Nõukogu direktiiv,

18. november 1985,

millega kehtestatakse ühenduse meetmed suu- ja sõrataudi tõrjeks

(85/511/EMÜ)

EUROOPA ÜHENDUSTE NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artikleid 43 ja 100,

võttes arvesse komisjoni ettepanekut, [1]

võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust, [2]

võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust [3]

ning arvestades, et:

üks ühenduse ülesannetest veterinaaria valdkonnas on kariloomade tervisliku seisundi parandamine eesmärgiga tõsta loomakasvatuse tasuvust;

suu- ja sõrataudi puhang võib kiiresti omandada episootilised mõõtmed ning põhjustada suremust ja häireid sellises ulatuses, mis võib järsult vähendada mäletsejate- ja seakasvatuse üldist tasuvust;

meetmed tuleb võtta kohe, kui kahtlustatakse taudi esinemist, nii et kahtluse kinnitamise korral oleks võimalik rakendada viivitamatuid ja tõhusaid tõrjemeetmeid; pädevad asutused peavad kõnealuseid meetmeid kohandama vastavalt sellele, kas asjaomase riigi territooriumil või selle osal toimub ennetav vaktsineerimine; teatavatel tingimustel võivad kõnealust poliitikat teostavad liikmesriigid lubada suu- ja sõrataudi viiruse suhtes piisava immuunsuskaitsega loomade tapmisest loobumist;

puhangu ilmnemise korral tuleb haiguse levikut vältida, jälgides hoolikalt loomade liikumist ja nakatuda võivate toodete kasutamist, vajaduse korral tuleb loomad vaktsineerida;

haigus tuleb diagnoosida ja asjakohase viiruse identifitseerimine läbi viia vastutavates laborites, mille töö kooskõlastamise peab tagama ühenduse poolt määratud referentlaboratoorium;

erakorraliseks vaktsineerimiseks kasutatav vaktsiin peab olema kontrollitud nii tõhususe kui ohutuse suhtes kooskõlastatult ühenduse poolt määratud spetsialiseeritud asutusega; ilmnenud viirusetüüpide või -variantide suhtes, mille eest ühenduses tavapäraselt kasutatavad vaktsiinid ei paku piisavalt kaitset, tuleb võtta kooskõlastatud erimeetmeid; sel eesmärgil peaksid liikmesriigid, kes teostavad vaktsineerimist, koostama mitmeaastased vaktsineerimisprogrammid, mida kontrollitakse ja vajadusel kooskõlastatakse ühenduse tasandil;

tuleb ette näha kord liikmesriikide ja komisjoni vahelise tiheda koostöö kohta;

käesoleva direktiiviga sisseviidav kord on eksperimentaalset laadi ning tuleb läbi vaadata vastavalt olukorra arengule,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:

Artikkel 1

Käesolevas direktiivis määratletakse ühenduse miinimumtõrjemeetmed, mida kohaldatakse suu- ja sõrataudi puhangu korral viiruse tüübist olenemata, ilma et see piiraks ühendusesiseses kaubanduses kehtivaid ühenduse sätteid.

Käesolev direktiiv ei mõjuta liikmesriikide poliitikat ennetava vaktsineerimise osas.

Artikkel 2

Käesolevas direktiivis kohaldatakse vastavalt vajadusele direktiivi 64/432/EMÜ [4] artiklis 2 esitatud mõisteid.

Kasutatakse ka järgmisi mõisteid:

a) vastuvõtliku liigi loom — igasugune põllumajandusettevõttes olev kodu- või metsloomast mäletseja või siga;

b) vastuvõtlik loom — iga vastuvõtliku liigi loom, kes on vaktsineerimata või kes on küll vaktsineeritud, kuid kelle immuunsuskaitset pädev asutus käsitab ebapiisavana;

c) nakatunud loom — iga vastuvõtliku liigi loom, kellel:

- on kindlaks tehtud kliinilised tunnused või tapajärgsed kahjustused, mis võivad tuleneda suu- ja sõrataudist,

või

- kellel laboratoorsete uuringute põhjal on ametlikult kindlaks tehtud suu- ja sõrataudi esinemine;

d) nakatumiskahtlusega loom — iga vastuvõtliku liigi loom, kellel esinevad sellised kliinilised sümptomid või tapajärgsed kahjustused, et suu- ja sõrataudi esinemist võib põhjendatult kahtlustada;

e) saastumiskahtlusega loom — iga vastuvõtliku liigi loom, kes episotoloogilise info alusel võis otseselt või kaudselt kokku puutuda suu- ja sõrataudi viirusega.

