ET Euroopa Liidu Teataja L 220/1

KOMISJONI MÄÄRUS (EL) 2017/1485,

2. august 2017,

millega kehtestatakse elektri ülekandesüsteemi käidueeskiri

(EMPs kohaldatav tekst)

EUROOPA KOMISJON,

võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,

võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. juuli 2009. aasta määrust (EÜ) nr 714/2009 võrkudele juurdepääsu tingimuste kohta piiriüleses elektrikaubanduses ning millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1228/2003, (1) eriti selle artikli 18 lõike 3 punkti d ja lõiget 5,

ning arvestades järgmist:

(1) Täielikult toimiv ja ühendatud energiasiseturg on äärmiselt tähtis energiavarustuskindluse tagamiseks, konkurentsivõime suurendamiseks ja kõigile tarbijatele taskukohase hinnaga elektrienergia pakkumiseks.

(2) Määrusega (EÜ) nr 714/2009 on ette nähtud mittediskrimineerivad eeskirjad, millega reguleeritakse võrkudele juurdepääsu piiriüleses elektrikaubanduses, et oleks tagatud elektri siseturu nõuetekohane toimimine.

(3) Põhivõrguettevõtjatele, jaotusvõrguettevõtjatele ja olulistele võrgukasutajatele tuleks koostada süsteemi käidu ühtlustatud eeskiri, et luua süsteemi talitlusele selge õiguslik raamistik, lihtsustada liiduülest elektrikaubandust, tagada süsteemi talitluskindlus ning vajalike andmete ja muu teabe kättesaadavus ja vahetatavus põhivõrguettevõtjate vahel ning põhivõrguettevõtjate ja muude huvitatud isikute vahel, hõlbustada taastuvate energiaallikate lisamist, võimaldada võrku tõhusamalt kasutada ja suurendada konkurentsi tarbijate hüvanguks.

(4) Ühendatud ülekandesüsteemide talitluskindluse tagamiseks on tähtis määratleda kogu liitu hõlmava süsteemi talitluse ja põhivõrguettevõtjate piiriülese koostöö jaoks ühised miinimumnõuded ning asjakohased näitajad, millega iseloomustatakse ühendatud jaotusvõrkude ettevõtjaid ja olulisi võrgukasutajaid.

(5) Kõik põhivõrguettevõtjad peavad järgima ühiseid miinimumnõudeid reaalajaliste toimingute ettevalmistamisel, et töötada välja individuaalsed võrgumudelid ja koostada ühised võrgumudelid selliste parandusmeetmete tõhusaks ja kooskõlastatud kasutamiseks, mida on vaja ühendatud ülekandesüsteemide reaalajalise töö talitluskindluse, kvaliteedi ja püsivuse alalhoidmiseks, Euroopa elektri siseturu tõhusaks toimimiseks ning taastuvate energiaallikate ühendamise soodustamiseks.

(6) Kuigi käesoleval ajal edendavad põhivõrguettevõtjad mitmesuguseid vabatahtlikke piirkondliku koostöö algatusi, on põhivõrguettevõtjatel vaja liidu ülekandesüsteemide talitlemiseks teha ametlikku koostööd, et järgida liidu elektriturul toimuvat arengut. Süsteemi käidu eeskiri, mis on esitatud käesolevas määruses, eeldab institutsionaalset raamistikku põhivõrguettevõtjate tegevuse tõhusaks kooskõlastamiseks, sealhulgas põhivõrguettevõtjate kohustuslikku osalemist piirkondliku talitluskindluse koordinaatori tegevuses. Käesolevas määruses sätestatud üldised nõuded piirkondliku talitluskindluse koordinaatorite asutamise ja nende tööülesannete kohta on esimene samm süsteemi talitlusega seotud tihedama piirkondliku kooskõlastamise ja koostöö alal ning see peaks hõlbustama määruse (EÜ) nr 714/2009 eesmärkide saavutamist ning tagama suurema varustuskindluse liidus.

(7) Käesoleva määrusega tuleks kehtestada raamistik põhivõrguettevõtjate kohustuslikuks koostööks piirkondlike talitluskindluse koordinaatorite ametisse nimetamise teel. Piirkondlik talitluskindluse koordinaator peaks andma põhivõrguettevõtjatele soovitusi selle võimsusarvutusala kohta, mille jaoks ta on määratud. Põhivõrguettevõtjad peaksid ainuisikuliselt otsustama, kas järgida piirkondlike talitluskindluse koordinaatorite soovitusi. Põhivõrguettevõtjad peaksid jääma vastutavaks talitluskindluse tagamise eest oma juhtimispiirkonnas.

(8) On vaja tööalase ettevalmistuse ja sertifitseerimise eeskirju, millega tagataks, et võrguettevõtjate töötajad ja muu töötajaskond oleks korraliku ettevalmistuse ja vajalike oskustega ning et reaalajalistes toimingutes osalevad võrguettevõtjate töötajad oleksid sertifitseeritud ülekandesüsteemi turvaliseks käitamiseks kõikides talitlusolukordades. Tööalase ettevalmistuse ja sertifitseerimise eeskirjad tugevdavad võrguettevõtjate parimaid kogemusi, muudavad need ametlikuks ja tagavad, et kõik põhivõrguettevõtjad liidus kohaldavad miinimumnõudeid.

(9) Talitluse katsetamise ja jälgimise nõuete eesmärk on tagada ülekandesüsteemi ja jaotussüsteemi elementide ja võrgukasutajate seadmete nõuetekohane toimimine. Talitluskatsete kavandamine ja kooskõlastamine on vajalik, et minimeerida häireid püsivuses, talitlemises ja majanduslikus tõhususes.

(10) Võttes arvesse, et plaanilised seisakud avaldavad võrgu stabiilsusele mõju ka väljaspool põhivõrguettevõtja vastutusala, peab iga põhivõrguettevõtja tegevuse kavandamisel jälgima plaaniliste seisakute otstarbekust vastavas ajavahemikus ning kui see on vajalik, kooskõlastama seisakud põhivõrguettevõtjate, jaotusvõrguettevõtjate ja oluliste võrgukasutajatega, kui seisakute toime piiriülestele voogudele mõjutab ülekandesüsteemide talitluskindlust.

(11) Talitluskindluse probleemide jooksvaks ennetamiseks ja asjakohaste ennetus- ja parandusmeetmete väljatöötamiseks vajalike töö- ja kavandamisprotsesside jaoks on vaja õigeaegset ja piisavat andmevahetust. Seepärast ei tohiks osaliste vahelise andmevahetuse teel olla tõkkeid.

(12) Üks olulisemaid protsesse talitluskindluse ja kvaliteedi tagamisel on koormuse-sageduse juhtimine (LFC). Tõhus LFC saab teoks üksnes siis, kui põhivõrguettevõtjatel ja reserve ühendavatel jaotusvõrguettevõtjatel on kohustus teha koostööd ühendatud võrkude käitamisel ühe tervikuna ning pakkujate tootmismoodulid ja pakkujate tarbimisüksused vastavad asjaomastele tehnilistele miinimumnõuetele.

(13) LFCd ja reserve käsitlevate sätete eesmärk on anda süsteemi turvalisuse tagamiseks ning mittediskrimineeriva, tõhusa konkurentsiga toimiva elektri siseturu edendamiseks selged objektiivsed ühtsed nõuded põhivõrguettevõtjatele, reserve ühendavatele jaotusvõrguettevõtjatele ning samuti pakkujate tootmismoodulitele ja pakkujate tarbimisseadmetele. LFCd ja reserve käsitlevad sätted moodustavad tehnilise raamistiku, mis on vajalik piiriülese tasakaalustava turu arenguks.

(14) Ühise süsteemi sageduse kvaliteedi tagamiseks on oluline määrata kogu liidu jaoks kindlaks ühine miinimumnõuete kogum koormuse-sageduse juhtimise ja reservide põhimõtete kohta, mis on aluseks põhivõrguettevõtjate piiriülesel koostööl ning, kui see on asjakohane, ühendatud tootmise, tarbimise ja jaotamissüsteemide näitajate kasutamiseks. Sel eesmärgil käsitletakse käesolevas määruses LFC struktuuri ja talitluse eeskirju, kvaliteedinõudeid ja eesmärke, reservide suuruse määramist, reservide vahetamist ja jaotamist ning jälgimist seoses LFCga.

(15) Sünkroonalad ei lõpe ELi piiriga, sinna võivad kuuluda kolmandate riikide territooriumid. Euroopa Liit, liikmesriigid ja põhivõrguettevõtjad peaksid püüdma tagada süsteemide varustuskindluse kõikidel liidu territooriumi sünkroonaladel. Nad peaksid aitama kolmandatel riikidel rakendada samasuguseid eeskirju, nagu on sätestatud käesolevas määruses. Euroopa elektri põhivõrguettevõtjate võrgustik (ENTSOE) peaks varustuskindluse tagamiseks hõlbustama liidu põhivõrguettevõtjate ja kolmandate riikide põhivõrguettevõtjate vahelist koostööd.

(16) Kui reguleerivad asutused ei suuda ühiste tingimuste või meetodite osas kokkuleppele jõuda, peab kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 713/2009 (2) artikliga 8 tegema otsuse Energeetikasektorit Reguleerivate Asutuste Koostööamet (koostööamet).

(17) Käesolev määrus on välja töötatud tihedas koostöös koostööameti, Euroopa elektri põhivõrguettevõtjate võrgustiku ja sidusrühmadega, et läbipaistvalt ja kõiki osalisi kaasavalt võtta vastu tõhusad, tasakaalustatud ja proportsionaalsed eeskirjad. Vastavalt määruse (EÜ) nr 714/2009 artikli 18 lõikele 3 peab komisjon enne käesoleva määruse muutmise ettepaneku tegemist konsulteerima koostööameti, ENTSOE ja teiste asjaomaste sidusrühmadega.

(18) Käesolevas määruses sätestatud meetmed on kooskõlas määruse (EÜ) nr 714/2009 artikli 23 lõikes 1 nimetatud komitee arvamusega,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:

I OSA

ÜLDSÄTTED

Artikkel 1

Reguleerimisese

Selleks, et tagada ühendatud süsteemi ja vahendite talitluskindlus, püsiva kvaliteediga sagedus, ja tõhus kasutamine, kehtestatakse käesoleva määrusega järgmised suunised:

a) talitluskindlust käsitlevad nõuded ja põhimõtted;

b) eeskirjad ja kohustused seoses kooskõlastuste ja andmevahetusega põhivõrguettevõtjate vahel, põhivõrguettevõtjate ja jaotusvõrguettevõtjate vahel ning põhivõrguettevõtjate või jaotusvõrguettevõtjate ja oluliste võrgukasutajate vahel tegevuse kavandamisel ning reaalajalähedasel talitlemisel;

c) eeskirjad võrguettevõtja töötajate väljaõppe ja sertifitseerimise kohta;

d) nõuded seisakute kooskõlastamise kohta;

e) nõuded põhivõrguettevõtjate juhtimispiirkondade vahelise kavandamise kohta ja

f) eeskirjad, mille eesmärk on luua liidu raamistik koormuse-sageduse juhtimise ning reservide kohta.

Artikkel 2

Kohaldamisala

1. Käesoleva määruse nõudeid kohaldatakse järgmiste oluliste võrgukasutajate suhtes:

a) komisjoni määruse (EL) 2016/631 (3) artikli 5 kohaselt B-, C- ja D-tüüpi liigitatud ja liigitatavad tootmismoodulid;

b) olemasolevad ja uued ülekandesüsteemiga ühendatud tarbimisseadmed;

c) olemasolevad ja uued ülekandesüsteemiga ühendatud suletud jaotusvõrgud;

d) olemasolevad ja uued tarbimisseadmed, suletud jaotusvõrgud ja kolmandad osalised, kui nad pakuvad tarbimiskaja otse põhivõrguettevõtjale vastavalt komisjoni määruse (EL) 2016/1388 (4) artiklis 27 esitatud kriteeriumidele;

e) käesoleva määruse 8. jaotise IV osa kohaselt tootmismoodulite või tarbimisüksuste ümberjaotamise pakkujad koondamise kaudu ning aktiivvõimsuse reservide pakkujad ja

f) olemasolevad ja uued alalisvooluülekandesüsteemid vastavalt komisjoni määruse (EL) 2016/1447 (5) artikli 3 lõike 1 kriteeriumidele.

2. Käesolevat määrust tuleb kohaldada kõikide liidu ülekandesüsteemide, jaotusvõrkude ja võrkudevaheliste ühenduste ning piirkondlike talitluskindluse koordinaatorite suhtes, välja arvatud liikmesriikide saartel paiknevad ülekandesüsteemid ja jaotusvõrgud või ülekandesüsteemide ja jaotusvõrkude osad, mis ei talitle sünkroonis Mandri-Euroopa (CE), Suurbritannia (GB), Põhjamaade, Iirimaa ja Põhja-Iirimaa (IE/NI) või Balti energiasüsteemi sünkroonalaga.

3. Kui liikmesriigis tegutseb rohkem kui üks põhivõrguettevõtja, kehtib käesolev määrus kõikide selle liikmesriigi põhivõrguettevõtjate suhtes. Kui põhivõrguettevõtjal ei ole asjakohaseid ülesandeid seoses ühe või kahe käesolevast määrusest tuleneva kohustusega, võib liikmesriik siseriikliku õigusega ette näha, et vastutus põhivõrguettevõtja ühe või mitme kohustuse või kõigi käesoleva määruse järgsete kohustuste täitmise eest pannakse ühele või mitmele konkreetsele põhivõrguettevõtjale.

4. Eesti, Läti ja Leedu põhivõrguettevõtjad on nii kaua ja sellel määral, mil nad tegutsevad sünkroonselt sünkroonalal, kus kõik riigid ei ole seotud liidu õigusaktidega, vabastatud käesoleva määruse I lisas loetletud sätete kohaldamisest, kui kolmanda riigi põhivõrguettevõtjatega sõlmitud koostöölepingus, mille järgi toimub koostöö artikli 13 kohase talitluskindluse tagamiseks, ei ole ette nähtud teisiti.

5. Kui käesoleva määruse kohased nõuded peab kehtestama asjaomane võrguettevõtja, kes ei ole põhivõrguettevõtja, võivad liikmesriigid sätestada, et asjaomaste nõuete kehtestamise eest oleks vastutav põhivõrguettevõtja.

Artikkel 3

Mõisted

1. Käesolevas määruses kasutatakse mõisteid määruse (EÜ) nr 714/2009 artikli 2, komisjoni määruse (EL) 2015/1222 (6) artikli 2, määruse (EL) 2016/631 artikli 2, määruse (EL) 2016/1388 artikli 2, määruse (EL) 2016/1447 artikli 2, komisjoni määruse (EL) 2016/1719 (7) artikli 2, komisjoni määruse (EL) nr 543/2013 (8) (mis käsitleb elektriturul andmete esitamist ja avaldamist) artikli 2 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2009/72/EÜ (9) artikli 2 tähenduses.

