KOMISJONI OTSUS,

20. jaanuar 2006,

millega sätestatakse nõukogu otsuse 2004/904/EÜ üksikasjalikud rakenduseeskirjad finantskorrektsioonide tegemise kohta Euroopa Pagulasfondist kaasrahastatud meetmete puhul

(teatavaks tehtud numbri K(2006) 51/2 all)

(Ainult tšehhi-, hollandi-, inglis-, eesti-, soome-, prantsus-, saksa-, kreeka-, ungari-, itaalia-, rootsi-, läti-, leedu-, poola-, portugali-, slovaki-, sloveeni- ja hispaaniakeelne tekst on autentne)

(2006/400/EÜ)

EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,

võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,

võttes arvesse nõukogu 2. detsembri 2004. aasta otsust 2004/904/EÜ Euroopa Pagulasfondi asutamise kohta ajavahemikuks 2005–2010 (1), eriti selle artikli 25 lõiget 3 ja artikli 26 lõiget 5,

olles konsulteerinud otsuse 2004/904/EÜ artikli 11 lõike 1 alusel asutatud komiteega,

ning arvestades järgmist:

Otsuse 2004/904/EÜ artikli 25 lõikes 2 sätestatakse, et liikmesriigid peavad tegema finantskorrektsioone, mida on vaja seoses üksikute või süstemaatiliste eeskirjade eiramistega, tühistades kogu ühenduse toetuse või osa sellest. Selle sätte ühetaolise kohaldamise tagamiseks kogu ühenduses on vaja kehtestada tehtavate korrektsioonide kindlaksmääramise eeskirjad ja näha ette kohustus teavitada komisjoni.

ON VASTU VÕTNUD KÄEOLEVA OTSUSE:

Artikkel 1

1. Süstemaatilise eeskirjade eiramise puhul hõlmab otsuse 2004/904/EÜ artikli 26 lõike 1 alusel toimuv uurimine kõiki projekte, mida eeskirjade eiramine võis mõjutada.

2. Kogu ühenduse toetust või osa sellest tühistades võtavad liikmesriigid arvesse eeskirjade rikkumise laadi ja tõsidust ning sellest fondidele tulenevat finantskahju.

3. Liikmesriigid teatavad komisjonile otsuse 2004/904/EÜ artikli 28 lõikes 2 osutatud aruandele lisatud loendis kõigist abi tühistamise menetlustest, mis on algatatud eelnenud aastal.

Artikkel 2

1. Kui pärast ühenduse toetuse tühistamist on summad vaja otsuse 2004/904/EÜ artikli 25 lõike 1 kohaselt sisse nõuda, algatab pädev üksus või organisatsioon sissenõudemenetluse ja teatab sellest vastutavale asutusele. Sissenõudmist käsitlev teave edastatakse komisjonile ja arvestust peetakse käesoleva otsuse artikli 3 kohaselt.

2. Liikmesriigid teatavad komisjonile otsuse 2004/904/EÜ artikli 28 lõikes 2 osutatud aruandes sellest, kuidas nad on otsustanud või kavatsevad tühistatud vahendeid taaskasutada.

Artikkel 3

1. Otsuse 2004/904/EÜ artikli 13 lõike 1 alusel nimetatud liikmesriigi haldusüksus või avalik-õiguslik asutus (edaspidi “vastutav asutus”) peab arvestust ühenduse abist juba sooritatud maksetest sissenõudmisele kuuluvate summade kohta ja tagab, et summad nõutakse sisse viivitamata. Pärast tagasisaamist arvab vastutav asutus oma järgmisest komisjonile esitatavast kuludeklaratsioonist maha tagasisaadud summadele vastava määra või, kui sellest määrast ei piisa, maksab ühendusele tagasi. Sissenõutavatelt summadelt arvestatakse alates nende tagasimaksetähtpäevast viivist vastavalt finantsmääruse rakenduseeskirjade artiklis 86 sätestatud määrale.

2. Otsuse 2004/904/EÜ artikli 28 lõikes 2 osutatud aruande esitamisel saadavad liikmesriigid komisjonile tuvastatud eiramiste loendi, märkides tagasisaadud või sissenõudmisel olevad summad ja vajaduse korral haldus- või kohtumenetlused, mis on algatatud alusetult makstud summade sissenõudmiseks.