Artikkel 3

Liikmesriigid tagavad, et suu- ja sõrataudi esinemise või kahtluse korral peab sellest vastavalt direktiivile 82/894/EMÜ [5] kohustuslikus korras ja viivitamata teatama pädevale asutusele.

Artikkel 4

1. Liikmesriigid tagavad, et kui põllumajandusettevõttes on üks või mitu suu- ja sõrataudi kahtlusega või sellesse nakatunud looma, tehakse viivitamata ametlikud uuringud haiguse esinemise kinnitamiseks või välistamiseks, eelkõige peab riiklik veterinaararst võtma või laskma võtta laboratoorseteks uuringuteks vajalikud proovid.

Kohe, kui nakkuskahtlus on teatavaks tehtud, allutab pädev asutus asjaomase põllumajandusettevõtte ametlikule järelevalvele ning nõuab eelkõige, et:

- viiakse läbi kõikide vastuvõtliku liigi loomade loendus ning registreeritakse lõpnud, nakatunud ja nakatumis- või saastumisohus loomade hulk nimetatud kategooriate lõikes; loenduse ajakohastamiseks tuleb arvesse võtta haiguskahtluse perioodil sündinud või lõpnud loomad; loenduse andmed tuleb taotluse korral esitada pädevale asutusele ning neid võib kontrollida iga kontrollkäigu ajal,

- kõiki põllumajandusettevõtte vastuvõtliku liigi loomi peetakse nende eluruumides või mõnes muus kohas, kus loomad on võimalik isoleerida,

- põllumajandusettevõttesse ei tooda ega põllumajandusettevõttest ei viida välja ühtegi vastuvõtliku liigi looma,

- põllumajandusettevõttesse ei tooda ega põllumajandusettevõttest ei viida pädeva asutuse loata välja ühtegi teise liigi looma,

- põllumajandusettevõttest ei viida ilma pädeva asutuse loata välja ei vastuvõtliku liigi looma liha või rümpi ega loomasööta, riistu, esemeid või muid materjale nagu vill või jäätmed või kõrvaldatud materjal, millega suu- ja sõrataud võib edasi kanduda,

- põllumajandusettevõttest ei viida välja piima; kui piima hoidmine põllumajandusettevõttes on raskendatud, võib pädev asutus lubada viia piima veterinaarjärelevalve all põllumajandusettevõttest töötlemisettevõttesse, et seda saaks kuumtöödelda ja tagada suu- ja sõrataudi viiruse hävitamine,

- isikute liikumine põllumajandusettevõttest välja ja põllumajandusettevõttesse sisse toimub pädeva asutuse loal,

- sõidukite põllumajandusettevõttesse sisenemine ja põllumajandusettevõttest väljumine toimub pädeva asutuse loal, kes sätestab suu- ja sõrataudi leviku vältimiseks vajalikud tingimused,

- vastuvõtliku liigi loomade hoonete ning põllumajandusettevõtte sisse- ja väljapääsude juures tuleb kasutada sobivaid desinfitseerimisvahendeid,

- vastavalt artiklitele 7 ja 8 viiakse läbi episotoloogiline uurimine.

2. Pädev asutus võib laiendada lõikes 1 sätestatud meetmeid kõrvalasuvate põllumajandusettevõtete suhtes, kui nende asukoht, olemus või kokkupuude haiguskahtlusega põllumajandusettevõtte loomadega annab põhjust kahtlustada võimalikku saastumist.

3. Lõigetes 1 ja 2 osutatud meetmeid ei tühistata enne, kui riiklik veterinaararst on suu- ja sõrataudi kahtluse välistanud.

