31. detsembriks 2007 peab komisjon: a) uuesti hindama oma maanteeväliste heitmete andmekogu ning uurima erilise tähelepanuga võimalikke ristkontrolle ja parandustegureid; b) käsitlema kättesaadavat tehnoloogiat, sealhulgas kulusid ja tasuvust, eesmärgiga kinnitada etappide III B ja IV piirväärtused ning hinnata võimalikku vajadust täiendavate kohanduste ja erandite tegemiseks või rakendustähtaja edasilükkamist teatavate seadmetüüpide ja mootorite korral ning arvestades hooajalise kasutusega liikurmasinatele paigaldatud mootoreid; c) hindama katsetsüklite rakendamist mootorvagunite ja vedurite mootoritele ning vedurite mootorite korral heitmete piirväärtuste edasisest vähendamisest tulenevaid kulusid ja tasuvust, silmas pidades NOx järeltöötluse tehnoloogia rakendamist; d) käsitlema täiendava piirväärtuste kogumi kehtestamist siseveelaevade mootoritele, arvestades eriti teisese vähenduse majanduslikku põhjendatust selle rakenduse korral; e) käsitlema heitmete piirväärtuste kehtestamise vajadust mootoritele võimsusega alla 19 kW ja üle 560 KW; f) käsitlema etappide III B ja IV standardite tasemele vastavuse tagamiseks kasutatavate tehnoloogiate korral vajalike kütuste saadavust; g) käsitlema mootorite töötingimusi, mille korral võib I lisa punktides 4.1.2.5 ja 4.1.2.6 sätestatud heitmete piirväärtuseid ületada suurimate lubatud määrade võrra, ning tegema ettepanekuid käesoleva direktiivi tehniliseks kohandamiseks vastavalt direktiivi 97/68/EÜ artiklis 15 viidatud menetlusele; h) hindama vajadust "kasutusvastavuse" süsteemi järele ning uurima võimalikke valikuid selle rakendamiseks; i) käsitlema üksikasjalikke eeskirju tsükli "heitmete peitmise" ja möödavoolu kasutamise vältimiseks ning esitama asjakohasuse korral ettepanekud Euroopa Parlamendile ja nõukogule. Artikkel 3 1. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi täitmiseks vajalikud õigusnormid 20. maiks 2005. Liikmesriigid teatavad nendest viivitamata komisjonile. Kui liikmesriigid need normid vastu võtavad, lisavad nad nendesse normidesse või nende normide ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Viitamise viisi näevad ette liikmesriigid. 2. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga korraldatavas valdkonnas nende poolt vastuvõetud põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti. Artikkel 4 Liikmesriigid määravad sanktsioonid, mida kohaldatakse käesoleva direktiivi alusel vastuvõetud siseriiklike õigusnormide rikkumise korral, ning võtavad kõik vajalikud meetmed nende rakendamine tagamiseks. Määratud sanktsioonid peavad olema tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad. Liikmesriigid teatavad neist sätetest komisjonile hiljemalt 20. maiks 2005 ning teatavad viivitamata nende edaspidistest muudatustest. Artikkel 5 Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas. Artikkel 6 Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele. Strasbourg, 21. aprill 2004 Euroopa Parlamendi nimel president P. Cox Nõukogu nimel eesistuja D. Roche [1] ELT C 220, 16.9.2003, lk 16. [2] Euroopa Parlamendi 21. oktoobri 2003. aasta arvamus (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata). Nõukogu 30. märtsi 2004. aasta otsus (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata). [3] EÜT L 59, 27.2.1998, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 2002/88/EÜ (ELT L 35, 11.2.2003, lk 28). [4] EÜT L 164, 30.6.1994, lk 15. Direktiivi on viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 1882/2003 (ELT L 284, 31.10.2003, lk 1). [5] EÜT L 301, 28.10.1982, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud 2003. aasta ühinemisaktiga. -------------------------------------------------- I LISA 1. I lisa muudetakse järgmiselt. 1. 1. punkti muudetakse järgmiselt: a) punkt A asendatakse järgmisega: "A. on ette nähtud ja sobivad liikumiseks või liigutamiseks teedel või väljaspool teid ja i) mille diiselmootori kasulik võimsus on punkti 2.4 kohaselt 19 kW või suurem, kuid ei ületa 560 kW ja mida kasutatakse rohkem vahelduval kui püsikiirusel või ii) mille diiselmootori kasulik võimsus on punkti 2.4 kohaselt 19 kW või suurem, kuid ei ületa 560 kW ja mida kasutatakse püsikiirusel. Piiranguid kohaldatakse alates 31. detsembrist 2006 või iii) mille bensiinimootori kasulik võimsus on punkti 2.4 kohaselt kuni 19 kW või iv) mille mootorid on ette nähtud mootorvagunite käitamiseks, mis on spetsiaalselt kaupade või reisijate vedamiseks projekteeritud iseliikuvad rööbasteedel liikuvad sõidukid või v) mille mootorid on ette nähtud vedurite käitamiseks, mis on lasti, reisijate või muude seadmete vedamiseks mõeldud vagunite liigutamiseks või käitamiseks mõeldud rööbasteedel liikuva seadmestiku iseliikuvad osad, kuid mis ise ei ole ette nähtud lasti, reisijate (välja arvatud veduril töötavad inimesed) või muude seadmete vedamiseks. Mis tahes abimootoreid või rööbasteedel tehtavateks hooldus- või ehitustöödeks projekteeritud jõuseadmetel kasutamiseks mõeldud mootoreid ei klassifitseerita käesoleva alapunkti, vaid punkti A alapunkti i alla."; b) punkt B asendatakse järgmisega: "B. Laevad, välja arvatud siseveeteedel kasutamiseks mõeldud laevad"; c) punkt C jäetakse välja. 2. 2. punkti muudetakse järgmiselt: a) lisatakse järgmine: "2.8a: ruumala 100 m3 või rohkem tähendab siseveeteedel kasutamiseks mõeldud laeva korral valemiga L × B × T arvutatud ruumala, kus "L" on kere suurim pikkus rooli ja pukspriidita, "B" on kere suurim laius meetrites, mõõdetuna pannuli välisservani (sõurattaid, põrkeprusse jms arvestamata) ja "T" on vertikaalsihiline vahemaa kere madalaima kumerpunkti või kiilu ja suurima süvisejoone vahel. 2.8b: kehtiv laevasõiduluba või ohutustunnistus – a) tunnistus, mis tõendab vastavust 1974. aasta rahvusvahelisele konventsioonile inimelude ohutusest merel (SOLAS), arvestades muudatusi või on sellega samaväärne või b) tunnistus, mis tõendab vastavust 1966. aasta rahvusvahelisele laadungimärgi konventsioonile, arvestades muudatusi või samaväärne ja IOPP tunnistus, mis tõendab vastavust 1973. aasta rahvusvahelisele konventsioonile laevade põhjustatud merereostuse vältimise kohta (MARPOL), arvestades muudatusi. 2.8c: katkestusseade – seade, mis mõõdab või tajub talitlusmuutujaid või reageerib nendele heitekontrollisüsteemi komponendi või talitluse töö aktiveerimiseks, muutmiseks, hilistamiseks või deaktiveerimiseks nii, et heitekontrollisüsteemi tõhusus liikursõiduki tavapärase kasutamise tingimustes väheneb, välja arvatud juhul, kui nimetatud seadme kasutamine on heitkoguste määramise katsemenetluse oluline osa. 2.8d: Irratsionaalne juhtimisstrateegia – mis tahes strateegia või meede, mis vähendab tavapärase kasutamise tingimustes liikurmasina heitekontrollisüsteemi tõhusust alla rakendataval heitkoguste katsemenetlusel oodatava taseme." b) lisatakse järgmine punkt: "2.17. katsetsükkel – määratud pöörlemissageduse ja pöördemomendiga katsepunktide jada, mille mootor peab läbima püsiolekus (NRSC katse) või siirdetalitlustingimustes (NRTC katse);" c) punkt 2.17 nummerdatakse ümber punktiks 2.18 ja asendatakse järgmisega: "2.18. Tähised ja lühendid 2.18.1. Katseparameetrite tähised Tähis | Ühik | Märge | A/Fst | - | Õhu/kütuse stöhhiomeetriline suhe | AP | m2 | Isokineetilise valikproovi ristlõikepindala | AT | m2 | Väljalasketoru ristlõikepindala | Aver | | Järgmiste näitajate kaalutud keskmised: | | m3/h | mahtvooluhulk | | kg/h | massvooluhulk | Cl | - | Süsiniku üheekvivalentne süsivesinik | Cd | - | SSV vooluhulgategur | Conc | osa miljoni kohta | Kontsentratsioon (koos komponendile osutava järelliitega) | Concc | osa miljoni kohta | Taustkorrigeeritud kontsentratsioon | Concd | osa miljoni kohta | Heitme kontsentratsioon mõõdetuna lahjendusõhus | Conce | osa miljoni kohta | Heitme kontsentratsioon mõõdetuna lahjendatud heitgaasis | d | m | Läbimõõt | DF | - | Lahjendusaste | fa | - | Laboratoorne õhutegur | GAIRD | kg/h | Kuiva sisselaskeõhu massvooluhulk | GAIRW | kg/h | Sisselaskeõhu massvooluhulk niiskel alusel | GDILV | kg/h | Lahjendusõhu massvooluhulk niiskel alusel | GEDFW | kg/h | Ekvivalentse lahjendatud heitgaasi massvooluhulk niiskel alusel | GEXHW | kg/h | Heitgaasi massvooluhulk niiskel alusel | GFUEL | kg/h | Kütuse massvooluhulk | GSE | kg/h | Heitgaasi proovikoguse massvooluhulk | GT | cm3/min | Märgistusgaasi vooluhulk | GTOTW | kg/h | Lahjendatud heitgaasi massvooluhulk niiskel alusel | Ha | g/kg | Sisselaskeõhu absoluutne niiskus | Hd | g/kg | Lahjendusõhu absoluutne niiskus | HREF | g/kg | Absoluutse niiskuse normväärtus (10,71 g/kg) | i | - | Üksikrežiimi (NRSC katse) või hetkeväärtust (NRTC katse) tähistav alaindeks | KH | - | NOx niiskuse parandustegur | KP | - | Tahkete heitmete niiskuse parandustegur | KV | - | CFV kalibreerimisfunktsioon | KW, a | - | Siseneva õhu niiskust arvestav parandustegur | KW, d | - | Lahjendusõhu niiskust arvestav parandustegur | KW, e | - | Lahjendatud heitgaasi niiskust arvestav parandustegur | KW, r | - | Toore heitgaasi niiskust arvestav parandustegur | L | % | Pöördemomendi protsentuaalne osakaal katsepöörlemissageduse suurima pöördemomendi suhtes | Md | mg | Kogutud lahjendusõhu tahkete heitmete proovimass | MDIL | kg | Tahkete heitmete proovivõtufiltreid läbinud lahjendusõhu proovimass | MEDFW | kg | Tsükli ekvivalentse lahjendatud heitgaasi mass | MEXHW | kg | Tsükli heitgaasi massvooluhulk | Mf | mg | Kogutud tahkete heitmete proovimass | Mf, p | mg | Põhifiltrisse kogutud tahkete heitmete proovimass | Mf, b | mg | Abifiltrisse kogutud tahkete heitmete proovimass | Mgas | g | Tsükli gaasiliste saasteainete kogumass | MPT | g | Tsükli tahkete heitmete kogumass | MSAM | kg | Tahkete heitmete proovivõtufiltreid läbinud lahjendatud heitgaasi proovimass | MSE | kg | Tsükli heitgaasi proovimass | MSEC | kg | Teisese lahjendusõhu mass | MTOT | kg | Tsükli kaheastmeliselt lahjendatud heitgaasi mass | MTOTW | kg | Tsükli lahjenduskanalit läbiva lahjendatud heitgaasi mass niiskel alusel | MTOTW, 1 | kg | Lahjenduskanalit läbiva lahjendatud heitgaasi