Artikkel 4

1. Nende finantskorrektsioonide summa, mis komisjon on teinud otsuse 2004/904/EÜ artikli 26 lõike 3 punkti b kohaselt üksikute või süstemaatiliste eiramiste puhul, määratakse võimaluse korral kindlaks üksikute toimikute põhjal ja need võrduvad fondilt valesti sissenõutud kulude summaga, võttes arvesse proportsionaalsuse põhimõtet.

2. Kui alusetult makstud summade suurust ei ole võimalik täpselt kindlaks määrata või kui kõikide asjakohaste kulude tühistamine oleks ebaproportsionaalne, võtab komisjon oma finantskorrektsioonide aluseks:

3. Kui komisjon võtab seisukoha aluseks oma üksuste väliste audiitorite tuvastatud asjaolud, teeb ta järeldused rahaliste tagajärgede kohta pärast seda, kui on läbi vaadanud meetmed, mis asjaomane liikmesriik on võtnud otsuse 2004/904/EÜ artikli 25 lõike 2 alusel.

4. Tähtaeg, mille jooksul asjaomane liikmesriik võib vastata otsuse 2004/904/EÜ artikli 26 lõike 3 kohasele taotlusele, on kaks kuud. Nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel võib komisjon anda pikema tähtaja.

5. Kui komisjon pakub välja finantskorrektsioonide tegemise ekstrapolatsiooni või kindla määra põhjal, antakse liikmesriigile võimalus tõendada asjakohaste toimikute läbivaatamise abil, et eiramise tegelik ulatus oli komisjoni hinnatust väiksem. Kokkuleppel komisjoniga võib liikmesriik piirata toimikute läbivaatamise ulatust üksnes asjaomaste toimikute asjakohase osaga või pisteliste väljavõtetega. Välja arvatud nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel, ei ole selliseks läbivaatamiseks lubatud aeg pikem kui kaks kuud pärast lõikes 4 osutatud kahekuulist ajavahemikku. Komisjon võtab arvese kõiki liikmesriigi poolt selle ajavahemiku jooksul esitatud tõendeid.

6. Kui komisjon peatab maksed otsuse 2004/904/EÜ artikli 26 lõike 1 kohaselt või kui pärast lõikes 4 osutatud tähtaja lõppu on peatamise põhjused endiselt olemas või kui asjaomane liikmesriik ei ole komisjonile eeskirjade eiramise kõrvaldamiseks võetud meetmetest teatanud, kohaldatakse artikli 26 lõiget 3.

7. Käesoleva otsuse lisas on esitatud suunised põhimõtete, kriteeriumide ja suunavate skaalade kohta, mida komisjoni talitused rakendavad kindla määraga korrektsioonide kindlaksmääramisel.

Artikkel 5

1. Kõik otsuse 2004/904/EÜ artikli 26 lõike 3 kohased tagasimaksed komisjonile tehakse enne tähtpäeva, mis on näidatud finantsmääruse rakenduseeskirjade artikli 81 alusel koostatud sissenõudekorralduses.

2. Tagasimakse hilinemisel makstakse viivist, mida arvestatakse lõikes 1 osutatud tähtpäevast tegeliku maksmispäevani. Viivisemääraks on käesoleva otsuse artikli 3 lõikes 1 osutatud määr.

3. Otsuse 2004/904/EÜ artikli 26 lõike 2 alusel tehtav finantskorrektsioon ei piira liikmesriigi kohustust nõuda tagasimaksed sisse otsuse 2004/904/EÜ artikli 25 lõike 2 ja käesoleva otsuse artikli 2 lõike 1 alusel ning nõuda sisse riigiabi määruse (EÜ) nr 659/1999 artikli 14 alusel.

Artikkel 6

Liikmesriigid võivad kohaldada rangemaid siseriiklikke finantskorrektsioone, kui on ette nähtud käesoleva otsusega.