2. Lisaks kasutatakse järgmisi mõisteid:

1) „talitluskindlus“– ülekandesüsteemi võime säilitada normaalseisund või minna võimalikult kiiresti tagasi normaalseisundisse; seda iseloomustavad talitluskindluse piirid;

2) „piirang“– olukord, mille puhul on vaja ette valmistada ja võtta parandusmeetmeid, et tagada talitluskindluse piiride järgimine;

3) „N-olukord“– olukord, kus ükski ülekandesüsteemi osa ei ole häiringu tõttu rivist väljas;

4) „häiringute loetelu“– selliste häiringute loetelu, mida tuleb modelleerida, et tõendada vastavust talitluskindluse piiridele;

5) „normaalseisund“– olukord, kus süsteem jääb talitluskindluse piiride piiresse N-olukorras ja pärast iga häiringute loetelus esitatud häiringut, võttes arvesse olemasolevate parandusmeetmete toimet;

6) „sageduse hoidmise reservid (FCR)“– aktiivvõimsuse reservid, mis on saadaval, et hoida süsteemi sagedust pärast kõrvalekallet tasakaalust;

7) „sageduse taastamise reservid (FRR)“– aktiivvõimsuse reservid, mis on saadaval, et taastada süsteemi nimisagedus, ning, rohkem kui ühest LFCst koosneva sünkroonala puhul, et säilitada võimsustasakaal etteantud väärtusel;

8) „asendusreservid (RR)“– aktiivvõimsuse reservid, mis on saadaval selliste sageduse taastamise reservide nõutava taseme taastamiseks või hoidmiseks, mida valmistatakse ette süsteemi muude tasakaalustamatuse olukordade jaoks, sealhulgas tootmisreservid;

9) „reservide pakkuja“– juriidiline isik, kelle õiguslik või lepinguline kohustus on tarnida sageduse hoidmise reserve, sageduse taastamise reserve või asendusreserve vähemalt ühest reserve pakkuvast üksusest või reserve pakkuvast rühmast;

10) „reserve pakkuv üksus“– kas üks ühisesse ühenduspunkti ühendatud tootmismoodul ja/või tarbimisüksus või koondtootja või koondtarbija, mis täidab sageduse hoidmise reservide, sageduse taastamise reservide või asendusreservide nõudeid;

11) „reserve pakkuv rühm“– rohkem kui ühte ühenduspunkti ühendatud koondtootja, koondtarbija ja/või reserve pakkuvate üksuste rühm, mis täidab sageduse hoidmise reservide, sageduse taastamise reservide või asendusreservide nõudeid;

12) „koormuse-sageduse juhtimispiirkond (LFC piirkond)“– osa sünkroonalast või kogu sünkroonala, mis on füüsiliselt piiristatud teiste LFC piirkondadega ühendavate ühenduste mõõtmispunktidega ning mida käitab üks või mitu põhivõrguettevõtjat, kes täidavad koormuse-sageduse juhtimise kohustusi;

13) „sageduse taastamise aeg“– suurim eeldatav ajavahemik pärast sellist hetkelist võimsuse kõrvalekallet tasakaalust, mis on väiksem või sama suur kui võrdlusjuhtumi kõrvalekalle, mille kestel süsteemi sagedus taastub sünkroonala sageduse taastumisvahemikku juhul, kui sünkroonalasse kuulub ainult üks LFC piirkond, või rohkem kui ühte LFC piirkonda hõlmava sünkroonala puhul, suurim eeldatav ajavahemik pärast LFC piirkonna võimsuse kõrvalekallet tasakaalust, mille kestel tasakaalustamatus korvatakse;

14) „N–1-kriteerium“– nõue, mille kohaselt need elemendid, mis jäävad talitlema põhivõrguettevõtja juhtimispiirkonnas pärast häiringu esinemist, suudavad kohaneda uue olukorraga, ilma et rikutaks talitluskindluse piire;

15) „N–1-olukord“– ülekandesüsteemi olukord, mille puhul esineb üks häiring häiringute loetelust;

16) „aktiivvõimsuse reserv“– tasakaalustav reserv, mis hoitakse selleks, et seda kasutada sageduse säilitamiseks;

17) „häireseisund“– süsteemi seisund, mille puhul süsteem püsib talitluskindluse piires, kuid on avastatud häiring, mis on esitatud häiringute loetelus, ning selle tekke korral ei ole kasutatavad parandusmeetmed piisavad, et hoida normaalseisundit;

18) „koormuse-sageduse juhtimisplokk (LFC plokk)“– osa sünkroonalast või kogu sünkroonala, mis on füüsiliselt piiristatud muid LFC plokke, mis koosnevad ühest või mitmest LFC piirkonnast, ühendavate ühenduste mõõtmispunktidega ning mida käitab üks või mitu põhivõrguettevõtjat, kes täidavad koormuse-sageduse juhtimise kohustusi;

19) „piirkonna juhtimisviga (ACE)“– võimsuse juhtimisvea ΔP ja sageduse juhtimisvea K*Δf summa (ΔP + K*Δf), kus võimsuse juhtimisviga ΔP on teatava LFC piirkonna või LFC ploki tegelikult mõõdetud vahetusvõimsuse P ja juhtimisprogrammi väärtuse P0 vahe reaalajas, ning K*Δf on K-teguri korrutis teatava LFC piirkonna või LFC ploki sagedushälbega;

20) „juhtimisprogramm“– LFC piirkonna või LFC ploki vahelduvvoolühenduste kaudu toimuva tasaarvestatud võimsusvahetuse seadeväärtuste kogum;

21) „pinge juhtimine“– käsitsi või automaatselt juhtimise toimingud tootmissõlmes, vahelduvvooluliinide või alalisvooluülekandesüsteemide lõppsõlmedes või trafodes või muud vahendid, mis on ette nähtud seadistatud pingetaseme või seadistatud reaktiivvõimsuse hoidmiseks;

22) „kustunud seisund“– süsteemi seisund, mille korral kas osa või kogu ülekandesüsteemi talitlus seiskub;

23) „sisemine häiring“– häiring, mis esineb põhivõrguettevõtja juhtimispiirkonnas, sealhulgas võrkudevahelistes ühendustes;

24) „väline häiring“– häiring, mis esineb põhivõrguettevõtja juhtimispiirkonnast väljaspool ja väljaspool võrkudevahelisi ühendusi ning mille mõjutegur ületab häiringu künnist;

25) „mõjutegur“– arvulise väärtusega suurus, mis iseloomustab põhivõrguettevõtja juhtimispiirkonnast ja võrkudevahelistest ühendustest väljaspool paiknevate ülekandesüsteemi elementide seisakute suurimat mõju suvalisele ülekandesüsteemi elemendile, mis avaldub võimsusvoogude või pinge muutuses; mida suurem on mõjuteguri väärtus, seda suurem on mõju;

26) „häiringu mõju künnis“– arvuline piirmäär, millega võrreldakse mõjutegurit; häiringut, mis on väljaspool põhivõrguettevõtja juhtimispiirkonda ja mille mõjutegur on suurem kui häiringu künnis, loetakse oluliseks põhivõrguettevõtja juhtimispiirkonna, sealhulgas võrkudevaheliste ühenduste mõjutajaks;

27) „häiringu analüüs“– arvutil tehtav häiringute loetelus esitatud häiringu modelleerimine;

28) „rikke kriitiline eraldamisaeg“– suurim rikke kestus, mille jooksul ülekandesüsteem jätkab stabiilset talitlemist;

29) „rike“– mis tahes liiki lühis (ühe-, kahe- ja kolmefaasiline, maaga kokkupuutega või ilma), katkenud juhe või ahel, või vahelduv ühendus, mille tõttu sellest mõjutatud ülekandesüsteemi element ei ole püsivalt toimiv;

30) „ülekandesüsteemi element“– iga ülekandesüsteemi komponent;

31) „häiring“– mitteplaaniline sündmus, mis võib ülekandesüsteemi viia välja normaalseisundist;

32) „dünaamiline stabiilsus“– üldmõiste, mis hõlmab rootori nurga stabiilsust, sageduse stabiilsust ja pinge stabiilsust;

33) „dünaamilise stabiilsuse hinnang“– talitluskindluse hinnang dünaamilise stabiilsuse kaudu;

34) „sageduse stabiilsus“– ülekandesüsteemi võime hoida stabiilset sagedust N-olukorras ja pärast häiringut;

35) „pinge stabiilsus“– ülekandesüsteemi võime hoida vastuvõetavat pinget ülekandesüsteemi kõikides sõlmedes N-olukorras ja pärast häiringut;

36) „süsteemi seisund“– ülekandesüsteemi talitluse seisund, võrreldes talitluskindluse piiridega; süsteemi seisund võib olla normaalseisund, häireseisund, hädaseisund, kustunud seisund või taastamisseisund;

37) „hädaseisund“– süsteemi seisund, mille korral talitluskindluse piir(id) on rikutud;

38) „taastamisseisund“– süsteemi seisund, mille korral kõikide ülekandesüsteemi toimingute eesmärk on taastada süsteemi talitlus ja hoida talitluskindlust pärast kustunud seisundit või hädaseisundit;

39) „erandlik häiring“– mitme ühel ja samal põhjusel tekkinud häiringu üheaegne esinemine;

40) „sagedushälve“– sünkroonala tegeliku ja nimisageduse vahe, mis võib olla negatiivne või positiivne;

41) „süsteemi sagedus“– süsteemi elektrisagedus, mida saab mõõta sünkroonala kõikides osades, eeldusel et süsteemis on sekundi suurusjärku aja jooksul sagedusel ühtne väärtus, millest võib olla ainult väikseid kõrvalekaldeid eri mõõtekohtades;

42) „sageduse taastamine (FRP)“– toiming, mille eesmärk on taastada sagedus nimiväärtusel, ning rohkem kui ühest LFCst koosneva sünkroonala korral toiming, mille eesmärk on saavutada võimsuse tasakaal vastavalt etteantud väärtusele;

43) „sageduse taastamise juhtimisviga (FRCE)“– selline juhtimisviga, mis võrdub kas LFC piirkonna juhtimisveaga (ACE) või sagedushälbega, kui LFC piirkond geograafiliselt langeb kokku sünkroonalaga;

44) „graafik“– teatud ajavahemikul toodetavat, tarbitavat või vahetatavat elektrienergiat kirjeldavate väärtuste kogum;

45) „LFC piirkonna või LFC ploki K-tegur“– suurus [MW/Hz], mis on nii lähedal kui praktiliselt võimalik summale või on suurem summast, mille liikmed on: LFC piirkonna või LFC ploki tootmise reguleerimise panus, koormuse reguleerimise panus ning sageduse hoidmise reservi panus, jagatud püsitalitluse suurima sagedushälbega;

46) „lokaalne seisund“– selline häire-, häda- ja kustunud seisundi liik, mille korral ei ole ohtu, et tagajärjed ulatuvad ühe põhivõrguettevõtja juhtimispiirkonnast ja selle juhtimispiirkonna võrkudevahelistest ühendustest kaugemale;

47) „püsitalitluse suurim sagedushälve“– suurim eeldatav sagedushälve pärast süsteemi sellist väljaminekut tasakaalust, mis on sama suur või väiksem kui võrdlusjuhtum, mille puhul on kavandatud, et süsteemi sagedus stabiliseerub;

48) „jälgitav piirkond“– põhivõrguettevõtja oma ülekandesüsteem ja jaotusvõrkude ning naaberpõhivõrguettevõtjate ülekandesüsteemide asjakohased osad, mida põhivõrguettevõtja reaalajas jälgib ja modelleerib, et hoida oma juhtimispiirkonnas ja võrkudevahelistes ühendustes talitluskindlust;

49) „naaberpõhivõrguettevõtjad“– põhivõrguettevõtjad, kelle võrgud on vähemalt ühe võrkudevahelise vahelduvvoolu- või alalisvooluühendusega otse ühendatud;

50) „talitluskindluse analüüs“– kõik arvutiga, käsitsi ja automaatselt võetud meetmed, millega hinnatakse ülekandesüsteemi talitluskindlust ja parandusmeetmeid, mida tuleks võtta talitluskindluse tagamiseks;

51) „talitluskindluse näitajad“– süsteemi seisundi talitluskindlust mõjutavate rikete ja häiringute näitajad, mida põhivõrguettevõtjad kasutavad võrgu talitluskindluse jälgimiseks;

52) „talitluskindluse liigitus“– liigitus, mida põhivõrguettevõtjad kasutavad võrgu talitluskindluse jälgimiseks võrgu talitluskindluse näitajate alusel;

53) „talitluskatsed“– katsed, mida teeb põhivõrguettevõtja või jaotusvõrguettevõtja süsteemi hoolduse, talitluse arendamise ja koolituse eesmärgil ning andmete saamiseks ülekandesüsteemi talitluse kohta ebaharilikes tingimustes, ning katsed, mida teevad olulised võrgukasutajad oma juures samal eesmärgil;

54) „tavahäiring“– ühe haru või sõlmega seotud häiring;

55) „ulatuslik häiring“– mitme eri põhjusega häiringu üheaegne tekkimine või mitme tootmismooduli väljalangemine, millest tingitud üldine tootmisvõimsuse kahanemine ületab võrdlusjuhtumi võimsuskaotuse;

56) „muutumiskiirus“– tootmismooduli, tarbimisseadme või alalisvooluülekandesüsteemi aktiivvõimsuse muutumise kiirus;

57) „reaktiivvõimsuse reserv“– reaktiivvõimsus, mis on kasutatav pinge säilitamiseks;

58) „võrdlusjuhtum“– suurim hetkeline positiivne või negatiivne võimsuse kõrvalekalle, mis tekib sünkroonala tootmise ja tarbimise vahel ning millega on arvestatud FCRi suuruse määramisel;

59) „rootori nurga stabiilsus“– sünkroonseadmete võime hoida sünkroonsust N-olukorras pärast häiringu ilmnemist;

60) „turvalisuse kava“– kava, mis hõlmab põhivõrguettevõtja kriitiliste ressursside riskihindamist suuremate füüsiliste ja küberohtude suhtes, sealhulgas võimalike mõjude hinnang;

61) „stabiilsuspiirid“– ülekandesüsteemi talitluses lubatud pinge, rootori nurga ja sageduse stabiilsuse piirid;

62) „laileviseisund“– selline häire-, häda- või kustunud seisundi liik, mille korral on oht, et tagajärjed ulatuvad ühendatud ülekandesüsteemidesse;

63) „süsteemi kaitsekava“– tehnilised ja organisatsioonilised meetmed, mida tuleb võtta, et vältida ülekandesüsteemis häiringu levimist või tõsisemaks muutumist, et sellega ära hoida lailevihäiringut ja -kustumist;

64) „skeem“– andmed ülekandesüsteemi või jaotusvõrgu elementide ühenduste kohta alajaamas koos elektriskeemi ning võimsuslülitite ja lahklülitite asukohtadega;

65) „lubatud ajutine ülekoormus“– ülekandesüsteemi elementide ajutine ülekoormus, mis on lubatud piiratud ajaks ega põhjusta ülekandesüsteemi elementide füüsilist kahjustust, kui järgitakse sätestatud lävesid ja kestusi;

66) „virtuaalne ühendusliin“– asjaomaste LFC piirkondade regulaatorite täiendav ühendus, millel on mõõtmistulemuse seisukohast samasugune mõju kui tegelikul ühendusliinil ning mis võimaldab elektrienergia vahetamist asjaomaste piirkondade vahel;

67) „paindlikud vahelduvvoolu ülekandesüsteemid (FACTS)“– seadmestik vahelduvvooluga elektrienergia ülekandmiseks, et tagada paremat reguleeritavust ja suuremat aktiivvõimsuse ülekandevõimet;

68) „piisavus“– piirkonna sisestusliinide võime rahuldada vastava piirkonna koormust;

69) „väline netokoondplaan“– plaan, mis kirjeldab kõikide väliste põhivõrguettevõtjate graafikute ja väliste kaubanduslike graafikute koondatud tasaarvestust kahe plaanimispiirkonna või plaanimispiirkonna ja plaanimispiirkondade rühma vahel;

70) „valmiduskava“– oluliste ressursside kõikide plaaniliste kättesaadavusstaatuste kogum teatava ajavahemiku jaoks;