hetkmass niiskel alusel | mass | g/h | Heitmete massvooluhulka tähistav alaindeks | NP | - | Tsükli PDP pöörete koguarv | nref | min-1 | NRTC katse mootori võrdluspöörlemissagedus | nsp | s-2 | Mootori pöörlemissageduse tuletis | P | kW | Korrigeerimata tegelik võimsus | p1 | kPa | Rõhulangus atmosfäärirõhust madalamale PDP pumba sisselaske juures | PA | kPa | Absoluutne rõhk | Pa | kPa | Mootori sisselaskeõhu küllastunud auru rõhk (ISO 3046: psy = PSY ümbritseva keskkonna katsetingimustel) | PAE | kW | Katseks paigaldatud abiseadmete tarbitav määratletud koguvõimsus, mida ei ole nõutud käesoleva lisa punkti 2.4 järgi | PE | kPa | Õhurõhk (ISO 3046: Px = PX kasutuskoha ümbritseva keskkonna kogurõhk; Py = PY katsetingimustel ümbritseva keskkonna kogurõhk) | pd | kPa | Lahjendusõhu küllastunud auru rõhk | PM | kW | Katsetingimustele ja katsepöörlemissagedusele vastav suurim võimsus (vt VII lisa 1. liide) | Pm | kW | Katsel mõõdetud võimsus | ps | kPa | Kuiv õhurõhk | q | - | Lahjendusaste | Qs | m3/s | CVS mahtvooluhulk | r | - | SSV kaela ja sisselaske absoluutse staatilise rõhu suhe | r | | Isokineetilise sondi ja väljalasketoru ristlõikepindalade suhe | Ra | % | Siseneva õhu suhteline niiskus | Rd | % | Lahjendusõhu suhteline niiskus | Re | - | Reynoldsi arv | Rf | - | Leekionisatsioondetektori kalibreerimistegur | T | K | Absoluutne temperatuur | t | s | Mõõtmisaeg | Ta | K | Siseneva õhu absoluutne temperatuur | TD | K | Kastepunkti absoluutne temperatuur | Tref | K | Põlemisõhu võrdlustemperatuur: (298 K) | Tsp | N-m | Siirdetsükli vajalik pöördemoment | t10 | s | Astme sisendi ja 10 % lõpplugemist vaheline aeg | t50 | s | Astme sisendi ja 50 % lõpplugemist vaheline aeg | t90 | s | Astme sisendi ja 90 % lõpplugemist vaheline aeg | Δti | s | CFV hetkvoolu ajavahemik | V0 | m3/pöörde kohta | PDP mahtvooluhulk tegelikes tingimustes | Wact | kWh | NRTC tsükli tegelik töö | WF | - | Kaalutegur | WFE | - | Efektiivne kaalutegur | X0 | m3/pöörde kohta | PDP mahtvooluhulga kalibreerimisfunktsioon | ČD | kg.m2 | Pöörisvooldünamomeetri pöördeinertsus | ß | - | SSV kaela läbimõõdu d ja sisselasketoru läbimõõdu suhe | λ | - | Õhu/kütuse suhteline suhe, tegelik A/F jagatud stöhhiomeetriline A/F | ρEXH | kg/m3 | Heitgaasi tihedus | 2.18.2. Keemiliste ühendite tähised CH4 | Metaan | C3H8 | Propaan | 2H6 | Etaan | CO | Süsinikmonooksiid | CO2 | Süsinikdioksiid | DOP | Dioktüülftalaat | H2O | Vesi | HC | Süsivesinikud | NOx | Lämmastikoksiidid | NO | Lämmastikoksiid | NO2 | Lämmastikdioksiid | O2 | Hapnik | PT | Tahked osakesed | PTFE | Polütetrafluoroetüleen | 2.18.3. Lühendid CFV | Kriitilise voolu Venturi toru | CLD | Kemoluminestsentsdetektor | CI | Diiselmootor | FID | Leekionisatsioondetektor | FS | Tegelik suurus | HCLD | Kuumkemoluminestsentsdetektor | HFID | Kuumleekionisatsioondetektor | NDIR | Mittedispergeeriv infrapunaanalüsaator | NG | Maagaas | NRSC | Maanteeväline püsitsükkel | NRTC | Maanteeväline siirdetsükkel | PDP | Mahtpump | SI | Sädesüüde | SSV | Eelhelikiirusega Venturi toru" | 3. 3. jaole lisatakse järgmine jagu: "3.1.4. XIII lisale vastavad märgised, kui mootor viiakse turule kohanduskava sätete alusel." 4. 4. punkti muudetakse järgmiselt: a) punkti 4.1.1 lõppu lisatakse järgmine: "Kõik mootorid, milles tekivad veega segunenud heitgaasid, varustatakse gaasiliste ja tahkete heitmete proovivõtu seadme ajutiseks ühendamiseks ühendusega mootori heitgaasisüsteemis, mis asub gaasi väljumispoolel ja eespool mis tahes punkti, kus heitgaasid sisaldavad vett (või muud jahutus/gaasipuhastusainet). Oluline on see, et ühenduse asukoht võimaldaks saada hästi segunenud esindava heitgaasiproovi. Ühendusele töödeldakse standardse torukeermega kuni pooletolline sisekeere, mis suletakse ajal, kui ühendust ei kasutata, korgiga (lubatud on samaväärsed ühendused)." b) lisatakse järgmine artikkel: "4.1.2.4. Süsinikmonooksiidi heide, süsivesinike ja lämmastikoksiidide heited koos ja tahked heitmed ei tohi etapi IIIA korral ületada alljärgnevas tabelis nimetatud koguseid: Muudes rakendustes, kui siseveelaevade, vedurite ja mootorvagunite käituritena kasutatavad mootorid: Kategooria: kasulik võimsus (P) (kW) | Süsinikoksiidi (CO) analüüs (g/kWh) | Süsivesinikud ja lämmastikoksiidid koos (HC + Nox) (g/kWh) | Tahked osakesed (PT) (g/kWh) | H: 130 kW ≤ P ≤ 560 kW | 3,5 | 4,0 | 0,2 | I: 75 kW ≤ P < 130 kW | 5,0 | 4,0 | 0,3 | J: 37 kW ≤ P < 75 kW | 5,0 | 4,7 | 0,4 | K: 19 kW ≤ P < 37 kW | 5,5 | 7,5 | 0,6 | Siseveelaevade käituritena kasutatavad mootorid Kategooria: töömaht/kasulik võimsus (SV/P) (liitrit silindri kohta/kW) | Süsinikoksiid (CO) (g/kWh) | Süsivesinikud ja lämmastikoksiidid koos (HC + Nox) (g/kWh) | Tahked osakesed (PT) (g/kWh) | V1:1 SV < 0,9 ja P ≥ 37 kW | 5,0 | 7,5 | 0,40 | V1:2 0,9 ≤ SV < 1,2 | 5,0 | 7,2 | 0,30 | V1:3 1,2 ≤ SV < 2,5 | 5,0 | 7,2 | 0,20 | V1:4 2,5 ≤ SV < 5 | 5,0 | 7,2 | 0,20 | V2:1 5 ≤ SV < 15 | 5,0 | 7,8 | 0,27 | V2:2 15 ≤ SV < 20 ja | 5,0 | 8,7 | 0,50 | V2:3 15 ≤ SV < 20 | 5,0 | 9,8 | 0,50 | V2:4 20 ≤ SV < 25 | 5,0 | 9,8 | 0,50 | V2:5 25 ≤ SV < 30 | 5,0 | 11,0 | 0,50 | Vedurite käituritena kasutatavad mootorid Kategooria: kasulik võimsus (P) (kW) | Süsinikoksiid (CO) (g/kWh) | Süsivesinikud ja lämmastikoksiidid koos (HC + Nox) (g/kWh) | Tahked osakesed (PT) (g/kWh) | | | RL A: 130 kW ≤ P ≤ 560 kW | 3,5 | 4,0 | 0,2 | | Süsinikoksiid (CO) (g/kWh) | Süsivesinik (HC) (g/kWh) | Lämmastikoksiidid (NOx) (g/kWh) | Tahked osakesed (PT) (g/kWh) | RH A: P > 560 kW | 3,5 | 0,5 | 6,0 | 0,2 | RH A-kategooria mootorid, mille P > 2000 kW ja SV > 5 l/silindri kohta | 3,5 | 0,4 | 7,4 | 0,2 | Mootorvagunite käituritena kasutatavad mootorid Kategooria: kasulik võimsus (P) (kW) | Süsinikoksiid (CO) (g/kWh) | Süsivesinikud ja lämmastikoksiidid koos (HC + NOx) (g/kWh) | Tahked osakesed (PT) (g/kWh) | RC A: 130 kW < P | 3,5 | 4,0 | 0,20" | c) lisatakse järgmine punkt: "4.1.2.5. Süsinikmonooksiidi heide, süsivesinike ja lämmastikoksiidide heited (või asjakohasuse korral koos) ja tahked heitmed ei tohi IIIB etapi korral ületada alljärgnevas tabelis nimetatud koguseid: Muudes rakendustes, kui vedurite, mootorvagunite ja siseveelaevade käituritena kasutatavad mootorid: Kategooria: kasulik võimsus (P) (kW) | Süsinikoksiid (CO) (g/kWh) | Süsivesinik (HC) (g/kWh) | Lämmastikoksiidid (NOx) (g/hkWh) | Tahked osakesed (PT) (g/kWh) | L: 130 kW ≤ P ≤ 560 kW | 3,5 | 0,19 | 2,0 | 0,025 | M: 75 kW ≤ P < 130 kW | 5,0 | 0,19 | 3,3 | 0,025 | N: 56 kW ≤ P < 75 kW | 5,0 | 0,19 | 3,3 | 0,025 | | | Süsivesinikud ja lämmastikoksiidid koos (HC + NOx) (g/kWh) | | P: 37 kW ≤ P < 56 kW | 5,0 | 4,7 | 0,025 | Mootorvagunite käituritena kasutatavad mootorid Kategooria: kasulik võimsus (P) (kW) | Süsinikoksiid (CO) (g/kWh) | Süsivesinik (HC) (g/kWh) | Lämmastikoksiidid (NOx) (g/kWh) | Tahked osakesed (PT) (g/kWh) | RC B: 130 kW < P | 3,5 | 0,19 | 2,0 | 0,025 | Vedurite käituritena kasutatavad mootorid Kategooria: kasulik võimsus (P) (kW) | Süsinikoksiid (CO) (g/kWh) | Süsivesinikud ja lämmastikoksiidid koos (HC + NOx) (g/kWh) | Tahked osakesed (PT) (g/kWh) | RCB: 130 kW < P | 3,5 | 4,0 | 0,025" | d) uue punkti 4.1.2.5 järele lisatakse järgmine punkt: "4.1.2.6. Süsinikmonooksiidi heide, süsivesinike ja lämmastikoksiidide heited (või asjakohasuse korral koos) ja tahked heitmed ei tohi etapi IV korral ületada alljärgnevas tabelis nimetatud koguseid: Muudes rakendustes, kui vedurite, mootorvagunite ja siseveelaevade käituritena kasutatavad mootorid: Kategooria: kasulik võimsus (P) (kW) | Süsinikoksiid (CO) (g/kWh) | Süsivesinik (HC) (g/kWh) | Lämmastikoksiidid (NOx) (g/kWh) | Tahked osakesed (PT) (g/kWh) | Q: 130 kW ≤ P ≤ 560 kW | 3,5 | 0,19 | 0,4 | 0,025 | R: 56 kW ≤ P < 130 kW | 5,0 | 0,19 | 0,4 | 0,025" | e) lisatakse järgmine punkt: "4.1.2.7. Punktides 4.1.2.4, 4.1.2.5 ja 4.1.2.6 nimetatud piirväärtused sisaldavad vastavalt III lisa 5. liitele arvutatud deterioratsiooni. Punktides 4.1.2.5 ja 4.1.2.6 nimetatud piirväärtuste korral ei tohi lõplikkusse juhtimispiirkonda kuuluvate mis tahes meelevaldselt valitud koormustingimuste korral, välja arvatud selle sättega hõlmamata mootori kindlaksmääratud töötingimused, 30 sek pikkusele proovivõtmisajale vastavad heited ületada eespool esitatud tabelites nimetatud piirväärtusi rohkem kui 100 %. Juhtimispiirkond, mille suhtes nimetatud mitteületatavad määrad kehtivad ja välja arvatud mootori töötingimused, määratletakse vastavalt artiklis 15 viidatud menetlusele." f) Punkt 4.1.2.4. nummerdatakse ümber punktiks 4.1.2.8. 2. II lisa muudetakse järgmiselt. 1. 1. jagu muudetakse järgmiselt: a) punktile 1.1 lisatakse järgmine tekst: "Kirjeldatud on kahte katsetsüklit, mida tuleb rakendada vastavalt I lisa 1. jao sätetele: - NRSC (maanteeväline püsitsükkel), mida kasutatakse I, II ja IIIA etapil püsikiirusega mootorite korral, ning IIIB ja IV etapil gaasiliste saasteainete korral, - NRTC (maanteeväline siirdetsükkel), mida kasutatakse tahkete heitmete mõõtmisel IIIB ja IV etapil ning kõikide muude kui püsikiirusega mootorite korral, - siseveelaevadel kasutamiseks mõeldud mootorite korral kasutatakse ISO katsemenetlust, mis on määratletud standardis ISO 8178-4:2002 [E] ja dokumendis IMO MARPOL 73/78, VI lisa (NOx kood), - mootorvagunite käituritena kasutamiseks mõeldud mootorite korral kasutatakse etappidel IIIA ja IIIB gaasiliste ja tahkete saasteainete mõõtmiseks NRSCd, - vedurite käituritena kasutamiseks mõeldud mootorite korral kasutatakse etappidel IIIA ja IIIB gaasiliste ja tahkete saasteainete mõõtmiseks NRSCd."; b) lisatakse järgmine artikkel: "1.3. Mõõtmispõhimõte: Mõõdetavad mootori väljalaskeheitmed sisaldavad gaasilisi komponente (süsinikmonooksiid, süsivesinike ja lämmastikoksiidide summaarne heide) ja tahkeid heitmeid. Lisaks sellele kasutatakse sageli süsinikdioksiidi märgistusgaasina osa- ja täisvoolu lahjendussüsteemide lahjendusastme määramiseks. Hea inseneritava kohaselt on süsinikoksiidi üldmõõtmine soovitatav väga hea vahendina katse ajal tekkivate mõõtmisprobleemide avastamiseks. 