ET Euroopa Liidu Teataja L 176/338

EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV 2013/36/EL,

26. juuni 2013,

mis käsitleb krediidiasutuste tegevuse alustamise tingimusi ning krediidiasutuste ja investeerimisühingute usaldatavusnõuete täitmise järelevalvet, millega muudetakse direktiivi 2002/87/EÜ ning millega tunnistatakse kehtetuks direktiivid 2006/48/EÜ ja 2006/49/EÜ

(EMPs kohaldatav tekst)

EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 53 lõiget 1,

võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,

olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele,

võttes arvesse Euroopa Keskpanga arvamust (1),

toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt

ning arvestades järgmist:

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. juuni 2006. aasta direktiivi 2006/48/EÜ (krediidiasutuste asutamise ja tegevuse kohta) (2) ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. juuni 2006. aasta direktiivi 2006/49/EÜ (investeerimisühingute ja krediidiasutuste kapitali adekvaatsuse kohta) (3) on korduvalt oluliselt muudetud. Direktiivide 2006/48/EÜ ja 2006/49/EÜ mitmed sätted on kohaldatavad nii krediidiasutuste kui ka investeerimisühingute suhtes. Selguse huvides ja nende sätete ühtseks kohaldamiseks tuleks need sätted koondada uutesse seadusandlikesse aktidesse, mida kohaldatakse nii krediidiasutuste kui ka investeerimisühingute suhtes, nimelt käesolevasse direktiivi ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusesse (EL) nr 575/2013 26. juuni 2013 (4). Parema juurdepääsu huvides tuleks direktiivide 2006/48/EÜ ja 2006/49/EÜ lisade sätted integreerida käesoleva direktiivi ja nimetatud määruse regulatiivossa.

(2) Käesolev direktiiv peaks muu hulgas sisaldama sätteid tegevuslubade andmise, olulise osaluse omandamise, asutamisvabaduse ja teenuste osutamise vabaduse teostamise, päritoluliikmesriigi ja vastuvõtva liikmesriigi järelevalveasutuste sellekohaste volituste kohta ning sätteid, millega reguleeritakse algkapitali ning krediidiasutuste ja investeerimisühingute järelevalvet. Käesoleva direktiivi peamine eesmärk ja sisu on kooskõlastada siseriiklikke sätteid, mis käsitlevad krediidiasutuste ja investeerimisühingute tegevuse alustamise tingimusi, nende juhtimisviise ja järelevalveraamistikku. Peale nende sätete sisaldasid direktiivid 2006/48/EÜ ja 2006/49/EÜ ka krediidiasutuste ja investeerimisühingute usaldatavusnõudeid. Kõnealused nõuded tuleks kehtestada määrusega (EL) nr 575/2013, millega luuakse ühtsed ja vahetult kohaldatavad usaldatavusnõuded krediidiasutustele ja investeerimisühingutele, kuna sellised nõuded on tihedalt seotud finantsturgude toimimisega seoses mitmete varadega, mida hoiavad krediidiasutused ja investeerimisühingud. Seepärast tuleks käesolevat direktiivi lugeda koos määrusega (EL) nr 575/2013 ning käesolev direktiiv koos nimetatud määrusega peaks moodustama õigusraamistiku, millega reguleeritakse pangandustegevust, selle järelevalveraamistikku ning krediidiasutuste ja investeerimisühingute usaldatavusnõudeid.

(3) Määrusega (EL) nr 575/2013 kehtestatud üldisi usaldatavusnõudeid täiendavad individuaalsed nõuded, mille üle otsustavad pädevad asutused iga üksiku krediidiasutuse ja investeerimisühingu järelevalve tulemusena. Selliste järelevalvenõuete ulatus tuleks muu hulgas kehtestada käesolevas direktiivis ning pädevad asutused peaksid diskretsiooni raames ise otsustama, milliseid neist tuleks rakendada. Seoses selliste individuaalsete likviidsusega seotud nõuetega peaksid pädevad asutused muu hulgas võtma arvesse põhimõtteid, mis on sätestatud Euroopa Pangandusjärelevalve Komitee 27. oktoobri 2012. aasta suunistes "Guidelines on Liquidity Cost Benefit Allocation".

(4) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. aprilli 2004. aasta direktiiviga 2004/39/EÜ (finantsinstrumentide turgude kohta) (5) lubatakse päritoluliikmesriigi pädevatelt asutustelt tegevusloa saanud ja samade asutuste järelevalve all olevatel investeerimisühingutel teistes liikmesriikides filiaale asutada ja seal vabalt teenuseid osutada. Kõnealuse direktiiviga on vastavalt ette nähtud investeerimisühingutele tegevusloa andmist ja nende tegevust reguleerivate eeskirjade kooskõlastamine. Sellega ei kehtestata siiski selliste ühingute algkapitali suurust ega nende riskide jälgimise ühtset raamistikku, mis tuleks näha ette käesoleva direktiiviga.

(5) Käesolev direktiiv peaks olema peamine vahend siseturuni jõudmisel nii asutamisvabaduse kui ka finantsteenuste osutamise vabaduse seisukohast krediidiasutuste valdkonnas.

(6) Siseturu tõrgeteta toimimiseks on lisaks õigusnormidele vaja ka tihedat ja regulaarset koostööd ning reguleeriva ja järelevalvealase tegevuse oluliselt suuremat lähendamist liikmesriikide pädevate asutuste vahel.

(7) Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 1093/2010 (6), asutati Euroopa Järelevalveasutus (Euroopa Pangandusjärelevalve) (edaspidi „Euroopa Pangandusjärelevalve”). Käesolevas direktiivis tuleks võtta arvesse Euroopa Pangandusjärelevalve rolli ja funktsiooni, mis on kehtestatud kõnealuse määrusega, ning menetlusi, mida tuleb järgida Euroopa Pangandusjärelevalvele ülesannete määramisel.

(8) Arvestades, et käesoleva direktiivi ja määrusega (EL) nr 575/2013 laiendatakse Euroopa Pangandusjärelevalvele antavaid ülesandeid, peaksid Euroopa Parlament, nõukogu ja komisjon tagama piisavate inim- ja finantsressursside kättesaadavaks tegemise.

(9) Esimese sammuna pangandusliidu suunas peaks ühtne järelevalvemehhanism tagama, et liidu poliitikat seoses krediidiasutuste usaldatavusnõuete täitmise järelevalvega rakendatakse ühtselt ja tõhusalt, et finantsteenuste ühtset reeglistikku kohaldatakse krediidiasutuste suhtes samal moel kõigis asjaomastes liikmesriikides ning et kõnealuste krediidiasutuste suhtes kohaldatakse kõrgeima kvaliteediga järelevalvet, mis on vaba muudest, usaldatavusnõuetega mitteseotud kaalutlustest. Ühtne järelevalvemehhanism on aluseks järgmistele sammudele pangandusliidu suunas. See kajastab põhimõtet, et ühiste sekkumismehhanismide kehtestamisele kriisi korral peaks eelnema ühised kontrollid, et vähendada sekkumismehhanismide kasutamise vajaduse tõenäosust. Euroopa Ülemkogu märkis oma 14. detsembri 2012. aasta järeldustes, et „komisjon esitab 2013. aasta jooksul ettepaneku ühtses järelevalvemehhanismis osalevate liikmesriikide ühtse kriisilahendusmehhanismi kohta, mille kaasseadusandjad vaatavad läbi esmajärjekorras, kavatsusega võtta see vastu praeguse parlamendi koosseisu ametiaja jooksul”. Finantsraamistiku integreerimist võiks edasi edendada ühtse solveerimismehhanismi loomisega, luues muu hulgas ka piisavad ja tõhusad kaitsemeetmed, et tagada solveerimisotsuste tegemine kiiresti, erapooletult ja kõigi asjaosaliste parimaid huve arvestades.

(10) Mõne liikmesriigi puhul järelevalveülesannete andmine Euroopa Keskpangale (EKP) peaks olema kooskõlas 2010. aastal loodud Euroopa Finantsjärelevalve Süsteemi raamistikuga ja selle aluseks oleva eesmärgiga töötada välja ühtne reeglistik ja ühtlustada järelevalvetavasid liidus tervikuna. EKP ülesannete täitmise suhtes tuleks kohaldada kogu asjakohast esmast ja teisest liidu õigust, komisjoni otsuseid riigiabi valdkonnas, konkurentsieeskirju ja ühinemiste kontrolli ning kõigi liikmesriikide suhtes kohaldatavaid ühtseid eeskirju. Euroopa Pangandusjärelevalvele on antud ülesanne töötada välja tehniliste standardite ning suuniste ja soovituste eelnõud, millega tagatakse järelevalve ühtsus ja järelevalvetulemuste sidusus liidus. EKP ei peaks neid ülesandeid täitma, ent tal peaks olema õigus võtta vastu määrusi vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklile 132, kooskõlas komisjoni poolt Euroopa Pangandusjärelevalve esitatud eelnõude alusel vastu võetud õigusaktidega ning vastavalt määruse (EL) nr 1093/2010 artiklile 16 Euroopa Pangandusjärelevalve väljaantud suuniste ja soovitustega.