71) „kättesaadavusstaatus“– tootmismooduli, võrguelemendi või tarbimisseadme võime osutada teenuseid teataval ajavahemikul, sõltumata sellest, kas see on talitluses;

72) „reaalajalähedane“– olukord, mil ajavahemik viimase päevasisese turu sulgemise ja reaalaja vahel on kuni 15 minutit;

73) „tarbimisgraafik“– kava, mis kirjeldab tarbimisseadme või tarbimisseadmete rühma tarbimist;

74) „ENTSOE talitluse plaanimise andmekeskkond“– tarkvara ja riistvara, mis on välja töötatud selleks, et oleks võimalik hoida, vahetada ja juhtida andmeid, mida kasutatakse põhivõrguettevõtjate vahelises talitluse plaanimises;

75) „väliskommertskaubanduse graafik“– graafik, millega kirjeldatakse eri plaanimispiirkondades asuvate turuosaliste ärilist elektrienergia vahetust;

76) „põhivõrguettevõtjate välisvahetusgraafik“– graafik elektrienergia vahetuste kohta eri plaanimispiirkondade põhivõrguettevõtjate vahel;

77) „sundseisak“– olulise ressursi ettekavatsemata tööst väljalangemine pakilisel põhjusel, mis ei sõltu asjaomase olulise ressursi käitajast;

78) „tootmisgraafik“– graafik, mis kirjeldab tootmismooduli või tootmismoodulite rühma elektrienergia tootmist;

79) „sisekommertskaubanduse graafik“– graafik, millega kirjeldatakse eri plaanimispiirkondades asuvate turuosaliste ärilist elektrienergia vahetust;

80) „sisemine oluline ressurss“– oluline ressurss, mis on osa põhivõrguettevõtja juhtimispiirkonnast, või oluline ressurss jaotusvõrgus, sealhulgas suletud jaotusvõrgus, kui see on kas otse või kaudselt ühendatud põhivõrguettevõtja kõnealuse juhtimispiirkonnaga;

81) „vahelduvvoolupiirkonna tasaarvestatud saldo“– vahelduvvoolupiirkonna kõikide vahelduvvoolu välisvahetusgraafikute tasaarvestatud koondgraafik;

82) „seisakute koordineerimisala“– selliste juhtimispiirkondade kogum, mille jaoks põhivõrguettevõtjad määravad kindlaks korra, kuidas jälgida ja vastavalt vajadusele kooskõlastada oluliste ressursside kättesaadavusstaatust igas ajavahemikus;

83) „oluline tarbimisseade“– tarbimisseade, mis osaleb seisakute kooskõlastamises ning mille kättesaadavusstaatus mõjutab piiriülest talitluskindlust;

84) „oluline ressurss“– iga oluline tarbimisseade, oluline tootmismoodul või oluline võrguelement, mis on seotud seisakute kooskõlastamisega;

85) „oluline võrguelement“– iga ülekandesüsteemi komponent, sealhulgas võrkudevahelised ühendused, või jaotusvõrgu, sealhulgas suletud jaotusvõrgu komponent, näiteks üksik liin, üksik ahel, üksik trafo, faasinihutustrafo või pinge kompenseerimise paigaldis, mis osaleb seisakute kooskõlastamises ning mille kättesaadavusstaatus mõjutab piiriülest talitluskindlust;

86) „seisakute plaanimise kokkusobimatus“– seisund, mille puhul ühe või mitme olulise võrguelemendi, olulise tootmismooduli ja/või tarbimisseadme kättesaadavusstaatuse ning elektrivõrgu eeldatava seisundi parima hinnangu kogum osutab talitluskindluse piiride rikkumisele, kui võtta arvesse põhivõrguettevõtja käsutuses olevaid talitluskindluse parandusmeetmeid, millega ei kaasne kulutusi;

87) „seisakute plaanija“– üksus, mille ülesanne on kavandada olulise tootmismooduli, olulise tarbimisseadme ja olulise võrguelemendi kättesaadavusstaatus;

88) „oluline tootmismoodul“– elektritootmismoodul, mis osaleb seisakute kooskõlastamises ning mille kättesaadavusstaatus mõjutab piiriülest talitluskindlust;

89) „piirkondlik talitluskindluse koordinaator (RSC)“– ühes või mitmes võimsusarvutusalas paiknev üksus (paiknevad üksused), mis kuulub (kuuluvad) põhivõrguettevõtjatele või mida juhivad põhivõrguettevõtjad ja mis täidab (täidavad) põhivõrguettevõtja piirkondliku kooskõlastamisega seotud ülesandeid;

90) „graafiku plaanija“– isik või isikud, kelle ülesanne on varustada põhivõrguettevõtjaid turuosaliste või vajaduse korral kolmandate osaliste graafikutega;

91) „plaanimispiirkond“– piirkond, kus kehtivad põhivõrguettevõtjate kohustused, mis on seotud talitluse ja korraldamisega;

92) „talitluseelne nädal“– nädal, mis eelneb talitluse kalendrinädalale;

93) „talitluseelne aasta“– aasta, mis eelneb talitluse kalendriaastale;

94) „mõjutatud põhivõrguettevõtja“– põhivõrguettevõtja, kellele talitluskindluse analüüsi ja hoidmise jaoks on vaja teavet reservide vahetamise ja/või jaotamise ja/või tasakaalustamatuse netokorvamise ja/või piiriülese aktiveerimise kohta;

95) „reservvõimsus“– FCR, FRR või RR, mis peab olema kättesaadav põhivõrguettevõtjale;

96) „reservide vahetamine“– põhivõrguettevõtja võimalus kasutada teise LFC piirkonna, LFC ploki või sünkroonalaga ühendatud reservvõimsust, et katta reservide vajadust, mis tuleneb tema omast FCRi, FRRi või RRi reservide suuruse määramise toimingust, kui nimetatud reservvõimsus on ette nähtud üksnes kõnealuse põhivõrguettevõtja jaoks ning kui sellega ei arvesta muud põhivõrguettevõtjad, et rahuldada oma reservide vajadust, mis tuleneb nende vastavate reservide suuruse määramisest;

97) „reservide jaotamine“– mehhanism, mille puhul ühte ja sama reservi, olgu see FCR, FRR või RR, võtavad arvesse mitu põhivõrguettevõtjat, et rahuldada oma reservide vajadust, mis tuleneb nende vastavate reservide suuruse määramisest;

98) „häireseisundi käivitamisaeg“– aeg, mis kulub häireseisundi käivitamiseks;

99) „automaatselt käivituv FRR“– FRR, mida saab aktiveerida automaatse juhtimisseadmega;

100) „FRRi automaatkäivituse käivitumisviivitus“– ajavahemik alates uue seadeväärtuse seadmisest sageduse taastamise regulaatoriga kuni tegeliku automaatse FRRi tarne alustamiseni;

101) „FRRi automaatkäivituse koguaeg“– ajavahemik alates uue seadeväärtuse seadmisest sageduse taastamise regulaatoriga kuni vastavalt automaatse FRRi tarne käivitumiseni või peatumiseni;

102) „FRCE keskmised andmed“– andmekogum, mis koosneb LFC piirkonna või LFC ploki kohta teatud ajavahemikul salvestatud hetkeliste FRCE väärtuste keskmistest;

103) „juhtimissuutlikkust pakkuv põhivõrguettevõtja“– põhivõrguettevõtja, kes käivitab oma käsutuses oleva reservvõimsuse vastavalt juhtimissuutlikkust vastuvõtva põhivõrguettevõtjaga sõlmitud reservide jaotamise lepingu tingimustele;

104) „juhtimissuutlikkust vastuvõttev põhivõrguettevõtja“– põhivõrguettevõtja, kes arvutab oma reservvõimsust, võttes arvesse juhtimissuutlikkust pakkuva põhivõrguettevõtjaga sõlmitud reservide jaotamise lepingu tingimuste kohaselt kättesaadavat reservvõimsust;

105) „kriteeriumide kohaldamine“– toiming, mille käigus arvutatakse sünkroonala, LFC ploki ja LFC piirkonna sihtnäitajad andmete kogumise ja edastamise teel kogutud andmete põhjal;

106) „andmete kogumine ja edastamine“– toiming, mille käigus kogutakse sageduse kvaliteedi hindamise kriteeriumide koostamiseks vajalik andmekogum;

107) „FRRi piiriülene käivitamine“– toiming, mille on kokku leppinud osalevad põhivõrguettevõtjad ja millega lubatakse käivitada teise LFC piirkonnaga ühendatud FRRi, kohandades selleks vastavalt asjaomaste FRPde sisendit;

108) „RRi piiriülene käivitamine“– toiming, milles on kokku leppinud osalevad põhivõrguettevõtjad ja millega lubatakse käivitada teise LFC piirkonnaga ühendatud RRi, kohandades selleks vastavalt asjaomase RRP sisendit;

109) „dimensioonimispiir“– aktiivvõimsuse suurim eeldatav hetkeline positiivne või negatiivne kõrvalekalle tasakaalust LFC plokis;

110) „sünkroonaja hälve“– vahe sünkroonaja ja koordineeritud maailmaaja (UTC) vahel;

111) „FCRi täieliku käivitamise sagedushälve“– selline sagedushälbe nimiväärtus, mille korral käivitatakse täies ulatuses sünkroonala FCR;

112) „FCRi täieliku käivitumise aeg“– ajavahemik võrdlusjuhtumi tekkest kuni FCRi täieliku käivitumiseni;

113) „kohustuslik FCR“– see osa kogu FCRist, mis kuulub põhivõrguettevõtja vastutusalasse;

114) „sageduse hoidmine (FCP)“– toiming, mille eesmärk on stabiliseerida süsteemi sagedust, korvates tasakaalustamatust vastavate reservidega;

115) „sageduse sidestamine“– kahe sünkroonala kõigi põhivõrguettevõtjate vahelisel kokkuleppel toimuv toiming, mis võimaldab ühendada FCRi käivitamise sünkroonalade vaheliste kõrgepingealalisvoolu voogude vahendusel;

116) „sageduse kvaliteeti määravad näitajad“– peamised süsteemi sagedusega seotud muutujad, mis määravad sageduse kvaliteedi alused;

117) „sageduse kvaliteedi sihtnäitaja“– peamine süsteemi sageduse sihtmuutuja, mille järgi normaalseisundis hinnatakse FCRi, FRRi ja RRi käivitamise kulgu;

118) „sageduse kvaliteedi hindamiskriteeriumid“– sageduse mõõtmiste alusel tehtavad arvutused, mille põhjal saab hinnata süsteemi sageduse kvaliteeti süsteemi kvaliteedi sihtnäitajaga võrreldes;

119) „sageduse kvaliteedi hindamise andmed“– andmekogum, mille põhjal saab arvutada sageduse kvaliteedi hindamise kriteeriumid;

120) „sageduse taastumise vahemik“– süsteemi sageduse vahemik, millesse peab sagedus eeldatavasti taastuma sageduse taastumise aja jooksul GB sünkroonalal ja IE/NI sünkroonalal pärast sellist kõrvalekallet tasakaalust, mis on võrdne võrdlusjuhtumi kõrvalekaldega või sellest väiksem;

121) „sageduse taastumise aeg“– GB sünkroonalal ja IE/NI sünkroonalal pikim eeldatav aeg pärast võrdlusjuhtumiga võrdset või sellest väiksemat kõrvalekallet tasakaalust, mille jooksul sagedus taastub suurima püsitalitluse sagedushälbe vahemikku;

122) „sageduse taastamise vahemik“– süsteemi sageduse vahemik, millesse sagedus peab eeldatavasti jõudma sageduse taastamise aja jooksul GB, IE/NI ja Põhjamaade sünkroonalal pärast võrdlusjuhtumiga võrdset või sellest väiksemat kõrvalekallet tasakaalust;

123) „FRCE sihtnäitajad“– LFC ploki peamised sihtmuutujad, mille alusel LFC ploki FRRi ja RRi suuruse kriteeriume määratakse ja hinnatakse; kriteeriume kasutatakse LFC ploki normaaltalitluse kirjeldamiseks;

124) „sagedust taastav võimsusvahetus“– võimsusvahetus, mida LFC piirkonnad teevad piiriüleses FRRi käivitamise toimingus;

125) „sageduse seadeväärtus“– sageduse sihtväärtus, mida kasutatakse sageduse taastamise toimingus ja mis on järgmiste liikmete summa: süsteemi nimisagedus ja hälve, mis on vajalik sünkroonaja hälbe vähendamiseks;

126) „FRRi valmidusnõuded“– selliste nõuete kogum, mille on määranud kindlaks LFC ploki põhivõrguettevõtjad FRRi kättesaadavuse kohta;

127) „FRRi suuruse määramise eeskiri“– LFC ploki FRRi suuruse määramise toimingu kirjeldus;

128) „tasakaalustamatuse netokorvamine“– põhivõrguettevõtjate vahel kooskõlastatud toiming, millega saab vältida samaaegset vastassuunalist FRRi käivitamist, võttes arvesse vastavaid FRCEsid ja aktiveeritud FRRi ning parandades vastavalt asjaomaste FRPde sisendit;

129) „tasakaalustamise netokorvamise võimsusvahetus“– võimsusvahetus, mida teevad LFC piirkonnad tasakaalustamise netokorvamise puhul;

130) „esialgne FCRi kohustus“– FCRi osa, mis on eraldatud põhivõrguettevõtjale jaotamispõhimõtte järgi;

131) „sageduse hetkeväärtused“– süsteemi sageduse kvaliteedi hindamiseks kasutatav mõõtmistulemuste kogum, mis on saadud sünkroonala süsteemi üldisel sageduse mõõtmisel mõõteajaga kuni üks sekund;

132) „sagedushälbe hetkeväärtused“– süsteemi sageduse kvaliteedi hindamiseks kasutatavate mõõtmistulemuste kogum, mis on saadud sünkroonala süsteemi üldisel sagedushälvete mõõtmisel mõõteajaga kuni üks sekund;

133) „FRCE hetkeandmed“– süsteemi sageduse kvaliteedi hindamiseks kasutatavate mõõtmistulemuste kogum, mis on saadud LFC ploki FRCE mõõtmisel mõõteajaga kuni 10 sekundit;

134) „FRCE 1. tase“– süsteemi sageduse kvaliteedi hindamisel kasutatav süsteemi sageduse kvaliteedi esimene tase LFC ploki tasandil; selle piires tuleb hoida FRCEd kindlaksmääratud aja vältel;

135) „FRCE 2. tase“– süsteemi sageduse kvaliteedi hindamisel kasutatav süsteemi sageduse kvaliteedi teine tase LFC ploki tasandil; selle piires tuleb hoida FRCEd kindlaksmääratud aja vältel;

136) „LFC ploki talitlusleping“– kõikide LFC ploki põhivõrguettevõtjate mitmepoolne kokkulepe, kui LFC plokki käitab rohkem kui üks põhivõrguettevõtja, ning LFC ploki talitlemise metoodika, mille asjaomane põhivõrguettevõtja võtab ühepoolselt kasutusele, kui LFC plokki käitab üks põhivõrguettevõtja;

137) „asendusvõimsuse vahetus“– võimsuse vahetamine, mida LFC piirkonnad teevad piiriüleses RRi käivitamises;

138) „LFC ploki tasakaalustamatus“– FRCE, käivitatud FRRi ja käivitatud RRi summa LFC plokis, millele on liidetud vaadeldava LFC ploki ja teiste LFC plokkide vaheline võimsusvahetus tasakaalustamatuse netokorvamiseks, sageduse taastamiseks ja reservide asendamiseks;

139) „LFC ploki jälgija“– põhivõrguettevõtja, kes vastutab sageduse kvaliteedi hindamise kriteeriumi andmete kogumise eest ja kohaldab LFC ploki sageduse kvaliteedi hindamise kriteeriume;