1.3.1. NRSC katse: Soojade mootoritega ettenähtud järjestuses tehtavate toimingute ajal uuritakse eespool nimetatud väljalaskeheitmeid pidevalt, võttes proove toorest heitgaasist. Katsetsükkel sisaldab mitut erineva pöörlemissageduse ja pöördemomendiga režiimi, mis hõlmavad diiselmootorite tüüpilise kasutuspiirkonna. Iga režiimi ajal määrataks kindlaks iga gaasilise saasteaine kontsentratsioon, heitgaaside vooluhulk ja võimsus, ning kaalutakse mõõdetud väärtused. Tahkete heitmete proov lahjendatakse konditsioneeritud ümbritseva õhuga. Katsemenetluse ajal võetakse ja kogutakse üks proov sobivate filtrite abil. Teise võimalusena võib proovi võtta eraldi filtrite abil, üks iga režiimi kohta, ning arvutada tsükli kaalutud tulemused. Iga saasteaine kogus grammides kilovatt-tunni kohta arvutatakse vastavalt käesoleva lisa 3. liites esitatud kirjeldusele. 1.3.2. NRTC katse: Ettenähtud siirdetsükkel, mis põhineb liikurmasinatele paigaldatud diiselmootori lähedastele kasutustingimustele, teostatakse kaks korda: - esimest korda (külmkäivitus) pärast mootori eelsoojendamist toatemperatuurile, kui mootori jahutusvedeliku ja õli temperatuur, järeltöötlussüsteemid ja kõik mootori abijuhtseadised on stabiliseerunud vahemikus 20–30 °C, - teist korda (kuumkäivitus) pärast kahekümne minuti pikkust eelkuumutamist, mida alustatakse kohe pärast külmkäivitustsükli lõppemist. Kõnealuse katseseeria ajal uuritakse eespool nimetatud saasteainete sisaldust. Kasutades mootori pöördemomendi ja pöörlemissageduse signaale mootori dünamomeetrilt, integreeritakse võimsus tsükliaja suhtes, mille tulemusena saadakse mootori tsüklile vastav töö. Gaasiliste komponentide tsüklile vastavad kontsentratsioonid arvutatakse kas toores heitgaasis, integreerides analüsaatori signaali vastavalt käesoleva lisa 3. liitele, või CVS täisvoolu lahjendussüsteemi lahjendatud heitgaasis integreerimisega või proovigaasi kogumisega kotti vastavalt käesoleva lisa 3. liitele. Tahkete heitmete korral kogutakse proportsionaalne proov lahjendatud heitgaasist eraldi filtriga kas osa- või täisvoolulahjendusega. Olenevalt kasutatavast meetodist määratakse saasteainete heitemassi arvutamiseks lahjendatud või lahjendamata gaasi vooluhulk tsüklis. Heitemasside väärtused jagatakse mootori tööga, saades nii heitmetes sisalduvate saasteainete koguse grammides kilovatt-tunni kohta. Heitkoguseid (g/kWh) mõõdetakse nii külmkäivituse kui ka kuumkäivituse tsüklites. Koguheitmete kaalutud hulk arvutatakse külmkäivituse tulemuste 10 % ja kuumkäivituse tulemuste 90 % paranduskoefitsiendiga. Koguheitmete kaalutud hulk vastab standarditele. Enne külma/kuuma katseseeria alustamist muudetakse tähiseid (I lisa punkt 2.18), katsete järjestust (III lisa) ja arvutusvalemeid (III lisa 3. liide) vastavalt artiklis 15 viidatud menetlusele." 2. 2. jagu muudetakse järgmiselt: a) punkt 2.2.3. asendatakse järgmisega: "2.2.3. Vahejahutiga mootorid Ülelaadeõhu temperatuuri väärtus salvestatakse ning see peab deklareeritud nimipöörlemissageduse ja täiskoormuse korral olema vahemikus ± 5 K tootja poolt ettenähtud ülelaadeõhu maksimumtemperatuurist. Jahutusaine temperatuur peab olema vähemalt 293 K (20 °C). Kui kasutatakse katsestendi või välist ülelaadekompressorit, tuleb ülelaadeõhu temperatuur reguleerida väärtusele vahemikus ± 5 K tootja poolt ettenähtud ülelaadeõhu maksimumtemperatuurist suurimale võimsusele ja täiskoormusele vastaval pöörlemissagedusel. Vahejahuti nimetatud tingimustele vastavat jahutusaine temperatuuri ja vooluhulka ei tohi katsetsükli ajal muuta. Vahejahuti peab põhinema heal inseneritaval ja tüüpilistel sõidukite/masinate rakendustel. Teise võimalusena võib vahejahuti seaded valida vastavalt dokumendi SAE 1937 1995. aasta jaanuari väljaandele."; b) tekst punktis 2.3 asendatakse järgmisega: "Katsetatav mootor peab olema varustatud sellise õhu sisselaskesüsteemiga, mille õhutakistus on vahemikus ± 300 Pa puhta õhu filtri tootja määratluse järgi mootori tootja määratletud töötingimustel, mis tagavad maksimaalse õhuvoolu. Õhutakistust tuleb reguleerida nimipöörlemissagedusel ja täiskoormusel. Katsestendi võib kasutada juhul, kui sellega on võimalik jäljendada mootori tegelikke töötingimusi."; c) punkti 2.4 tekst "Mootori väljalaskesüsteem" asendatakse järgmisega: "Katsetatav mootor peab olema varustatud sellise väljalaskesüsteemiga, mille vasturõhk on vahemikus ± 650 Pa tootja määratletud vasturõhust mootori suurimale võimsusele vastavatel kasutustingimustel. Kui mootor on varustatud heitgaasi järeltöötlusseadisega, peab väljalasketoru olema sama läbimõõduga, mida kasutatakse vähemalt nelja toruläbimõõtu järeltöötlusseadist sisaldava paisumisosa alguse sisselaskest eespool. Kaugus väljalaskekollektori äärikust või turboülelaaduri väljalaskeavast järeltöötlusseadiseni peab olema sama kui masina konstruktsioonis või vastama tootja ettenähtud väärtusele. Väljalaske vasturõhk või takistused peavad vastama eespool nimetatud tingimustele ning neid võib seada ventiili abil. Tühikatse ja mootori karakteristiku kindlaksmääramise ajaks võib järeltöötlusmahuti eemaldada ning asendada samaväärse, passiivse katalüsaatorikanduriga mahutiga."; d) punkt 2.8 jäetakse välja. 3. 3. jagu muudetakse järgmiselt: a) 3. jao pealkiri asendatakse: "3. KATSETAMINE (NRSC KATSE)" b) lisatakse järgmine punkt: "3.1. Dünamomeetri seadete määramine Eriheidete mõõtmise aluseks on parandamata tegelik võimsus vastavalt standardile ISO 14396: 2002. Teatavad mootorile paigaldatavad lisaseadised, mis on vajalikud ainult sõiduki kasutamiseks, tuleks katse ajaks eemaldada. Järgmine mittetäielik loend on esitatud näitena: - pidurite õhukompressor - roolivõimendi kompressor - kliimaseadme kompressor - hüdrovõimendi pumbad. Kui lisaseadiseid ei eemaldata, määratakse dünamomeetri seadete arvutamiseks nende tarbitav võimsus, välja arvatud mootorite korral, millel need on lahutamatud osad (nt jahutusventilaatorid õhkjahutusega mootoritel). Sisselaske õhutakistuse ja väljalaske vasturõhu seaded reguleeritakse tootja ettenähtud suurimatele väärtustele, vastavalt punktidele 2.3 ja 2.4. Katserežiimidele vastavate pöördemomentide väärtuste arvutamiseks määratakse ettenähtud pöörlemissagedustele vastavate suurimate pöördemomentide väärtused kindlaks katseliselt. Mootoritel, mis ei ole kavandatud töötama teatavas pöörlemissageduse vahemikus täiskoormuse pöördemomendikõveral, määrab katsete pöörlemissagedustele vastavad suurimad pöördemomendid kindlaks tootja. Iga katserežiimi korral arvutatakse mootori seadistus järgmise valemiga: S = P + P L 100 – P AE Kui suhe on ≥ 0,03 võib PAE väärtust kontrollida tüübikinnitust andev tehniline asutus."; c) punktid 3.1–3.3 nummerdatakse ümber punktideks 3.2–3.4; d) punkt 3.4 nummerdatakse ümber punktiks 3.5 ja asendatakse järgmisega: "3.5. Lahjendusastme reguleerimine Käivitatakse tahkete heitmete proovivõtusüsteem ja hoitakse ühefiltrimeetodi korral töös möödaviiguga (mitmefiltrimeetodi korral on see lahendus valikuline). Lahjendusõhu tahkete heitmete fooni taseme saab määrata lahjendusõhu juhtimise teel läbi tahkete heitmete filtrite. Filtreeritud lahjendusõhu kasutamise korral võib teostada ühe mõõtmise mis tahes ajal enne katset, katse ajal või pärast katset. Kui lahjendusõhku ei filtreerita, tuleb mõõtmine teha katse ajal võetud prooviga. Lahjendusõhku reguleeritakse nii, et see saavutaks iga katserežiimi korral filtrisisendi temperatuuri vahemikus 315 K (42 °C) – 325 K (52 °C). Summaarne lahjendusaste ei tohi olla väiksem kui 4. MÄRKUS: Püsitalitlustsükli korral võib filtri temperatuuri hoida vahemiku 42–52 °C järgimise asemel maksimumtemperatuuril 325 K (52 °C) või madalamal. Ühe- ja mitmefiltrimeetodi korral hoitakse täisvoolusüsteemides kõigis katserežiimides filtrit läbiva proovivõtu massvooluhulga ja lahjendatud heitgaasi massvooluhulga suhe konstantsena. See suhe peab olema vahemikus ± 5 % režiimi keskmise väärtuse suhtes, välja arvatud iga režiimi esimese 10 sekundi jooksul selliste süsteemide korral, milles ei ole möödaviiguvõimalust. Osavoolu lahjendussüsteemides peab ühefiltrimeetodi korral filtrit läbiv massvooluhulk olema konstantne vahemikus ± 5 % režiimi keskmise väärtuse suhtes, välja arvatud iga režiimi esimese 10 sekundi jooksul selliste süsteemide korral, milles ei ole möödaviiguvõimalust. CO2 või NOx kontsentratsiooni juhtimisega süsteemides tuleb lahjendusõhu CO2 või NOx sisaldust mõõta iga katse alguses ja lõpus. Lahjendusõhu CO2 ja NOx taustkontsentratsiooni enne ja pärast katset tehtud mõõtmiste erinevus võib olla vahemikus vastavalt 100 osa miljoni kohta ja 5 osa miljoni kohta. Kui kasutatakse lahjendatud heitgaasi analüüsisüsteemi, võetakse vastava taustkontsentratsiooni määramiseks lahjendusõhu proove proovivõtukotti kogu katseseeria jooksul. Püsiva taustkontsentratsiooni (ilma kotita) mõõtmisi teostatakse vähemalt kolm: tsükli alguses, lõpus ja keskosa lähedal ning arvutatakse keskmine."; e) punktid 3.5–3.6 nummerdatakse ümber punktideks 3.6–3.7; f) punkt 3.6.1. asendatakse järgmisega: "3.7.1. Seadmete tehnilised andmed vastavalt I lisa 1.A jaole: 3.7.1.1. Tehnilised andmed A. I lisa 1. jao punkti A alapunktidega i ja iv hõlmatud mootorite korral teostatakse katsetatava mootori dünamomeeterkatsel järgmine 8 režiimiga katsetsükkel:1 Katserežiimi nr | Mootori pöörlemissagedus | Koormus | Kaalutegur | 1 | Nimi- | 100 | 0,15 | 2 | Nimi- | 75 | 0,15 | 3 | Nimi- | 50 | 0,15 | 4 | Nimi- | 10 | 0,10 | 5 | Vahepealne | 100 | 0,10 | 6 | Vahepealne | 75 | 0,10 | 7 | Vahepealne | 50 | 0,10 | 8 | Tühikäigul | — | 0,15 | 3.7.1.2. Tehnilised andmed B. I lisa 1. jao punkti A alapunktiga ii hõlmatud mootorite korral teostatakse katsetatava mootori dünamomeeterkatsel järgmine 5 režiimiga katsetsükkel:2 Katserežiimi number | Mootori pöörlemissagedus | Koormus | Kaalutegur | 1 | Nimi- | 100 | 0,05 | 2 | Nimi- | 75 | 0,25 | 3 | Nimi- | 50 | 0,30 | 4 | Nimi- | 25 | 0,30 | 5 | Nimi- | 10 | 0,10 | Koormuse arvud on põhivõimsusele vastava pöördemomendi protsentuaalsed väärtused, mis on määratletud suurima võimsusena muutuva võimsustsükli ajal, mis võib toimuda määratud hoolduste vahel ja määratud keskkonnatingimustes piiramatu arvu tundide jooksul aastas, kui hooldust teostatakse tootja juhiste kohaselt. 