(11) Euroopa Pangandusjärelevalve õiguslikult siduv vahendajaroll on järelevalvetegevuse edendamise, kooskõlastamise, järelevalvealase ühtsuse ja lähendamise üks põhielemente. Euroopa Pangandusjärelevalve võib algatada vahendamise kas omal algatusel, kui see on konkreetselt ette nähtud, või erimeelsuste korral ühe või mitme pädeva asutuse taotlusel. Käesolev direktiiv ja määrus (EL) nr 575/2013 peaksid laiendama olukordade hulka, kus Euroopa Pangandusjärelevalve võib omal algatusel teostada õiguslikult siduvat vahendaja rolli, et suurendada järelevalvetegevuse ühtsust. Euroopa Pangandusjärelevalve ei saa võtta vahendaja rolli omal algatusel filiaalide olulisena käsitamise ja käesolevas direktiivis osutatud krediidiasutuse- või investeerimisühingupõhiste usaldatavusnõuete kindlaksmääramise osas. Selleks et edendada nendes tundlikes valdkondades kooskõlastamist ja suurendada järelevalvetegevuse ühtsust, peaksid pädevad asutused saama kasutada Euroopa Pangandusjärelevalve vahendamist erimeelsuste puhul protsessi varajases etapis. Selline varajane Euroopa Pangandusjärelevalve poolne vahendamine peaks aitama kaasa lahenduse leidmisele.

(12) Selleks et kaitsta hoiuseid ning luua krediidiasutustele võrdsed konkurentsitingimused, tuleks krediidiasutuste järelevalve koordineerimiseks võetavaid meetmeid kohaldada kõigi krediidiasutuste suhtes. Siiski tuleks nõuetekohaselt võtta arvesse objektiivseid erinevusi nende põhikirjades ja tegevuse eesmärkides, nagu sätestatud siseriiklikus õiguses.

(13) Hästi toimiva siseturu tagamiseks on vaja läbipaistvat, prognoositavat ja ühtlustatud järelevalvet ja otsuseid, et tegelda majandustegevusega ja suunata piiriüleseid krediidiasutuste konsolideerimisgruppe. Sellest tulenevalt peaks Euroopa Pangandusjärelevalve parandama järelevalvetegevuse ühtlustatust järelevalveasutuste vahel. Järelevalvemenetlused ja -otsused ei tohiks takistada siseturu toimimist kapitali vaba liikumise osas. Järelevalvekolleegiumid peaksid tagama ühtse ja kooskõlastatud töökava ning ühtlustatud järelevalvealased otsused. Koostööd päritoluliikmesriigi ning vastuvõtva liikmesriigi pädevate asutuste vahel tuleks tugevdada suurema läbipaistvuse ning teabevahetusega.

(14) Seetõttu peaks meetmete reguleerimisala olema võimalikult lai ja hõlmama kõiki krediidiasutusi ja investeerimisühinguid, kes tegelevad tagasimakstavate vahendite kaasamisega avalikkuselt kas hoiustena või muul kujul, näiteks pideva võlakirjade ja muude samalaadsete väärtpaberite väljalaskmisega, ning oma arvel ja nimel laenude andmisega. Nende krediidiasutuste jaoks, kelle suhtes käesolevat direktiivi ei kohaldata, tuleks ette näha erandid. Käesolev direktiiv ei tohiks mõjutada selliste siseriiklike õigusaktide kohaldamist, milles on sätestatud teatavad täiendavad load võimaldamaks krediidiasutustel teostada teatavaid tegevusi ja võtta ette teatavat liiki toiminguid.

(15) Asjakohane on selline ühtlustamine, mis on vajalik ja piisav, et tagada tegevuslubade andmise ja usaldatavusnõuete täitmise järelevalvesüsteemide vastastikune tunnustamine, võimaldades anda välja üksainus, liidu kõigis osades tunnustatud tegevusluba ja rakendada põhimõtet, et usaldatavusnõuete täitmise järelevalvet teostab päritoluliikmesriik.

(16) Vastastikuse tunnustamise ja päritoluliikmesriigi järelevalve põhimõtted näevad ette, et liikmesriikide pädevad asutused peaksid keelduma tegevusloa andmisest või peaksid selle kehtetuks tunnistama, kui sellised tegurid nagu äriplaanide sisu, tegevuse geograafiline paiknemine või reaalne tegevus näitavad selgelt, et krediidiasutus on teinud valiku ühe liikmesriigi õigussüsteemi kasuks, et hoida kõrvale rangematest nõuetest, mis kehtivad teises liikmesriigis, mille territooriumil ta peamiselt tegutseb või kavatseb tegutseda. Kui nimetatud tegurid seda selgelt ei näita, aga enamik konsolideerimisgrupi üksuste koguvarast asub mõnes teises liikmesriigis, mille pädevad asutused vastutavad konsolideeritud järelevalve teostamise eest, peaks vastutust konsolideeritud järelevalve teostamise eest muutma üksnes kõnealuste pädevate asutuste nõusolekul.

(17) Pädevad asutused ei tohiks anda krediidiasutusele tegevusluba ega pikendada tema luba, kui on tõenäoline, et märkimisväärse seose tõttu nimetatud asutuse ja teiste füüsiliste või juriidiliste isikute vahel ei saa pädevad asutused järelevalvet tõhusalt teostada. Märkimisväärse seose osas peaksid juba tegevusloa saanud krediidiasutused samuti vastama pädevate asutuste nõuetele.

(18) Järelevalveasutuste töö tõhususele osutamine hõlmab ka konsolideeritud järelevalvet, mida tuleks krediidiasutuse või investeerimisühingu puhul teostada, kui liidu õigus näeb seda ette. Sellistel juhtudel peaksid asutused, kellele on esitatud avaldus tegevusloa saamiseks, suutma välja selgitada asutused, kes on pädevad teostama konsolideeritud järelevalvet kõnealuse krediidiasutuse või investeerimisühingu üle.

(19) Oma päritoluliikmesriigis tegevusloa saanud krediidiasutustel peaks olema lubatud tegutseda kogu liidus mõnedel või kõigil tegevusaladel, millele on osutatud vastastikku tunnustatavate tegevuste loetelus, luues selleks filiaale või osutades teenuseid.

(20) Otstarbekas on laiendada vastastikust tunnustamist kõnealustele tegevusaladele, kui nendel tegutsevad finantseerimisasutused, mis on krediidiasutuste tütarettevõtjad, tingimusel, et nimetatud tütarettevõtjad kuuluvad oma emaettevõtjat hõlmava konsolideeritud järelevalve alla ja vastavad teatavatele rangetele tingimustele.

(21) Vastuvõtval liikmesriigil peaks seoses asutamisõiguse ja teenuste osutamise vabaduse kasutamisega olema õigus nõuda konkreetsetele siseriiklikele õigus- ja haldusnormidele vastavust üksustelt, kellele nende päritoluliikmesriigis ei ole antud luba tegutseda krediidiasutusena, ja seoses tegevusaladega, millele ei ole osutatud vastastikku tunnustatavate tegevuste loetelus, tingimusel et nimetatud õigus- ja haldusnormid ei ole ühelt poolt juba kaetud määrusega (EL) nr 575/2013 ning on kooskõlas liidu õigusega ja toimivad üldise heaolu huvides, ning teiselt poolt ei kehti selliste üksuste või tegevusalade suhtes nende päritoluliikmesriigi seadustes või määrustes kehtestatud samaväärsed eeskirjad.

(22) Lisaks määrusele (EL) nr 575/2013, millega kehtestatakse krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes vahetult kohaldatavad usaldatavusnõuded, peaksid liikmesriigid tagama, et miski ei takistaks vastastikku tunnustatavatel tegevusaladel tegutsemist samal moel nagu päritoluliikmesriigis, tingimusel et tegevus ei ole vastuolus vastuvõtva liikmesriigi üldisi huve kaitsvate õigusnormidega.

(23) Kolmandas riigis paiknevate peakontoritega krediidiasutuste filiaalide tegevust reguleerivad eeskirjad peaksid olema kõigis liikmesriikides samalaadsed. Oluline on sätestada, et sellised eeskirjad ei ole soodsamad kui mõnest teisest liikmesriigist pärineva krediidiasutuse filiaalide tegevust reguleerivad eeskirjad. Liidul peaks olema õigus sõlmida kolmandate riikidega kokkulepped, milles sätestatakse eeskirjad, mille alusel tagatakse selliste filiaalide samalaadne kohtlemine kogu liidu territooriumil. Kolmandates riikides tegevusloa saanud krediidiasutuste filiaalid peaksid saama kasutada teenuste osutamise vabadust ja asutamisvabadust ainult neis liikmesriikides, kus nad on asutatud.

(24) Liit ja kolmandad riigid peaksid jõudma vastastikusele kokkuleppele, et konsolideeritud järelevalvet oleks võimalik praktiliselt teostada geograafiliselt võimalikult laiaulatuslikult.

(25) Vastutus krediidiasutuse usaldusväärsuse, eriti maksevõimelisuse konsolideeritud järelevalve eest peaks lasuma krediidiasutuse päritoluliikmesriigil. Liidu pankade konsolideerimisgruppide järelevalve osas peaksid päritoluliikmesriigi ja vastuvõtva liikmesriigi pädevad asutused tegema tihedat koostööd.

(26) Vastuvõtvate liikmesriikide pädevatel asutustel peaks olema õigus viia juhtumipõhiselt läbi kohapealseid kontrolle krediidiasutuste ja investeerimisühingute filiaalide tegevuse üle nende territooriumil ning nõuda filiaalilt teavet tema tegevuse kohta, k.a statistilistel, teabe või järelevalve eesmärkidel, kui vastuvõttev liikmesriik leiab, et see on finantssüsteemi stabiilsuse seisukohast asjakohane.

(27) Vastuvõtva liikmesriigi pädevad asutused peaksid saama teavet nende territooriumil sooritatud tegevuste kohta. Järelevalvemeetmeid peaksid võtma päritoluliikmesriigi pädevad asutused, välja arvatud juhul, kui vastuvõtva liikmesriigi pädevad asutused peavad võtma eriolukorras ettevaatusabinõusid.