140) „koormuse-sageduse juhtimise struktuur“– põhistruktuur, milles on võetud arvesse kõik asjaomased koormuse-sageduse juhtimise tahud, eelkõige asjakohased vastutusalad ja kohustused ning aktiivvõimsuse reservide liigid ja eesmärgid;

141) „toimingute eest vastutamise struktuur“– struktuur, millega on sünkroonala juhtimisstruktuuri põhjal kindlaks määratud aktiivvõimsuse reservidega seotud vastutusalad ja kohustused;

142) „toimingu käivitamise struktuur“– struktuur, mille järgi liigitatakse aktiivvõimsuse reservidega seotud toiminguid nende eesmärgi ja käivitamise järgi;

143) „FRRi käsitsikäivituse koguaeg“– ajavahemik alates seadeväärtuse muutumisest kuni FRR vastavalt kas käsitsi käivitatakse või peatatakse;

144) „suurim hetkeline sagedushälve“– suurim eeldatav hetkelise sagedushälbe absoluutväärtus pärast süsteemi sellist kõrvalekallet tasakaalust, mis on sama suur või väiksem kui võrdlusjuhtumi kõrvalekalle; sellest suurema hälbe puhul on ette nähtud käivitada hädaseisundi meetmed;

145) „jälgimisala“– osa sünkroonalast või kogu sünkroonala, mis on füüsiliselt piiristatud mõõtmispunktidega teiste jälgimisaladega ühendavates ühendustes ning mida käitab üks või mitu põhivõrguettevõtjat, kes täidavad jälgimisala kohustusi;

146) „eelvalik“– toiming, mille käigus kontrollitakse, kas reserve pakkuv üksus või üksuste rühm vastab põhivõrguettevõtja kehtestatud nõuetele;

147) „muutmisperiood“– ajavahemik, mis on määratletud oma kindlaksmääratud alguspunkti ja kestusega, mille jooksul sisend- ja/või väljundaktiivvõimsust suurendatakse või vähendatakse;

148) „reservide korraldamist juhendav põhivõrguettevõtja“– põhivõrguettevõtja, kes vastutab reserve pakkuvale üksusele või rühmale FRRi ja/või RRi käivitamise juhiste andmise eest;

149) „reserve ühendav jaotusvõrguettevõtja“– jaotusvõrguettevõtja, kes vastutab selle jaotusvõrgu eest, millega on ühendatud põhivõrguettevõtjale reserve pakkuv üksus või rühm;

150) „reserve ühendav põhivõrguettevõtja“– põhivõrguettevõtja, kes vastutab selle jälgimisala eest, millega on ühendatud reserve pakkuv üksus või rühm;

151) „reserve vastuvõttev põhivõrguettevõtja“– põhivõrguettevõtja, kes osaleb vahetuses teise jälgimisala või LFC piirkonna reserve ühendava põhivõrguettevõtjaga ja/või reserve pakkuva üksuse või rühmaga;

152) „reservide asendamine (RRP)“– toiming, mille käigus taastatakse käivitatud FRR ning täiendavalt GB ja IE/NI puhul taastatakse käivitatud FCR;

153) „RRi valmidusnõuded“– selliste nõuete kogum, mille on määranud kindlaks LFC ploki põhivõrguettevõtjad RRi valmiduse kohta;

154) „RRi suuruse määramise eeskiri“– LFC ploki RRi suuruse määramise toimingu kirjeldus;

155) „standardne sagedusvahemik“– nimisageduse ümbruses paiknev kindlaksmääratud sümmeetriline sageduse vahemik, milles hoidmiseks sünkroonala eeldatavalt juhitakse;

156) „standardne sagedushälve“– sageduse kõrvalekalde absoluutväärtus, millega on piiratud standardne sagedusvahemik;

157) „püsitalitluse sagedushälve“– sageduse kõrvalekalde absoluutväärtus, kui süsteem on stabiliseerunud pärast kõrvalekallet tasakaalust;

158) „sünkroonala jälgija“– põhivõrguettevõtja, kes vastutab sageduse kvaliteedi hindamise kriteeriumi andmete kogumise eest ja kohaldab sünkroonala sageduse kvaliteedi hindamise kriteeriume;

159) „sünkroonaja reguleerimine“– aja reguleerimise toiming, mille käigus reguleeritakse nulliks vahe sünkroonaja ja koordineeritud maailmaaja UTC vahel.

Artikkel 4

Eesmärgid ja regulatiivsed tahud

1. Käesoleva määruse eesmärgid on järgmised:

a) määrata kindlaks ühtsed talitluskindluse nõuded ja põhimõtted;

b) määrata kindlaks ühendatud süsteemi ühtsed talitluse plaanimise põhimõtted;

c) määrata kindlaks koormuse-sageduse reguleerimise ühtsed protsessid ja juhtimisstruktuurid;

d) tagada võrgu talitluskindluse alalhoidmise tingimused kogu liidus;

e) tagada kõigi liidu sünktroonalade sageduse kvaliteedi alalhoidmise tingimused;

f) tagada süsteemi talitluse ja talitluse plaanimise kooskõlastamine;

g) tagada ülekandesüsteemi talitluse alase teabe läbipaistvus ja usaldusväärsus;

h) aidata kaasa ELi elektri ülekandesüsteemi ja elektroenergeetikasektori pikaajalisele tõhusale toimimisele ja arengule.

2. Käesoleva määruse kohaldamisel peavad liikmesriigid, pädevad asutused ja võrguettevõtjad:

a) kohaldama proportsionaalsuse ja mittediskrimineerimise põhimõtteid;

b) tagama läbipaistvuse;

c) kohaldama põhimõtet, et tuleb leida optimum suurima üldise tõhususe ja väikseima kõigi osaliste kulude summa vahel;

d) tagama, et põhivõrguettevõtjad kasutaksid võrgu talitluskindluse ja stabiilsuse tagamisel võimalikult palju turupõhiseid mehhanisme;

e) austama asjaomasele põhivõrguettevõtjale pandud vastutust, sealhulgas siseriiklike õigusaktidega pandud vastutust süsteemi talitluskindluse tagamise eest;

f) nõu pidama asjaomaste jaotusvõrguettevõtjatega ja võtma arvesse võimalikku mõju nende süsteemile, ja

g) võtma arvesse tunnustatud Euroopa standardeid ja tehnilisi kirjeldusi.

Artikkel 5

Põhivõrguettevõtjate tingimused või meetodid

1. Põhivõrguettevõtjad töötavad välja käesoleva määrusega nõutud tingimused või meetodid ning esitavad need käesoleva määruse kohaselt sätestatud tähtaegadel pädevale reguleerivale asutusele heakskiitmiseks vastavalt artikli 6 lõigetele 2 ja 3 või liikmesriigi määratud asutusele heakskiitmiseks vastavalt artikli 6 lõikele 4.

2. Kui käesoleva määruse kohaste tingimuste või meetodite kehtestamise ettepaneku väljatöötamises ja kokkuleppimises peab osalema rohkem kui üks põhivõrguettevõtja, peavad osalevad põhivõrguettevõtjad tegema tihedat koostööd. Põhivõrguettevõtjad peavad koostöös Euroopa elektri põhivõrguettevõtjate võrgustikuga korrapäraselt teavitama reguleerivaid asutusi ja koostööametit nimetatud tingimuste või meetodite väljatöötamise edenemisest.

3. Kui põhivõrguettevõtjad ei jõua artikli 6 lõike 2 kohaste tingimuste ja meetodite alaste ettepanekute suhtes üksmeelele, teevad nad otsuseid kvalifitseeritud häälteenamuse alusel. Kvalifitseeritud häälteenamus artikli 6 lõike 2 kohaste ettepanekute vastuvõtmiseks peab hõlmama:

a) põhivõrguettevõtjaid, kes esindavad vähemalt 55 % liikmesriikidest, ja

b) selliseid põhivõrguettevõtjaid, kes esindavad liikmesriike, mille elanikkond on vähemalt 65 % liidu elanikkonnast.

4. Blokeeriv vähemus peab artikli 6 lõike 2 kohaste otsuste blokeerimiseks koosnema vähemalt nelja liikmesriiki esindavatest põhivõrguettevõtjatest; kui blokeerivat vähemust ei õnnestu moodustada, loetakse kvalifitseeritud häälteenamus saavutatuks.

5. Kui asjaomased piirkonnad hõlmavad rohkem kui viit liikmesriiki ning põhivõrguettevõtjad ei jõua üksmeelele, teevad nad artikli 6 lõike 3 kohaste tingimuste ja meetodite alaste ettepanekute kohta otsuseid kvalifitseeritud häälteenamuse alusel. Kvalifitseeritud häälteenamus artikli 6 lõike 3 kohaste ettepanekute vastuvõtmiseks peab hõlmama:

a) põhivõrguettevõtjaid, kes esindavad vähemalt 72 % asjaomastest liikmesriikidest, ja

b) põhivõrguettevõtjaid, kes esindavad liikmesriike, mille elanikkond on vähemalt 65 % vaadeldava piirkonna elanikkonnast.

6. Blokeeriv vähemus peab artikli 6 lõike 3 kohaste otsuste blokeerimiseks olema vähemalt miinimumarv põhivõrguettevõtjaid, kes esindavad osalevate liikmesriikide elanikest rohkem kui 35 %, lisaks sellele põhivõrguettevõtjad, kes esindavad veel vähemalt ühte asjaomast liikmesriiki; kui blokeerivat vähemust ei õnnestu moodustada, loetakse kvalifitseeritud häälteenamus saavutatuks.

7. Põhivõrguettevõtjad peavad tegema kuni viit liikmesriiki hõlmavaid piirkondi käsitlevate, artikli 6 lõike 3 kohaste tingimuste või meetodite alaste ettepanekute otsuseid konsensuse alusel.

8. Kui põhivõrguettevõtjad teevad otsuseid lõigete 3 ja 4 alusel, on igal liikmesriigil üks hääl. Kui liikmesriigi territooriumil on rohkem kui üks põhivõrguettevõtja, jagab liikmesriik hääleõiguse põhivõrguettevõtjate vahel.

9. Kui põhivõrguettevõtjad ei esita artikli 6 lõigete 2 ja 3 kohaselt riiklikule reguleerivale asutusele või liikmesriigi määratud asutusele vastavalt artikli 6 lõikele 4 käesolevas määruses sätestatud tähtajaks tingimuste või meetodite kohta ettepanekut, peavad nad pädevale reguleerivale asutusele ja koostööametile esitama asjaomaste tingimuste ja meetodite esialgse versiooni ning selgitama, miks ei ole õnnestunud kokkuleppele jõuda. Koostööamet peab komisjoni hilinemisest teavitama ning komisjoni nõudel koostöös pädevate reguleerivate asutustega uurima hilinemise põhjusi ja teatama need komisjonile. Komisjon võtab tingimuste või meetodite vastuvõtmiseks vajalikud meetmed nelja kuu jooksul pärast koostööametilt teabe saamist.

Artikkel 6

Põhivõrguettevõtjate tingimuste või meetodite heakskiitmine

1. Iga reguleeriv asutus kiidab heaks lõigete 2 ja 3 kohased põhivõrguettevõtjate väljatöötatud tingimused või metoodika. Liikmesriigi määratud asutus kiidab heaks lõike 4 kohased põhivõrguettevõtjate väljatöötatud tingimused või metoodika. Kui liikmesriik ei ole sätestanud teisiti, on määratud asutus reguleeriv asutus.

2. Kõigi vaatlusaluse piirkonna reguleerivate asutuste heakskiidu peavad saama järgmiste tingimuste või meetodite ettepanekud, mille kohta liikmesriik võib esitada asjaomasele reguleerivale asutusele arvamuse:

a) artikli 40 lõike 6 kohased talitluskindluse alase andmevahetuse peamised organisatsioonilised nõuded, rollid ja vastutusalad;

b) metoodika ühiste võrgumudelite koostamiseks vastavalt artikli 67 lõikele 1 ja artiklile 70;

c) metoodika talitluskindluse analüüsi kooskõlastamiseks vastavalt artiklile 75.

3. Kõigi vaatlusaluse piirkonna reguleerivate asutuste heakskiidu peavad saama järgmiste tingimuste või meetodite ettepanekud, mille kohta liikmesriik võib esitada asjaomasele reguleerivale asutusele arvamuse:

a) metoodika iga sünkroonala väikseima inertsi sätestamiseks kooskõlas artikli 39 lõike 3 punktiga b;

b) iga võimsusarvutusala ühtsed piirkondliku talitluskindluse kooskõlastamise sätted vastavalt artiklile 76;

c) vähemalt sünkroonala jaoks koostatud metoodika varade asjakohasuse hindamiseks seisakute kooskõlastamise eesmärgil vastavalt artiklile 84;

d) artikli 118 kohastes sünkroonala talitluslepingutes sisalduvad meetodid, tingimused ja suuruste väärtused vastavalt järgmisele: i) sageduse kvaliteedi määramise näitajad ja sageduse kvaliteedi sihtnäitaja vastavalt artiklile 127; ii) FCRi suuruse määramise eeskirjad vastavalt artiklile 153; iii) FCRi täiendavad omadused kooskõlas artikli 154 lõikega 2; iv) GB sünkroonala ja IE/NI sünkroonala jaoks meetmed energiamahutite taastamiseks vastavalt artikli 156 lõike 6 punktile b; v) Mandri-Euroopa sünkroonala ja Põhjamaade sünkroonala jaoks vähim käivitamisaeg, mille peavad tagama FCRi pakkujad vastavalt artikli 156 lõikele 10; vi) Mandri-Euroopa sünkroonala ja Põhjamaade sünkroonala jaoks eeldused ja meetodid tasuvusanalüüsi tegemiseks vastavalt artikli 156 lõikele 11; vii) muude sünkroonalade jaoks, välja arvatud Mandri-Euroopa, kui see on asjakohane, piirnormid FCRi vahetamiseks põhivõrguettevõtjate vahel vastavalt artikli 163 lõikele 2; viii) GB sünkroonala ja IE/NI sünkroonala jaoks metoodika sünkroonalade vahel jagatava FCRi reservide vähimpakkumise normi kindlaksmääramiseks vastavalt artikli 174 lõike 2 punktile b; ix) piirnormid sünkroonalade vahel vahetatava FRRi kindlaksmääramiseks vastavalt artikli 176 lõikele 1 ning piirnormid sünkroonalade vahel jagatava FRRi kindlaksmääramiseks vastavalt artikli 177 lõikele 1; x) piirnormid sünkroonalade vahel vahetatava RRi kindlaksmääramiseks vastavalt artikli 178 lõikele 1 ning piirnormid sünkroonalade vahel jagatava RRi kindlaksmääramiseks vastavalt artikli 179 lõikele 1;

e) artikli 119 kohased LFC ploki talitluslepingutes sisalduvad meetodid ja tingimused vastavalt järgmisele: i) väljundaktiivvõimsuse muutumiskiiruse piirang vastavalt artikli 137 lõigetele 3 ja 4; ii) kooskõlastamistoimingud, mille eesmärk on vähendada FRCEd vastavalt artikli 152 lõikele 14; iii) meetmed FRCE vähendamiseks tootmismoodulite ja tarbimisüksuste aktiivvõimsuse tootmises või tarbimises muudatuste nõudmise teel vastavalt artikli 152 lõikele 16; iv) artikli 157 lõike 1 kohased FRRi suuruse määramise juhised;

f) leevendusmeetmed iga sünkroonala või LFC ploki kohta vastavalt artiklile 138;

g) ühtne LFC plokkide määratlemise ettepanek iga sünkroonala jaoks kooskõlas artikli 141 lõikega 2.