Artikkel 5

Kohe, kui on leidnud kinnitust, et põllumajandusettevõttes on üks või mitu artikli 2 lõikes c määratletud looma, kohaldab pädev asutus järgmisi meetmeid:

1) riiklik veterinaararst võtab või laseb võtta piisavad proovid, mis saadetakse uurimiseks I lisas nimetatud laborisse eeldusel, et neid proove ei ole vastavalt artikli 4 lõike 1 esimesele lõigule võetud ja uuringuid ei ole tehtud juba haiguskahtluse perioodil;

2) lisaks artikli 4 lõikes 1 nimetatud meetmetele tuleb viivitamata võtta järgmisi meetmeid:

a) liikmesriikides või regioonides, kus vaktsineerimine on keelatud:

- kõik põllumajandusettevõtte vastuvõtliku liigi loomad tapetakse kohapeal ametliku järelevalve all viisil, millega välditakse igasugune suu- ja sõrataudi levimise oht,

- pärast tapmist hävitatakse eespool nimetatud loomad ametliku järelevalve all nii, et ei oleks suu- ja sõrataudi levimise ohtu,

- põllumajandusettevõttest pärineva ja taudi võimaliku levimise ning ametlike meetmete võtmise vahelisel perioodil tapetud vastuvõtliku liigi looma liha asukoht tehakse võimalusel kindlaks ning hävitatakse ametliku järelevalve all nii, oleks välditud suu- ja sõrataudi levimise oht,

- põllumajandusettevõttes lõpnud vastuvõtliku liigi loomade rümbad hävitatakse ametliku järelevalve all nii, et oleks välditud suu- ja sõrataudi levimise oht,

- kõik artikli 4 lõike 1 teise lõigu viiendas taandes nimetatud materjalid hävitatakse või töödeldakse nii, et oleks tagatud suu- ja sõrataudi viiruse hävitamine; kogu töötlemine peab toimuma vastavalt riikliku veterinaararsti juhtnööridele,

- piim ja piimatooted hävitatakse nii, et oleks välditud suu- ja sõrataudi levimise oht,

- pärast vastuvõtliku liigi loomade ja artikli 4 lõike 1 teise lõigu viiendas taandes nimetatud ainete hävitamist puhastatakse ja desinfitseeritakse loomapidamishooned, nende ümbrus ning loomade transportimiseks kasutatud sõidukid ja kõik taudiviirusega oletatavalt saastunud seadmed kooskõlas artikliga 10,

- vastuvõtliku liigi loomi tohib põllumajandusettevõttesse viia kõige varem 21 päeva pärast kooskõlas artikliga 10 toimunud puhastamist ja desinfitseerimist,

- vastavalt artiklitele 7 ja 8 viiakse läbi episotoloogiline uurimine;

b) liikmesriikides või regioonides, kus teostatakse vaktsineerimispoliitikat vastavuses artikli 14 sätetega:

i) - kõik põllumajandusettevõtte vastuvõtliku liigi loomad tapetakse ja hävitatakse ametliku järelevalve all. Kui loomad on tapetud ja hävitatud, võtavad liikmesriigid suu- ja sõrataudi püsimise ja levimise ohu ning kahjulike keskkonnamõjude vältimiseks vajalikud meetmed; eelkõige juhul, kui tapmine ei toimu kohapeal, transporditakse loomi spetsiaalse varustusega sõidukites nii, et oleks välditud suu- ja sõrataudi levimise oht,

- kui suu- ja sõrataudi viiruse liik, alaliik või variant on identifitseeritud või kui epidemioloogilise informatsiooni ja andmete põhjal on võimalik kindlaks teha, et kasutatud vaktsiinid tagavad immuunsuse kõnealuse viiruseliigi suhtes, võivad liikmesriigid:

- piirata vastuvõtlike loomade tapmist ja hävitamist,

- lubada suu- ja sõrataudist mittenakatatud või taudikahtluseta loomade liha ja piima asjakohast kuumtöötlemist veterinaarjärelevalve all;

ii) üheaegselt alapunktis i sätestatud meetmetega viiakse kooskõlas artikli 13 lõikega 1 läbi allesjäänud loomade vaktsineerimine või revaktsineerimine;

iii) punkti a kolmandas, neljandas ja viiendas taandes sätestatud meetmeid kohaldatakse analoogia alusel nagu ka punkti a kuuendas taandes sätestatud meetmeid, välja arvatud alapunktis i osutatud kuumtöötlemise puhul;

3) lõike 1 sätteid ei kohaldata, kui ilmneb teisene taudikolle, mis on epidemioloogiliselt seotud esmase taudikoldega, mille kohta on juba proovid võetud;

4) pädev asutus võib kohaldada lõikes 1 sätestatud meetmeid kõrvalasuvate põllumajandusettevõtete suhtes, kui nende asukoht, piirid või kokkupuude loomadega põllumajandusettevõttest, kus taud on registreeritud, annab alust kahtlustada võimalikku saastumist.