3.7.1.3. Tehnilised andmed C. Siseveelaevade käituritena kasutamiseks mõeldud mootorite korral3 kasutatakse ISO katsemenetlust, mis on määratletud standardis ISO 81784:2002(E) ja dokumendis IMO MARPOL 73/78, VI lisa (NOx kood). Fikseeritud sammuga propelleri kõveral töötavatele käituritele tehakse dünamomeeterkatse, kasutades järgmist 4 režiimiga püsitalitlustsüklit,4 mis on välja töötatud kaubalaevade diiselmootorite töötingimuste esitamiseks: Katserežiimi nr | Mootori pöörlemissagedus | Koormus | Kaalutegur | 1 | 100 % (nimi-) | 100 | 0,20 | 2 | 91 % | 75 | 0,50 | 3 | 80 % | 50 | 0,15 | 4 | 63 % | 25 | 0,15 | Muutuva sammuga või elektrilise sidurdusega propelleriga fikseeritud pöörlemissagedusega siseveelaevade käituritele tehakse dünamomeeterkatse kasutades järgmist 4 režiimiga püsitalitlustsüklit,5 milles kasutatakse eespool esitatud tsükliga samu koormusi ja kaalutegureid, kuid milles katsetatakse mootorit igal režiimil nimipöörlemissagedusel: Katserežiimi nr | Mootori pöörlemissagedus | Koormus | Kaalutegur | 1 | 100 % (nimi-) | 100 | 0,20 | 2 | 91 % | 75 | 0,50 | 3 | 80 % | 50 | 0,15 | 4 | 63 % | 25 | 0,15 | 3.7.1.4. Tehnilised andmed D I lisa 6.A jao alapunktiga v hõlmatud mootorite korral teostatakse katsetatava mootori dünamomeeterkatsel järgmine 3 režiimiga katsetsükkel6: "Identne tsükliga C1 nagu on kirjeldatud standardi ISO 8178-4: 2002(E) punktis 8.3.1.1. "Identne tsükliga D2, nagu on kirjeldatud standardi ISO 8178-4:2002(E) punktis 8.4.1. "Fikseeritud pöörlemissagedusega abimootorid peavad olema sertifitseeritud ISO D2 töötsükli, st punktis 3.7.1.2. esitatud 5 režiimiga püsitalitlustsükli alusel, kuid muudetava pöörlemissagedusega abimootorid peavad olema sertifitseeritud ISO D1 töötsükli, st punktis 3.7.1.1. esitatud 8 režiimiga püsitalitlustsükli alusel. "Identne standardi ISO 8178-4:2002(E) punktides 8.5.1, 8.5.2 ja 8.5.3 kirjeldatud tsükliga E3. lõikes 8.4.1. Neli režiimi põhinevad kasutamise ajal tehtud mõõtmistega leitud keskmisele propellerikõverale. "Identne standardi ISO 8178-4:2002(E) punktides 8.5.1, 8.5.2 ja 8.5.3 kirjeldatud tsükliga E2. "Identne standardi ISO 8178-4:2002 (E) tsükliga F. Katserežiimi nr | Mootori pöörlemissagedus | Koormus | Kaalutegur | 1 | Nimi- | 100 | 0,25 | 2 | Vahepealne | 50 | 0,15 | 3 | Tühikäigul | - | 0,60" | g) punkt 3.7.3. asendatakse järgmisega: "Katseseeria käivitatakse. Katse teostatakse vastavalt eespool katsetsüklitele määratud katserežiimide numbrite järjekorras. Pärast esialgset üleminekuperioodi hoitakse etteantud pöörlemissagedus katsetsükli iga režiimi jooksul vahemikus ± 1 % nimipöörlemissagedusest või ± 3 min-1, sõltuvalt sellest, kumb on suurem, välja arvatud aeglase tühikäigu pöörlemissageduse korral, kui pöörlemissagedus peab olema tootja poolt määratud tolerantsi piires. Ettenähtud pöördemoment hoitakse selline, et pöördemomendi keskmine väärtus püsib mõõtmiste ajal vahemikus ± 2 % katse pöörlemissagedusele vastavast suurimast pöördemomendist. Iga mõõtmisetapp peab kestma vähemalt 10 minutit. Kui mootori katsetamisel vajatakse tahkete heitmete piisava massi saamiseks pikemat proovivõtuaega, võib katserežiimi kestust vajaduse korral pikendada. Katserežiimi kestus registreeritakse ja märgitakse protokolli. Heitgaaside kontsentratsioonid mõõdetakse ja registreeritakse katserežiimi viimase kolme minuti jooksul. Tahkete heitmete proovivõttu ja gaasiliste heitmete mõõtmist ei tohiks alustada enne, kui mootor on vastavalt tootja poolt esitatud andmetele stabiliseerunud ning need tuleb lõpetada üheaegselt. Kütuse temperatuuri mõõdetakse kütusepumba imipoolel või tootja poolt ettenähtud kohas ning mõõtekoht registreeritakse."; h) punkt 3.7 nummerdatakse ümber punktiks 3.8. 4. Lisatakse järgmine punkt: "4. KATSETAMINE (NRSC KATSE) 4.1. Sissejuhatus Maanteeväline siirdetsükkel (NRTC) on esitatud III lisa 4. liites sekundilise sammuga normitud pöörlemissageduste ja pöördemomentide väärtuste järjestusena, mis on kohaldatav kõikide käesoleva direktiiviga hõlmatud diiselmootorite suhtes. Katse tegemiseks mootori katsekambris, tuleb normitud väärtused teisendada mootori karakteristiku kõvera alusel katsetatava mootori individuaalseteks tegelikeks väärtustest. Sellist teisendamist nimetatakse denormeerimiseks ning tulemuseks saadud katsetsüklit nimetatakse katsetatava mootori võrdlustsükliks. Katsekambris teostatakse kõnealuste pöörlemissageduse ja pöördemomendi võrdlusväärtustega tsükkel ning pöörlemissageduse ja pöördemomendi tagasisideväärtused salvestatakse. Katse tulemuste valideerimiseks tehakse katse lõppemise järel pöörlemissageduse ja pöördemomendi võrdlus- ja tagasisideväärtuste vaheline regressioonianalüüs. 4.1.1. Katkestusseadmete või heitmete irratsionaalsete juhtimisstrateegiate kasutamine on keelatud. 4.2. Mootori karakteristiku kindlaksmääramine Enne katsekambris tehtavat NRTC katsetsüklit tuleb pöörlemissageduse ja pöördemomendi sõltuvuse leidmiseks kindlaks määrata mootori karakteristik. 4.2.1. Karakteristiku kindlaksmääramisel kasutatava pöörlemissageduse vahemiku leidmine Vähim ja suurim karakteristiku kindlaksmääramise pöörlemissagedus on määratletud järgmiselt: Vähim pöörlemissagedus = tühikäigupöörlemissagedus Suurim pöörlemissagedus = nhi × 1,02 või pöörlemissagedus, mille korral täiskoormuse pöördemoment langeb nullini, kasutades väiksemat väärtust (kus nhi on suur pöörlemissagedus, mis on määratletud mootori 70 %-le nimivõimsusest vastava suurima pöörlemissagedusena). 4.2.2. Mootori karakteristiku kõver Mootorit ja süsteemi soojendatakse maksimaalvõimsusel, et stabiliseerida mootori parameetrid tootja soovituste ja hea inseneritava kohaselt. Pärast mootori stabiliseerumist määratakse mootori karakteristik kindlaks järgmiste toimingutega. 4.2.2.1. Siirdesõltuvus a) Mootor vabastatakse koormusest ning mootoril lastakse töötada tühikäigu pöörlemissagedusel. b) Mootoril lastakse töötada pritsepumba täiskoormusele vastava seadega vähimal pöörlemissagedusel. c) Mootori pöörlemissagedust suurendatakse vähimast suurima pöörlemissageduseni keskmiselt 8 ± 1 min-1/s. Mootori pöörlemissageduse ja pöördemomendi väärtused salvestatakse vähemalt ühesekundilise sagedusega. 4.2.2.2. Sammsõltuvus a) Mootor vabastatakse koormusest ning mootoril lastakse töötada tühikäigu pöörlemissagedusel. b) Mootoril lastakse töötada pritsepumba täiskoormusele vastava seadega vähimal pöörlemissagedusel. c) Säilitades täiskoormuse, hoitakse vähimat pöörlemissagedust vähemalt 15 sekundit ning registreeritakse viimase 5 sekundi keskmine pöördemoment. Suurima pöördemomendi sõltuvus vähimast suurima pöörlemissageduseni määratakse kindlaks pöörlemissageduse sammuga, mis ei ole suurem kui 100 ± 20/min. Igas katsepunktis hoitakse pöörlemissagedust vähemalt 15 sekundit ning registreeritakse viimase 5 sekundi keskmine pöördemoment. 4.2.3. Karakteristiku kõvera koostamine Kõik punkti 4.2.2 kohaselt salvestatud andmepunktid ühendatakse, kasutades lineaarset interpoleerimist. Saadav pöördemomendi kõver on sõltuvuse kõver ning seda kasutatakse mootori dünamomeetrilise plaani normitud pöördemomendi väärtuste teisendamiseks katsetsükli tegelikeks pöördemomendi väärtusteks vastavalt IV lisa punktis 4.3.3 esitatud kirjeldusele. 4.2.4. Karakteristiku alternatiivne kindlaksmääramine Kui tootja on seisukohal, et eespool esitatud karakteristiku kindlaksmääramise meetod ei ole mis tahes katsetatava mootori korral usaldusväärne või representatiivne, võib kasutada alternatiivseid meetodeid. Kõnealused alternatiivsed meetodid peavad täitma määratletud karakteristiku kindlaksmääramise toimingute eesmärki, mis on suurima pöördemomendi kindlaksmääramine kõikidel katsetsüklite ajal kasutatavatel mootori pöörlemissagedustel. Asjaomased pooled peavad usaldusväärsuse või esindavuse vähesusest põhjustatud kõrvalekalded käesolevas jaos määratletud karakteristiku kindlaksmääramise meetoditest heaks kiitma ning nende kasutamist põhjendama. Ühelgi juhul ei tohi pöörlemissageduse reguleerimisega või turboülelaaduriga mootorite pöördemomendi kõvera kindlaksmääramisel vähendada mootori pöörlemissagedusi. 4.2.5. Korduskatsed Mootori karakteristikut ei ole vaja kindlaks määrata enne igat katsetsüklit. Mootori karakteristiku kindlaksmääramist tuleb enne katsetsüklit korrata, kui: - viimasest karakteristiku kindlaksmääramisest on asjatundjate hinnangul möödunud liiga palju aega - mootorit on mehaaniliselt muudetud või uuesti kalibreeritud ning see võib mõjutada mootori tööd. 4.3. Võrdluskatsetsükli koostamine 4.3.1. Võrdluspöörlemissagedus Võrdluspöörlemissagedus (nref)vastab III lisa 4. liites esitatud mootori dünamomeetrilises plaanis esitatud normitud pöörlemissageduse 100 %-le väärtustele. On ilmne, et mootori tegelik tsükkel denormeerimisel võrdluspöörlemissagedusele sõltub oluliselt sobiva võrdluspöörlemissageduse valikust. Võrdluspöörlemissagedus määratakse kindlaks järgmise määratlusega: n = madal pöörlemissagedus + 0,95 × kõrge pöörlemissagedus – madal pöörlemissagedus (kõrge pöörlemissagedus on mootori 70 %-le nimivõimsusest vastav suurim pöörlemissagedus, madal pöörlemissagedus on mootori 50 %-le nimivõimsusest vastav suurim pöörlemissagedus). 4.3.2. Mootori pöörlemissageduse denormeerimine Pöörlemissagedus denormeeritakse kasutades järgmist valemit: Tegelik pöörlemissagedus = + tühikäigu pöörlemissagedus 4.3.3. Mootori pöördemomendi denormeerimine III lisa 4. liites esitatud mootori dünamomeetrilise plaani pöördemomentide väärtused on normitud suurimale pöördemomendile sellele vastaval pöörlemissagedusel. Võrdlustsükli pöördemomendi väärtused denormeeritakse, kasutades vastavalt punktile 4.2.2 kindlaks määratud karakteristikut järgmiselt: Tegelik pöördemoment = % pöördemoment × suurimpöördemoment1005 vastaval punkti 4.3.2 kohaselt kindlaks määratud tegelikul pöörlemissagedusel. 