4. Kui liikmesriik ei ole otsustanud teisiti, peab lõike 1 kohaselt liikmesriigi määratud asutus heaks kiitma järgmised tingimused ja meetodid igal vastaval juhul eraldi:

a) GB sünkroonala ja IE/NI sünkroonala jaoks iga põhivõrguettevõtja ettepanek, millega sätestatakse selline tarbimise vähenemine, mille puhul ülekandesüsteem on kustunud seisundis;

b) jaotusvõrguettevõtjate ja oluliste võrgukasutajate andmevahetuse ulatus vastavalt artikli 40 lõikele 5;

c) täiendavad nõuded FCRi pakkuvate rühmade kohta kooskõlas artikli 154 lõikega 3;

d) artikli 154 lõike 4 kohane FCRi pakkuvate rühmade väljajätmine FCRi pakkumisest;

e) Mandri-Euroopa sünkroonala ja Põhjamaade sünkroonala jaoks artikli 156 lõike 9 kohaselt tehtud põhivõrguettevõtja ettepanek, mis käsitleb vähimat vahepealset käivitamisaega, mille peavad tagama FCRi pakkujad;

f) FRRi tehnilised nõuded, nagu põhivõrguettevõtjad need on koostanud kooskõlas artikli 158 lõikega 3;

g) artikli 159 lõike 7 kohane FRRi pakkuvate rühmade väljajätmine FRRi pakkumisest;

h) RRi pakkuvate üksuste ja RRi pakkuvate rühmade ühendamise tehnilised nõuded, nagu põhivõrguettevõtjad need on koostanud kooskõlas artikli 161 lõikega 3, ja

i) artikli 162 lõike 6 kohane RRi pakkuvate rühmade väljajätmine RRi pakkumisest.

5. Kui üks asjaomane võrguettevõtja või põhivõrguettevõtja peab käesoleva määruse alusel täpsustama või kokku leppima, millised nõuded lõike 4 kohaselt kehtestada, või kui neil on lubatud seda teha, võivad liikmesriigid nõuda, et pädev reguleeriv asutus kõnealused nõuded eelnevalt heaks kiidaks.

6. Tingimuste või meetodite ettepanek peab hõlmama nende rakendamise esialgset ajakava ning kirjeldust selle kohta, kuidas need võiksid mõjutada käesoleva määruse eesmärkide saavutamist. Mitme reguleeriva asutuse või kõigi reguleerivate asutuste heakskiitu vajavad tingimuste või meetodite alased ettepanekud tuleb edastada üheaegselt nii koostööametile kui ka reguleerivatele asutustele. Pädevate reguleerivate asutuste taotluse korral peab koostööamet kolme kuu jooksul väljastama arvamuse tingimuste või meetodite alaste ettepanekute kohta.

7. Kui tingimuste või meetodite heakskiitmiseks on vaja rohkem kui ühe reguleeriva asutuse otsust, peavad pädevad reguleerivad asutused kokkuleppele jõudmiseks omavahel konsulteerima, tegema tihedat koostööd ja kooskõlastama oma tegevuse. Kui koostööamet esitab oma arvamuse, peavad pädevad reguleerivad asutused selle arvamusega arvestama. Reguleerivad asutused peavad lõigete 2 ja 3 kohaselt esitatud tingimuste või meetodite kohta tegema otsused kuue kuu jooksul pärast seda, kui reguleeriv asutus või asjakohasel juhul viimane asjaomane reguleeriv asutus on tingimused või meetodid kätte saanud.

8. Kui reguleerivad asutused ei suuda saavutada kokkulepet lõikes 7 nimetatud aja jooksul või kui nad esitavad sellekohase kollektiivse taotluse, peab koostööamet kuue kuu jooksul võtma vastu otsuse tingimusi või meetodeid käsitlevate ettepanekute kohta kooskõlas määruse (EÜ) nr 713/2009 artikli 8 lõikega 1.

9. Kui tingimuste või meetodite heakskiitmiseks on vaja ühe määratud asutuse otsust lõike 4 kohaselt, peab määratud asutus otsuse tegema kuue kuu jooksul tingimuste või meetodite kättesaamisest.

10. Iga osaline võib esitada asjaomase võrguettevõtja või põhivõrguettevõtja vastu kaebuse seoses käesolevast määrusest kõnealusele võrguettevõtjale või põhivõrguettevõtjale tulenevate kohustustega või otsustega ning võib esitada kaebuse reguleerivale asutusele, kes tegutseb vaidlusi lahendava asutusena ja peab tegema otsuse kahe kuu jooksul kaebuse kättesaamisest. Seda tähtaega võib pikendada veel kahe kuu võrra, kui reguleeriv asutus nõuab täiendavat teavet. Pikendatud tähtaega võib kaebuse esitaja nõusolekul veelgi pikendada. Reguleeriva asutuse otsus on siduv, kuni see ei kaota kehtivust seoses edasikaebamisega.

Artikkel 7

Muudatused põhivõrguettevõtjate tingimustes või meetodites

1. Kui üks või mitu reguleerivat asutust nõuavad artikli 6 lõigete 2 ja 3 kohaselt esitatud tingimuste või meetodite muutmist enne nende heakskiitmist, peavad asjaomased põhivõrguettevõtjad esitama muudetud tingimuste või meetodite ettepaneku heakskiitmiseks kahe kuu jooksul pärast reguleerivate asutuste sellekohast nõuet. Pädevad reguleerivad asutused peavad tegema muudetud tingimuste või meetodite kohta otsuse kahe kuu jooksul pärast nende esitamist.

2. Kui määratud asutus nõuab artikli 6 lõike 4 kohaselt esitatud tingimuste või meetodite muutmist enne nende heakskiitmist, peab asjaomane põhivõrguettevõtja esitama muudetud tingimuste või meetodite ettepaneku heakskiitmiseks kahe kuu jooksul pärast määratud asutuse sellekohast nõuet. Määratud asutus peab tegema muudetud tingimuste või meetodite kohta otsuse kahe kuu jooksul pärast nende esitamist.

3. Kui pädevad reguleerivad asutused ei suuda kahe kuu jooksul kokkuleppele jõuda artikli 6 lõigete 2 ja 3 kohaste tingimuste või meetodite osas või kui nad esitavad kollektiivse taotluse, peab koostööamet kuue kuu jooksul võtma vastu otsuse muudetud tingimuste või meetodite kohta kooskõlas määruse (EÜ) nr 713/2009 artikli 8 lõikega 1. Kui asjaomased põhivõrguettevõtjad ei esita ettepanekut muudetud tingimuste või meetodite kohta, kohaldatakse artikli 5 lõikes 7 kirjeldatud menetlust.

4. Tingimuste või meetodite ettepaneku väljatöötamise eest vastutavad põhivõrguettevõtjad ja artikli 6 lõigete 2, 3 ja 4 kohaselt nende vastuvõtmise eest vastutavad reguleerivad või määratud asutused võivad teha ettepaneku muuta neid tingimusi või meetodeid. Tingimuste või meetodite muutmise ettepanekud tuleb esitada konsulteerimiseks, kui see on asjakohane, artiklis 11 sätestatud korras ning need tuleb heaks kiita artiklites 5 ja 6 sätestatud korras.

Artikkel 8

Avaldamine internetis

1. Käesoleva määruse kohaselt tingimuste või meetodite väljatöötamise eest vastutavad põhivõrguettevõtjad peavad need internetis avaldama pärast pädevatelt reguleerivatelt asutustelt saadud heakskiitu või, kui heakskiitu ei ole vaja, siis pärast nende tingimuste või meetodite väljatöötamist, välja arvatud juhul, kui selline teave on artikli 12 kohaselt konfidentsiaalne.

2. Avaldamine hõlmab ka järgmist:

a) võrgu käiduvahendite suurendamine vastavalt artikli 55 lõike 1 punktile e;

b) FRCE sihtnäitajad kooskõlas artikliga 128;

c) muutumiskiiruse piirangud sünkroonala tasandil vastavalt artikli 137 lõikele 1;

d) muutumiskiiruse piirangud LFC ploki tasandil vastavalt artikli 137 lõikele 3;

e) häireseisundis ebapiisava aktiivvõimsuse reservi tõttu võetavad meetmed vastavalt artikli 152 lõikele 11, ja

f) reserve ühendava põhivõrguettevõtja taotlus FCRi pakkujale teha teave reaalajas kättesaadavaks vastavalt artikli 154 lõikele 11.

Artikkel 9

Kulude katmine

1. Kulusid, mida kannavad võrguettevõtjad võrgutariifide reguleerimise tõttu ja mis tulenevad käesolevas määruses sätestatud kohustustest, peab hindama asjaomane reguleeriv asutus. Kulud, kui need on hinnatud mõistlikuks, tõhusaks ja proportsionaalseks, tuleb katta võrgutariifidest või muu mehhanismi abil.

2. Asjaomase reguleeriva asutuse nõudmisel peavad lõikes 1 osutatud võrguettevõtjad kolme kuu jooksul pärast nõude saamist esitama vajaliku teabe, et hõlbustada tekkinud kulude hindamist.

Artikkel 10

Huvirühmade kaasamine

Koostööamet peab koostöös Euroopa elektri põhivõrguettevõtjate võrgustikuga korraldama huvirühmade kaasamist seoses süsteemi talitluskindluse ning muude käesoleva määruse rakendamisega seotud küsimustega. See hõlmab korrapäraseid kohtumisi huvirühmadega, et selgitada välja probleemid ja teha ettepanekuid süsteemi talitluskindluse parandamise kohta.

Artikkel 11

Avalik arutelu

1. Käesoleva määruse kohaste tingimusi või meetodeid ning nende muutmist käsitlevate ettepanekute esitamise eest vastutavad põhivõrguettevõtjad peavad artikli 6 lõigetes 2 ja 3 loetletud tingimusi või meetodeid käsitlevate ettepanekute osas konsulteerima sidusrühmadega, sealhulgas iga liikmesriigi asjaomaste ametiasutustega. Konsulteerimine peab kestma vähemalt üks kuu.

2. Põhivõrguettevõtjate ettepanekud, mis tingimuste ja meetodite kohta esitatakse ELi tasandil, tuleb avaldada ja konsulteerimiseks esitada ELi tasandil. Põhivõrguettevõtjate ettepanekud, mis esitatakse piirkonna tasandil, tuleb esitada konsulteerimiseks vähemalt piirkonna tasandil. Kahe- või mitmepoolsel tasandil ettepanekuid esitavad osalised peavad korraldama avaliku konsulteerimise vähemalt asjaomastes liikmesriikides.

3. Tingimuste ja metoodika ettepaneku väljatöötamise eest vastutavad põhivõrguettevõtjad peavad võtma nõuetekohaselt arvesse konsultatsioonide käigus avaldatud sidusrühmade arvamusi, enne kui ettepanek esitatakse reguleerivale asutusele heakskiitmiseks. Igal juhul tuleb esitatud ettepanekule lisada konsultatsiooni tulemuste rakendamise või mitterakendamise selge ja kokkuvõtlik põhjendus ning see tuleb avaldada aegsasti kas enne tingimuste ja meetodite alase ettepaneku avaldamist või avaldamisega üheaegselt.

Artikkel 12

Konfidentsiaalsuse kohustused

1. Käesoleva määruse kohaselt saadud, vahetatud või edastatud konfidentsiaalse teabe suhtes kohaldatakse lõigetes 2–4 sätestatud ametisaladuse hoidmise tingimusi.

2. Ametisaladuse hoidmise tingimused kehtivad kõigile isikutele, kelle suhtes kohaldatakse käesoleva määruse sätteid.

3. Piiramata siseriiklike õigusaktide, käesoleva määruse muude sätete ja muude asjaomaste ELi õigusaktide kohaldamist, ei tohi lõikes 2 nimetatud isikud ega reguleerivad asutused töökohustuste täitmisel neile teatavaks saanud konfidentsiaalset teavet avaldada ühelegi teisele isikule ega asutusele.

4. Reguleerivad asutused ning juriidilised ja füüsilised isikud, kes saavad käesoleva määruse täitmisega seoses konfidentsiaalset teavet, võivad seda kasutada ainult käesoleva määrusega sätestatud funktsioonide täitmiseks; selle nõudega ei piirata siseriiklike ega liidu õigusaktide kohaldamist.

Artikkel 13

Lepingud põhivõrguettevõtjatega, kes ei ole käesoleva määrusega seotud

Kui sünkroonala hõlmab nii Euroopa Liidu kui ka kolmandate riikide põhivõrguettevõtjaid, peavad 18 kuu jooksul alates käesoleva määruse jõustumisest kõik kõnealuse sünkroonala Euroopa Liidu põhivõrguettevõtjad püüdma sõlmida kokkuleppe süsteemi talitluskindluse ja vastavuse tagamiseks vastavalt käesoleva määruse sätetele koostöös kolmandate riikide põhivõrguettevõtjatega, kes ei ole käesoleva määrusega seotud.

Artikkel 14

Jälgimine

1. Euroopa elektri põhivõrguettevõtjate võrgustik jälgib määruse (EÜ) nr 714/2009 artikli 8 lõike 8 kohaselt käesoleva määruse rakendamist. Jälgimisega tuleb hõlmata vähemalt järgmised küsimused:

a) talitluskindluse näitajad kooskõlas artikliga 15;

b) koormuse-sageduse juhtimine kooskõlas artikliga 16;

c) piirkondliku kooskõlastamise hindamine kooskõlas artikliga 17;

d) selliste lahknevuste kindlakstegemine käesoleva määruse rakendamisel liikmesriikides, mis on seotud artikli 6 lõikes 3 loetletud tingimuste ja meetoditega;

e) täiendavate paranduste sätestamine vahenditele ja teenustele artikli 55 punktide a ja b kohaselt lisaks sellistele parandustele, mida põhivõrguettevõtjad on kindlaks määranud artikli 55 punkti e kohaselt;

f) kestliku pikaajalise talitluskindluse tagamiseks vajalike paranduste kindlaksmääramine artikli 15 kohasele juhtumite liigitusele põhinevas aastaaruandes ja

g) võimalike raskuste kindlakstegemine talitluskindluse tagamisega seotud koostöö tegemisel kolmandate riikide põhivõrguettevõtjatega.

2. Koostööamet koos Euroopa elektri põhivõrguettevõtjate võrgustikuga peab kaheteistkümne kuu jooksul pärast käesoleva määruse jõustumist koostama loetelu asjakohase teabe kohta, mille Euroopa elektri põhivõrguettevõtjate võrgustik peab määruse (EÜ) nr 714/2009 artikli 8 lõike 9 ja artikli 9 lõike 1 kohaselt esitama koostööametile. Sellist asjakohase teabe loetelu võidakse ajakohastada. Euroopa elektri põhivõrguettevõtjate võrgustik peab säilitama koostööameti nõutavat teavet põhjalikus standardvorminguga digitaalses andmearhiivis.

3. Asjaomased põhivõrguettevõtjad peavad esitama Euroopa elektri põhivõrguettevõtjate võrgustikule teavet, mida on vaja lõigetes 1 ja 2 osutatud kohustuste täitmiseks.

4. Reguleeriva asutuse taotlusel peavad jaotusvõrguettevõtjad esitama põhivõrguettevõtjatele lõike 2 kohaselt teavet, kuid dubleerimise vältimiseks mitte sel juhul, kui reguleerival asutusel, põhivõrguettevõtjatel, koostööametil või Euroopa elektri põhivõrguettevõtjate võrgustikul on seoses rakendamise jälgimise ülesannete täitmisega teave juba olemas.