Artikkel 7

Käesolev otsus on adresseeritud Belgia Kuningriigile, Tšehhi Vabariigile, Saksamaa Liitvabariigile, Eesti Vabariigile, Kreeka Vabariigile, Hispaania Kuningriigile, Prantsuse Vabariigile, Iirimaale, Itaalia Vabariigile, Küprose Vabariigile, Läti Vabariigile, Leedu Vabariigile, Luksemburgi Suurhertsogiriigile, Ungari Vabariigile, Malta Vabariigile, Madalmaade Kuningriigile, Austria Vabariigile, Poola Vabariigile, Portugali Vabariigile, Sloveenia Vabariigile, Slovaki Vabariigile, Soome Vabariigile, Rootsi Kuningriigile, Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigile.

(1) EÜT L 381, 28.12.2004, lk 52.

(2) EÜT L 357, 31.12.2002, lk 1, määrust on viimati muudetud määrusega (EÜ, Euratom) nr 1261/2005 (ELT L 201, 2.8.2005, lk 3).

LISA

SUUNISED PÕHIMÕTETE, KRITEERIUMIDE JA SUUNAVATE SKAALADE KOHTA, MIDA KOMISJONI TALITUSED RAKENDAVAD OTSUSE 2004/904/EÜ ARTIKLITE 25 JA 26 KOHASTE FINANTSKORREKTSIOONIDE KINDLAKSMÄÄRAMISEL

1. PÕHIMÕTTED

Finantskorrektsioonide eesmärk on taastada olukord, kus kõik fondist kaasfinantseerimiseks esitatud kulud on kooskõlas kohaldatavate riiklike ja ühenduse eeskirjadega. Sellest lähtuvalt on võimalik kehtestada rida võtmepõhimõtteid, mida komisjoni talitused peavad kohaldama finantskorrektsioonide kindlaksmääramisel.

a) Eeskirjade eiramine on määratletud määruse (EÜ) nr 2988/95 (1) artikli 1 lõikes 2. Eeskirjade eiramine võib olla ühekordne või süstemaatiline.

b) Süstemaatiline eeskirjade eiramine on korduv viga, mis tuleneb tõsistest puudustest haldus- ja kontrollisüsteemides, mille eesmärk on tagada raamatupidamise õigsus ja kehtivate eeskirjade täitmine. — Kui kohaldatavaid eeskirju täidetakse ja on võetud kõik mõistlikud meetmed eeskirjade eiramise vältimiseks, tuvastamiseks ja kõrvaldamiseks, ei ole finantskorrektsioone vaja. — Kui kohaldatavaid eeskirju täidetakse, kuid haldus- ja kontrollisüsteemid vajavad täiustamist, antakse liikmesriigile asjakohaseid soovitusi, kuid finantskorrektsioone ei ole vaja. — Kui tuvastatakse üksnes selliseid vigu, mis on seotud vähem kui 4 000 euro suuruste summadega, palutakse liikmesriigil vead kõrvaldada, algatamata otsuse 2004/904/EÜ artikli 25 lõike 2 kohast finantskorrektsioonide tegemise menetlust. — Kui haldus- ja kontrollisüsteemis on tõsiseid puudusi, mis võivad põhjustada süstemaatilist eeskirjade eiramist, eeskätt puudusi kohaldatavate eeskirjade täitmisel, tuleb alati teha finantskorrektsioone.

c) Finantskorrektsiooni summa määratakse võimaluse korral kindlaks üksikute toimikute põhjal ja see võrdub fondilt valesti sissenõutud kulude summaga. Alati ei ole siiski võimalik määrata iga asjakohase projekti puhul korrektsiooni täpset suurust, samuti võib kogu asjakohase kulu tühistamine olla ebaproportsionaalne. Sellistel juhtudel peab komisjon korrektsioonid kindlaks määrama ekstrapolatsiooni teel või kindla määrana.

d) Kui on ilmne, et üksikuid samalaadilisi eeskirjade eiramisi, mille arvu saab kindlaks määrata, on ilmnenud paljudes muudes tegevustes või kogu meetme või programmi ulatuses, kuid alusetult makstud summade kindlaksmääramine iga projekti puhul eraldi ei ole tasuv, võib finantskorrektsioon põhineda ekstrapolatsioonil. — Ekstrapolatsiooni saab rakendada üksnes siis, kui on võimalik kindlaks teha sarnaste omadustega ühtne projektide kogum või rühm ja tõestada, et rikkumine on projekte mõjutanud. Sel juhul ekstrapoleeritakse juhuslikult valitud asjakohaste üksikute toimikute representatiivse valimi põhjaliku uurimise tulemused kõikidele kindlakstehtud kogumisse kuuluvatele toimikutele kooskõlas üldtunnustatud auditeerimisnormidega.