Artikkel 6

1. Põllumajandusettevõtete puhul, mis koosnevad kahest või enamast eraldiseisvast tootmisüksusest, võib pädev asutus kalduda kõrvale artikli 5 lõike 2 punkti a esimese ja teise taande ning lõike 2 punkti b alapunkti i nõudmistest nakatunud põllumajandusettevõtte taudivabade tootmisüksuste osas tingimusel, et riiklik veterinaararst on kinnitanud, et nende üksuste struktuur, suurus ja loomade hoidmine, pidamine ja toitmine on täiesti eraldi, nii et viirus ei saa levida.

Samu meetmeid ja võimalust kalduda kõrvale artikli 5 lõike 2 punkti a kuuenda taande nõuetest võib kohaldada ka piimatootmisettevõtetele eeldusel, et lisaks sellele toimub lüpsmine igas üksuses täiesti eraldi.

2. Lõike 1 kohaldamisel kehtestavad liikmesriigid üksikasjalikud rakenduseeskirjad pakutavate tervisekaitsetagatiste alusel. Liikmesriigid teatavad nendest komisjonile.

3. Artiklis 16 sätestatud korra kohaselt võib teha otsuse, et lõikes 2 sätestatud meetmeid muudetakse eesmärgiga kooskõlastada neid liikmesriikides võetud meetmetega.

Artikkel 7

Episotoloogiline uurimine hõlmab:

- ajavahemikku, mille vältel suu- ja sõrataud on juba põllumajandusettevõttes olnud enne sellest teatamist või selle kahtlustamist,

- põllumajandusettevõttes esinenud suu- ja sõrataudi võimalikku nakkusallikat ning teiste põllumajandusettevõtete identifitseerimist, milles on vastuvõtliku liigi loomi, kes võivad olla nakatatud või saastunud samast allikast,

- artikli 4 lõike 1 teise lõigu viiendas taandes nimetatud isikute, sõidukite ja materjalide liikumist, kes või mis on võinud suu- ja sõrataudi kõnealusest põllumajandusettevõttest välja viia või sinna sisse tuua.

Artikkel 8

1. a) Kui riiklik veterinaararst leiab või järeldab kinnitatud andmete alusel, et suu- ja sõrataud on võidud sisse tuua teistest põllumajandusettevõtetest artiklis 4 osutatud põllumajandusettevõttesse, või viimatinimetatud põllumajandusettevõttest teistesse põllumajandusettevõtetesse isikute, loomade või sõidukite liikumise tulemusena või muul viisil, allutatakse need teised põllumajandusettevõtted vastavalt artiklile 4 ametlikule järelevalvele, mis kestab seni, kuni artiklis 4 osutatud suu-ja sõrataudi esinemise kahtlus on ametlikult välistatud;

b) kui riiklik veterinaararst leiab või järeldab kinnitatud andmete põhjal, et suu- ja sõrataud on võidud artiklis 5 osutatud põllumajandusettevõttesse sisse tuua teistest põllumajandusettevõtetest isikute, loomade või sõidukite liikumise tulemusena või muul viisil, allutatakse need teised põllumajandusettevõtted vastavalt artiklile 4 ametlikule järelevalvele;

c) kui riiklik veterinaararst leiab või järeldab kinnitatud andmete alusel, et suu- ja sõrataud on võidud artiklis 5 osutatud põllumajandusettevõttest sisse tuua teistesse põllumajandusettevõtetesse isikute, loomade või sõidukite liikumise tulemusena või muul viisil, kohaldatakse nende teiste põllumajandusettevõtete suhtes artikli 4 sätteid.

2. Kui põllumajandusettevõtte suhtes on kohaldatud lõike 1 sätteid, keelab pädev asutus loomade väljaviimise põllumajandusettevõttest muul otstarbel kui transpordiks ametliku järelevalve all otse tapamajja hädatapmisele lõike 1 punktides a ja b osutatud põllumajandusettevõtete puhul 15 päeva jooksul ning lõike 1 punktis c osutatud põllumajandusettevõtete puhul 21 päeva jooksul. Enne nimetatud loa andmist peab riiklik veterinaararst olema karja kontrollinud ja kinnitanud, et ükski loom ei ole nakatumiskahtlusega.