(28) Panganduse siseturu tõrgeteta toimimiseks on lisaks õigusnormidele vaja ka tihedat ja regulaarset koostööd ning reguleeriva ja järelevalvealase tegevuse oluliselt suuremat lähendamist liikmesriikide pädevate asutuste vahel. Selleks tuleks konkreetsete krediidiasutuste probleeme arutada ja vastastikku teavet vahetada Euroopa Pangandusjärelevalve kaudu. Selline vastastikune teabevahetus ei tohiks mingil juhul asendada kahepoolset koostööd. Vastuvõtva liikmesriigi pädevatel asutustel peaks eriolukorras olema alati õigus kontrollida omal algatusel või päritoluliikmesriigi pädevate asutuste algatust järgides seda, kas nende territooriumil asutatud krediidiasutuse tegevus on kooskõlas asjaomaste seaduste, heade juhtimis- ja raamatupidamistavade ning asjakohase sisekontrolli põhimõtetega.

(29) Asjakohane on võimaldada teabevahetust pädevate asutuste ja selliste asutuste või organite vahel, kelle ülesandeks on aidata kaasa finantssüsteemi stabiilsuse tugevdamisele. Edastatud andmete konfidentsiaalsuse säilitamiseks peaks adressaatide loetelu jääma rangelt piiritletuks.

(30) Teatavad toimingud, nagu pettus või siseringi tehingud, võivad kahjustada finantssüsteemi stabiilsust ja ühtsust. On vaja täpsustada, mis tingimustel on teabevahetus sellistel juhtudel lubatud.

(31) Kui on sätestatud, et teavet võib avalikustada ainult pädevate asutuste selgesõnalise kokkuleppe alusel, peaks pädevatel asutustel olema õigus teha kokkuleppe sõlmimine sõltuvaks rangete tingimuste täitmisest.

(32) Teabe vahetamine peaks olema lubatud ka pädevate asutuste ning keskpankade ja muude samalaadsete funktsioonidega rahaasutuste vahel ja, kui see on vajalik, raskustesse sattunud krediidiasutuste ja investeerimisühingute usaldatavusnõuete täitmise järelevalveks, krediidiasutuste maksejõuetuse ärahoidmiseks ja nende solveerimiseks ning eriolukordades, kui see on asjakohane, ka krediidiasutuste ja muude finantseerimisasutuste, investeerimisteenuseid osutavate ettevõtjate ja kindlustusandjate järelevalve alaste õigusaktide väljatöötamise eest vastutavate muude asutuste ja keskvalitsuse asutuste, samuti maksete süsteemi järelevalve eest vastutavate asutuste vahel.

(33) Selleks et tugevdada järelevalvet krediidiasutuste ja investeerimisühingute usaldatavusnõuete täitmise üle ning kaitsta krediidiasutuste ja investeerimisühingute kliente, peaks audiitorid olema kohustatud viivitamata teavitama pädevaid asutusi, kui nad saavad oma ametiülesandeid täites teadlikuks teatavatest asjaoludest, mis võivad tõsiselt mõjutada krediidiasutuse või investeerimisühingu finantsolukorda või haldus- ja raamatupidamiskorraldust. Sellel samal põhjusel peaksid liikmesriigid nägema ette, et selline kohustus on audiitoril kõikidel nendel juhtudel, kui ta oma tööülesandeid täites avastab nimetatud asjaolud krediidiasutusega märkimisväärselt seotud ettevõtja puhul. Audiitorite kohustus vajaduse korral edastada pädevatele asutustele teatavad krediidiasutust või investeerimisühingut puudutavad asjaolud ja otsused, mida nad avastavad oma tööülesannete täitmise käigus seoses mõne teise ettevõtjaga, kes ei ole finantseerimisasutus, ei tohiks muuta nende tööülesannete olemust nimetatud ettevõttes ega nende täitmise korda.

(34) Käesoleva direktiivi ja määruse (EL) nr 575/2013 eesmärk on tagada krediidiasutuste ja investeerimisühingute maksevõimelisus. Kui hoolimata maksevõimelisuse nõuetest tekib kriis, siis tuleb tagada, et krediidiasutusi ja investeerimisühinguid on võimalik solveerida korrapärasel viisil, mis piiraks negatiivset mõju reaalmajandusele ja väldiks maksumaksjate abi kasutamise vajadust. Selleks peaks Euroopa Pangandusjärelevalve enne edasist koordineerimist liidu tasandil kooskõlas määrusega (EL) nr 1093/2010 hindama ja koordineerima maksevõime taastamise kavasid ja solveerimiskavasid käsitlevaid algatusi, et edendada lähendamist selles valdkonnas. Seetõttu tuleks Euroopa Pangandusjärelevalvet maksevõime taastamise kavasid ja solveerimiskavasid käsitlevate koosolekute korraldamisest täielikult ette teavitada ja tal peaks olema õigus osaleda sellistel koosolekutel. Mõned liikmesriikide asutused on juba kehtestanud krediidiasutustele ja investeerimisühingutele ning asutustele kohustused valmistada ette maksevõime taastamise kavad ja solveerimiskavad. Seetõttu on asjakohane, et krediidiasutustelt ja investeerimisühingutelt nõutaks selles osas koostöö tegemist liikmesriigi asutustega. Maksevõime taastamise kava või solveerimiskava koostamisel peaks Euroopa Pangandusjärelevalve andma kooskõlas määrusega (EL) nr 1093/2010 panuse tulemuslike ja järjepidevate maksevõime taastamise kavade ja solveerimiskavade väljatöötamisse ja kooskõlastamisse ning osalema selles aktiivselt. Esmajärjekorras tuleks käsitleda neid kavasid, mis hõlmavad süsteemselt olulisi krediidiasutusi ja investeerimisühinguid.

(35) Selleks et tagada, et oma tegevust tõhusalt kontrollivad krediidiasutused ja investeerimisühingud ja nende juhtorgani liikmed vastavad käesolevast direktiivist ja määrusest (EL) nr 575/2013 tulenevatele nõuetele, ning selleks et tagada, et neile saab osaks sarnane kohtlemine kogu liidus, peaksid liikmesriigid kehtestatama halduskaristused ja muud haldusmeetmed, mis on tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad. Seepärast peaksid liikmesriikide kehtestatud halduskaristused ja muud haldusmeetmed vastavama teatavatele olulistele nõuetele seoses adressaatide, nende kohaldamisel arvessevõetavate kriteeriumide, nende avaldamise, halduskaristuste määramise peamiste volituste ja rahaliste halduskaristuste suurusega.

(36) Eriti peaks pädevatel asutustel olema õigus kehtestada rahalisi halduskaristusi, mis on piisavad, et tasakaalustada loodetavat kasu, ning mis oleksid heidutavad isegi suurtele krediidiasutustele ja investeerimisühingutele ja nende juhtidele.

(37) Selleks et tagada halduskaristuste või muude haldusmeetmete ühetaoline kohaldamine liikmesriikides, kui määratakse kindlaks halduskaristuse või muu meetme tüüp ja rahaliste halduskaristuste suurus, peaksid liikmesriigid tagama, et pädevad asutused võtavad arvesse kõiki asjakohaseid asjaolusid.

(38) Selleks et tagada, et halduskaristustel on üldiselt hoiatav mõju, tuleks nad tavaliselt avaldada, välja arvatud teatavatel täpselt kindlaks määratud asjaoludel.

(39) Direktorite ja juhtorgani liikmete hea maine hindamiseks on vaja tõhusat teabe vahetamise süsteemi, mille puhul Euroopa Pangandusjärelevalvel peaks olema õigus pidada ametisaladuse ja andmekaitse nõudeid täites halduskaristuste keskset andmebaasi, sealhulgas nende edasikaebamise seisu kohta, millele oleks juurdepääs ainult pädevatel asutustel. Igal juhul tuleks teavet kriminaalkaristuste kohta vahetada kooskõlas nõukogu raamotsusega 2009/315/JSK (7) ja otsusega 2009/316/JSK (8), nagu need on üle võetud siseriiklikku õigusesse, ning kooskõlas teiste asjaomaste siseriikliku õiguse sätetega.

(40) Käesolevat direktiivi ülevõtvate siseriiklike sätete ja määruse (EL) nr 575/2013 võimalike rikkumiste avastamiseks peaks pädevatel asutustel olema vajalikud uurimisvolitused ning nad peaksid kehtestama tõhusad mehhanismid, et toetada võimalikest või tegelikest rikkumistest teatamist. Kõnealused mehhanismid ei peaks takistama iga süüdistatava õigust kaitsele.

(41) Käesolev direktiiv peaks nägema ette halduskaristused ja muud haldusmeetmed, et tagada rikkumise järel kohaldatava meetme võimalikult suur ulatus ning aidata ennetada tulevasi rikkumisi, olenemata sellest, kas siseriikliku õiguse kohaselt on tegemist halduskaristuse või muu haldusmeetmega. Liikmesriikidel peaks olema võimalik kehtestada lisakaristusi ning kõrgemaid rahalisi halduskaristusi, kui need, mis on ettenähtud käesolevas direktiivis.

(42) Käesolev direktiiv ei tohiks piirata liikmesriikide kriminaalkaristusi käsitlevate õigusaktide mis tahes sätete kohaldamist.

(43) Liikmesriigid peaksid tagama, et krediidiasutuste ja investeerimisühingute sisemine kapital on nii koguseliselt, kvaliteedilt kui ka jaotumise seisukohast piisav, et katta nende suhtes ilmnevaid või ilmneda võivaid riske. Sellest tulenevalt peaksid liikmesriigid tagama, et krediidiasutustel ja investeerimisühingutel on strateegiad ja protsessid oma sisemise kapitali adekvaatsuse hindamiseks ja säilitamiseks.