e) Sellise üksiku rikkumise või süstemaatilise eiramise puhul, mille rahalise mõju ulatust ei saa täpselt hinnata, sest see sõltub liiga paljudest muutujatest või on hajus, nagu näiteks eiramise puhul, mis tuleneb eeskirjade eiramise vältimiseks või tuvastamiseks vajalike kontrollide ebapiisavusest või abi andmise tingimuste või ühenduse eeskirjade mittetäitmisest, kuid mille puhul oleks kogu asjakohase abi tühistamine ebaproportsionaalne, tuleks kohaldada kindlaid määrasid. — Kindla määraga korrektsioonid määratakse kindlaks kooskõlas haldus- ja kontrollisüsteemide puuduse või üksiku rikkumise raskusega ning eeskirjade eiramise rahaliste tagajärgedega. Punktis 2.2 on esitatud puuduste raskuse hindamiseks vajalik loend süsteemiosadest, mida komisjon käsitleb põhi- ja abiosadena, ja punktis 2.3 on esitatud kindla määraga korrektsioonide suunav skaala. Kindla määraga korrektsioone tehakse kõikide asjaomase meetme või asjaomaste meetmetega hõlmatud kulude suhtes, välja arvatud juhul, kui puudused piirdusid teatavate kuluvaldkondadega (üksikud või teatavat liiki projektid), mispuhul neid tehakse üksnes kõnealuste kuluvaldkondade suhtes. Ühe ja sama kulutuse kohta ei tehta tavaliselt üle ühe korrektsiooni.

f) Juhtudel, kus rikkumise raskuse hindamisel on kaalutlusruumi, nagu näiteks keskkonnanõuete eiramine, tehakse korrektsioonid eeldusel, et eeskirju on oluliselt rikutud ja et on olemas selge seos ühenduse finantseeritava meetmega.

g) Olenemata komisjoni väljapakutud korrektsioonide laadist antakse liikmesriigile alati võimalus tõestada, et fondile tekkinud tegelik kahju või oht ja eeskirjade eiramise ulatus või raskus olid väiksemad, kui komisjoni talitused hindasid. Vastavad menetlused ja tähtajad on sätestatud käesoleva otsuse artikli 13 lõigetes 4–6.

h) Erinevalt korrektsioonidest, mida liikmesriigid teevad otsuse 2004/904/EÜ artikli 25 lõike 2 alusel, kaasneb finantskorrektsioonidega, mida komisjon otsustab teha artikli 26 lõike 3 alusel, alati asjakohasele programmile eraldatud ühenduse toetuse netovähendus.

i) Kui liikmesriigi auditeerimissüsteemi – kontrollikoda, sise- või välisauditid – abil tuvastatakse eeskirjade eiramine ja liikmesriik võtab mõistliku aja jooksul otsuse 2004/904/EÜ artikli 25 lõike 2 alusel sobivaid parandusmeetmeid, ei saa komisjon otsuse 2004/904/EÜ artikli 26 lõike 2 alusel finantskorrektsioone teha ja liikmesriik võib vahendeid taaskasutada. Muudel juhtudel võib komisjon teha korrektsioone riiklike auditeerimisasutuste tähelepanekute põhjal samamoodi kui siis, kui eeskirjade eiramise tuvastab Euroopa Liidu auditeerimisasutus. Kui komisjon tugineb oma seisukohas asjaoludele, mille on kindlaks teinud ja täielikult dokumenteerinud muud Euroopa Liidu auditeerimisasutused, teeb ta oma järeldused rahaliste tagajärgede kohta, olles eelnevalt läbi vaadanud liikmesriigi võimalikud vastused.

2. KINDLA MÄÄRAGA KORREKTSIOONIDE KRITEERIUMID JA SKAALA

2.1. Kriteeriumid

Nagu märgitud eespool punkti 1 alapunktis c, võib kindla määraga korrektsioone teha juhul, kui uurimise tulemusena saadud teave ei võimalda statistilisel teel või muude tõendatavate andmete abil täpselt hinnata üksiku või mitme eeskirjade eiramise rahalise mõju ulatust, vaid viib järelduseni, et liikmesriik ei ole suutnud nõuetekohaselt kontrollida makstud nõuete abikõlblikkust.