3. Kui pädev asutus leiab, et tingimused lubavad, võib ta piirata lõike 1 punktides a ja b sätestatud meetmete kohaldamist mõnes põllumajandusettevõtte osas ning seal paiknevate loomade suhtes tingimusel, et loomi on majutatud, peetud ning söödetud täiesti eraldi.

Artikkel 9

1. Liikmesriigid tagavad, et pädev asutus kehtestab pärast suu- ja sõrataudi diagnoosi ametilikku kinnitamist nakatunud põllumajandusettevõtte ümber vähemalt 3 km raadiusega ohustatud tsooni ja vähemalt 10 km raadiusega järelevalvetsooni. Tsoonide kehtestamisel tuleb arvestada looduslikke piire ja järelevalvevahendeid.

2. a) Ohustatud tsoonides kohaldatakse järgmisi meetmeid:

- loendatakse kõik loomad ning põllumajandusettevõtted, milles on nakatumiskahtlusega vastuvõtliku liigi loomi; nimetatud põllumajandusettevõtteid külastatakse korrapäraselt,

- keelatud on vastuvõtliku liigi loomade liikumine avalikel või erateedel, välja arvatud põllumajandusettevõtete teenindusteedel,

- vastuvõtliku liigi loomi ei tohi esimese 15 päeva jooksul viia välja põllumajandusettevõttest, kus neid peetakse, välja arvatud nende transportimiseks ametliku järelevalve all otse hädatapmisele selles tsoonis asuvasse tapamajja või, kui selles tsoonis veterinaarjärelevalve all olev tapamaja puudub, siis tapamajja, mille on määranud pädev asutus. Nimetatud liikumine võib toimuda pädeva asutuse loal üksnes pärast seda, kui riiklik veterinaararst on kontrollinud põllumajandusettevõtte kõiki vastuvõtliku liigi loomi ja välistanud nakatumiskahtlusega loomade olemasolu,

- keelatud on mobiilne seemendusteenus,

- esimesel 15 päeval on keelatud kunstlik seemendamine, välja arvatud juhul, kui seda teeb ettevõtja ise põllumajandusettevõttes olemasoleva või vahetult seemendusjaamast tarnitud spermaga,

- keelatud on loomalaadad, -turud, -näitused ja muud vastuvõtlike loomade kogunemised, sealhulgas loomade kokku- ja laialivedu,

- ilma et see piiraks kolmanda taande teise lause kohaldamist, on keelatud vastuvõtliku liigi loomade transportimine, välja arvatud nende transiitvedu suurtel kiirteedel või raudteemagistraalidel;

b) ohustatud tsoonis kohaldatud meetmed kehtivad vähemalt 15 päeva pärast kõikide artiklis 5 nimetatud loomade põllumajandusettevõttest eemaldamist ning põllumajandusettevõtte esialgset puhastamist ja desinfitseerimist vastavalt artiklile 10. Siiski jäävad lõikes 3 kirjeldatud järelevalvetsooni puudutavad meetmed ohustatud tsoonis jõusse lõike 3 punktis b sätestatud ajavahemiku jooksul.

3. a) Järelevalvetsoonides kohaldatakse järgmisi meetmeid:

- loendatakse kõik põllumajandusettevõtted, milles peetakse vastuvõtliku liigi loomi,

- vastuvõtliku liigi loomade vedamiseks on keelatud kasutada avalikke teid, välja arvatud loomade viimisel karjamaale,

- vastuvõtliku liigi loomade transportimine järelevalvetsooni sees toimub pädeva asutuse loal,

- esimesel 15 päeval on keelatud loomi järelevalvetsoonist välja viia. 15. ja 30. päeva vahel tohib loomi nimetatud tsoonist välja viia ainult ametliku järelevalve all otse tapamajja hädatapmisele. Pädevad asutused võivad anda selliseks veoks loa alles pärast seda, kui riiklik veterinaararst on kontrollinud kõiki asjassepuutuvaid loomi ja kinnitanud, et ühelgi loomal ei ole nakatumiskahtlust,

- keelatud on mobiilne seemendusteenus,

- keelatud on loomalaadad, -turud, -näitused ja muud vastuvõtlike loomade kogunemised;

b) järelevalvetsoonis kohaldatud meetmed kehtivad vähemalt 30 päeva pärast kõikide artiklis 5 nimetatud loomade põllumajandusettevõttest eemaldamist ning põllumajandusettevõtte esialgset puhastamist ja desinfitseerimist vastavalt artiklile 10.