(44) Pädevate asutuste ülesanne peaks olema tagada, et krediidiasutustel ja investeerimisühingutel on hea organisatsiooniline ülesehitus ja piisavalt omavahendeid, et katta nende suhtes ilmnevaid või ilmneda võivaid riske.

(45) Selleks et tagada, et mitmes liikmesriigis tegutsevad krediidiasutused ja investeerimisühingud ei oleks üksikute liikmesriikide pädevate asutuste tegevusloa andmise ja järelevalvega seotud jätkuvate kohustuste tulemusena ebaproportsionaalselt koormatud, on oluline märkimisväärselt suurendada pädevate asutuste koostööd. Euroopa Pangandusjärelevalve peaks sellist koostööd soodustama ja edendama.

(46) Üldise turudistsipliini tagamiseks kogu liidus on asjakohane, et pädevad asutused avaldavad teavet krediidiasutuste ja investeerimisühingute tegevuse kohta. Selline teave peaks olema piisav, võrdlemaks liikmesriikide eri pädevate asutuste vastuvõetud lähenemisviise ja määruse (EL) nr 575/2013 lisanõudeid seoses krediidiasutuste ja investeerimisühingute poolt avaldatava tehnilise teabega.

(47) Krediidiasutuste ja investeerimisühingute konsolideeritud järelevalve eesmärk on krediidiasutuste ja investeerimisühingute hoiustajate ja investorite huvide kaitse ja finantssüsteemi stabiilsuse tagamine. Selleks et konsolideeritud järelevalve oleks tõhus, tuleks seda kohaldada kõigi konsolideerimisgruppide suhtes, sealhulgas nende suhtes, kelle emaettevõtjad ei ole krediidiasutused või investeerimisühingud. Liikmesriigid peaksid pädevate asutuste käsutusse andma sellise järelevalve teostamiseks vajalikud õiguslikud vahendid.

(48) Mitme tegevusalaga konsolideerimisgruppide puhul, mille emaettevõtja kontrollib vähemalt üht tütarettevõtjat, peaks pädevatel asutustel olema võimalik hinnata iga krediidiasutuse või investeerimisühingu finantsseisundit sellises konsolideerimisgrupis. Pädevatel asutustel peaksid olema vähemalt vahendid kõikidelt konsolideerimisgruppi kuuluvatelt äriühingutelt selliste andmete saamiseks, mida neil on vaja oma ametiülesannete täitmiseks. Mitmekülgse finantstegevusega konsolideerimisgruppide jaoks tuleks sisse seada koostöö asutuste vahel, kes vastutavad eri finantssektorite järelevalve eest.

(49) Liikmesriikidel võiks olla õigus keelduda krediidiasutusele tegevusloa andmisest või see kehtetuks tunnistada konsolideerimisgrupi teatavate struktuuride puhul, mida peetakse pangandustegevuse jaoks ebasobivateks, kuna selliste struktuuride üle ei saa teostada tõhusat järelevalvet. Seoses sellega peaksid pädevatel asutustel olema vajalikud volitused, et tagada krediidiasutuste kindel ja usaldusväärne juhtimine. Selleks et kindlustada jätkusuutlik ja mitmekesine liidu panganduskultuur, mis teenib peamiselt liidu kodanike huve, tuleks julgustada väikese mahuga pangandust, nagu krediidikassad ja ühistupangad.

(50) Pädevate asutuste volitused peaksid asjakohaselt arvestama liidu huvidega. Seepärast peaksid pädevad asutused võtma nõuetekohaselt arvesse oma otsuste mõju mitte üksnes finantssüsteemi stabiilsusele oma jurisdiktsioonis, vaid ka kõigis teistes asjaomastes liikmesriikides. Kui liikmesriigi õigusaktidest ei tulene teisiti, peaks kõnealune põhimõte aitama tugevdada finantsstabiilsust liidus ning sellega ei tohiks pädevatele asutustele kaasneda õiguslikku kohustust saavutada konkreetne tulemus.

(51) Finantskriis näitas seoseid pangandussektori ja nn varipanganduse vahel. Osa varipangandusest hoiab endale kasulikult riskid pangandussektorist lahus ja seega väldib võimalikku negatiivset mõju maksumaksjale ja süsteemset mõju. Sellest hoolimata on täielikum arusaamine varipangandusest ja selle seostest finantssektori üksustega ning rangem reguleerimine, et tagada läbipaistvus, süsteemse riski vähendamine ja kõigi sobimatute meetmete kõrvaldamine, vajalik finantssüsteemi stabiilsusele. Osa sellest saab luua krediidiasutuste ja investeerimisühingute täiendava aruandlusega, kuid vaja on ka konkreetseid uusi nõudeid.

(52) Suurem läbipaistvus krediidiasutuste või investeerimisühingute tegevuse osas, eelkõige seoses teenitud kasumi, makstud maksude ja saadud toetustega, on esmatähtis selleks, et taastada liidu kodanike usaldus finantssektori vastu. Kohustuslikku aruandlust selles valdkonnas võib seega käsitleda krediidiasutuse või investeerimisühingu sotsiaalse vastutuse olulise elemendina sidusrühmade ja ühiskonna ees.

(53) Mitmete krediidiasutuste ja investeerimisühingute kui äriühingute üldjuhtimise nõrkus on suurendanud ülemäärast ja ettevaatamatut riskivõtmist pangandussektoris, mis on põhjustanud üksikute krediidiasutuste ja investeerimisühingute maksejõuetust ning süsteemseid probleeme liikmesriikides ja kogu maailmas. Krediidiasutuste ja investeerimisühingute juhtimise väga üldised sätted ja äriühingute üldjuhtimise raamistiku olulise osa mittesiduv olemus, põhinedes peamiselt vabatahtlikkusel, ei ole piisavalt lihtsustanud äriühingute üldjuhtimise heade tavade tõhusat rakendamist krediidiasutustes ja investeerimisühingutes. Mõnedel juhtudel on tõhusate kontrollimehhanismide puudumise tõttu krediidiasutustes ja investeerimisühingutes järelevalve juhtkonna otsustusprotsessi üle puudulik, mis soosib lühiajalisi ja liiga riskantseid juhtimisstrateegiaid. Pädevate asutuste ebaselge roll krediidiasutuste ja investeerimisühingute kui äriühingute üldjuhtimise süsteemide järelevalves ei võimaldanud piisavat järelevalvet ettevõttesiseste üldjuhtimisprotsesside tõhususe üle.

(54) Selleks et vähendada halvasti kavandatud üldjuhtimiskorra võimalikku negatiivset mõju usaldusväärsele riskijuhtimisele, peaksid liikmesriigid kehtestama põhimõtted ja standardid, et tagada juhtorganipoolne tõhus järelevalve, edendada nõuetekohast riskikäitumist krediidiasutuste ja investeerimisühingute kõigil tasanditel ning võimaldada pädevatel asutustel kontrollida ettevõttesisese juhtimiskorra adekvaatsust. Kõnealuste põhimõtete ja standardite kohaldamisel tuleks arvesse võtta krediidiasutuste ja investeerimisühingute tegevuse laadi, ulatust ja keerukust. Liikmesriikidel peaks olema võimalik kehtestada äriühingu üldjuhtimise põhimõtteid ja standardeid lisaks käesolevas direktiivis nõutavatele põhimõtetele ja standarditele.

(55) Liikmesriigiti kasutatakse erinevaid juhtimisstruktuure. Enamikul juhtudest kasutatakse ühe- või kahetasandilist juhtimisstruktuuri. Direktiivis kasutatavate mõistete eesmärk on hõlmata kõiki olemasolevaid struktuure, eelistamata ühte teistele. Need on puhtalt funktsionaalsed, eesmärgiga sätestada eeskirjad, mille eesmärk on teatav konkreetne tulemus, sõltumata igas liikmesriigis krediidiasutusele või investeerimisühingule kohaldatavast äriühinguõigusest. Seetõttu ei peaks mõisted mõjutama siseriikliku äriühinguõiguse kohast üldist pädevuste jaotumist.

(56) Juhtorganit tuleks käsitada sellise organina, millel on nii otsuste elluviimise kui ka järelevalve funktsioon. Juhtorganite pädevus ja struktuur on liikmesriigiti erinev. Liikmesriikides, kus juhtorganitel on ühetasandiline struktuur, on juhtorganil tavaliselt juhtimise ja järelevalve ülesanded. Kahetasandilise struktuuriga liikmesriikides täidab juhtorgani järelevalvefunktsiooni eraldi järelevalvenõukogu, millel ei ole otsuste elluviimise funktsiooni, ja otsuste elluviimise funktsiooni täidab eraldi juhatus, mis vastutab ettevõtja igapäevase juhtimise eest. Sellest tulenevalt määratakse juhtorgani eri harudele eri ülesanded.

(57) Juhtorgani tegevjuhtkonda mittekuuluvate liikmete roll krediidiasutuses või investeerimisühingus peaks hõlmama krediidiasutuse või investeerimisühingu strateegia konstruktiivset kriitikat, panustades seeläbi selle arengusse; kokkulepitud eesmärkide juhtkonna poolt saavutamise kontrollimist; finantsteabe täpsuses ning finantskontrollide ja riskijuhtimissüsteemide kindluses ja kaitstuses veendumist; krediidiasutuste ja investeerimisühingute tasustamispoliitika sisu ja rakendamise kontrollimist ning objektiivsete seisukohtade esitamist ressursside, ametissenimetamiste ja käitumisnormide kohta.