4.3.4. Denormeerimistoimingu näide Näitena denormeeritakse järgmine katsepunkt: % pöörlemissagedus = 43 % % pöördemoment = 82 % Järgmiste väärtuste korral: võrdluspöörlemissagedus = 2200/min tühikäigu pöörlemissagedus = 600/min on tulemuseks tegelik pöörlemissagedus = + 600 = 1 288/min. Karakteristikult leitud suurim pöördemoment on pöörlemissageduse 1288/min korral 700 Nm tegelik pöördemoment = = 574 Nm 4.4. Dünamomeeter 4.4.1. Koormusanduri kasutamisel kantakse pöördemomendi signaal üle mootori teljele ning arvestatakse dünamomeetri inertsi. Mootori tegelik pöördemoment on koormusanduriga mõõdetud pöördemoment pluss piduri inerts korrutatud nurkkiirendusega. Juhtsüsteem peab tegema selle arvutuse reaalajas. 4.4.2. Mootori katsetamisel pöörisvooldünamomeetri abil on soovitatav, et punktide arv, kus erinevus +++++ TIFF +++++ on väiksem kui -5 % suurimast pöördemomendist, ei oleks suurem kui 30 (kus Tsp on vajalik pöördemoment, +++++ TIFF +++++ on mootori pöörlemissageduse tuletis ja ΘD on pöörisvooldünamomeetri pöördeinertsus). 4.5. Heitmekatse teostamine Katseseeriat kirjeldab järgmine vooskeem. +++++ TIFF +++++ Enne mõõtmistsüklit võib mootori, katsekambri ja heitmesüsteemide kontrollimiseks teha vastavalt vajadusele ühe või mitu proovitsüklit. 4.5.1. Proovivõtufiltrite ettevalmistamine Kõik filtrid pannakse vähemalt üks tund enne katset tolmusaaste eest kaitstud, kuid õhuvahetust võimaldavasse Petri tassi ning paigutatakse stabiliseerimiseks kaalukambrisse. Stabiliseerimisaja lõpus iga filter kaalutakse ning registreeritakse nende massid. Seejärel hoitakse filtrit suletud Petri tassis või tihendatud filtrihoidikul kuni kasutamiseni katses. Filtrit tuleb kasutada kaheksa tunni jooksul pärast kaalukambrist väljavõtmist. Registreerida tuleb omakaal. 4.5.2. Mõõteseadmete paigaldamine Mõõteriistad ja proovivõtturid paigaldatakse nõuetekohaselt. Väljalasketoru ühendatakse täisvoolu lahjendussüsteemiga, kui seda kasutatakse. 4.5.3. Lahjendussüsteemi ja mootori käivitamine ja eelkonditsioneerimine Lahjendussüsteem ja mootor tuleb käivitada ja soojendada. Proovivõtusüsteem tuleb eelkonditsioneerida mootori töötamisel nimipöörlemissagedusel ja 100protsendilise pöördemomendiga vähemalt 20 minutit, kasutades samaaegselt kas osavoolu proovivõtusüsteemi või täisvoolu CVSi koos teisese lahjendussüsteemiga. Seejärel kogutakse eelkonditsioneerimise tahked heitmeproovid. Tahkete heitmete proovivõtufiltreid ei ole vaja stabiliseerida või kaaluda ning need võib kõrvaldada. Konditsioneerimise ajal võib filtrimisainet asendada, tingimusel et filtrite ja proovivõtusüsteemi proovivõtu koguaeg ületab 20 minutit. Vooluhulgad tuleb reguleerida siirdekatsele vastavatele ligikaudsetele väärtustele. Pöördemomenti vähendatakse 100-lt protsendilt, hoides vajaduse korral nimipöörlemissagedust nii, et see ei ületataks proovivõtutsooni suurimat lubatud temperatuuri 191 °C. 4.5.4. Tahkete heitmete proovivõtusüsteemi käivitamine Tahkete heitmete proovivõtusüsteem käivitatakse ja lastakse sellel töötada möödavooluga. Lahjendusõhu tahkete heitmete fooni taseme saab määrata lahjendusõhu proovi võtmisega enne heitgaasi sisenemist lahjendustunnelisse. Kui on saadaval muu PM proovivõtusüsteem, on eelistatav koguda tahkete heitmete fooniproov siirdetsükli ajal. Vastasel juhul võib kasutada siirdetsükli tahkete heitmete kogumiseks kasutatavat tahkete heitmete proovivõtusüsteemi. Filtreeritud lahjendusõhu kasutamise korral võib teha ühe mõõtmise kas enne või pärast katset. Kui lahjendusõhku ei filtreerita, tuleb mõõtmised teha enne tsükli algust või pärast selle lõppu ning leida väärtuste keskmine. 4.5.5. Lahjendussüsteemi reguleerimine Täisvoolu lahjendussüsteemi lahjendatud heitgaasi koguvooluhulk või lahjendatud heitgaasi vooluhulk läbi osavoolu lahjendussüsteemi reguleeritakse nii, et oleks välditud vee kondenseerumine ning et saavutada filtrisisendi temperatuur vahemikus 315 K (42 °C) ja 325 K (52 °C). 4.5.6. Analüsaatorite kontrollimine Heitgaasianalüsaatorid nullitakse ja kalibreeritakse. Proovivõtukottide kasutamisel need tühjendatakse. 4.5.7. Mootori käivitamine Stabiliseeritud mootor käivitatakse 5 minuti jooksul pärast soojendamise lõpetamist vastavalt kasutusjuhendis esitatud tootja soovitatavale käivitustoimingule, kasutades kas tehasetoodangu käivitit või dünamomeetrit. Teise võimalusena võib katset alustada mootorit seiskamata 5 minuti jooksul pärast selle eelkonditsioneerimist, kui mootor on lülitatud tühikäiguolukorda. 4.5.8. Tsükli teostamine 4.5.8.1. Katseseeria Katseseeriat alustatakse mootori käivitamisel pärast selle seiskamist eelkonditsioneerimise järel või tühikäiguolukorras töötava mootoriga vahetult eelkonditsioneerimise lõpus. Katse teostatakse vastavalt III lisa 4. liites sätestatud võrdlustsüklile. Mootori pöörlemissageduse ja pöördemomendi seadepunktid antakse 5 Hz (soovitatavalt 10 Hz) või suurema sagedusega. Seadepunktid arvutatakse lineaarse interpolatsiooniga võrdlustsükli 1 Hz sagedusega seadepunktide vahel. Mootori pöörlemissageduse ja pöördemomendi tagasisideandmed registreeritakse vähemalt kord sekundis kogu katsetsükli kestel ning signaale võib elektrooniliselt filtreerida. 4.5.8.2. Analüsaatori reaktsioon Kui tsüklit alustatakse vahetult eelkonditsioneerimisfaasist, siis käivitatakse mootori või katsetsükli käivitamisel samaaegselt mõõtesüsteem: - lahjendusõhu kogumiseks või analüüsimiseks, kui kasutatakse täisvoolu lahjendussüsteemi; - toore või lahjendatud heitgaasi kogumiseks või analüüsimiseks, sõltuvalt kasutatavast meetodist; - lahjendatud heitgaasi koguse ning nõutavate temperatuuride ja rõhkude mõõtmiseks, - heitgaasi massvooluhulga registreerimiseks, kui analüüsitakse või kasutatakse toorest heitgaasi, - dünamomeetri pöörlemissageduse ja pöördemomendi tagasisideandmete salvestamiseks. Toore heitgaasi mõõtmise kasutamisel mõõdetakse heitekontsentratsioone (HC, CO ja NOx) ja heitgaasi massvooluhulka pidevalt ning salvestatakse juhtarvutis vähemalt 2 Hz sagedusega. Kõik muud andmed võib salvestada vähemalt 1 Hz sagedusega. Analooganalüsaatorite korral reageering salvestatakse ning kalibreerimisandmeid võib andmete töötlemise ajal rakendada kas sidus- või vallastalitluses. Täisvoolu lahjendusüsteemi kasutamisel mõõdetakse HC ja NOx heiteid lahjendustunnelis pidevalt vähemalt 2 Hz sagedusega. Keskmised kontsentratsioonid leitakse analüsaatori signaalide integreerimisega üle katsetsükli. Süsteemi reaktsiooniaeg ei tohi olla suurem kui 20 sekundit ning seda kohandatakse vajaduse korral CVS voolukõikumistega ja proovivõtuaja/katsetsükli nihetega. CO ja CO2 määratakse integreerimisega või tsükli ajal proovivõtukotti kogunenud kontsentratsioonide analüüsimisega. Gaasiliste saasteainete kontsentratsioonid lahjendusõhus määratakse integreerimisega või kogumisega taustsaasteainete kotti. Kõik muud andmed mida on vaja mõõta, salvestatakse vähemalt 1-sekundilise sagedusega (1 Hz). 4.5.8.3. Tahkete heitmete proovi võtmine Kui tsüklit alustatakse vahetult eelkonditsioneerimisfaasist, siis lülitatakse mootori või katsetsükli käivitamisel tahekete heitmete proovivõtusüsteem möödavoolurežiimilt tahkete heitmete kogumisele. Osavoolu lahjendussüsteemi kasutamisel reguleeritakse proovivõtupumpa(sid) nii, et tahkete heitmete proovivõtturit või ülekandetoru läbiv vooluhulk püsib proportsionaalsena heitgaasi massvooluhulgaga. Osavoolu lahjendussüsteemi kasutamisel reguleeritakse proovivõtupumpa(sid) nii, et tahkete heitmete proovivõtturit või ülekandetoru läbiv vooluhulk püsib tasemel ± 5 % määratud vooluhulgast. Voolu kompenseerimise süsteemi kasutamisel (st proovivõtuvoolu proportsionaalne juhtimine) peab näitama, et peamise tunneli voolu ja tahkete heitmete proovivõtuvoolu suhe ei muutu rohkem kui ± 5 % selle määratud väärtusest (välja arvatud proovivõtmise esimese 10 sekundi vältel). MÄRKUS: Kaheastmelise lahjenduse korral on proovivõtuvoolul proovivõtufiltreid läbiva vooluhulga ja teisese lahjenduse õhuvooluhulga erinevus. Salvestada tuleb keskmine temperatuur ja rõhk gaasi voolumõõturite või voolumõõteriistade sisendite juures. Kui vooluhulka ei ole tahkete heitmete suure hulga tõttu filtris võimalik kogu tsükli jooksul määratud tasemel hoida (vahemikus ± 5 %) tuleb katse tühistada. Katse tuleb teha uuesti, kasutades väiksemat vooluhulka ja/või suurema läbimõõduga filtrit. 4.5.8.4. Mootori seiskumine Mootori seiskumise korral katsetsükli mis tahes hetkel tuleb mootor eelkonditsioneerida ja uuesti käivitada ning katset korrata. Kui katsetsükli ajal tekib mõne vajaliku katseseadme töötõrge, tuleb katse tühistada. 4.5.8.5. Katsejärgsed toimingud Pärast katse lõppemist peatatakse lahjendatud heitgaasi massvooluhulga ja mahu ning kogumiskottidesse suunatud gaasivoolu mõõtmine ning tahkete heitmete proovivõtupump. Integreeriva analüsaatorite süsteemi korral jätkub proovivõtt süsteemi reaktsiooniaegade lõppemiseni. Kogumiskottide kasutamisel analüüsitakse nende kontsentratsioone võimalikult kiiresti, igal juhul enne 20 minuti möödumist katsetsükli lõppemisest. Pärast heitmekoguste määramise katset toimuval analüsaatorite ülekontrollimisel kasutatakse nullgaasi ja sama võrdlusgaasi. Katse loetakse kehtivaks, kui enne ja pärast katset saadud tulemuste ning võrdlusgaasi väärtuse vahe on alla 2 %. Filtrid pannakse tagasi kaalukambrisse mitte hiljem kui ühe tunni jooksul pärast katse lõppemist. Filtreid konditsioneeritakse tolmusaaste eest kaitstud, kuid õhuvahetust võimaldavas Petri tassis vähemalt ühe tunni vältel ning seejärel need kaalutakse. Registreerida tuleb filtrite brutokaal. 4.6. Katse vastavustõendamine 4.6.1. Andmenihe Tagasiside- ja võrdlustsükli väärtuste vahelisest ajalisest mahajäämusest tuleneva nihke minimeerimiseks võib kogu mootori pöörlemissageduse ja pöördemomendi tagasisidesignaali järjestust võrdluspöörlemissageduse ja pöördemomendi järjestuse suhtes ajaliselt edasi või tagasi nihutada. Kui tagasisidesignaalid on nihutatud, tuleb nihutada pöörlemissagedust ja pöördemomenti samal määral ning samas suunas. 