Kindla määraga korrektsioonide tegemist tuleks kaaluda siis, kui komisjon tuvastab, et mõnda kontrolli, mis on eeskirjadega ette nähtud selgesõnaliselt või siis kaudselt mõne selgesõnalise sätte (näiteks abi piirdumine teatavat liiki projektidega) täitmiseks, ei ole nõuetekohaselt tehtud, mis võib põhjustada süstemaatilise eeskirjade eiramise. Samuti tuleks nende tegemist kaaluda siis, kui komisjon tuvastab tõsiseid puudusi haldus- ja kontrollisüsteemides, mis põhjustavad kohaldatavate eeskirjade ulatuslikke rikkumisi, või kui ta tuvastab üksikuid rikkumisi. Kindla määraga korrektsioone võib teha ka siis, kui liikmesriikide endi kontrolliasutused tuvastavad sellise eeskirjade eiramise, kuid liikmesriik ei võta mõistliku aja jooksul sobivaid parandusmeetmeid.

Kindla määraga finantskorrektsiooni tegemise ja korrektsiooni määra kindlaksmääramisel võetakse üldiselt arvesse kontrolli puuduse tagajärjel ühenduse vahendeid ohustanud kahjuriski astet. Seega peaks korrektsioon olema kooskõlas proportsionaalsuse põhimõttega. Arvesse tuleks võtta eelkõige järgmisi tegureid:

1. kas eeskirjade eiramine on seotud ühe või mitme juhtumi või kõikide juhtumitega;

2. kas puudus on seotud kogu haldus- ja kontrollisüsteemi või selle osa tõhususega, kusjuures viimasel juhul peetakse silmas teatavaid funktsioone, mis on vajalikud selliste kulude õiguspärasuse, nõuetekohasuse ja abikõlblikkuse tagamiseks, mis on kohaldatavate riiklike ja ühenduse eeskirjade kohaselt esitatud fondist kaasfinantseerimiseks (vt punkti 2.2 allpool);

3. puuduse tähtsus ettenähtud haldus-, füüsiliste ja muude kontrollide kui terviku seisukohast;

4. meetmete vastuvõtlikkus pettuste suhtes, võttes eelkõige arvesse majanduslikke ajendeid.

2.2. Haldus- ja kontrollisüsteemide osade liigitus kindla määraga finantskorrektsioonide tegemiseks süsteemi puuduste või üksikute rikkumiste korral

Fondi haldus- ja kontrollisüsteemid koosnevad mitmesugustest rohkem või vähem tähtsatest osadest või funktsioonidest, millega tagatakse kaasfinantseerimiseks esitatud kulude õiguspärasus, nõuetekohasus ja abikõlblikkus. Kindla määraga korrektsioonide kindlaksmääramisel selliste süsteemi puuduste või üksikute eiramiste puhul on kasulik liigitada haldus- ja kontrollisüsteemide funktsioonid põhi- ja abiosadeks.

Põhiosad on need hädavajalikud osad, mille eesmärk on tagada fondi toetatavate projektide õiguspärasus, nõuetekohasus ja teostus, ja abiosad need, mis aitavad tagada haldus- ja kontrollisüsteemi kvaliteeti ning süsteemi põhifunktsioonide head toimimist.

Allpool esitatud loend sisaldab enamikku heade haldus- ja kontrollisüsteemide ning heade auditeerimistavade osadest. Puuduste ja üksikute rikkumiste raskus on väga erinev, mistõttu võtab komisjon juhtumite hindamisel eeskätt arvesse punkti 2.4 allpool.