(58) Selleks et tulemuslikult kontrollida juhtkonna tegevust ja otsuseid, peaks krediidiasutuse või investeerimisühingu juhtorgan pühendama piisavalt aega oma funktsioonide täitmisele ning selleks, et mõista krediidiasutuse või investeerimisühingu tegevuse, peamiste riskipositsioonide ning tegevuse ja riskistrateegia mõju. Liiga paljude juhtkonnakohtade ühendamine tegevjuhtkonnas takistaks juhtorgani liikmel pühendada piisavalt aega sellise järelevalverolli täitmisele. Seepärast tuleb piirata juhtkonnakohtade arvu, mis krediidiasutuse või investeerimisühingu juhtorgani liikmel võib samal ajal olla eri üksustes. Juhtkonnakohti organisatsioonides, mis ei taotle põhiliselt ärilisi eemärke, nagu mittetulundusühingud või heategevusorganisatsioonid, ei tuleks aga sellise piirangu seadmisel arvesse võtta.

(59) Juhtorgani liikmete nimetamisel peaksid krediidiasutuse või investeerimisühingu aktsionärid või liikmed kaaluma, kas kandidaatidel on teadmised, kvalifikatsioon ja oskused, mida on vaja krediidiasutuse või investeerimisühingu nõuetekohase ja usaldusväärse juhtimise tagamiseks. Neid põhimõtteid tuleks järgida ja need peaksid avalduma juhtorgani liikmete läbipaistvate ja avatud ametisse nimetamise menetluste kaudu.

(60) Juhtorganipoolse kontrolli puudumine juhtkonna otsuste üle on osaliselt tingitud grupimõtlemisest. See on muu hulgas tingitud juhtorganite koosseisu vähesest mitmekesisusest. Selleks et toetada sõltumatute arvamuste ja kriitiliste seisukohtade esitamist, peaksid asutuste juhtorganid olema piisavalt mitmekülgsed nii vanuse, soo, geograafilise päritolu, hariduse ja ametialase tausta poolest, et esindada erinevaid seisukohti ja kogemusi. Sugudevaheline tasakaal on eriti oluline, et tagada elanikkonna asjakohane esindatus. Eelkõige peaksid krediidiasutused ja investeerimisühingud, kes ei täida alaesindatud soo esindatuse piirmäära, võtma esmajärjekorras asjakohaseid meetmeid. Töötajate esindatust juhtorganites, mis lisab tähtsa vaatenurga ja annab tegelikud teadmised asutusesisese töö kohta, võib samuti käsitleda kui head mitmekesisuse suurendamise võimalust. Lisaks peaksid mitmekesisema koosseisuga juhtorganid suutma tulemuslikumalt kontrollida juhtkonda ja seega aitama parandada krediidiasutuste ja investeerimisühingute riskijärelevalvet ja kohanemisvõimet. Seepärast peaks mitmekesisus olema juhtorganite koosseisu üks kriteeriume. Samuti tuleks mitmekesisust üldisemalt käsitleda krediidiasutuse või investeerimisühingu värbamispoliitikas. Selline poliitika peaks näiteks julgustama krediidiasutusi ja investeerimisühinguid valima kandidaate nimekirjadest, mis hõlmavad mõlemat sugu.

(61) Õigusnormide täitmise ja äriühingu üldjuhtimise parandamiseks peaksid liikmesriigid looma tõhusad ja usaldusväärsed mehhanismid, et julgustada pädevate asutuste teavitamist käesolevat direktiivi ülevõtvate siseriiklike sätete ja määruse (EL) nr 575/2013 rikkumisest. Töötajaid, kes teatavad omaenda krediidiasutuses või investeerimisühingus toime pandud rikkumistest, tuleks täielikult kaitsta.

(62) Tasustamispoliitika, mis soodustab ülemääraste riskide võtmist, võib kahjustada krediidiasutuste ja investeerimisühingute usaldusväärset ja tõhusat riskijuhtimist. G20 liikmed on võtnud kohustuse rakendada finantsstabiilsuse nõukogu (FSB) põhimõtteid finantssektori usaldusväärsete tasustamistavade kohta ja rakendusstandardeid, mis käsitlevad halvasti kavandatud tasustamissüsteemide võimalikku negatiivset mõju usaldusväärsele riskijuhtimisele ja üksikisikute riskikäitumise kontrollimisele. Käesoleva direktiivi eesmärk on rakendada rahvusvahelisi põhimõtteid ja standardeid liidu tasandil, seades krediidiasutustele ja investeerimisühingutele sõnaselge kohustuse kehtestada selliste töötajate kategooriate suhtes, kelle ametialane tegevus mõjutab oluliselt krediidiasutuse või investeerimisühingu riskiprofiili, tõhusa riskijuhtimisega kooskõlas olev tasustamispoliitika ja -tavad ning need rakendada.

(63) Selleks et tagada, et krediidiasutuste ja investeerimisühingute tasustamispoliitika on usaldusväärne, on asjakohane täpsustada juhtimise ja tasustamispoliitika selged põhimõtted. Tasustamispoliitika peaks eelkõige olema kooskõlas krediidiasutuse või investeerimisühingu riskivalmiduse, väärtuste ja pikaajaliste huvidega. Selleks peaks tasustamispoliitika tulemuspõhise elemendi hindamine põhinema pikaajalistel töötulemustel ja võtma arvesse selliste tulemustega seotud olemasolevaid ja tulevasi riske.

(64) Muutuvtasu poliitika kaaludes tuleks eristada põhitöötasu, mis hõlmab makseid, proportsionaalseid regulaarseid pensionimakseid või hüvitisi (kui selliste hüvitiste puhul ei võeta arvesse tulemuskriteeriume) ning muutuvtasu, mis hõlmab lisamakseid või tulemustel või erandjuhtudel muudel lepingulistel elementidel põhinevaid hüvitisi, kuid mitte makseid, mis moodustavad osa tavalistest töölepingupakettidest, nagu ravikindlustus, laste päevahoid või proportsionaalsed regulaarsed pensionimaksed. Arvesse tuleks võtta nii rahalisi hüvitisi kui ka erisoodustusi.

(65) Igal juhul tuleks liigse riskivõtmise vältimiseks määrata kindlaks kogu töötasu moodustava põhi- ja muutuvtasu komponentide vaheline maksimaalne suhe. On asjakohane näha sellega seoses ette teatav roll krediidiasutuste ja investeerimisühingute aktsionäridele, omanikele või liikmetele. Liikmesriikidel peaks olema võimalik kehtestada kogu töötasu moodustava põhi- ja muutuvtasu komponentide vahelise suhte kohta rangemad nõuded. Selleks et julgustada omakapitali- või võlainstrumentide kasutamist, mida makstakse muutuvtasu komponendina pikaajaliste edasilükkamiskokkulepete alusel, peaks liikmesriikidel olema teatud piires võimalik lubada krediidiasutustel ja investeerimisühingutel kohaldada tinglikku diskontomäära nende instrumentide väärtuse arvutamisel maksimaalse suhte kohaldamiseks. Liikmesriikidel ei tohiks aga olla kohustust seda võimalust määrata, ning neil peaks olema võimalik ette näha, et seda kohaldatakse väiksema protsendimäära suhtes kogu muutuvtasust, kui on sätestatud käesolevas direktiivis. Selleks et tagada ühtlustatud ja sidus lähenemisviis, mis tagab kogu siseturul võrdsed võimalused, peaks Euroopa Pangandusjärelevalve andma asjakohaseid juhiseid kohaldatava tingliku diskontomäära kasutamise kohta.

(66) Selleks et tagada tasustamispoliitika kujundamise integreerimine krediidiasutuse või investeerimisühingu riskijuhtimisse, peaks juhtorgan võtma vastu tasustamispõhimõtted ning need korrapäraselt läbi vaatama. Tasustamist käsitlevad käesoleva direktiivi sätted peaksid erinevusi eri tüüpi krediidiasutuste ja investeerimisühingute vahel kajastama proportsionaalselt, sõltudes nende suurusest, sisemisest korraldusest ning nende tegevuse laadist, ulatusest ja keerukusest. Eelkõige ei pruugi teatavat tüüpi investeerimisühingute puhul kõikide nende põhimõtete täitmine olla asjakohane.

(67) Selleks et kaitsta ja toetada finantsstabiilsust liidus ning käsitleda võimalikku kõrvalehoidumist käesolevas direktiivis sätestatud nõuetest, peaksid pädevad asutused tagama tasustamist käsitlevate põhimõtete ja eeskirjade täitmise krediidiasutuste ja investeerimisühingute poolt konsolideeritud alusel, st konsolideerimisgrupi, emaettevõtja ja tütarettevõtja tasandil, võttes sealhulgas arvesse kolmandates riikides asutatud filiaale ja tütarettevõtjaid.

(68) Kuna halvasti kavandatud tasustamispoliitika ja motivatsioonisüsteemid võivad suurendada krediidiasutuste ja investeerimisühingute riske vastuvõetamatu määrani, tuleks võtta kiireid korrigeerivaid meetmeid ja vajaduse korral asjakohaseid parandusmeetmeid. Sellest tulenevalt on asjakohane tagada, et pädevatel asutustel oleksid volitused kehtestada asjaomaste krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes kvalitatiivseid või kvantitatiivseid meetmeid, mille eesmärk on lahendada järelevalve käigus tuvastatud tasustamispoliitika probleeme.