4.6.2. Tsükli töö arvutamine Tsükli tegelik töö Wact (kWh) arvutatakse kõigi mootori pöörlemissageduse ja pöördemomendi registreeritud tagasisideväärtuste paaride põhjal. Tsükli tegelikku tööd Wact kasutatakse võrdlustsükli tööga Wref võrdlemisel ning selle abil eriheidete tegelike väärtuste arvutamiseks. Sama metoodikat kasutatakse nii mootori võrdlus- kui ka tegeliku võimsuse integreerimisel. Kõrvutiste võrdlusväärtuste või mõõdetud väärtuste vaheliste väärtuste kindlaksmääramisel kasutatakse lineaarset interpolatsiooni. Tsükli töö võrdlus- ja tegeliku väärtus integreerimisel nullistatakse kõik negatiivsed pöördemomendi väärtused ja võetakse need arvesse. Kui integreerimissagedus on väiksem kui 5 Hz ning kui pöördemomendi positiivne väärtus muutub teatava ajavahemiku jooksul negatiivseks või negatiivne väärtus positiivseks, siis arvutatakse negatiivne osa ja nullistatakse. Positiivne osa lisatakse integreeritud väärtusele. Wact hälve Wref suhtes peab olema vahemikus –15 % kuni + 5 %. 4.6.3. Katsetsükli statistiline valideerimine Pöörlemissagedusele, pöördemomendile ja võimsusele tehakse võrdlusväärtuste suhtes tagasisideväärtuste lineaarne regressioon. Seda tehakse tagasisideandmete mis tahes nihutamise korral pärast seda võtet. Kasutatakse vähimruutude meetodit järgmise kõige sobivama võrrandiga: y = mx + b kus y = pöörlemissageduse (min-1), pöördemomendi (N.m) või võimsuse (kW) tagasiside (tegelik) väärtus m = regressioonisirge tõus x = pöörlemissageduse (min-1), pöördemomendi (N.m) või võimsuse (kW) tagasiside kontrollväärtus b = regressioonisirge lõikepunkt y-teljega Iga regressioonisirge kohta arvutatakse hinnangu standardviga (SE) üleminekul y-väärtuselt x-väärtusele ja määramiskoefitsient (r2). Kõnealune analüüs on soovitatav teha sagedusel 1 Hz. Katse loetakse kehtivaks, kui tabelis 1 esitatud kriteeriumid on täidetud. Tabel 1. Regressioonisirge tolerantsid | Pöörlemissagedus | Pöördemoment | Võimsus | Hinnangu standardviga (SE) Y üleminekul X | max 100 min-1 | Max 13 % mootori võimsuskarakteristiku suurimast pöördemomendist | Max 8 % mootori võimsuskarakteristiku suurimast pöördemomendist | Regressioonisirge tõus, m | 0,95–1,03 | 0,89–1,03 | 0,89–1,03 | Määramiskoefitsient, r2 | min 0,9700 | min 0,8800 | min 0,9100 | Regressioonisirge lõikepunkt Y-teljega, b | ± 50 min-1 | ± 20 N.m või ± 2 % max pöördemomendist, valides suurema | ± 4 kW või ± 2 % max pöördemomendist, valides suurema | Enne seda on lubatud tabelist 2 punkte kustutada ainult regressiooniarvutuse tegemiseks. Kõnealuseid punkte ei tohi kustutada tsükli töö ja heidete arvutamisel. Tühipunkt on määratletud punktina, milles pöördemomendi ja pöörlemissageduse normeeritud võrdlusväärtused on 0 %. Punktide kustutamist võib kasutada kogu tsükli või selle mis tahes osa ulatuses. Tabel 2. Punktid, mille väljajätmine regressioonianalüüsist on lubatud (kustutatavad punktid tuleb määratleda) Tingimus | Pöörlemissageduse ja/või pöördemomendi ja/või võimsuse punktid, mida võib kustutada seoses vasakus veerus nimetatud tingimustega | Esimesed 24 (± 1) s ja viimased 25 s | Pöörlemissagedus, pöördemoment ja võimsus | Täielikult avatud seguklapp, pöördemomendi tagasisideväärtus < 95 % pöördemomendi võrdlusväärtusest | Pöördemoment ja/või võimsus | Täielikult avatud seguklapp ning pöörlemissageduse tagasisideväärtus < 95 % pöörlemissageduse võrdlusväärtusest | Pöörlemissagedus ja/või võimsus | Suletud seguklapp, pöörlemissageduse tagasisideväärtus > tühikäiguväärtus + 50 min-1 ning pöördemomendi tagasisideväärtus > 105 % pöördemomendi võrdlusväärtusest | Pöördemoment ja/või võimsus | Suletud seguklapp, pöörlemissageduse tagasisideväärtus < tühikäiguväärtus + 50 min-1 ning pöördemomendi tagasisideväärtus = tootja määratletud/mõõdetud tühikäigu pöördemoment ± 2 % pöördemomendi suurimast väärtusest | Pöörlemissagedus ja/või võimsus | Suletud seguklapp ning pöörlemissageduse tagasisideväärtus > 105 % pöörlemissageduse võrdlusväärtusest | Pöörlemissagedus ja/või võimsus" | 5. 1. liide asendatakse järgmisega: " 1. liide MÕÕTMIS- JA PROOVIVÕTUTOIMINGUD 1. MÕÕTMIS- JA PROOVIVÕTUTOIMINGUD (NRSC KATSE) Katsetamiseks esitatud mootorist väljuvaid gaasilisi heitmeid ja tahkeid heitmeid mõõdetakse VI lisas kirjeldatud meetoditega. VI lisas esitatud meetodid kirjeldavad gaasiliste heitmete jaoks soovitatavaid analüüsisüsteeme (punkt 1.1) ja tahkete heitmete jaoks soovitatavaid lahjendus- ja proovivõtusüsteeme (punkt 1.2). 1.1. Dünamomeetri tehnilised andmed Tuleb kasutada mootori dünamomeetrit, mille omadused võimaldavad teostada III lisa punktis 3.7.1 kirjeldatud katsetsükli. Pöördemomendi ja pöörlemissageduse mõõtmiseks kasutatavad mõõteriistad peavad võimaldama võimsuse mõõtmist etteantud vahemikus. Võib tekkida vajadus teha täiendavaid arvutusi. Mõõteseadmete täpsus peab olema selline, et ei ületata punktis 1.3 esitatud väärtuste suurimaid tolerantse. 1.2. Heitgaasi vooluhulk Heitgaasi vooluhulk määratakse ühe punktides 1.2.1–1.2.4 nimetatud meetodiga. 1.2.1. Otsese mõõtmise meetod Heitgaasi vooluhulga otsene mõõtmine vooludüüsi või võrdväärse mõõtesüsteemi abil (täpsemat teavet vt standardist ISO 5167:2000). Märkus: Gaasivoolu otsene mõõtmine on komplitseeritud ülesanne. Heitmete väärtusi mõjutavate mõõtmisvigade vältimiseks tuleb rakendada ettevaatusabinõusid. 1.2.2. Õhu ja kütuse mõõtmise meetod Õhuvoolu ja kütusevoolu mõõtmine. Kasutatakse õhuvoolu ja kütusevoolu mõõtureid, mille täpsus on määratletud punktis 1.3. Heitgaasi vooluhulka arvutatakse järgmiselt: G = G + G FUELmärja heitgaasi mass 1.2.3. Süsiniku tasakaalu meetod Heitgaasi massi arvutamine kütusekulu ja heitgaasi kontsentratsioonide alusel, kasutades süsiniku tasakaalu meetodit (III lisa 3. liide). 1.2.4. Märgistusgaasi mõõtmise meetod Selles meetodis kasutatakse heitgaasis sisalduva märgistusgaasi kontsentratsiooni mõõtmist. Heitgaasivoolu sisestatakse märgistusgaasina teatud kogus inertgaasi (nt puhast heeliumi). Gaas seguneb ja lahjeneb heitgaasis, kuid ei tohi väljalasketorus reageerida. Seejärel mõõdetakse gaasi kontsentratsioon heitgaasiproovis. Märgistusgaasi täieliku segunemise tagamiseks peab heitgaasi proovivõttur paiknema vähemalt 1 m või väljalasketoru 30kordse läbimõõdu kaugusel märgistusgaasi sisestuskohast voolu suunas, valides neist suurema väärtuse. Proovivõttur võib paikneda sisetuskohale lähemal, kui täielik segunemine on tõendatud märgistusgaasi kontsentratsiooni võrdlemisel võrdluskontsentratsiooniga, kui märgistusgaas sisestatakse eespool. Märgistusgaasi vooluhulk reguleeritakse nii, et märgistusgaasi kontsentratsioon muutub mootori tühikäigupöörlemissagedusel segamise järel märgistusgaasi analüsaatori mõõtepiirkonna lõppväärtusest madalamaks. Heitgaasi vooluhulka arvutatakse järgmiselt: G = conc – conc a kus GEXHW = heitgaasi hetkeline massvooluhulk (kg/s) GT = märgistusgaasi vooluhulk (cm3/min) concmix = märgistusgaasi hetkkontsentratsioon pärast segunemist, (osa miljoni kohta) ρEXH = heitgaasi tihedus (kg/m3) conca = märgistusgaasi taustkontsentratsioon sisselaskeõhus (osa miljoni kohta) Märgistusgaasi taustkontsentratsiooni (conca) võib kindlaks määrata vahetult enne ja pärast katset mõõdetud taustkontsentratsiooni keskmistamisega. Kui taustkontsentratsioon on väiksem kui 1 % märgistusgaasi kontsentratsioonist pärast segunemist (concmix.) suurima heitgaasivooluga, võib taustkontsentratsiooni mitte arvestada. Kogu süsteem peab vastama heitgaasivoolule ette nähtud täpsusnõuetele ning see kalibreeritakse vastavalt 2. liite punktile 1.11.2. 1.2.5. Õhuvoolu ning õhu ja kütuse suhte mõõtmise meetod Kõnealuses meetodis kasutatakse heitgaasi massi arvutamist õhuvoolu ning õhu ja kütuse suhte alusel. Heitgaasi hetkeline massvooluhulk arvutatakse järgmiselt: G = G × × λ kui A/F = 14,5 λ = 100 − conc × 10 − conc × 10 0,45 × 1 − 2 × conc × 10 3,5 × conc 1 + conc × 10 3,5 × conc conc + conc × 10 conc + conc × 10 + conc × 10 − 4 kus A/Fst = õhu/kütuse stöhhiomeetriline suhe (kg/kg) λ = õhu/kütuse relatiivne suhe concCO2 = kuiva CO2 kontsentratsioon (%) concCO = kuiva CO kontsentratsioon (osa miljoni kohta) concHC = HC kontsentratsioon (osa miljoni kohta) Märkus: Arvutus on kasutatav diiselmootorite korral, mille H/C suhe on võrdne 1,8. Õhuvoolumõõtur peab vastama tabelis 3 esitatud täpsusnõuetele, kasutatav CO2 analüsaator peab vastama punkti 1.4.1 nõuetele ning kogu süsteem peab vastama heitgaasivoolule ette nähtud täpsusnõuetele. Valikuliselt võib õhu ja kütuse suhte mõõtevahendeid, näiteks tsirkoonium-tüüpi andurit kasutada suhtelise õhu ja kütuse suhte mõõtmiseks vastavalt punkti 1.4.4 nõuetele. 1.2.6. Lahjendatud heitgaasi summaarne vooluhulk Täisvoolu lahjendussüsteemi kasutamisel mõõdetakse lahjendatud heitgaasi summaarne vooluhulk (GTOTW) kas PDP-ga, CFV-ga või SSV-ga (VI lisa punkt 1.2.1.2.). Mõõtmistäpsus peab vastama III lisa 2. liite punkti 2.2 sätetele. 1.3. Täpsus Kõigi mõõteseadmete kalibreerimine peab põhinema riiklikel või rahvusvahelistel standarditel ning vastama tabelis 3 esitatud nõuetele. Tabel 3. Mõõtevahendite täpsus Nr | Mõõtevahend | Täpsus | 1 | Mootori pöörlemissagedus | ± 2 % lugemist või ± 1 % mootori max väärtusest, arvestades suuremat | 2 | Pöördemoment | ± 2 % lugemist või ± 1 % mootori max väärtusest, arvestades suuremat | 3 | Kütusekulu | ± 2 % mootori suurimast väärtusest | 4 | Õhukulu | ± 2 % lugemist või ± 1 % mootori max väärtusest, arvestades suuremat | 5 | Heitgaasi vooluhulk | ± 2,5 % lugemist või ± 1,5 % mootori max väärtusest, arvestades suuremat | 6 | Temperatuurid < 600 K | 2 K absoluutne | 7 | Temperatuurid > 600 K | ± 1 % lugemist | 8 | Heitgaasi rõhk | ± 0,2 kPa absoluutne | 9 | Sisselaskeõhu hõrendus | ± 0,05 kPa absoluutne | 10 | Õhurõhk | ± 0,1 kPa absoluutne | 11 | Muud rõhud | ± 0,1 kPa absoluutne | 12 | Absoluutne õhuniiskus | ± 5 % lugemist | 13 | Lahjendusõhu vooluhulk | ± 2 % lugemist | 14 | Lahjendatud heitgaasi vooluhulk | ± 2 % lugemist | 1.4. Gaasiliste komponentide kindlaksmääramine 1.4.1. Analüsaatori üldised tehnilised andmed Analüsaatorite mõõtepiirkond peab vastama heitgaasikomponentide kontsentratsioonide mõõtmisel nõutavale täpsusele (punkt 1.4.1.1). Analüsaatoreid soovitatakse kasutada nii, et mõõdetav kontsentratsioon jääks mõõtepiirkonna vahemikku 15–100 %. Kui skaala lõppväärtus on 15 osa miljoni kohta (või osa miljoni kohta C) või väiksem või kui kasutatakse lugemisseadmeid (arvuteid, andmeregistraatoreid), mis võimaldavad saavutada piisava täpsuse ja eraldusvõime mõõtepiirkonna 15 % osas, on vastuvõetavad ka mõõtepiirkonnas 15 %-st allapoole jäävad kontsentratsioonid. Sellisel juhul tuleb kalibreerimiskõverate täpsuse tagamiseks teostada täiendavad kalibreerimised – III lisa, 2. liide, punkt 1.5.5.2. Seadmete elektromagnetiline ühilduvus (EMC) peab olema sellisel tasemel, et lisavigade tekkimise võimalus oleks võimalikult väike. 