Artikkel 10

Liikmesriigid tagavad, et:

- kasutatavad desinfitseerimisvahendid ja nende kontsentratsioonid on pädeva asutuse poolt ametlikult heaks kiidetud,

- puhastamine ja desinfitseerimine toimub ametliku järelevalve all vastavalt riikliku veterinaararsti juhtnööridele.

Artikkel 11

1. Liikmesriigid tagavad, et:

- suu- ja sõrataudi avastamiseks tehtavad laboriuuringud viiakse läbi riikliku labori poolt, mis on toodud lisas, mida võib muuta või täiendada artiklis 17 sätestatud korras. Laboriuuringute käigus peab vajadusel ja eelkõige taudi esmakordsel ilmnemisel kindlaks määrama asjakohase viiruse liigi, alaliigi ja vajadusel variandi, mida võib vajadusel kinnitada ühenduse poolt määratud referentlabor,

- igas liikmesriigis vastutab diagnoosistandardite ja -meetodite koordineerimise eest üks I lisas loetletud riiklikest laboritest,

- esimeses taandes loetletud riiklikud laborid teevad koostööd ühenduse poolt määratud referentlaboriga.

2. Nõukogu määrab enne 1. jaanuari 1987 komisjoni ettepaneku põhjal kvalifitseeritud häälteenamusega lõikes 1 osutatud referentlabori ning määrab kindlaks selle volitused ja lõike 1 teise taande kohaldamiseks üksikasjalikud eeskirjad.

Artikkel 12

Liikmesriigid tagavad, et:

- kui vastuvõtliku liigi loomad viiakse välja põllumajandusettevõttest, kus neid peetakse, on nad identifitseeritud viisil, mis võimaldab kiiresti kindlaks teha nende päritoluettevõtte või ettevõtte, kust neid tuuakse, ja nende liikumised. Teatavate loomade kategooriate puhul ja ilma, et see piiraks nõukogu 22. jaanuari 1980 direktiivi 80/217/EMÜ (millega kehtestatakse ühenduse meetmed sigade klassikalise katku tõrjeks [6] viimati muudetud direktiiviga 84/645/EMÜ [7] artiklit 13, võib pädev asutus siiski teatavatel asjaoludel ja terviseohutuse olukorda arvestades lubada muid viise, kuidas kiiresti kindlaks teha nende päritoluettevõte või ettevõte, kust neid tuuakse, ja nende liikumised. Loomade märgistamise või nende päritoluettevõtte kindlakstegemise korra määrab pädev asutus,

- loomade omanik või pidaja on kohustatud pädeva asutuse taotlusel esitama loomade põllumajandusettevõttesse toomise või sealt väljaviimise andmed,

- kõik vastuvõtliku liigi loomade transpordi või turustamisega tegelevad isikud saavad anda pädevale asutusele teavet loomade liikumise kohta, keda nad on vedanud või turustanud, ning esitada kõik üksikasjad kõnealuse teabe kohta.

Artikkel 13

1. Kui põllumajandusettevõttes on diagnoositud suu- ja sõrataud, võib lisaks haiguse tõrjemeetmete võtmisele vaktsineerida pädeva asutuse poolt määratud geograafilise piirkonna nakatumisohtlikes põllumajandusettevõtetes olevad vastuvõtliku liigi loomad.

2. Liikmesriigid tagavad lõikes 1 osutatud juhul, et:

a) keelatakse vastuvõtliku liigi loomade vaktsineerimine või revaktsineerimine artiklis 4 osutatud põllumajandusettevõtetes, ilma et see piiraks artikli 5 lõike 2 punkti b alapunkti i teise taande ja liikmesriikide riiklike eeskirjade kohaldamist, mis näevad ette kõikide või ühe osa vastuvõtliku liigi loomade ennetavat suu- ja sõrataudi vastast vaktsineerimist ühel osal territooriumist või kogu territooriumil;

b) keelatud on seerumi süstimine;

c) kasutatava suu- ja sõrataudi vaktsiini tüüp ja selle kasutamismeetod on vastavuses artiklis 16 sätestatud korras ettenähtud üldiste soovitustega;

d) pädev asutus on kasutatava vaktsiini heaks kiitnud nende riiklike laborite kontrolli põhjal, mille tegevust koordineerib artikli 14 lõikes 3 sätestatud korras määratud asutus;

e) kolmandast riigist imporditud vaktsiin vastab punktis c sätestatud nõudmistele ning on kontrollitud vastavalt punktile d.