(69) Tasustamist käsitlevad sätted ei tohiks piirata ELi toimimise lepingu artikli 153 lõikega 5 tagatud põhiõiguste täielikku teostamist, siseriikliku lepingu- ja tööõiguse üldpõhimõtteid, aktsionäride õigusi ja kaasamist ning asjaomase krediidiasutuse või investeerimisühingu juhtorganite üldisi kohustusi reguleerivat liidu ja siseriiklikku õigust ning, kui see on asjakohane, sotsiaalpartnerite õigust sõlmida ja panna maksma kollektiivlepinguid vastavalt siseriiklikule õigusele ja tavadele.

(70) Krediidiriski ja tururiski omavahendite nõuded peaksid üksnes sel määral kui see on vajalik põhinema välisreitingutel. Kui krediidirisk on oluline, peaksid krediidiasutused ja investeerimisühingud üldiselt püüdma rakendada sisereitingute meetodeid või sisemudeleid. Standardmeetodeid, mis põhinevad välisreitingutel, võiks kasutada väiksema krediidiriski korral, mis on tavaliselt nii vähemkeeruliste krediidiasutuste ja investeerimisühingute puhul, väheoluliste riskipositsiooni klasside puhul või olukorras, kus sisemeetodi kasutamine oleks liiga koormav.

(71) Direktiivid 2006/48/EÜ ja 2006/49/EÜ olid üheks tugisambaks, millele rajati liigne tuginemine välisreitingutele. Käesolev direktiiv peaks võtma arvesse G20 järeldusi ning FSB põhimõtteid välisreitingutele liigse tuginemise vähendamise kohta. Seetõttu tuleks krediidiasutusi ja investeerimisühinguid julgustada kasutama väliste krediidireitingute asemel pigem sisemisi krediidireitinguid, isegi regulatiivsete omavahendite nõuete arvutamise otstarbel.

(72) Liigset tuginemist välisreitingutele tuleks vähendada ja kogu reitingutest tulenev automaatne mõju tuleks järk-järgult kõrvaldada. Krediidiasutustelt ja investeerimisühingutelt tuleks seetõttu nõuda, et nad kehtestaksid usaldusväärsed laenuandmise kriteeriumid ja laenuandmise otsuse tegemise protsessid. Krediidiasutustel ja investeerimisühingutel peaks olema võimalik kasutada välisreitinguid selles protsessis ühena mitmest tegurist, kuid nad ei tohiks üksnes või mehhaaniliselt tugineda nendele.

(73) Reitinguagentuuri tunnustamine krediidikvaliteeti hindava välise asutusena ei tohiks suurendada juba praegu kolme peamise ettevõtja poolt valitsetava turu piiratust. Euroopa Pangandusjärelevalve, liikmesriikide keskpangad ning EKP peaksid, ilma et see muudaks protsessi lihtsamaks või vähenõudlikumaks, tagama enamate reitinguagentuuride tunnustamise krediidikvaliteeti hindavate asutustena, selleks et avada turg teistele ettevõtjatele.

(74) Võttes arvesse sisemudeli meetodeid kasutavate krediidiasutuste ja investeerimisühingute poolt vastu võetud meetodite suurt hulka, on oluline, et pädevatel asutustel ja Euroopa Pangandusjärelevalvel oleks selliste meetodite puhul selge ülevaade riskiga kaalutud vara väärtuste vahemikust ja sarnaste riskipositsioonide korral tekkivatest omavahendite nõuetest. Selle saavutamiseks tuleks nõuda, et krediidiasutused ja investeerimisühingud esitaksid pädevatele asutustele Euroopa Pangandusjärelevalve poolt välja töötatud, erinevaid riskipositsioone hõlmavatele võrdlusportfellidele kohaldatud sisemudelite tulemusi. Saadud teabe alusel peaksid pädevad asutused võtma asjakohaseid samme selle tagamiseks, et tulemuste sarnasused või erinevused sama riskipositsiooni puhul oleksid võetavate riskide osas põhjendatavad. Üldisemalt peaksid pädevad asutused ja Euroopa Pangandusjärelevalve tagama selle, et valik sisemudeli meetodi ja standardmeetodi vahel ei põhjustaks omavahendite nõuete alahindamist. Kuigi operatsiooniriski katmise omavahendite nõudeid on üksiku riskipositsiooni tasandil raskem määrata ja seega on asjakohane jätta see riskikategooria võrdlusprotsessist välja, peaksid pädevad asutused olema siiski kursis operatsiooniriski sisemudeli meetodite arenguga, et jälgida erinevaid kasutatavaid võtteid ja parandada järelevalvemeetodeid.

(75) Tuleks julgustada suhetel põhineva laenamise väljatöötamist, mille puhul järjepidevast ärisuhtest klientidega saadud teavet kasutatakse selleks, et saavutada nõuetekohase hoolsuse ja riskihindamise parem kvaliteet kui juhul, kui kasutatakse üksnes standarditud teavet ja krediidihindamist.

(76) Seoses likviidsuse järelevalvega peaks vastutus lasuma päritoluliikmesriigil kohe, kui kohalduvad likviidsuskatte nõude üksikasjalikud kriteeriumid. Seepärast on vaja koordineerida järelevalvet selles valdkonnas, et võtta selleks ajaks kasutusele päritoluriigipoolne järelevalve. Tõhusa järelevalve tagamiseks peaksid päritoluriigi ja vastuvõtva riigi pädevad asutused tegema likviidsuse küsimuses täiendavalt koostööd.

(77) Kui samas konsolideerimisgrupis vastavad ühe krediidiasutuse või investeerimisühingu likviidsed varad stressitingimustes selle grupi teise liikme likviidsusvajadustele, peaks pädevatel asutustel olema võimalik vabastada krediidiasutus või likvideerimisühing likviidsuskatte nõudest ja kohaldada kõnealuseid nõudeid hoopis konsolideeritud alusel.

(78) Käesoleva direktiivi alusel võetud meetmed ei tohiks piirata Euroopa Parlamendi ja nõukogu 4. aprilli 2001. aasta direktiivi 2001/24/EÜ (krediidiasutuste saneerimise ja likvideerimise kohta) (9) kohaselt võetud meetmete kohaldamist. Järelevalvemeetmed ei tohiks põhjustada eri liikmesriikide võlausaldajate diskrimineerimist.

(79) Finantskriisi ja selliste protsükliliste mehhanismide taustal, mis aitasid kaasa finantskriisi tekkimisele ja suurendasid selle mõju, andsid FSB, Baseli pangandusjärelevalve komitee ja G-20 soovitusi, kuidas piirata finantsõigusaktide protsüklilist mõju. 2010. aasta detsembris andis Baseli pangandusjärelevalve komitee välja uued ülemaailmsed regulatiivsed standardid pankade kapitali adekvaatsuse kohta (Basel III eeskirjad), sealhulgas nõuded kapitali säilitamise ja vastutsükliliste kapitalipuhvrite kohta.

(80) Seepärast on asjakohane nõuda, et lisaks muudele omavahendinõuetele hoiaksid krediidiasutused ja asjaomased investeerimisühingud kapitali säilitamise puhvrit ja vastutsüklilist kapitalipuhvrit, tagamaks, et nad akumuleerivad majanduskasvu ajal piisava kapitalibaasi, et kompenseerida kahju stressiperioodil. Vastutsüklilist kapitalipuhvrit tuleks suurendada, kui arvatakse, et krediidi ning krediidiasutuste ja investeerimisühingute riskiprofiilile märkimisväärset mõju avaldavate muude varaklasside kogumahu kasvuga kaasneks süsteemse riski suurenemine, ning vähendada stressiperioodil.

(81) Selleks et tagada, et vastutsüklilised kapitalipuhvrid kajastavad piisavalt krediidi ülemäärase kasvu riski pangandussektorile, peaksid krediidiasutused ja investeerimisühingud arvutama krediidiasutuse- või investeerimisühingupõhised puhvrid, mis põhineksid kaalutud keskmisel vastutsüklilise puhvri määral, mida kohaldatakse riikides, kus nende krediidiriski positsioonid asuvad. Iga liikmesriik peaks seega määrama asutuse, kes vastutab selles riigis igas kvartalis vastutsüklilise puhvri suuruse kehtestamise eest. Puhvri suuruse määramisel tuleks võtta arvesse krediidimahu kasvu ja krediidi suhet SKPsse kõnealuses liikmesriigis, samuti muid finantssüsteemi stabiilsust ohustavate riskide seisukohast olulisi muutujaid.

(82) Selleks et suurendada rahvusvahelist ühtlust vastutsüklilise puhvri määrade kehtestamisel, on Baseli pangandusjärelevalve komitee töötanud välja meetodi, mis põhineb krediidi ja SKP suhtel. See peaks olema ühiseks lähtepunktiks, kui riikide pädevad asutused teevad otsuseid puhvrimäärade üle, kuid sellega ei tohiks kaasneda automaatne puhvrite kehtestamine, samuti ei tohiks see olla määratud asutuste jaoks siduv. Puhvri määr peaks asjakohaselt kajastama krediiditsüklit ja krediidimahu ülemäärasest kasvust tulenevaid riske liikmesriigis ning selles võetakse asjakohaselt arvesse liikmesriigi majanduse eripära.