Artikkel 15

Talitluskindluse näitajate aastaaruanne

1. Euroopa elektri põhivõrguettevõtjate võrgustik avaldab 30. septembriks määruse (EÜ) nr 714/2009 artikli 8 lõike 3 punkti a kohaselt aastaaruande, mis põhineb juhtumite liigitusel. Koostööamet võib esitada oma arvamuse aastaaruande sisu ja vormi kohta, sealhulgas esitatud juhtumite geograafilise ulatuse, põhivõrguettevõtjate juhtimispiirkondade vastastikuse elektrilise sõltuvuse ja muu asjakohane varasema teabe kohta.

2. Iga liikmesriigi põhivõrguettevõtjad peavad esitama 1. märtsiks Euroopa elektri põhivõrguettevõtjate võrgustikule vajalikud andmed ja teabe, mille alusel koostatakse lõikes 1 osutatud aastaaruanded juhtumite liigituse alusel. Põhivõrguettevõtjate esitatavad andmed peavad hõlmama eelmist aastat.

3. Lõikes 1 osutatud aastaaruannetes tuleb esitada järgmised talitluskindluse seisukohast asjakohased talitluskindluse näitajad:

a) väljalülitatud ülekandesüsteemi elementide arv aastas põhivõrguettevõtja kohta;

b) väljalülitatud tootmisüksuste arv aastas põhivõrguettevõtja kohta;

c) tarbimisüksuste plaaniväliste eraldumiste tõttu aastas tarnimata jäänud energia ühe põhivõrguettevõtja kohta;

d) häire- ja hädaseisundite arv ja kestus põhivõrguettevõtja kohta;

e) selliste juhtumite arv ja kestus ühe põhivõrguettevõtja kohta, mille korral reservid olid puudulikud;

f) II lisa tabelites 1 ja 2 esitatud piirnorme ületavate pinge kõrvalekallete kestus ja arv põhivõrguettevõtja kohta;

g) minutite arv, mille kestel on sagedus olnud väljaspool standardset sagedusvahemikku, ning minutite arv, mille kestel on sageduse kõrvalekalle olnud suurem kui 50 % sünkroonala suurimast sagedushälbest püsitalitluses;

h) süsteemist eraldumiste ja lokaalsete kustumiste arv, ja

i) vähemalt kahte põhivõrguettevõtjat haaravate kustumiste arv.

4. Lõikes 1 osutatud aastaaruandes tuleb esitada järgmised talitluse plaanimise seisukohast asjakohased talitluskindluse näitajad:

a) selliste juhtumite arv, mille korral häiringute loetelus esitatud juhtum põhjustas süsteemi talitlusseisundi halvenemise;

b) selliste punktis a osutatud juhtumite arv, mille korral süsteemi talitlustingimused halvenesid seoses ootamatute lahknevustega koormuse ja tootmise prognoosidest;

c) selliste juhtumite arv, mille korral süsteemi talitlustingimused halvenesid seoses erandliku häiringuga;

d) selliste punktis c osutatud juhtumite arv, mille korral süsteemi talitlustingimused halvenesid seoses ootamatute lahknevustega koormuse ja tootmise prognoosidest, ja

e) selliste juhtumite arv, mille korral süsteemi talitlustingimused halvenesid aktiivvõimsuse reservide puudulikkuse tõttu.

5. Aastaaruanded peavad sisaldama selgitusi Euroopa elektri põhivõrguettevõtjate võrgustiku heakskiidetud juhtumite liigituse järgi talitluskindluse tasemetele 2 ja 3 vastavate juhtumite põhjuste kohta. Selgitused peavad põhinema põhivõrguettevõtjate korraldatud juhtumiuuringutel ning selliste uuringute käik tuleb esitada juhtumite liigituses. Põhivõrguettevõtjad peavad enne uuringu alustamist aegsasti teavitama reguleerivaid asutusi. Uuringusse võib kaasata reguleerivad asutused ja koostööameti nende taotluse korral.

Artikkel 16

Koormuse-sageduse juhtimise aastaaruanne

1. 30. septembriks peab Euroopa elektri põhivõrguettevõtjate võrgustik koostama aastaaruande koormuse-sageduse juhtimise kohta vastavalt põhivõrguettevõtjatelt lõike 2 kohaselt saadud teabele. Koormuse-sageduse juhtimist käsitlev aastaaruanne peab sisaldama lõikes 2 loetletud teavet iga liikmesriigi kohta.

2. Igal aastal 1. märtsiks alates 14. septembrist 2018 peavad iga liikmesriigi põhivõrguettevõtjad esitama Euroopa elektri põhivõrguettevõtjate võrgustikule järgmise teabe:

a) liikmesriigi LFC plokkide, LFC piirkondade ja jälgimisalade tunnusandmed;

b) selliste liikmesriigis mitte paiknevate LFC plokkide tunnusandmed, mis hõlmavad liikmesriigis paiknevaid LFC piirkondi ja jälgimispiirkondi;

c) selliste sünkroonalade tunnusandmed, kuhu liikmesriik kuulub;

d) iga punktides a, b ja c nimetatud sünkroonala ja LFC ploki sageduse kvaliteedi hindamise kriteeriumidega seotud andmed vähemalt kahe eelneva kalendriaasta iga kuu kohta;

e) iga liikmesriigis tegutseva põhivõrguettevõtja FCRi kohustus ja esialgne FCRi kohustus vähemalt kahe eelmise kalendriaasta iga kuu kohta ja

f) selliste eelmisel kalendriaastal artiklite 137 ja 138 kohaselt võetud leevendusmeetmete ja ette määratud sagedushälvete vähendamiseks vajalike muutumisnõuete kirjeldus, millega on seotud liikmesriigi põhivõrguettevõtjad, ning selliste meetmete võtmise kuupäev.

3. Põhivõrguettevõtjate esitatavad andmed peavad hõlmama eelmist aastat. Teave punktides a, b ja c osutatud sünkroonalade, LFC plokkide, LFC piirkondade ja jälgimisalade kohta esitatakse üks kord. Kui need alad muutuvad, esitatakse selle kohta teave järgmise aasta 1. märtsiks.

4. Vajaduse korral peavad sünkroonala või LFC ploki kõik põhivõrguettevõtjad tegema lõikes 2 loetletud andmete kogumiseks koostööd.

Artikkel 17

Piirkondliku koordineerimise hindamise aastaaruanne

1. Euroopa elektri põhivõrguettevõtjate võrgustik avaldab iga-aastase aruande piirkondliku koordineerimise hindamise kohta piirkondlike talitluskindluse koordinaatorite lõike 2 kohaselt esitatud piirkondliku koordineerimise aastaaruannete põhjal 30. septembriks ning hindab koostalitlusvõime küsimusi ja teeb ettepanekuid, kuidas parandada süsteemi talitluse kooskõlastamise tulemuslikkust ja tõhusust.

2. Kõik piirkondlikud talitluskindluse koordinaatorid esitavad 1. märtsiks Euroopa elektri põhivõrguettevõtjate võrgustikule aastaaruande järgmise teabega oma ülesannete kohta:

a) selliste juhtumite arv, mille puhul koordinaator ei saanud oma ülesandeid täita, nende keskmine kestus ja põhjus;

b) statistika piirangute kohta, kui neid on esinenud, sh nende kestus, asukoht ja juhtumite arv koos käivitatud parandusmeetmetega ja nende kulukusega;

c) selliste juhtumite arv, mille korral põhivõrguettevõtjad on keeldunud võtmast piirkondliku talitluskindluse koordinaatori soovitatud parandusmeetmeid, ja keeldumise põhjused;

d) artikli 80 kohaselt kindlakstehtud seisakute kokkusobimatuste arv ja

e) selliste juhtumite kirjeldus, mille piirkondlikku piisavust on hinnatud, ja võetud leevendusmeetmete kirjeldus.

3. Piirkondlikud talitluskindluse koordinaatorid esitavad andmed Euroopa elektri põhivõrguettevõtjate võrgustikule eelmise aasta kohta.

II OSA

TALITLUSKINDLUS

1. JAOTIS

TALITLUSKINDLUSE NÕUDED

1. PEATÜKK

Süsteemi seisundid, parandusmeetmed ja süsteemi talitluskindluse piirid

Artikkel 18

Süsteemi seisundite liigitus

1. Ülekandesüsteem on normaalseisundis, kui on täidetud kõik järgmised tingimused:

a) pinge ja võimsusvood on artikli 25 kohaselt kindlaks määratud talitluskindluse piirides;

b) sagedus vastab järgmistele kriteeriumidele: i) sageduse kõrvalekalle püsitalitluses on süsteemi standardses sagedusvahemikus; või ii) süsteemi püsitalitluses ei ole sagedushälbe absoluutväärtus suurem kui püsitalitluse suurim sagedushälve ning häireseisundi kohta kehtestatud süsteemi sageduse piire ei ületata;

c) aktiiv- ja reaktiivvõimsuse reservid on piisavad, et tulla toime artikli 33 kohaselt määratletud häiringute loetelus esitatud häiringutega, ilma et rikutaks talitluskindluse piire;

d) asjaomase põhivõrguettevõtja juhtimispiirkond talitleb ja jääb talitlema talitluskindluse piirides parandusmeetmete käivitamisel pärast artikli 33 kohaselt määratletud häiringute loetelus esitatud häiringu ilmnemist.

2. Ülekandesüsteem on häireseisundis, kui:

a) pinge ja võimsuse vood on artikli 25 kohaselt kindlaks määratud talitluskindluse piirides; ja

b) põhivõrguettevõtja reservvõimsus on üle 20 % väiksem rohkem kui 30 minutit ning puuduvad vahendid, mille abil süsteemi reaalajalises talitluses korvata sellist vähenemist; või

c) sagedus vastab järgmistele kriteeriumidele: i) süsteemi püsitalitluses ei ole sagedushälbe absoluutväärtus suurem kui püsitalitluse suurim sagedushälve ja ii) süsteemi püsitalitluses on sagedushälbe absoluutväärtus pidevalt olnud suurem kui 50 % püsitalitluse suurimast sagedushälbest aja jooksul, mis ületab häireseisundi käivitamisaega, või on ületanud standardset sagedusvahemikku aja jooksul, mis ületab sageduse taastamisaega; või

d) vähemalt üks häiring artikli 33 kohaselt määratletud häiringute loetelust viib põhivõrguettevõtja talitluskindluse piiride rikkumiseni isegi pärast parandusmeetmete käivitamist.

3. Ülekandesüsteem on hädaseisundis, kui on täidetud vähemalt üks järgmistest tingimustest:

a) esineb vähemalt üks kõrvalekalle põhivõrguettevõtja talitluskindluse piiridest, mis on kindlaks määratud vastavalt artiklile 25;

b) sagedus ei vasta normaalseisundi ega häireseisundi kriteeriumidele, mis on kindlaks määratud vastavalt lõigetele 1 ja 2;

c) on aktiveeritud vähemalt üks meede põhivõrguettevõtja süsteemi kaitsekavast;

d) artikli 24 lõike 1 kohaselt kindlaks määratud vahendite, võtete ja seadmete talitluses on tõrge, mille tõttu sellised vahendid, võtted ja seadmed jäävad mittekättesaadavaks rohkem kui 30 minutiks.

4. Ülekandesüsteem on kustunud seisundis, kui on täidetud vähemalt üks järgmistest tingimustest:

a) tarbimise vähenemine üle 50 % asjaomase põhivõrguettevõtja juhtimispiirkonnas;

b) pinge täielik puudumine vähemalt kolm minutit asjaomase põhivõrguettevõtja juhtimispiirkonnas, mis põhjustab taastamisplaani kasutuselevõtu.

GB sünkroonala ja IE/NI sünkroonala põhivõrguettevõtja võib teha ettepaneku, millega sätestatakse selline tarbimise vähenemine, mille puhul ülekandesüsteem läheb kustunud seisundisse. GB sünkroonala ja IE/NI sünkroonala põhivõrguettevõtjad peavad sellisest olukorrast teatama Euroopa elektri põhivõrguettevõtjate võrgustikule.

5. Ülekandesüsteem on taastamisseisundis, kui põhivõrguettevõtja, kellel on häda- või kustunud seisund, võtab kasutusele taastamiskava meetmed.

Artikkel 19

Süsteemi seisundite jälgimine ja kindlaksmääramine põhivõrguettevõtjate poolt

1. Iga põhivõrguettevõtja peab reaalajas määrama, milline on tema ülekandesüsteemi seisund.

2. Iga põhivõrguettevõtja peab oma juhtimispiirkonnas reaalajas jälgima järgmisi ülekandesüsteemi näitajaid, tehes jooksvalt kaugmõõtmisi või arvutades suuruste väärtusi oma jälgimispiirkonnas ning võttes arvesse struktuurseid ja reaalajaandmeid vastavalt artiklile 42:

a) aktiiv- ja reaktiivvõimsuse vood;

b) lati pinged;

c) oma LFC piirkonna sagedus ja FRCE;

d) aktiiv- ja reaktiivvõimsuse reservid ja

e) tootmine ja koormus.

3. Selleks et teha kindlaks ülekandesüsteemi seisundit, peab iga põhivõrguettevõtja tegema häiringu analüüsi vähemalt iga 15 minuti järel, jälgides lõike 2 kohaselt kindlaks määratud süsteemi näitajaid ja võrreldes neid artikli 25 kohaselt kindlaks määratud talitluskindluse piiridega ja artikli 18 kohaselt kindlaks määratud süsteemi seisundite kriteeriumidega. Iga põhivõrguettevõtja peab jälgima ka kättesaadavate reservide taset, võrreldes seda reservvõimsusega. Häiringu analüüsi tegemisel peab iga põhivõrguettevõtja arvesse võtma parandusmeetmete ja kaitsekava meetmete mõju.

4. Kui ülekandesüsteem ei ole normaalseisundis ja kui selline süsteemi seisund on määratletud kui laileviseisund, peab põhivõrguettevõtja:

a) teavitama kõiki põhivõrguettevõtjaid oma ülekandesüsteemi seisundist üleeuroopaliseks reaalajaliseks andmeedastuseks ettenähtud IT-vahendi kaudu ja

b) esitama kõnealustele põhivõrguettevõtjatele täiendavat teavet selliste oma ülekandesüsteemi elementide kohta, mis kuuluvad teiste põhivõrguettevõtjate jälgimispiirkonda.

Artikkel 20

Parandusmeetmed võrgu talitluses

1. Iga põhivõrguettevõtja peab püüdma tagada, et ülekandesüsteem oleks normaalseisundis, ja ta on vastutav talitluskindluse rikkumiste haldamise eest. Selle eesmärgi saavutamiseks peab iga põhivõrguettevõtja kavandama, ette valmistama ja käivitama parandusmeetmed, võttes arvesse nende valmidust ning käivitamiseks vajalikku aega ja vahendeid ning iga parandusmeetmega seotud asjakohaseid ülekandesüsteemi väliseid asjaolusid.

2. Parandusmeetmed, mida põhivõrguettevõtjad kasutavad käesoleva artikli lõike 1 ja käesoleva määruse artiklite 21–23 kohaselt, peavad olema kooskõlas parandusmeetmetega, mida võetakse arvesse määruse (EL) 2015/1222 artikli 25 kohaselt tehtavates võimsusarvutuses.