Nõukogu võtab komisjoni ettepanekul kvalifitseeritud häälteenamusega vastu ühenduse territooriumil kasutatavate vaktsiinide normide ja kontrolli koordineerimise tingimused.

3. Niisuguste suu- ja sõrataudi viiruse liikide, alaliikide või variantide ilmnemise korral, mille vastu tavapäraselt kasutatavad vaktsiinid ei paku kaitset või piisavat kaitset, informeerib vastav liikmesriik viivitamata komisjoni ja teisi liikmesriike ning teatab neile, milliseid erakorralisi meetmeid ta peab vajalikuks võtta vaktsiinide koostise kohandamiseks ja nende kasutamiseks.

4. Kui eespool osutatud siseriiklike meetmete alusel osutub vajalikuks rakendada ühenduse meetmeid, määratakse need kindlaks artiklis 16 sätestatud korras.

Artikkel 14

1. Liikmesriigid, kus on lubatud ennetav suu- ja sõrataudivastane vaktsineerimine, koostavad mitmeaastase vaktsineerimisprogrammi, mille nad esitavad komisjonile ja teistele liikmesriikidele alalises veterinaarkomitees.

Programmis tuleb ära näidata:

i) - vaktsineerimise sagedus,

- suu- ja sõrataudi puhkemise mitmesugustel võimalikel juhtudel kasutatavate vaktsiinide tootmise ja kontrolli tingimused ja meetodid,

- kaitsetoimega normannus,

- ristimmuunsuskontroll variantidega,

- vaktsineerimisprogrammiga hõlmatud loomade liigid ja kategooriad,

- vaktsiinide turustamise, säilitamise, ladustamise ja kasutamise järelevalve kord;

ii) - kasutatavad viiruseliigid,

- kasutatavate vaktsiinide omadused ja koostis.

2. Liikmesriikide poolt ühe osana riiklikest suu- ja sõrataudi vastastest programmidest võetud ja lõike 1 alapunktis i sätestatud meetmete koordineerimine määratakse nende tõhususe tagamiseks kindlaks vastavalt artiklis 16 sätestatud korrale.

3. Nõukogu määrab enne 1. jaanuari 1987 komisjoni ettepanekul kvalifitseeritud häälteenamusega artiklis 13 osutatud labori ja määrab kindlaks tema volitused ning vaktsiinide ja ristimmuunsuskontrolli eest vastutava asutuse volitused.

4. Komisjon esitab nõukogule enne 1. jaanuari 1989 aruande, vajaduse korral koos ettepanekutega suu- ja sõrataudi vaktsiinide tootmist ja turustamist käsitlevate eeskirjade kohta ühenduses ning ettepanekutega moodustada suu- ja sõrataudi vaktsiinide ühenduse varu.

Artikkel 15

Kui suu- ja sõrataudi levik saavutab liikmesriigi territooriumil ohtliku ulatuse ja episootia laieneb ning areneb ulatuslikult väljaspool vaktsineerimispiirkonda vaatamata võetud meetmetele, eriti artikli 13 kohaldamisel, võib liikmesriik, mis ei teosta oma territooriumil või selle osal ennetavat vaktsineerimist, viia läbi sellise vaktsineerimise oma territooriumil või selle osal ja kohaldada artikli 5 lõike 2 punktis b sätestatud meetmeid. Liikmesriik teatab komisjonile ja teistele liikmesriikidele kõnesolevast meetmest.

Artikkel 16

1. Kui tuleb järgida käesolevas artiklis sätestatud korda, suunab otsusega 68/361/EMÜ [8] asutatud alalise veterinaarkomitee (edaspidi "komitee") eesistuja küsimuse viivitamata nimetatud komiteele kas omal algatusel või liikmesriigi taotlusel.

2. Liikmesriikide hääli arvestatakse vastavalt asutamislepingu artikli 148 lõikes 2 sätestatule. Eesistuja ei hääleta.

3. Komisjoni esindaja esitab võetavate meetmete projekti. Komitee esitab kõnealuste meetmete kohta oma arvamuse kahe päeva jooksul. Arvamus esitatakse 54 poolthäälega.