2.2.1. Põhiosad kaasfinantseerimiskõlblikkuse tagamiseks

1. Toetusetaotlusi käsitlevate menetluste koostamine ja kohaldamine, taotluste hindamine, finantseeritavate projektide valimine, alltöövõtjate/tarnijate valimine, toetusetaotluste esitamise kutsete nõuetekohane avaldamine kooskõlas asjakohase programmi menetlustega: a) vajaduse korral avalikustamist, võrdseid võimalusi ja riigihankeid käsitlevate eeskirjade järgimine ja, juhul kui EÜ riigihankedirektiivid ei ole kohaldatavad, võrdset kohtlemist ja mittediskrimineerimist käsitlevate asutamislepingu sätete ja põhimõtete järgimine; b) toetusetaotluste hindamine kooskõlas programmi kriteeriumide ja menetlustega, sealhulgas keskkonnamõju hindamise eeskirjade täitmine ning võrdseid võimalusi käsitlevate õigusnormide ja poliitika järgimine; c) finantseeritavate projektide valimine: — valitud projektid vastavad programmi eesmärkidele ja avaldatud kriteeriumidele; — taotluste heakskiitmise või tagasilükkamise põhjused on selgelt esitatud; — riigiabi käsitlevate eeskirjade täitmine; — abikõlblikkuseeskirjade täitmine; — finantseerimistingimuste sisaldumine heakskiitvas otsuses.

2. Piisav kontroll kaasfinantseeritavate toodete ja teenuste pakkumise ning programmi raames rahastatavate kulude abikõlblikkuse üle, mida teostavad otsuse 2004/904/EÜ artikli 13 alusel määratud vastutav asutus ning abisaaja ja vastutava asutuse vahelised vahendusorganisatsioonid: a) väljundite (teenused, tööd, tarned jne) olemasolu kindlakstegemine plaanide, arvete, vastuvõtudokumentide, asjatundjate aruannete jms põhjal ja vajaduse korral kohapeal; b) toetuste andmise tingimuste järgimise kindlakstegemine; c) nende kulude abikõlblikkuse kindlakstegemine, mille suhtes esitatakse taotlus; d) kõikide lahendatavate küsimuste asjakohane lahendamine enne taotluse heakskiitmist; e) asjakohane ja usaldusväärne raamatupidamine; f) kontrolljälje säilitamine kõikidel tasanditel abisaajast süsteemi kõrgeima tasandini välja; g) mõistlike meetmete võtmine tagamaks, et kuludeklaratsioonid, mille õigsust vastutav asutus komisjonile tõendab, on õiged järgmistes punktides: — kulutused tehti abikõlblikkusaja jooksul kaasfinantseerimiseks valitud projektide raames kooskõlas harilike menetluste ja kõikide kohaldatavate tingimustega; — kaasfinantseeritavad projektid on tegelikult teostatud.

3. Projektide pisteliste kontrollide piisav arv ja kvaliteet ning asjakohane järeltegevus: a) pistelised kontrollid hõlmavad vähemalt 10 % abikõlblikest kogukuludest kooskõlas käesoleva otsuse artikliga 4 ja neid tõendab aruanne audiitori töö kohta; b) valim on representatiivne ja riskianalüüs küllaldane; c) kontrolli- ja haldusfunktsioonid on asjakohaselt eraldatud, et oleks tagatud sõltumatus; d) kontrollide järeltegevus, millega tagatakse: — tulemuste asjakohane hindamine ja vajaduse korral finantskorrektsioonide kindlaksmääramine, — üldised meetmed süstemaatilise eeskirjade eiramise kõrvaldamiseks.

2.2.2. Abiosad

a) rahuldav halduskontroll standard-kontrollnimekirjade või samaväärsete vahendite vormis ja tulemuste nõuetekohane dokumenteerimine, tagamaks näiteks, et: — taotlusi ei ole varem rahuldatud ja tehingud (lepingud, kviitungid, arved, maksed) on eraldi kindlakstehtavad; — raamatupidamises on kirjendatud kulud vastavuses deklaratsioonidega;

b) nõuetekohane järelevalve taotluste menetlemise ja maksekäsundite andmise üle;

c) rahuldavad menetlused, et tagada ühenduse eeskirju käsitleva teabe nõuetekohane levitamine;

d) abisaajatele ühenduse toetuse õigeaegse maksmise tagamine.

2.3. Kindla määraga korrektsioonide suunav skaala

100 % suurune korrektsioon

Korrektsioonimääraks võib kehtestada 100 %, kui liikmesriigi haldus- ja kontrollisüsteemi puudused on sedavõrd suured või üksik rikkumine sedavõrd raske, et see kujutab endast ühenduse eeskirjade täielikku eiramist, mispuhul on kõik maksed eeskirjadevastased.