1.4.1.1. Mõõtmisviga Analüsaatori hälve nominaalsest kalibreerimisväärtusest ei tohi olla suurem kui ± 2 % lugemist või ± 0,3 % mõõtepiirkonna lõppväärtusest, arvestades suuremat. MÄRKUS: Kõnealuse normi tähenduses on täpsus määratletud analüsaatori lugemi hälbena nominaalsetest kalibreerimisväärtustest kasutdes kalibreerimisgaasi (= tegelik väärtus). 1.4.1.2. Korratavus Korratavus, mis määratluse kohaselt on antud kalibreerimis- või võrdlusgaasile kümne korduva reageerimise 2,5-kordne standardhälve, ei tohi olla suurem kui ± 1 % mõõtepiirkonna lõppväärtusele vastavast kontsentratsioonist iga kasutatava vahemiku kohta üle 155 osa miljoni kohta (või osa miljoni kohta C) või ± 2 % iga vahemiku kohta alla 155 osa miljoni kohta (või osa miljoni kohta C). 1.4.1.3. Müra Analüsaatori maksimaalne reaktsioon null- ja kalibreerimisgaasile või võrdlusgaasile iga kümne sekundi pikkuse ajavahemiku jooksul ei tohi ületada 2 % kõikide kasutatavate piirkondade lõppväärtustest. 1.4.1.4. Nullpunkti triiv Nullpunkti triiv ühe tunni jooksul peab olema alla 2 % madalaima kasutatava mõõtepiirkonna lõppväärtusest. Nullreaktsioon on määratluse kohaselt keskmine reaktsioon nullgaasile kolmekümne sekundi jooksul koos müraga. 1.4.1.5. Võrdlustriiv Võrdlustriiv ühe tunni jooksul peab olema alla 2 % madalaima kasutatava mõõtepiirkonna lõppväärtusest. Võrdlusväärtus on määratluse kohaselt võrdlusreaktsiooni ja nullreaktsiooni vahe. Võrdlusreaktsioon on määratluse kohaselt keskmine reaktsioon võrdlusgaasile 30 sekundi jooksul koos müraga. 1.4.2. Gaasi kuivatamine Valikulise gaasikuivatusseadme mõju mõõdetavate gaaside kontsentratsioonile peab olema võimalikult väike. Vee eemaldamisel proovigaasist ei tohi kasutada keemilisi kuivateid. 1.4.3. Analüsaatorid Käesoleva liite punktides 1.4.3.1–1.4.3.5 on kirjeldatud kasutatavaid mõõtmispõhimõtteid. Mõõtmissüsteemide üksikasjalik kirjeldus on esitatud VI lisas. Mõõdetavaid gaase analüüsitakse järgmiste mõõtevahenditega. Mittelineaarsete analüsaatorite korral võib kasutada lineariseerivaid ahelaid. 1.4.3.1. Süsinikoksiidi (CO) analüüs Süsinikoksiidi analüüsimisel kasutatakse mittedispergeerivat infrapuna-absorbtsioonitüüpi (NDIR) analüsaatorit. 1.4.3.2. Süsinikdioksiidi (CO2) analüüs Süsinikdioksiidi analüüsimisel kasutatakse mittedispergeerivat infrapuna-absorbtsioonitüüpi (NDIR) analüsaatorit. 1.4.3.3. Süsivesinike (HC) analüüs Süsivesinike analüüsimisel kasutatakse kuumionisatsioondetektori tüüpi (HFID) analüsaatorit, mille korral detektor, ventiilid, torustik jne on kuumutatud selliselt, et gaasi temperatuur püsiks väärtusel 463 K (190 °C) ± 10 K. 1.4.3.4. Lämmastikoksiidide (NOx) analüüs Lämmastikoksiidide analüüsimisel kasutatakse kemoluminestsentsdetektori (CLD) või kuumkemoluminestsentsdetektori (HCLD) tüüpi analüsaatorit NO2/NO konverteriga, kui mõõtmine toimub kuival alusel. Niiskel alusel mõõtmise korral kasutatakse HCLD-analüsaatorit, mille konverteri temperatuur hoitakse üle 328 K (55 °C), tingimusel et veejahutuse kontrollimise (III lisa, 2. liide, punkt 1.9.2.2) tulemus on nõuetele vastav. Nii CLD kui ka HCLD kasutamisel tuleb proovivõtutee hoida seina temperatuuril vahemikus 328–473 K (55–200 °C) kuni konverterini kuiva mõõtmise korral ning kuni analüsaatorini niiske mõõtmise korral. 1.4.4. Õhu ja kütuse suhte mõõtmine Heitgaasi vooluhulga kindlaksmääramiseks vastavalt punktile 1.2.5 kasutatavate õhu ja kütuse mõõtevahenditena võib kasutada suure mõõtepiirkonnaga õhu ja kütuse suhte andurit või tsirkoonium-tüüpi lambda-andurit. Andur tuleb paigaldada vahetult väljalasketorule, kus heitgaasi temperatuur on vee kondenseerumise vältimiseks piisavalt kõrge. Sisseehitatud elektroonikaga anduri täpsus peab olema vahemikus: ± 3 % lugemist λ < 2, ± 5 % lugemist 2 ≤ λ < 5, ± 10 % 5 ≤ λ Eespool nimetatud täpsusnõude täitmiseks tuleb andur kalibreerida mõõtevahendi tootja juhiste kohaselt. 1.4.5. Gaasiliste heitmete proovivõtt Gaasiliste heitmete proovivõtturid tuleb paigaldada vähemalt 0,5 meetri või väljalasketoru kolmekordsele läbimõõdule vastavale kaugusele (olenevalt sellest, kumb on suurem) heitgaasisüsteemi väljalaskeavast ülesvoolu ning piisavalt mootori lähedale, et tagada heitgaasi temperatuur proovivõtturi juures vähemalt 343 K (70 °C). Hargneva väljalasketorustikuga mitmesilindrilise mootori korral peab proovivõtturi sisselaskeava asuma piisavalt kaugel allavoolu, et tagada proovi esindavus kõigi silindrite keskmistele heitgaasikogustele. Mitmesilindriliste mootorite, näiteks V-mootorite korral, millel on väljalasketorustiku harude selgesti eristatavad rühmad, võib proovi võtta igast rühmast eraldi ning arvutada keskmine heitmete kogus. Kasutada võib teisi meetodeid, mille vastavus eespool nimetatud meetoditele on tõendatud. Väljalaskeheitmete arvutamisel tuleb kasutada mootori heitgaasi massvooluhulga koguväärtust. Kui heitgaasi koostist mõjutab mis tahes heitgaasi järeltöötlusseadis, tuleb heitgaasiproov võtta nimetatud seadisest ülesvoolu I etapi katsete korral ja allavoolu II etapi katsete korral. Kui tahkete heitmete kindlaksmääramiseks kasutatakse täisvoolu lahjendussüsteemi, võib gaasilisi heitmeid määrata ka lahjendatud heitgaasist. Proovivõtturid peavad asetsema lahjendustunnelis tahkete heitmete proovivõtturi lähedal (VI lisa, punkt 1.2.1.2, DT ja punkt 1.2.2, PSP). CO ja CO2 võib alternatiivselt määrata, kogudes proovid kotti ja mõõtes seejärel kontsentratsiooni proovivõtukotis. 1.5. Tahkete heitmete kindlaksmääramine Tahkete heitmete kindlaksmääramisel on vaja kasutada lahjendussüsteemi. Lahjendada võib osavoolu lahjendussüsteemi või täisvoolu lahjendussüsteemiga. Lahjendussüsteemi voolumaht peab olema piisavalt suur, et oleks täielikult välistatud vee kondenseerumine lahjendus- ja proovivõtusüsteemis ning et lahjendatud heitgaasi temperatuur vahetult filtripesadest ülesvoolu oleks püsivalt 325 K (42 °C) ja 325 K (52 °C) vahel. Suure õhuniiskuse korral on lubatud lahjendusõhu kuivatamine enne selle sisenemist lahjendussüsteemi. Kui ümbritseva keskkonna temperatuur on alla 293 K (20 °C), on soovitatav lahjendusõhku eelsoojendada üle 303 K (30 °C). Lahjendusõhu temperatuur enne heitgaasi juhtimist lahjendustunnelisse ei tohi siiski olla üle 325 K (52 °C). Märkus: Püsitalitlustsükli korral võib filtri temperatuuri hoida vahemiku 42–52 °C järgimise asemel maksimumtemperatuuril 325 K (52 °C) või madalamal. Osavoolu lahjendussüsteemis tuleb tahkete heitmete proovivõttur kinnitada gaasi proovivõtturi lähedale sellest ülesvoolu punkti 4.4 kohaselt ning vastavalt VI lisa punktis 1.2.1.1 esitatud joonistele 4–12 EP ja SP. Osavoolu lahjendussüsteemi ehitus peab võimaldama heitgaasivoolu jaotamist kaheks, millest väiksemat lahjendatakse õhuga ning kasutatakse seejärel tahkete heitmete kindlaksmääramiseks. Seetõttu on eriti oluline lahjendusastme väga täpne kindlaksmääramine. Kasutada võib erinevaid jaotusmeetodeid, kusjuures kasutatavast jaotusviisist sõltuvad olulisel määral kasutatavad proovivõtuseadmed ja -toimingud (VI lisa, punkt 1.2.1.1). Tahkete heitmete massi määramiseks on vaja tahkete heitmete proovivõtusüsteemi, tahkete heitmete proovivõtufiltreid, mikrogrammkaalusid ja reguleeritava temperatuuri ja niiskusega kaalukambrit. Tahkete heitmete proovivõtuks võib kasutada kahte meetodit: - ühefiltrimeetodi korral kasutatakse katsetsükli kõigis režiimides ühte filtripaari (käesoleva liite punkt 1.5.1.3.). Katse proovivõturežiimis tuleb eriti suurt tähelepanu pöörata proovivõtuaegadele ja vooluhulkadele. Katsetsükliks on vaja siiski ainult ühte filtripaari. - mitmefiltrimeetodi korral kasutatakse katsetsükli igas individuaalses režiimis ühte filtripaari (käesoleva liite punkt 1.5.1.3.). See meetod võimaldab paindlikumaid proovivõtutoiminguid, kuid selles kasutatakse rohkem filtreid. 1.5.1. Tahkete heitmete proovivõtufiltrid 1.5.1.1. Filtri tehnilised andmed Sertifitseerimiskatsetel kasutatakse filtritena fluorosüsinikkattega klaaskiudfiltreid või fluorosüsinikul põhinevaid membraanfiltreid. Spetsiaalsetes rakendustes võib kasutatada muid filtrimaterjale. Kõigil filtritüüpidel peab olema vähemalt 99 %-ne 0,3 μm DOP (dioktüülftalaat) eraldusefektiivsus gaasi kiirusel filtri tööpinna juures vahemikus 35–100 cm/s. Laboritevaheliste või tootja ja tüübikinnitust andva asutuse vaheliste korrelatsioonikatsete korral tuleb kasutada sama kvaliteediga filtreid. 1.5.1.2. Filtri suurus Tahkete heitmete filtrid peavad olema vähemalt 47 mm läbimõõduga (pinnasadestise ala läbimõõt 37 mm). Lubatud on kasutada suurema läbimõõduga filtreid (punkt 1.5.1.5.). 1.5.1.3. Põhi- ja abifiltrid Lahjendatud heitgaasi proov võetakse katseseeria ajal järjestikku asetsevate filtrite paari abil (üks põhi- ja üks abifilter). Abifiltri kaugus põhifiltrist ei tohi olla üle 100 mm allavoolu ning see ei tohi põhifiltriga kokku puutuda. Filtreid võib kaaluda eraldi või paaris, nii et filtrite määrdunud pooled asetsevad vastamisi. 