Artikkel 21

Parandusmeetmete põhimõtted ja kriteeriumid

1. Iga põhivõrguettevõtja peab parandusmeetmete käivitamisel ja kooskõlastamisel kohaldama järgmisi põhimõtteid vastavalt artiklile 23:

a) selliste talitluskindluse rikkumiste puhul, mida ei ole vaja hallata kooskõlastatult, peab põhivõrguettevõtja kavandama, ette valmistama ja käivitama artiklis 22 sätestatud liikidesse kuuluvad parandusmeetmed, et taastada süsteemi normaalseisund ja vältida häire- või hädaseisundi levimist põhivõrguettevõtja juhtimispiirkonnast väljapoole;

b) selliste talitluskindluse rikkumiste puhul, mida on vaja hallata kooskõlastatult, peab põhivõrguettevõtja kavandama, ette valmistama ja käivitama kooskõlastatult teiste asjaomaste põhivõrguettevõtjatega parandusmeetmed, järgides metoodikat kooskõlastatud parandusmeetmete ettevalmistamiseks artikli 76 lõike 1 punkti b alusel ning võttes arvesse piirkondliku talitluskindluse koordinaatori soovitust kooskõlas artikli 78 lõikega 4.

2. Asjakohaste parandusmeetmete valimisel peab iga põhivõrguettevõtja järgima järgmisi kriteeriume:

a) käivitada tuleb kõige tulemuslikumad ja majanduslikult kulutõhusamad parandusmeetmed;

b) parandusmeetmed tuleb käivitada võimalikult reaalajalähedaselt, võttes arvesse käivitamiseks eeldatavalt kuluvat aega ja selle talitlusolukorra kiireloomulisust, mida kavatsetakse lahendada;

c) tuleb hinnata kättesaadavate parandusmeetmete nurjumise ohtusid ning nende mõju talitluskindlusele, nagu näiteks: i) skeemi muutmisega seotud rikke- ja lühiseohud; ii) aktiiv- või reaktiivvõimsuse muutustest tootmismoodulites või tarbimisüksustes tulenevate seisakute oht ja iii) seadmete toimimisega seotud rikete oht;

d) tuleb eelistada parandusmeetmeid, mis võimaldavad võimsuse jaotamiseks saavutada suurima piiriülese võimsuse, tagades talitluskindluse piiride järgimise.

Artikkel 22

Parandusmeetmete liigid

1. Iga põhivõrguettevõtja peab kasutama järgmist liiki parandusmeetmeid:

a) plaanilise seisaku kestuse muutmine või ülekandesüsteemi elemendi uuesti töösse võtmine kõnealuste elementide talitluses kättesaadavaks tegemiseks;

b) võimsusvoogude aktiivne mõjutamine järgmiste vahendite abil: i) jõutrafode astme muutmine; ii) faasinihutustrafode astme muutmine; iii) skeemi muutmine;

c) pinge juhtimine ja reaktiivvõimsuse haldamine järgmisel viisil: i) jõutrafode astme muutmine; ii) kondensaatorite ja reaktorite lülitamine; iii) jõuelektroonikal põhinevate pinge ja reaktiivvõimsuse juhtimise seadmete lülitamine; iv) ülekandesüsteemi ühendatud jaotusvõrguettevõtjate ja oluliste võrgukasutajate juhendamine, et nad blokeeriksid trafode automaatse pinge ja reaktiivvõimsuse juhtimise või käivitaksid oma seadmetes parandusmeetmed, nagu on sätestatud punktides i–iii, kui pinge muutumine ohustab talitluskindlust või kui on oht, et ülekandesüsteemis pinge kaob; v) ülekandesüsteemi ühendatud sünkroonmoodulite väljundreaktiivvõimsuse või pinge seadeväärtuse muutmise taotlemine; vi) ülekandesüsteemi ühendatud mittesünkroonsete tootmismoodulite muundurite väljundreaktiivvõimsuse muutmise taotlemine;

d) järgmise päeva ja päevasisese piirkonnaülese võimsuse ümberarvutamine vastavalt määrusele (EL) 2015/1222;

e) põhivõrguettevõtja juhtimispiirkonnas ülekandesüsteemi või jaotusvõrku ühendatud võrgukasutajate koormuste ümberjaotamine kahe või enama põhivõrguettevõtja vahel;

f) vahetuskauba tegemine kahe või enama pakkumispiirkonna vahel;

g) alalisvooluülekandesüsteemide kaudu aktiivvõimsuse voogude seadistamine;

h) sageduse kõrvalekalde juhtimistoimingu käivitamine;

i) juba jaotatud piiriülese võimsuse piiramine vastavalt määruse nr 714/2009 artikli 16 lõikele 2 hädaseisundis, mil sellise võimsuse kasutamine ohustab talitluskindlust, kui kõik kõnealuse ühendusega seotud põhivõrguettevõtjad sellega nõustuvad ning ümberjaotamine ega vahetuskauba tegemine ei ole võimalik, ja

j) kui see on asjakohane, ka normaal- või häireseisundis käsitsijuhtimisega koormuse eraldamine.

2. Kui see on vajalik ja põhjendatud võrgu talitluskindluse tagamiseks, võib iga põhivõrguettevõtja ette valmistada ja käivitada täiendavaid parandusmeetmeid. Põhivõrguettevõtja peab tegema ettekande ja esitama põhjenduse selliste juhtumite kohta asjaomasele reguleerivale asutusele ja kui see on asjakohane, liikmesriigile, vähemalt üks kord aastas pärast täiendavate parandusmeetmete käivitamist. Asjakohased aruanded ja põhjendused tuleb avaldada. Euroopa Komisjon või koostööamet võib nõuda, et asjaomane reguleeriv asutus esitaks täiendavat teavet seoses täiendavate parandusmeetmete võtmisega, kui sellised juhtumid mõjutavad naaberülekandesüsteemi.

Artikkel 23

Parandusmeetmete ettevalmistamine, käivitamine ja kooskõlastamine

1. Et ära hoida süsteemi seisundi halvenemist, peab iga põhivõrguettevõtja ette valmistama ja käivitama parandusmeetmed vastavalt artikli 21 lõikes 2 sätestatud kriteeriumidele järgmiste elementide alusel:

a) süsteemi seisundite jälgimine ja kindlakstegemine vastavalt artiklile 19;

b) häiringu analüüs reaalajas vastavalt artiklile 34 ja

c) häiringu analüüs talitluse plaanimise seisukohast vastavalt artiklile 72.

2. Ette valmistades ja käivitades parandusmeetmeid, sealhulgas koormuste ümberjaotamist ja vahetuskauba tegemist vastavalt määruse (EL) 2015/1222 artiklitele 25 ja 35, või põhivõrguettevõtja kaitsekava meedet, mis mõjutab teisi põhivõrguettevõtjaid, peab asjaomane põhivõrguettevõtja hindama kooskõlastatult teiste asjaomaste põhivõrguettevõtjatega sellise parandusmeetme või kaitsemeetme mõju oma juhtimispiirkonnas ja sellest väljaspool vastavalt käesoleva määruse artikli 75 lõikele 1, artikli 76 lõike 1 punktile b, artikli 78 lõigetele 1, 2 ja 4 ning andma mõju kohta teavet asjaomastele põhivõrguettevõtjatele.

3. Ette valmistades ja käivitades parandusmeetmeid, mis mõjutavad ülekandesüsteemiga ühendatud olulisi võrgukasutajaid ja jaotusvõrguettevõtjaid, peab iga põhivõrguettevõtja, kelle ülekandesüsteem on normaalseisundis või häireseisundis, hindama selliste parandusmeetmete mõju kooskõlastatult mõjutatud oluliste võrgukasutajate ja jaotusvõrguettevõtjatega ning valima sellised parandusmeetmed, mis kõikide asjaosaliste puhul aitavad hoida normaalseisundit ja tagada talitluskindlust. Iga mõjutatud oluline võrgukasutaja ja jaotusvõrguettevõtja peab esitama põhivõrguettevõtjale kogu kooskõlastamiseks vajaliku teabe.

4. Parandusmeetmete ettevalmistamisel ja käivitamisel peab iga põhivõrguettevõtja, kui tema ülekandesüsteem ei ole normaalseisundis ega häireseisundis, võimalikult suures ulatuses kooskõlastama selliseid parandusmeetmeid mõjutatud ülekandesüsteemiga ühendatud oluliste võrgukasutajate ja jaotusvõrguettevõtjatega, et tagada talitluskindlust ja ülekandesüsteemi terviklikkust.

Kui põhivõrguettevõtja aktiveerib parandusmeetmeid, peavad kõik mõjutatud ülekandesüsteemiga ühendatud olulised võrgukasutajad ja jaotusvõrguettevõtjad täitma korraldusi, mida põhivõrguettevõtja annab.

5. Kui piirangutel on mõju üksnes lokaalsele seisundile põhivõrguettevõtja juhtimispiirkonnas ja talitluskindluse rikkumise korral ei ole vaja tegevust kooskõlastada, võib vastutav põhivõrguettevõtja teha otsuse mitte käivitada kulusid põhjustavaid parandusmeetmeid.

Artikkel 24

Põhivõrguettevõtjate vahendite, võtete ja seadmete valmidus

1. Iga põhivõrguettevõtja peab tagama järgmiste vahendite valmiduse, töökindluse ja piisavuse:

a) seadmed ülekandesüsteemi seisundi jälgimiseks, sealhulgas seisundi hindamise programmid ning sageduse ja koormuse juhtimise vahendid;

b) vahendid võimsuslülitite, lattidevaheliste võimsuslülitite, trafode astmevahetajate ja muude ülekandesüsteemi elementide juhtimise seadmete jälgimiseks;

c) vahendid teiste põhivõrguettevõtjate ja piirkondlike talitluskindluse koordinaatorite juhtimiskeskustega suhtlemiseks;

d) talitluskindluse analüüsimise vahendid ning

e) vahendid ja sideseadmed põhivõrguettevõtjatele piiriüleste energiaturu toimingute hõlbustamiseks.

2. Kui lõikes 1 osutatud põhivõrguettevõtja vahendid, võtted ja seadmed mõjutavad ülekandesüsteemi ühendatud jaotusvõrgu ettevõtjaid või olulisi võrgukasutajaid, kes osalevad tasakaalustamisteenuste ja tugiteenuste osutamises, süsteemi kaitses, taastamises või reaalajaliste talitlusandmete edastamises artiklite 44, 47, 50, 51 ja 52 kohaselt, peab asjaomane põhivõrguettevõtja tegema koostööd kõnealuste jaotusvõrguettevõtjate ja oluliste võrgukasutajatega ja kooskõlastama nendega tegevust selliste vahendite ja seadmete valmiduse, töökindluse ja piisavuse tagamiseks.

3. Kaheksateistkümne kuu jooksul pärast käesoleva määruse jõustumist peab iga põhivõrguettevõtja võtma vastu pideva talitluse tagamise töökava, milles on täpsustatud toimingud kriitiliste vahendite ja seadmete rivist välja langemise korral juhistega nende hooldamise, asendamise ja arendamise kohta. Iga põhivõrguettevõtja peab vähemalt üks kord aastas vaatama läbi pideva talitluse tagamise töökava ning seda ajakohastama vastavalt vajadusele, kuid kindlasti kriitiliste vahendite ja seadmetega seotud olulise muudatuse ning asjaomase süsteemi talitlustingimuste muutumise korral. Põhivõrguettevõtja edastab jaotusvõrguettevõtjatele ja olulistele võrgukasutajatele oma pideva talitluse töökava sellised osad, mis käsitlevad kõnealuseid jaotusvõrguettevõtjaid ja olulisi võrgukasutajaid.

Artikkel 25

Talitluskindluse piirid

1. Iga põhivõrguettevõtja peab määrama kindlaks oma ülekandesüsteemi iga elemendi talitluskindluse piirid, võttes arvesse vähemalt järgmisi füüsikalisi näitajaid:

a) pinge piirid kooskõlas artikliga 27;

b) lühisvoolu piirid kooskõlas artikliga 30 ja

c) voolutugevuse piirid soojusnäitaja kaudu, sealhulgas lubatud ajutised ülekoormused.

2. Võrgu talitluskindluse piiride kindlaksmääramisel peab iga põhivõrguettevõtja võtma arvesse oluliste võrgukasutajate suutlikkust ära hoida seda, et pingevahemikud ja sageduse piirid normaalseisundis ja häireseisundis põhjustaksid olulise võrgukasutaja lahtiühendumise.

3. Ülekandesüsteemi ühe elemendiga seotud muudatuse korral peab põhivõrguettevõtja valideerima ja vajaduse korral ajakohastama võrgu talitluskindluse piire.

4. Iga põhivõrguettevõtja peab oma naaberpõhivõrguettevõtjatega kokku leppima ühised talitluskindluse piirid iga võrkudevahelise ühenduse jaoks kooskõlas lõikega 1.

Artikkel 26

Turvalisuse kava kriitilise taristu kaitsmiseks

1. Iga põhivõrguettevõtja peab nõukogu direktiivi 2008/114/EÜ (10) artiklit 5 silmas pidades koostama salajase turvalisuse kava, mis hõlmab põhivõrguettevõtja omanduses olevate või tema käitatavate varade riskihindamist ning millega võetakse arvesse tähtsamad füüsilised ja küberohud, nagu liikmesriik need on kindlaks määranud.

2. Turvalisuse kavas tuleb käsitleda võimalikke mõjusid Euroopa ühendatud ülekandesüsteemidele ja lisada korralduslikud ja füüsilised meetmed, mille eesmärk on leevendada kindlaks tehtud riske.

3. Kõik põhivõrguettevõtjad peavad korrapäraselt läbi vaatama turvalisuse kava, et võtta arvesse ohustsenaariumidega seotud muutusi ja ülekandesüsteemi arengut.

2. PEATÜKK

Pinge ja reaktiivvõimsuse juhtimine

Artikkel 27

Kõikide põhivõrguettevõtjate kohustused seoses pinge piiridega

1. Kooskõlas artikliga 18 peab iga põhivõrguettevõtja püüdma tagada, et normaaltalitluses püsiks ülekandesüsteemi ühenduspunktides pinge püsitalitluses piirides, mis on sätestatud II lisa tabelites 1 ja 2.

2. Kui Hispaania asjaomane põhivõrguettevõtja nõuab määruse (EL) 2016/631 artikli 16 lõike 2 kohaselt, et nimipingega 300–400 kV ühendatud tootmismoodulid jääksid piiramata ajaks ühendatuks pingevahemikus 1,05–1,0875 s.ü., võtab asjaomane Hispaania põhivõrguettevõtja sellist täiendavat pingevahemikku arvesse lõike 1 järgimisel.

3. Iga põhivõrguettevõtja sätestab pingevahemiku suhtelistes ühikutes (s.ü.).

4. Iga põhivõrguettevõtja püüab tagada, et pinge püsiks normaalseisundis ja pärast häiringut laiemas pingevahemikus piiratud talitlusaja jooksul, kui selliste laiemate pingevahemike kohta on sõlmitud leping ülekandesüsteemiga ühendatud jaotusvõrguettevõtjatega, tootmisüksuse omanikega vastavalt määruse (EL) 2016/631 artikli 16 lõikele 2 või alalisvooluülekandesüsteemi omanikega vastavalt määruse (EL) 2016/1447 artiklile 18.

5. Iga põhivõrguettevõtja lepib ülekandesüsteemiga ühendatud jaotusvõrguettevõtjate ja ülekandesüsteemiga ühendatud oluliste võrgukasutajatega kokku pingevahemikud ühenduspunktides pingeastmel alla 110 kV, kui sellised pingevahemikud on asjakohased talitluskindluse piirides püsimise seisukohast. Iga põhivõrguettevõtja püüab tagada, et pinge püsiks kokkulepitud vahemikus normaaltalitluses ja ka pärast häiringu möödumist.