25 % suurune korrektsioon

Kui liikmesriik rakendab oma haldus- ja kontrollisüsteemi väga puudulikult ja on olemas tõendid laiaulatusliku eeskirjade eiramise kohta, samuti hooletuse kohta eiramiste ja pettuste vastu võitlemisel, on õigustatud 25 % suurune korrektsioon, kuna võib põhjendatult eeldada, et võimalus karistamatult esitada eeskirjadevastaseid taotlusi tekitab fondile erakordselt suurt kahju. Sama suur korrektsioon on asjakohane ka üksiku eeskirjade eiramise puhul, mis on tõsine, kuid ei muuda kogu projekti abikõlbmatuks.

10 % suurune korrektsioon

Kui üks või mitu süsteemi põhiosa ei toimi või toimib sedavõrd kehvasti või harva, et on täiesti kasutu(d) taotluse abikõlblikkuse kindlaksmääramisel või eeskirjade eiramise vältimisel, on õigustatud 10 % suurune korrektsioon, kuna võib põhjendatult järeldada, et oli olemas suur oht, et fond saab laiaulatuslikku kahju. Sama korrektsioonimäär on asjakohane ka üksiku keskmise raskusega eiramise puhul, mis on seotud süsteemi põhiosadega.

5 % suurune korrektsioon

Kui kõik süsteemi põhiosad toimivad, kuid mitte sellise järjepidevuse, sageduse või põhjalikkusega, nagu nähakse ette eeskirjades, on õigustatud 5 % suurune korrektsioon, kuna võib põhjendatult järeldada, et need ei taga piisavalt taotluste nõuetekohasust ja et fondile tekkinud oht oli märkimisväärne. 5 % suurune korrektsioon võib olla asjakohane ka üksikute projektide raames toimunud kergema eeskirjade eiramise puhul, mis on seotud põhiosadega.

Asjaolu, et süsteem ei toimi laitmatult, ei ole iseenesest piisav põhjus finantskorrektsiooni tegemiseks. Selgesõnaliste ühenduse eeskirjade või heade haldustavade järgimises peab olema suur puudus, mis tekitab fondile tõelise kahju- või eeskirjade eiramise riski.

2 % suurune korrektsioon

Kui süsteemi põhiosad toimivad nõuetekohaselt, kuid mõni abiosa ei toimi üldse, on õigustatud 2 % suurune korrektsioon, pidades silmas fondile tekitatud väiksemat kahjuriski ja rikkumise väiksemat raskust.

2 % suurust korrektsiooni suurendatakse 5 % ni, kui sama puudus tuvastatakse pärast esimese korrektsiooni kuupäeva tehtud kulutustes ja liikmesriik ei ole pärast esimest korrektsiooni võtnud piisavaid parandusmeetmeid vigase süsteemiosa suhtes.

2 % suurune korrektsioon on õigustatud ka siis, kui komisjon on korrektsiooni tegemata teatanud liikmesriigile vajadusest täiustada süsteemi olemasolevaid abiosi, mis ei toimi rahuldavalt, kuid liikmesriik ei ole võtnud vajalikke meetmeid.

Korrektsioone tehakse üksnes selliste haldus- ja kontrollisüsteemide abiosade puuduste suhtes, mille põhiosades ei ole puudusi tuvastatud. Kui esineb puudusi nii abiosades kui ka põhiosades, tehakse korrektsioone üksnes põhiosade suhtes kohaldatava määraga.

2.4. Piiripealsed juhtumid

Kui käesolevate suuniste rangest kohaldamisest tulenev korrektsioon oleks selgelt ebaproportsionaalne, võib välja pakkuda väiksema korrektsioonimäära.

Näiteks kui puudused tulenesid raskustest ühenduse eeskirjade või nõuete tõlgendamisel (välja arvatud juhud, mil võib põhjendatult eeldada, et liikmesriik pöördub sellistes küsimustes komisjoni poole) ja riigi asutused võtsid kohe puuduste ilmnemisel tõhusaid meetmeid nende kõrvaldamiseks, võib seda kergendavat asjaolu arvesse võtta ja välja pakkuda väiksema määra või korrektsiooni ärajätmise. Samamoodi tuleks nõuetekohaselt arvesse võtta tuginemist õiguskindlusele, kui puudustest ei teatatud komisjoni talituste varasemate auditite järel.