1.5.1.4. Gaasi kiirus filtri tööpinna juures Gaasi kiirus filtri tööpinna juures peab olema 35–100 cm/s. Rõhulangus katse alguse ja lõpu vahel ei tohi olla suurem kui 25 kPa. 1.5.1.5. Filtri koormus Soovitatav minimaalne filtri koormus levimumate filtrisuuruste kohta on esitatud alljärgnevas tabelis. Suuremate filtrite korral peab minimaalne filtri koormus olema 0,065 mg/1000 mm2 filtripinna kohta. Filtri läbimõõt (mm) | Filtri soovitatav pinnasadestise läbimõõt (mm) | Filtri soovitatav minimaalne koormus (mg) | 47 | 37 | 0,11 | 70 | 60 | 0,25 | 90 | 80 | 0,41 | 110 | 100 | 0,62 | Mitmefiltrimeetodi korral saadakse kõigi filtrite summaarne soovitatav minimaalne filtri koormus, kui korrutada eespool tabelis toodud vastav väärtus katserežiimide koguarvu ruutjuurega. 1.5.2. Kaalumiskambri ja analüütiliste kaalude tehnilised andmed 1.5.2.1. Kaalumiskambri tingimused Tahkete heitmete filtrite konditsioneerimise ja kaalumise kambri (või ruumi) temperatuur peab olema vahemikus 295 K (22 °C) ± 3 K kogu filtrite konditsioneerimise ja kaalumise jooksul. Niiskus tuleb hoida kastepunktis 282,5 K (9,5 °C) ± 3 K ning suhteline niiskus 45 % ± 8 %. 1.5.2.2. Võrdlusfiltri kaalumine Kambris (või ruumis) ei tohi olla mis tahes saastet (näiteks tolmu), mis võiks langeda tahkete heitmete filtritele nende stabiliseerumise ajal. Kõrvalekalded punktis 1.5.2.1 esitatud kaalumisruumi tehnilistest andmetest on lubatud juhul, kui nende kestus ei ületa 30 minutit. Kaalumisruum peaks enne töötajate sisenemist vastama ettenähtud nõuetele. Nelja tunni jooksul enne proovivõtufiltri (filtrite paari) kaalumist, kuid eelistatavalt samal ajal, tuleb kaaluda vähemalt kaks kasutamata võrdlusfiltrit või võrdlusfiltrite paari. Need peavad olema proovivõtufiltritega sama suurusega ja samast materjalist. Kui võrdlusfiltrite (võrdlusfiltrite paari) keskmise kaal muutub proovivõtufiltrite kaalumise vahelisel ajal rohkem kui 10 μg, tuleb kõik proovivõtufiltrid kõrvaldada ja heitmekatset korrata. Kui punktis 1.5.2.1 esitatud kaalumisruumi stabiilsuse kriteeriumid ei ole täidetud, kuid võrdlusfiltri (võrdlusfiltrite paari) kaalumise eespool nimetatud kriteeriumid on täidetud, võib mootori tootja valida, kas tunnistada proovivõtufiltrite kaalud vastuvõetavaks või katsed kehtetuks, parandades viimase valiku korral kaalumisruumi juhtimissüsteemi ja korrates katset. 1.5.2.3. Analüütilised kaalud Kõigi filtrite masside määramiseks kasutatavate analüütiliste kaalude kaalude tootja poolt kinnitatud täpsus (standardhälve) peab olema 2 μg ja eraldusvõime 1 μg (1 koht = 1 μg). 1.5.2.4. Staatilise elektri mõju kõrvaldamine Staatilise elektri mõju kõrvaldamiseks neutraliseeritakse filtrid enne kaalumist, kasutades näiteks polooniumneutralisaatorit või samasuguse toimega seadet. 1.5.3. Tahkete heitmete mõõtmise lisaspetsifikatsioonid Kõik toore või lahjendatud heitgaasiga kokkupuutuvad lahjendus- ja proovivõtusüsteemi osad, alates väljalasketorust kuni filtripesadeni, peavad olema konstrueeritud nii, et tahkete heitmete sadestumine või muutumine oleks võimalikult väike. Kõik süsteemi osad peavad olema tehtud elektrit juhtivast materjalist, mis ei reageeri heitgaasi koostisosadega, ning need peavad olema elektrostaatiliste mõjude vältimiseks elektriliselt maandatud. 2. MÕÕTMIS- JA PROOVIVÕTUTOIMINGUD (NRTC KATSE) 2.1. Sissejuhatus Katsetamiseks esitatud mootorist väljuvaid gaasilisi ja tahkeid heitmeid mõõdetakse VI lisas kirjeldatud meetoditega. VI lisas esitatud meetodid kirjeldavad gaasiliste heitmete jaoks soovitatavaid analüüsisüsteeme (punkt 1.1) ja tahkete heitmete jaoks soovitatavaid lahjendus- ja proovivõtusüsteeme (punkt 1.2). 2.2. Dünamomeetri ja katsekambri seadmed Dünamomeetril tehtavates mootorite heitmekatsetes kasutatakse järgmiseid seadmeid: 2.2.1. Mootori dünamomeeter Tuleb kasutada mootori dünamomeetrit, mille omadused võimaldavad teostada käesoleva lisa 4. liites kirjeldatud katsetsükli. Pöördemomendi ja pöörlemissageduse mõõtmiseks kasutatavad mõõteriistad peavad võimaldama võimsuse mõõtmist etteantud vahemikus. Võib tekkida vajadus teha täiendavaid arvutusi. Mõõteseadmete täpsus peab olema selline, et ei ületata tabelis 3 esitatud väärtuste suurimaid tolerantse. 2.2.2. Muud mõõtevahendid Vastavalt vajadusele kasutatakse mõõtevahendeid kütusekulu, õhukulu, jahutusaine ja määrdeaine temperatuuri, heitagaasi rõhu ja sisselaskekollektori hõrenduse, heitgaasi temperatuuri, sisselaskeõhu temperatuuri, õhurõhu, niiskuse ja kütuse temperatuuri mõõtmiseks. Nimetatud mõõtevahendid peavad vastama tabelis 3 esitatud nõuetele: Tabel 3. Mõõtevahendite täpsus Nr | Mõõtevahend | täpsus | 1 | Mootori pöörlemissagedus | ± 2 % lugemist või ± 1 % mootori max väärtusest, arvestades suuremat | 2 | Pöördemoment | ± 2 % lugemist või ± 1 % mootori max väärtusest, arvestades suuremat | 3 | Kütusekulu | ± 2 % mootori suurimast väärtusest | 4 | Õhukulu | ± 2 % lugemist või ± 1 % mootori max väärtusest, arvestades suuremat | 5 | Heitgaasi vooluhulk | ± 2,5 % lugemist või ± 1,5 % mootori max väärtusest, arvestades suuremat | 6 | Temperatuurid < 600 K | ± 2 K absoluutne | 7 | Temperatuurid > 600 K | ± 1 % lugemist | 8 | Heitgaasi rõhk | ± 0,2 kPa absoluutne | 9 | Sisselaskeõhu hõrendus | ± 0,05 kPa absoluutne | 10 | Õhurõhk | ± 0,1 kPa absoluutne | 11 | Muud rõhud | ± 0,1 kPa absoluutne | 12 | Absoluutne õhuniiskus | ± 5 % lugemist | 13 | Lahjendusõhu vooluhulk | ± 2 % lugemist | 14 | Lahjendatud heitgaasi vooluhulk | ± 2 % lugemist | 2.2.3. Toore heitgaasi vooluhulk Toores heitgaasis sisalduvate heidete arvutamiseks ning osavoolu lahjendussüsteemi juhtimiseks on vaja teada heitgaasi massvooluhulka. Heitgaasi massvooluhulga kindlaksmääramiseks võib kasutada ühte alljärgnevatest meetoditest. Heitearvutuste tegemisel peab alljärgnevalt kirjeldatud meetoditele vastav reaktsiooniaeg olema võrdne või väiksem 2. liite punktis 1.11.1 määratletud analüsaatori reaktsiooniajast. Osavoolu lahjendussüsteemi juhtimisel on nõutav kiirem reaktsiooniaeg. Sidusjuhtimisega osavoolu lahjendussüsteemi korral on nõutav reaktsiooniaeg ≤ 0,3 sekundit. Eelsalvestatud katsel põhineva ennetusjuhtimisega osavoolu lahjendussüsteemi korral on heitgaasi vooluhulga mõõtmissüsteemi nõutav reaktsiooniaeg ≤ 5 sekundit tõusuajaga ≤ 1 sekundit. Süsteemi reaktsiooniaja peab määrama mõõtevahendi tootja. Heitgaasi vooluhulga ja osavoolu lahjendussüsteemi kombineeritud reaktsiooniajale esitatavad nõuded on esitatud punktis 2.4. Otsese mõõtmise meetod Heitgaasi hetkelist vooluhulka võib otse mõõta näiteks järgmiste süsteemidega: - rõhuerinevusseadised, nagu mõõteotsak (täpsemat teavet vt standardist ISO 5167: 2000) - ultraheli-voolumõõtur - keerisvoolumõõtur. Heitmete väärtusi mõjutavate mõõtmisvigade vältimiseks tuleb rakendada ettevaatusabinõusid. Sellised ettevaatusabinõud sisaldavad seadme ettevaatlikku paigaldamist mootori väljalaskesüsteemi vastavalt seadme tootja soovitustele ja heale inseneritavale. Eelkõige ei tohi seadme paigaldamine mõjutada mootori jõudlust ja heitmeid. Voolumõõturid peavad vastama tabelis 3 esitatud täpsusnõuetele. Õhu ja kütuse mõõtmise meetod Meetodis kasutatakse õhuvoolu ja kütusevoolu mõõtmist sobivate voolumõõturitega. Heitgaasi hetkeline vooluhulk arvutatakse järgmiselt: G = G + G FUELmärja heitgaasi mass Voolumõõturid peavad vastama tabelis 3 esitatud täpsusnõuetele, kuid olema piisavalt täpsed, et need vastaksid ka heitgaasivoolule ette nähtud täpsusnõuetele. Märgistusgaasi mõõtmise meetod Selles meetodis kasutatakse heitgaasis sisalduva märgistusgaasi kontsentratsiooni mõõtmist. Heitgaasivoolu sisestatakse märgistusgaasina teatud kogus inertgaasi (nt puhast heeliumi). Gaas seguneb ja lahjeneb heitgaasis, kuid ei tohi väljalasketorus reageerida. Seejärel mõõdetakse gaasi kontsentratsioon heitgaasiproovis. Märgistusgaasi täieliku segunemise tagamiseks peab heitgaasi proovivõttur paiknema vähemalt 1 m või väljalasketoru 30kordse läbimõõdu kaugusel märgistusgaasi sisestuskohast voolu suunas, valides neist suurema väärtuse. Proovivõttur võib paikneda sisetuskohale lähemal, kui täielik segunemine on tõendatud märgistusgaasi kontsentratsiooni võrdlemisel võrdluskontsentratsiooniga, kui märgistusgaas sisestatakse eespool. Märgistusgaasi vooluhulk reguleeritakse nii, et märgistusgaasi kontsentratsioon muutub mootori tühikäigupöörlemissagedusel segamise järel märgistusgaasi analüsaatori mõõtepiirkonna lõppväärtusest madalamaks. Heitgaasi vooluhulka arvutatakse järgmiselt: G = conc – conc a kus GEXHW = heitgaasi hetkeline massvooluhulk (kg/s) GT = märgistusgaasi vooluhulk (cm3/min) concmix = märgistusgaasi hetkkontsentratsioon pärast segunemist (osa miljoni kohta) ρEXH = heitgaasi tihedus (kg/m3) conca = märgistusgaasi taustkontsentratsioon sisselaskeõhus (osa miljoni kohta) Märgistusgaasi taustkontsentratsiooni (conca) võib kindlaks määrata vahetult enne ja pärast katset mõõdetud taustkontsentratsiooni keskmistamisega. Kui taustkontsentratsioon on väiksem kui 1 % märgistusgaasi kontsentratsioonist pärast segunemist (concmix.) suurima heitgaasivooluga, võib taustkontsentratsiooni mitte arvestada. Kogu süsteem peab vastama heitgaasivoolule ette nähtud täpsusnõuetele ning see kalibreeritakse vastavalt 2. liite punktile 1.11.2. Õhuvoolu ning õhu ja kütuse suhte mõõtmise meetod Kõnealuses meetodis kasutatakse heitgaasi massi arvutamist õhuvoolu ning õhu ja kütuse suhte alusel. Heitgaasi hetkeline massvooluhulk arvutatakse järgmiselt: G = G × 1 A/Fst × λ λ = 100 − conc × 10 − conc × 10 0,45 × 1 – 2 × conc × 10 3,5 × conc 1 + conc × 10 3,5 × conc conc + conc × 10 conc + conc × 10 + conc × 10 − 4 kus A/Fst = õhu/kütuse stöhhiomeetriline suhe (kg/kg) λ = õhu/kütuse relatiivne suhe concCO2 = kuiva CO2 kontsentratsioon (%) concCO = kuiva CO kontsentratsioon (osa miljoni kohta) concHC = HC kontsentratsioon (osa miljoni kohta) Märkus: Arvutus on kasutatav diiselmootorite korral, mille H/C suhe on võrdne 1,8. Õhuvoolumõõtur peab vastama tabelis 3 esitatud täpsusnõuetele, kasutatav CO2 analüsaator peab vastama punkti 1.4.1 nõuetele ning kogu süsteem peab vastama heitgaasivoolule ette nähtud täpsusnõuetele. Valikuliselt võib õhu ja kütuse suhte mõõtevahendeid, näiteks tsirkoonium-tüüpi andurit, kasutada suhtelise õhu ja kütuse suhte mõõtmiseks vastavalt punkti 2.3.4