Artikkel 28

Oluliste võrgukasutajate kohustused seoses pinge ja reaktiivvõimsuse juhtimisega süsteemi talitlemise ajal

1. Kõik olulised võrgukasutajad, kes on ülekandesüsteemiga ühendatud tootmismoodulid, mille suhtes ei kohaldata määruse (EL) 2016/631 artiklit 16, või alalisvooluülekandesüsteemid, mille suhtes ei kohaldata määruse (EL) 2016/1447 artiklit 18, teatavad kolme kuu jooksul pärast käesoleva määruse jõustumist oma põhivõrguettevõtjale oma suutlikkuse seoses määruse (EL) 2016/631 artikli 16 kohaste või määruse (EL) 2016/1447 artikli 18 kohaste pinge nõuetega, teatades nii pingesuutlikkuse kui ka aja, mille kestel nad suudavad talitleda ilma lahti ühendumata.

2. Olulised võrgukasutajad, kes on tarbimisseadmed, kelle suhtes kohaldatakse määruse (EL) 2016/1388 artikli 3 nõudeid, ei tohi artiklis 27 sätestatud pingevahemikus häiringu tõttu lahti ühenduda. Kõik olulised võrgukasutajad, kes on ülekandesüsteemiga ühendatud tarbimisseadmed, kelle suhtes ei kohaldata määruse (EL) 2016/1388 artiklit 3, teatavad kolme kuu jooksul pärast käesoleva määruse jõustumist oma põhivõrguettevõtjatele oma suutlikkuse seoses määruse (EL) 2016/1388 II lisa kohaste pinge nõuetega, teatades nii pingesuutlikkuse kui ka aja, mille kestel nad suudavad talitleda ilma lahti ühendumata.

3. Iga oluline võrgukasutaja, kes on ülekandesüsteemiga ühendatud tarbimisseade, peab alal hoidma reaktiivvõimsuse seadeväärtused, võimsusteguri vahemikud ja pinge seadeväärtused pinge juhtimiseks sellises vahemikus, nagu on kokku lepitud tema põhivõrguettevõtjaga artikli 27 kohaselt.

Artikkel 29

Kõikide põhivõrguettevõtjate kohustused seoses pinge ja reaktiivvõimsuse juhtimisega süsteemi talitlemise ajal

1. Kui ülekandesüsteemi ühenduspunktis on pinge II lisa tabelites 1 ja 2 kindlaksmääratud vahemikust väljaspool, peab iga põhivõrguettevõtja võtma parandusmeetmed pinge ja reaktiivvõimsuse juhtimiseks vastavalt käesoleva määruse artikli 22 lõike 1 punktile c, et taastada ühenduspunktis pinge II lisas sätestatud vahemikus ning määruse (EL) 2016/631 artiklis 16 ja määruse (EL) 2016/1388 artiklis 13 sätestatud ajavahemikus.

2. Iga põhivõrguettevõtja peab talitluskindluse analüüsis arvesse võtma pinge väärtusi, mille korral võivad end lahti ühendada ülekandesüsteemiga ühendatud olulised võrgukasutajad, kelle suhtes ei kohaldata määruse (EL) 2016/631 või määruse (EL) 2016/1388 nõudeid.

3. Iga põhivõrguettevõtja peab tagama piisava mahu ja reageerimisajaga reaktiivvõimsuse reservi, et hoida pinget oma juhtimispiirkonnas ja võrkudevahelistes ühendustes II lisas sätestatud vahemike piires.

4. Vahelduvvooluühendusega põhivõrguettevõtjad peavad koos kehtestama piisava pinge juhtimise korra, et tagada artikli 25 lõike 4 kohaselt kehtestatud ühiste talitluskindluse piiride järgimine.

5. Iga põhivõrguettevõtja peab iga ülekandesüsteemiga ühendatud jaotusvõrgu ettevõtjaga kokku leppima reaktiivvõimsuse seadeväärtused, võimsusteguri vahemikud ja pinge seadeväärtused põhivõrguettevõtja ja jaotusvõrguettevõtja vahelise ühenduspunkti pinge juhtimiseks vastavalt määruse (EL) 2016/1388 artiklile 15. Kõnealuste väärtuste säilitamiseks peab iga ülekandesüsteemiga ühendatud jaotusvõrgu ettevõtja kasutama oma reaktiivvõimsuse ressursse ning tal on õigus anda pinge juhtimise juhiseid jaotusvõrguga ühendatud olulistele võrgukasutajatele.

6. Igal põhivõrguettevõtjal on õigus kasutada kogu oma juhtimise all olevat ülekandesüsteemiga ühendatud reaktiivvõimsuse suutlikkust reaktiivvõimsuse tõhusaks juhtimiseks ning pinge hoidmiseks käesoleva määruse II lisa tabelites 1 ja 2 sätestatud pingevahemikes.

7. Iga põhivõrguettevõtja peab kas otse või kaudselt, kooskõlastatult ülekandesüsteemiga ühendatud jaotusvõrguettevõtjaga, kui see on asjakohane, käitama oma juhtimispiirkonna reaktiivvõimsuse ressursse, sealhulgas blokeerima trafode automaatset pinge või reaktiivvõimsuse juhtimist, pinge vähendamist ning madala pingega tarbimise lahtiühendamist, et tagada talitluskindluse piiride järgimist ja vältida ülekandesüsteemi pinge kadumist.

8. Iga põhivõrguettevõtja peab määrama kindlaks pinge juhtimise meetmed kooskõlastatult ülekandesüsteemiga ühendatud oluliste võrgukasutajatega ning jaotusvõrguettevõtjate ja naaberpõhivõrguettevõtjatega.

9. Kui see on asjakohane ülekandesüsteemi pinge ja reaktiivvõimsuse juhtimiseks, võib põhivõrguettevõtja kooskõlastatult jaotusvõrguettevõtjaga nõuda, et jaotusvõrku ühendatud olulised võrgukasutajad järgiksid pinge juhtimise juhiseid.

3. PEATÜKK

Lühisvoolu juhtimine

Artikkel 30

Lühisvool

Iga põhivõrguettevõtja peab määrama kindlaks:

a) suurima lühisvoolu, mille korral ületatakse võimsuslülitite ja muude seadmete nimisuutlikkus, ja

b) vähima lühisvoolu, mil korral kaitsevahendid korralikult toimivad.

Artikkel 31

Lühisvoolu arvutamine ja sellega seotud meetmed

1. Iga põhivõrguettevõtja peab tegema lühisvoolu arvutused, et hinnata naaberpõhivõrguettevõtjate, ülekandesüsteemiga ühendatud oluliste võrgukasutajate ja ülekandesüsteemiga ühendatud jaotusvõrkude, sealhulgas suletud jaotusvõrkude mõju ülekandesüsteemi lühisvoolutugevusele. Kui ülekandesüsteemiga ühendatud jaotusvõrk, sealhulgas suletud jaotusvõrk, avaldab mõju lühisvoolule, tuleb seda arvesse võtta lühisvoolu arvutustes.

2. Lühisvoolu arvutuste korral peab iga põhivõrguettevõtja:

a) kasutama kõige täpsemaid ja kvaliteetsemaid andmeid;

b) võtma arvesse rahvusvahelisi standardeid ja

c) võtma suurima lühisvoolu arvutamisel aluseks sellised talitlustingimused, mis tagavad suurima võimaliku lühisvoolu, sealhulgas lühisvoolu muudest ülekandesüsteemidest ja jaotusvõrkudest, kaasa arvatud suletud jaotusvõrkudest.

3. Iga põhivõrguettevõtja peab kohaldama talitlusmeetmeid või muid meetmeid, et vältida kõrvalekaldumist artiklis 30 osutatud suurima ja vähima lühisvoolu piiridest kõigi ajavahemike ja kõigi kaitseseadmete puhul. Kui selline kõrvalekalle aset leiab, peab iga põhivõrguettevõtja käivitama parandusmeetmed või muud meetmed, tagamaks artiklis 30 nimetatud piiride järgimise. Kõnealustest piiridest kõrvalekaldumine on lubatud üksnes lülitusjadade ajal.

4. PEATÜKK

Võimsusvoogude juhtimine

Artikkel 32

Võimsusvoogude piirid

1. Iga põhivõrguettevõtja peab hoidma võimsusvoogusid talitluskindluse kindlaksmääratud piirides, kui süsteem on normaalseisundis, ja pärast artikli 33 lõikes 1 määratletud häiringute loetelus esitatud häiringu möödumist.

2. N–1-olukorras peab normaalseisundis iga põhivõrguettevõtja hoidma võimsusvoogusid artikli 25 lõike 1 punktis c osutatud lubatud ajutiste ülekoormuste piires, olles valmistanud ette lubatud ajutiste ülekoormuste korral lubatud ajavahemikus rakendatavad parandusmeetmed.

5. PEATÜKK

Häiringute analüüsimine ja käsitlemine

Artikkel 33

Häiringute loetelud

1. Iga põhivõrguettevõtja koostab oma jälgimispiirkonna sisemiste ja väliste häiringute loetelu, hinnates seda, kas mingi häiring neist võib ohustada põhivõrguettevõtja juhtimispiirkonna talitluskindlust. Häiringute loetelus peavad olema nii tavahäiringud kui ka erandlikud häiringud, mis on määratletud artiklis 75 sätestatud metoodika järgi.

2. Häiringute loetelu koostamisel peab iga põhivõrguettevõtja liigitama iga häiringu kas tavaliseks, erandlikuks või ulatuslikuks, võttes arvesse häiringu esinemise tõenäosust ja järgmisi põhimõtteid:

a) iga põhivõrguettevõtja peab liigitama oma juhtimispiirkonna häiringud;

b) kui talitluse või ilmastikutingimuste tõttu suureneb oluliselt erandliku häiringu tõenäosus, peab iga põhivõrguettevõtja lisama sellise häiringu oma häiringute loetelusse, ja

c) selleks, et võtta arvesse häiringuid, millel on suur mõju põhivõrguettevõtja või tema naabrite ülekandesüsteemile, peab iga põhivõrguettevõtja lisama sellise häiringu oma häiringute loetelusse.

3. Iga ülekandesüsteemiga ühendatud jaotusvõrguettevõtja ja oluline võrgukasutaja, kes on tootmisüksus, peab esitama häiringu analüüsimiseks kogu teabe, sealhulgas prognoosi ja jooksvad andmed, mis võib andmeid koondada vastavalt artikli 50 lõikele 2.

4. Iga põhivõrguettevõtja peab kooskõlastama oma häiringute loetelu ühtsuse osas vähemalt oma jälgimispiirkonna põhivõrguettevõtjatega vastavalt artiklile 75.

5. Iga põhivõrguettevõtja peab oma jälgimispiirkonna põhivõrguettevõtjatele teatama välistest häiringutest, mis kuuluvad tema häiringute loetelusse.

6. Iga põhivõrguettevõtja peab aegsasti teatama oma jälgimispiirkonna asjaomastele põhivõrguettevõtjatele, kui tema ülekandesüsteemi elementide skeemis tehakse topoloogilisi muudatusi, mis kuuluvad asjaomaste põhivõrguettevõtjate häiringute loetelusse väliste häiringutena.

7. Iga põhivõrguettevõtja peab tagama, et reaalajaandmed oleksid piisavalt täpsed, et nende põhjal häiringute analüüsis tehtavad võimsuste jagunemise arvutused oleksid koonduvad.

Artikkel 34

Häiringute analüüs

1. Iga põhivõrguettevõtja peab tegema oma jälgimispiirkonna kohta häiringute analüüsi, et teha kindlaks, millised häiringud ohustavad või võivad ohustada talitluskindlust tema juhtimispiirkonnas, ning määrata kindlaks parandusmeetmed häiringute käsitlemiseks, sealhulgas meetmed erakorraliste häiringute mõju leevendamiseks.

2. Iga põhivõrguettevõtja peab tagama, et häiringute analüüsiga kindlaks tehtud võimalikud kõrvalekalded tema juhtimispiirkonna talitluskindluse piiridest ei ohustaks ülekandesüsteemi või ühendatud ülekandesüsteemide talitluskindlust.

3. Iga põhivõrguettevõtja peab tegema häiringute analüüsi oma jälgimispiirkonna prognoositud ja reaalajaliste talitlusandmete alusel. Häiringute analüüsi lähteks N-olukorras tuleb võtta asjaomase ülekandesüsteemi skeem, mille puhul on võetud arvesse talitluse plaanimise järgus kavandatud plaanilised seisakud.

Artikkel 35

Häiringute käsitlemine

1. Iga põhivõrguettevõtja peab hindama häiringutega seotud ohtusid, kui ta modelleerib iga loetelus esitatud häiringut ja hindab, kas ülekandesüsteem suudab jääda talitluskindluse piiridesse N–1-olukorras.

2. Kui põhivõrguettevõtja hinnang näitab, et häiringu tõttu on suur oht, et ta ei suuda õigeaegselt ette valmistada ja käivitada parandusmeetmeid, et vältida mittevastavust N–1-kriteeriumiga, või et on oht, et häiring levib ühendatud ülekandesüsteemi, peab põhivõrguettevõtja ette valmistama ja käivitama parandusmeetmed, et võimalikult kiiresti saavutada kooskõla N–1-kriteeriumiga.

3. Kui häiring on põhjustanud N–1-olukorra, peab iga põhivõrguettevõtja käivitama parandusmeetme, tagamaks, et ülekandesüsteem taastuks normaalseisundisse nii kiiresti kui võimalik ning et see N–1-olukord muutuks uueks N-olukorraks.

4. Põhivõrguettevõtja ei pea järgima N–1-kriteeriumi järgmistel juhtudel:

a) lülitusjadade korral;

b) parandusmeetmete ettevalmistuseks ja käivitamiseks kuluva aja jooksul.

5. Põhivõrguettevõtja ei pea järgima N–1-kriteeriumi, kui tagajärjed piirduvad üksnes põhivõrguettevõtja juhtimispiirkonna lokaalse seisundiga, välja arvatud juhul, kui liikmesriik otsustab teisiti.

6. PEATÜKK

Kaitse

Artikkel 36

Üldised kaitsenõuded

1. Iga põhivõrguettevõtja peab oma ülekandesüsteemi käitama kaitse- ja reservkaitseseadmetega, et automaatselt ära hoida sellist häiringute levikut, mis võib ohustada tema ülekandesüsteemi ja sellega ühendatud süsteemi talitlust.

2. Vähemalt üks kord iga viie aasta järel peab iga põhivõrguettevõtja üle vaatama kaitsestrateegia ja -põhimõtted ning vajaduse korral need ajakohastama, et tagada kaitseseadmete nõuetekohane toimimine ja talitluskindlus.

3. Pärast kaitsetoimingut, mille mõju ulatub üle põhivõrguettevõtja juhtimispiirkonna ja võrkudevaheliste ühenduste, peab põhivõrguettevõtja hindama, kas tema juhtimispiirkonna kaitseseadmed töötavad plaanipäraselt, ning võtma vajaduse korral parandusmeetmed.

4. Iga põhivõrguettevõtja peab määrama kindlaks oma ülekandesüsteemi kaitseseadmete seadeväärtused, millega tagatakse usaldusväärne, kiire ja selektiivne rikke eraldamine, sealhulgas rikke eraldamise reservkaitse poolt põhikaitsesüsteemi tõrke korral.

5. Enne kaitse- ja reservkaitseseadmete kasutusele võtmist ja pärast iga muudatuse tegemist peab iga põhivõrguettevõtja enne seadistuse muutmist leppima naaberpõhivõrguettevõtjatega kokku ja kooskõlastama võrkudevaheliste ühenduste kaitse seadeväärtused.

Artikkel 37

Erikaitsesüsteemid

Kui põhivõrguettevõtja kasutab erikaitsesüsteeme, peab ta:

a) tagama, et iga erikaitsesüsteem toimib selektiivselt, usaldusväärselt ja tõhusalt;

b) hindama enne erikaitsesüsteemi kavandamist, millised on tagajärjed ülekandesüste