(83) Muutuvtasu piirangud on oluline element tagamaks, et krediidiasutused ja investeerimisühingud taastavad oma kapitalitaseme, kui nad tegutsevad kapitalipuhvri piires. Krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes juba kohaldatakse põhimõtet, et hüvitised ja täiendavad muutuvtasu maksed töötajatele, kelle ametialasel tegevusel on oluline mõju krediidiasutuse või investeerimisühingu riskiprofiilile, peavad olema jätkusuutlikud asjaomase krediidiasutuse või investeerimisühingu finantsseisundit arvestades. Selleks et krediidiasutus või investeerimisühing taastaks omavahendite taseme õigeaegselt, on asjakohane viia muutuvtasu maksmine ja vabatahtlikud pensionihüvitised vastavusse krediidiasutuse või investeerimisühingu kasumlikkusega mis tahes ajavahemikul, mil kombineeritud puhvri nõue ei ole täidetud, pidades silmas krediidiasutuse või investeerimisühingu finantsolukorda pikas perspektiivis.

(84) Krediidiasutused ja investeerimisühingud peaksid käsitlema ja kontrollima kõiki kontsentratsiooniriske kirjalike strateegiate ja protseduuridega. Võttes arvesse avaliku sektori riskipositsioonide olemust, on kontsentratsiooniriskide kontrolli all hoidmine tõhusam kui nende riskipositsioonide riskiga kaalumine, võttes arvesse nende riskipositsioonide suurust ja raskusi omavahendite nõuete kalibreerimisel. Komisjon peaks sobival ajal esitama Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande soovitavate muudatuste kontsentratsiooniriski usaldatavusnõuete käsitluses.

(85) Liikmesriikidel peaks olema võimalik nõuda, et krediidiasutused hoiaksid lisaks kapitali säilitamise puhvrile ja vastutsüklilisele kapitalipuhvrile süsteemse riski puhvrit, et ennetada ja maandada pikaajalisi mittetsüklilisi süsteemseid või makrotasandi usaldatavusnõuetega seotud riske, mis ei ole hõlmatud määrusega (EL) nr 575/2013, finantssüsteemi häire riski korral, millel võivad olla tõsised negatiivsed tagajärjed finantssüsteemile ja konkreetse liikmesriigi reaalmajandusele. Süsteemse riski puhvri määra tuleks kohaldada kõigi krediidiasutuste ja investeerimisühingute või nende ühe või mitme allüksuse suhtes kui krediidiasutuste ja investeerimisühingute majandustegevuses esineb sarnane riskiprofiil.

(86) Selleks et tagada makrotasandil usaldatavusnõuete sidus järelevalve kogu liidus, on asjakohane, et Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu töötab välja põhimõtted, mis lähtuvad liidu majandusest, ning vastutab nende kohaldamise jälgimise eest. Käesolev direktiiv ei tohiks piirata Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu õigust võtta mis tahes meetmeid, mida ta peab vajalikuks vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. novembri 2010. aasta määrusele (EL) nr 1092/2010 (finantssüsteemi makrotasandi usaldatavusjärelevalve kohta Euroopa Liidus ja Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu asutamise kohta) (10).

(87) Liikmesriikidel peaks olema võimalik tunnustada teise liikmesriigi kehtestatud süsteemse riski puhvri määra ning kohaldada kõnealust puhvri määra riigisiseselt tegevusloa saanud krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes riskipositsioonide puhul, mis asuvad puhvri määra nõude kehtestanud liikmesriigis. Liikmesriigil, kes kehtestab puhvri nõude, peaks samuti olema võimalik paluda Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogul esitada ühele või mitmele liikmesriigile, kellel on võimalik süsteemse riski puhvrit tunnustada, määruse (EL) nr 1092/2010 artiklis 16 osutatud soovituse, et nad kõnealust puhvri nõuet tunnustaksid. Sellise soovituse suhtes kohaldatakse „täida või põhjenda täitmatajätmist” reeglit, mis on sätestatud nimetatud määruse artikli 3 lõikes 2 ja artiklis 17.

(88) On asjakohane, et liikmesriikide otsused vastutsüklilise puhvri määrade kohta on võimalikult palju koordineeritud. Sellega seoses saaks Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu pädevate või määratud asutuste taotlusel lihtsustada nende asutuste vahelisi arutelusid kavandatud puhvri määra ja sealhulgas asjakohaste muutujate kindlaksmääramise üle.

(89) Kui krediidiasutus või investeerimisühing ei suuda täielikult täita kombineeritud puhvri nõuet, peaks ta kohaldama meetmeid, millega tagatakse omavahendite taseme taastamine ettenähtud ajaks. Selleks et säilitada kapitali, on asjakohane kehtestada proportsionaalsed piirangud kasumi täiendavatele väljamaksmisetele, sealhulgas dividendimaksed ja muutuvtasude maksed. Tagamaks, et kõnealustel krediidiasutustel või investeerimisühingutel on usaldusväärne strateegia omavahendite taseme taastamiseks, peaks neilt nõudma kapitali säilitamise kava koostamist ja selles kokku leppimist pädevate asutustega, kehtestades selles, kuidas kohaldatakse piiranguid väljamaksetele ning teisi meetmeid, mida krediidiasutus või investeerimisühing kavatseb võtta, et tagada vastavus puhvrinõuetele.

(90) Asutustelt eeldatakse suuremate omavahendite nõuete kehtestamist globaalsetele süsteemselt olulistele ettevõtjatele, et kompenseerida suuremat riski, mida nad kujutavad finantssüsteemile, ning nende maksejõuetuse potentsiaalset mõju maksumaksjatele. Kui asutus kehtestab süsteemse riski puhvri nõude, ent kohaldatav on ka globaalse süsteemselt olulise ettevõtja puhver, tuleks kohaldada neist kahest suuremat. Kui süsteemse riski puhvri nõuet kohaldatakse ainult liikmesriigisisestele riskipositsioonidele, peaks see olema kumuleeruv globaalse süsteemselt olulise ettevõtja või muu süsteemselt olulise ettevõtja puhvriga, mida kohaldatakse kooskõlas käesoleva direktiiviga.

(91) Finantsteenuste valdkonna tehnilised standardid peaksid tagama sidusa ühtlustamise ning hoiustajate, investorite ja tarbijate piisava kaitse kogu liidus. Kuna Euroopa Pangandusjärelevalvel on põhjalikud eriteadmised, on tõhus ja asjakohane teha talle ülesandeks töötada liidu õiguses kindlaksmääratud valdkondades komisjonile esitamiseks välja regulatiivsete tehniliste standardite eelnõud, mille puhul ei ole vaja teha poliitilisi otsuseid. Euroopa Pangandusjärelevalve peaks tehniliste standardite eelnõusid koostades tagama tõhusad haldus- ja aruandlusprotsessid.

(92) Komisjon peaks vastu võtma Euroopa Pangandusjärelevalve väljatöötatud regulatiivsete tehniliste standardite eelnõud järgmistes valdkondades: krediidiasutuse olulise osaluse lubamine ja omandamine, pädevate asutuste vaheline teabevahetus, asutamisvabaduse ja teenuste osutamise vabaduse kasutamine, järelevalvealane koostöö, krediidiasutuste ja investeerimisühingute tasustamispoliitika ning segafinantsvaldusettevõtjate järelevalve delegeeritud õigusaktidena ELi toimimise lepingu artikli 290 kohaselt vastavalt määruse (EL) nr 1093/2010 artiklitele 10 kuni 14. Komisjon ja Euroopa Pangandusjärelevalve peaksid tagama, et kõnealuseid standardeid saavad kohaldada kõik asjaomased krediidiasutused ja investeerimisühingud viisil, mis on proportsionaalne krediidiasutuste ja investeerimisühingute ning nende tegevuse laadi, suuruse ja keerukusega.

(93) Võttes arvesse käesoleva direktiivi kohaselt vastu võetavate regulatiivsete tehniliste standardite üksikasju ja arvu, tuleks siis, kui komisjon võtab regulatiivse tehnilise standardi vastu samal kujul kui Euroopa Pangandusjärelevalve esitatud regulatiivse tehnilise standardi eelnõu, pikendada tähtaega, mille jooksul Euroopa Parlament ja nõukogu võivad esitada vastuväiteid regulatiivsele tehnilisele standardile, veelgi ühe kuu võrra, kui see on asjakohane. Lisaks peaks komisjon püüdma võtta regulatiivsed tehnilised standardid vastu aegsasti, et võimaldada Euroopa Parlamendil ja nõukogul kasutada täies ulatuses kontrollivõimalust, võttes arvesse regulatiivse tehnilise standardi mahtu ja keerukust ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu kodukorra üksikasju, töögraafikut ja koosseisu.

(94) Komisjonile tuleks anda ka õigus võtta vastu Euroopa Pangandusjärelevalve välja töötatud rakenduslikke tehnilisi standardeid järgmistes valdkondades: krediidiasutuse olulise osaluse lubamine ja omandamine, pädevate asutuste vaheline teabevahetus, järelevalvealane koostöö, spetsiaalsed usaldatavusnõuded, järelevalveasutustepoolne teabe avaldamine, rakendusaktidena ELi toimimise lepingu artikli 291 kohaselt vastavalt määruse (EL) nr 1093/2010 artiklile 15.

(95) Selleks et tagada käesoleva direktiivi ühetaolised rakendamistingimused, tuleks komisjonile anda rakendamisvolitused. Neid volitusi tuleks teostada kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 2011. aasta määrusega (EL) nr 182/2011, millega kehtestatakse eeskirjad ja üldpõhimõtted, mis käsitlevad liikmesriikide läbiviidava kontrolli mehhanisme, mida kohaldatakse komisjoni rakendamisvolituste teostamise suhtes (11).