Üldiselt ei käsitleta asjaolu, et puudulikke haldus- või kontrollisüsteeme täiustati kohe pärast liikmesriigile puudustest teatamist, kergendava asjaoluna, kui hinnatakse süstemaatilise eeskirjade eiramise rahalise mõju ulatust enne täiustamist.

2.5. Hindamisalused

Kui olukord muudes liikmesriikides on teada, peaks komisjon neid omavahel võrdlema, et tagada võrdne kohtlemine korrektsioonimäärade kindlaksmääramisel.

Korrektsioonimäär peaks kehtima kulude selle osa suhtes, mis oli ohus. Kui puudus tuleneb sellest, et liikmesriik ei rakenda sobivat kontrollisüsteemi, tuleks korrektsiooni kohaldada kõikide kulude suhtes, mille jaoks kontrollisüsteemi vaja oli. Kui on alust arvata, et puudus piirdub üksnes teatava asutuse või piirkonnaga, kes kohaldab liikmesriigi sisseseatud kontrollisüsteemi, peaks korrektsioon piirduma kulutustega, mida kontrollib see asutus või piirkond. Kui puudus on seotud näiteks suurema määraga toetuse vastavuse kontrollimisega abikõlblikkuse kriteeriumidele, põhineb korrektsioon suurema ja väiksema toetusmäära vahelisel erinevusel.

Korrektsioon peaks tavaliselt käsitlema meetmega seotud kulutusi uuritaval ajavahemikul, näiteks ühel majandusaastal. Kui eeskirjade eiramine tuleneb süstemaatilistest puudustest, mis on ilmselt pikaajalised ja mõjutavad mitme aasta kulusid, peaks korrektsioon siiski käsitlema kõiki kulusid, millest liikmesriik on teatanud alates süsteemi puuduse tekkimisest kuni selle kõrvaldamise kuuni.

Kui ühes ja samas süsteemis tuvastatakse mitu puudust, ei kumuleerita kindla määraga korrektsioone, vaid kontrollisüsteemis kui tervikus sisalduvate ohtude näitajaks võetakse kõige suurem puudus. (2) Kindla määraga korrektsioone kohaldatakse nende kulude suhtes, mis jäävad järele pärast üksikute toimikute puhul tühistatud summade mahaarvamist. Kui liikmesriik ei kohalda ühenduse õigusega ettenähtud karistusi, peab finantskorrektsiooni summa vastama kohaldamata karistuste summale pluss 2 % ülejäänud taotlustest, kuna karistuste mittekohaldamine suurendab eeskirjadevastaste taotluste esitamise ohtu.

3. NETOFINANTSKORREKTSIOONIDE KOHALDAMINE JA MÕJU

Kui liikmesriik on teinud otsuse 2004/904/EÜ artikli 26 lõike 2 kohase menetluse raames väljapakutud finantskorrektsiooni, ei pea komisjon tegema finantseeringu netovähendust, vaid võib lubada liikmesriigil vabastatud summad ümber jaotada. Finantskorrektsioonid, mis komisjon on määranud otsuse 2004/904/EÜ artikli 26 lõike 2 kohaselt pärast sama otsuse artikli 26 lõigetes 3 ja 4 sätestatud menetluse lõpulejõudmist, sisaldavad siiski fondi abi suunavate eraldiste netovähendust.

Netokorrektsioon tehakse igal juhul siis, kui komisjon leiab, et liikmesriik ei ole võtnud piisavalt arvesse ühenduse või riiklike asutuste tuvastatud eiramist käsitlevaid järeldusi, ja/või kui eiramise põhjuseks on tõsine puudus liikmesriigi või juhtimis- või makseasutuste haldus- või kontrollisüsteemis.

Kõik netokorrektsioonide tulemusena komisjonile võlgnetavad summad tuleb maksta üheskoos otsuse 2004/904/EÜ artikli 26 lõike 4 kohase viivisega kooskõlas käesoleva otsuse artikli 3 lõikega 1.

(1) EÜT L 312, 23.12.1995, lk 1.

(2) Vt ka punkti 2.3 (2 % suurune korrektsioon).