4. Komisjon võtab meetmed vastu ja kohaldab neid viivitamata, kui need on komitee arvamusega kooskõlas. Kui meetmed ei ole kooskõlas komitee arvamusega või kui arvamust ei ole esitatud, teeb komisjon viivitamata nõukogule ettepaneku võetavate meetmete kohta. Nõukogu võtab meetmed kvalifitseeritud häälteenamusega.

Kui 15 päeva jooksul asja arutada andmise kuupäevast alates ei ole nõukogu meetmeid võtnud, võtab ettepandud meetmed komisjon ja rakendab need viivitamata, välja arvatud juhul, kui nõukogu on lihthäälteenamusega hääletanud kõnesolevate meetmete vastu.

Artikkel 17

1. Kui tuleb järgida käesolevas artiklis sätestatud korda, suunab eesistuja küsimuse viivitamata komiteele kas omal algatusel või liikmesriigi taotlusel.

2. Liikmesriikide hääli arvestatakse komitees vastavalt asutamislepingu artikli 148 lõikes 2 sätestatule. Eesistuja ei hääleta.

3. Komisjoni esindaja esitab võetavate meetmete projekti. Komitee esitab oma arvamuse tähtajaks, mille eesistuja võib määrata vastavalt arutluseks esitatud küsimuse kiireloomulisusele. Arvamus esitatakse 54 poolthäälega.

4. Komisjon võtab meetmed vastu ja kohaldab neid viivitamata, kui need on komitee arvamusega kooskõlas. Kui meetmed ei ole kooskõlas komitee arvamusega või kui arvamust ei ole esitatud, teeb komisjon viivitamata nõukogule ettepaneku võetavate meetmete kohta. Nõukogu võtab meetmed kvalifitseeritud häälteenamusega.

Kui kolme kuu jooksul asja arutada andmise kuupäevast alates ei ole nõukogu meetmeid vastu võtnud, võtab ettepandud meetmed vastu komisjon ja rakendab need viivitamata, välja arvatud juhul, kui nõukogu on lihthäälteenamusega hääletanud kõnesolevate meetmete vastu.

Artikkel 18

Nõukogu vaatab olukorra enne 1. jaanuari 1990 edasiseks ühtlustamiseks üle, lähtudes komisjoni suu- ja sõrataudi tõrjekogemuse aruandest ning vajaduse korral ka lisatud ettepanekutest.

Artikkel 19

Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigusnormid hiljemalt 1. jaanuariks 1987.

Artikkel 20

Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

Brüssel, 18. november 1985

Nõukogu nimel

eesistuja

J. Fischbach

[1] EÜT C 248, 22.9.1982, lk 3.

[2] EÜT C 242, 12.9.1983, lk 128.

[3] EÜT C 77, 21.3.1983, lk 5.

[4] EÜT 121, 29.7.1964, lk 1977/64.

[5] EÜT L 378, 31.12.1982, lk 58.

[6] EÜT L 47, 21.2.1980, lk 11.

[7] EÜT L 339, 27.12.1984, lk 33.

[8] EÜT 255, 18.10.1968, lk 23.

--------------------------------------------------

LISA

SUU- JA SÕRATAUDIGA TEGELEVAD RIIKLIKUD LABORID

BELGIA JA LUKSEMBURG: | Institut national de recherches vétérinaires, Groeselenberg 99, 1180 Bruxelles. |

TAANI: | Statens veterinære institut for Virusforskning, Lindholm. |

ITAALIA: | Istituto zooprofilattico sperimentale della Lombardia e dell'Emilia Romagna, Brescia. |

Istituto superiore della Sanità, Roma. |

ÜHENDATUD KUNINGRIIK JA IIRIMAA: | Animal Virus Research Institute, Pirbright, Woking, Surrey. |

PRANTSUSMAA: | Laboratoire national de pathologie bovine, Lyon. |

KREEKA: | Ινστιτούτο Αφθώδους Πυρετού, Αγία Παρασκευή Αττικής. |

SAKSAMAA LIITVABARIIK: | Bundesforschungsanstalt fuer Viruskrankheiten der Tiere, Tübingen. |

MADALMAAD: | Centraal Diergeneeskundig Instituut, Lelystad. |

HISPAANIA: | Laboratorio Central de Sanidad Animal, Madrid. |

PORTUGAL: | Laboratório Nacional de Investigação Veterinária, Lisboa. |

--------------------------------------------------