(96) Selleks et täpsustada käesolevas direktiivis sätestatud nõudeid, peaks komisjonil olema õigus võtta kooskõlas ELi toimimise lepingu artikliga 290 vastu delegeeritud õigusakte, et selgitada käesolevas direktiivis kasutatud definitsioone ja mõisteid, laiendada neid tegevusi, milleks on vaja vastastikust tunnustamist, ja parandada teabevahetust seoses krediidiasutuste filiaalidega. On eriti oluline, et komisjon viiks oma ettevalmistava töö käigus läbi asjakohaseid konsultatsioone, sealhulgas ekspertide tasandil. Delegeeritud õigusaktide ettevalmistamisel ja koostamisel peaks komisjon tagama asjaomaste dokumentide sama- ja õigeaegse ning asjakohase edastamise Euroopa Parlamendile ja nõukogule.

(97) Viiteid direktiividele 2006/48/EÜ ja 2006/49/EÜ, tuleks tõlgendada viidetena käesolevale direktiivile ja määrusele (EL) nr 575/2013.

(98) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 2002. aasta direktiiv 2002/87/EÜ (milles käsitletakse finantskonglomeraati kuuluvate krediidiasutuste, kindlustusseltside ja investeerimisühingute täiendavat järelevalvet) (12), Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. novembri 2007. aasta direktiiv 2007/64/EÜ (makseteenuste kohta siseturul), (13) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. juuli 2009. aasta direktiiv 2009/65/EÜ (vabalt võõrandatavatesse väärtpaberitesse ühiseks investeeringuks loodud ettevõtjaid (eurofondid) käsitlevate õigus- ja haldusnormide kooskõlastamise kohta), (14) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. septembri 2009. aasta direktiiv 2009/110/EÜ (mis käsitleb e-raha asutuste asutamist ja tegevust ning usaldatavusnormatiivide täitmise järelevalvet) (15) ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 8. juuni 2011. aasta direktiiv 2011/61/EL (alternatiivsete investeerimisfondide valitsejate kohta) (16) osutavad direktiivide 2006/48/EÜ ja 2006/49/EÜ sätetele, mis käsitlevad omavahendite nõudeid, mida peaks reguleerima käesolevas direktiivis ja määruses (EL) nr 575/2013. Seega tuleks viiteid kõnealustes direktiivides direktiividele 2006/48/EÜ ja 2006/49/EÜ käsitada viidetena sätetele, mis käsitlevad omavahendite nõudeid käesolevas direktiivis ja määruses (EL) nr 575/2013.

(99) Selleks et oleks võimalik välja töötada tehnilised standardid, nii et need krediidiasutused ja investeerimisühingud, mis on osa finantskonglomeraadist, kohaldavad sobivaid arvutusmeetodeid konsolideeritud alusel nõutava kapitali kindlaksmääramiseks, tuleks direktiivi 2002/87/EÜ vastavalt muuta.

(100) Selleks et panganduse siseturg toimiks järjest tõhusamalt ja läbipaistvuse määr oleks liidu kodanike jaoks piisav, on vaja et pädevad asutused avaldaksid asjakohast võrdlust võimaldaval viisil teavet selle kohta, kuidas käesolevat direktiivi rakendatakse.

(101) Likviidsusjärelevalve puhul tuleks kohaldada üleminekuperioodi, mille jooksul liikmesriigid lähevad üle reguleerimiskorrale, mille raames kohaldatakse likviidsuskatte nõude üksikasjalikke kriteeriumeid.

(102) Selleks et tagada krediidiasutuste ja investeerimisühingute stabiilne, sujuv ja järkjärguline üleminek uutele liidu tasandi likviidsuse ja stabiilse rahastamise nõuetele, peaksid pädevad asutused täielikult ära kasutama käesoleva direktiivi kohaseid järelevalvevolitusi ning kohaldatavas siseriiklikus õiguses sätestatud volitusi. Eelkõige peaksid pädevad asutused hindama, kas on vaja kohaldada halduskaristusi või muid haldusmeetmeid, sealhulgas usaldatavustasud, mille ulatus peaks olema üldjoontes seotud erinevusega krediidiasutuse või investeerimisühingu tegeliku likviidsuspositsiooni ning likviidsuse ja stabiilse rahastamise nõuete vahel. Selle hinnangu andmisel peaksid pädevad asutused pöörama asjakohast tähelepanu turutingimustele. Selliseid halduskaristusi või muid haldusmeetmeid tuleks kohaldada kuni üksikasjalikke likviidsuse ja stabiilse rahastamise nõudeid käsitlevate õigusaktide rakendamiseni liidu tasandil.

(103) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. oktoobri 1995. aasta direktiivi 95/46/EÜ (üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta) (17) ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2000. aasta määrust (EÜ) nr 45/2001 (üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ühenduse institutsioonides ja asutustes ning selliste andmete vaba liikumise kohta) (18) tuleks täies ulatuses kohaldada isikuandmete töötlemisele käesoleva direktiivi kohaldamisel.

(104) Kuna käesoleva direktiivi eesmärke, nimelt krediidiasutuste ja investeerimisühingute tegevuse alustamise tingimuste ning krediidiasutuste ja investeerimisühingute usaldatavusnõuete täitmise järelevalve eeskirjade kehtestamist, ei suuda liikmesriigid piisavalt saavutada ning kavandatava meetme ulatuse ja toime tõttu on seda parem saavutada liidu tasandil, võib liit võtta meetmeid kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev direktiiv nimetatud eesmärkide saavutamiseks vajalikust kaugemale.

(105) Kooskõlas liikmesriikide ja komisjoni 28. septembri 2011. aasta ühise poliitilise deklaratsiooniga selgitavate dokumentide kohta kohustuvad liikmesriigid põhjendatud juhtudel lisama ülevõtmismeetmeid käsitlevale teatele ühe või mitu dokumenti, milles selgitatakse seost direktiivi komponentide ja ülevõtvate siseriiklike õigusaktide vastavate osade vahel. Käesoleva direktiivi puhul leiab seadusandja, et selliste dokumentide edastamine on põhjendatud.

(106) Euroopa andmekaitseinspektoriga on kooskõlas määruse (EÜ) nr 45/2001 artikli 28 lõikega 1 konsulteeritud ning ta on esitanud arvamuse (19).

(107) Direktiivi 2002/87/EÜ tuleks vastavalt muuta ning direktiivid 2006/48/EÜ ja 2006/49/EÜ tuleks kehtetuks tunnistada,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:

I JAOTIS

REGULEERIMISESE JA -ALA NING MÕISTED

Artikkel 1

Reguleerimisese

Käesoleva direktiiviga kehtestatakse eeskirjad, mis käsitlevad järgmist:

a) krediidiasutuste ja investeerimisühingute tegevuse alustamise tingimused;

b) krediidiasutuste ja investeerimisühingute usaldatavusnõuete täitmise järelevalve pädevate asutuste järelevalvealased volitused ja vahendid;

c) pädevate asutuste poolne krediidiasutuste ja investeerimisühingute usaldatavusnõuete täitmise järelevalve viisil, mis on kooskõlas nõuetega, mis on sätestatud määruses (EL) nr 575/2013;

d) avalikustamisnõuded pädevatele asutustele krediidiasutuste ja investeerimisühingute usaldatavusnõuete ja nende täitmise järelevalve valdkonnas.

Artikkel 2

Reguleerimisala

1. Käesolevat direktiivi kohaldatakse krediidiasutustele ja investeerimisühingutele.

2. Artiklit 30 kohaldatakse kohalikele ettevõtjatele.

3. Artiklit 31 kohaldatakse määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punkti 2 alapunktis c osutatud ettevõtjatele.

4. Artiklit 34 ja VII jaotise 3. peatükki kohaldatakse finantsvaldusettevõtjate, segafinantsvaldusettevõtjate ja segavaldusettevõtjate suhtes, kelle peakontor asub liidus.

5. Käesolevat direktiivi ei kohaldata järgmise suhtes:

1) investeerimisühingute tegevuse alustamise tingimused, niivõrd kuivõrd see on reguleeritud direktiiviga 2004/39/EÜ;

2) keskpangad;

3) postižiiroasutused;

4) Belgias „Institut de Réescompte et de Garantie/Herdiscontering- en Waarborginstituut”;

5) Taanis „Eksport Kredit Fonden”, „Eksport Kredit Fonden A/S”, „Danmarks Skibskredit A/S” ja „KommuneKredit”;

6) Saksamaal „Kreditanstalt für Wiederaufbau”, ettevõtjad, keda „Wohnungsgemeinnützigkeitsgesetz” seaduse alusel käsitatakse osana riiklikust elamumajanduspoliitikast ja kelle peamine tegevusvaldkond ei ole pangandustegevus, ning ettevõtjad, keda kõnealuse seaduse alusel peetakse mittetulunduslikeks elamumajanduse ettevõtjateks;

7) Eestis „hoiu-laenuühistud”, mis on hoiu-laenuühistu seaduse kohaselt tunnustatavad ühistud;

8) Iirimaal krediidikassad ja vastastikuse abistamise ühingud;

9) Kreekas „Ταμείο Παρακαταθηκών και Δανείων”„(Tamio Parakatathikon kai Danion)”;

10) Hispaanias „Instituto de Crédito Oficial”;

11) Prantsusmaal „Caisse des dépôts et consignations”;

12) Itaalias „Cassa depositi e prestiti”;

13) Lätis „krājaizdevu sabiedrības”, ettevõtjad, keda „krājaizdevu sabiedrību likums” seaduse alusel käsitatakse ühistutena, kes osutavad finantsteenuseid üksnes oma liikmetele;

14) Leedus „kredito unijos”, välja arvatud „Centrinė kredito unija”;

15) Ungaris „MFB Magyar Fejlesztési Bank Zártkörűen Működő Részvénytársaság” ja „Magyar Export-Import Bank Zártkörűen Működő Részvénytársaság”;

16) Madalmaades „Netherlandse Investeringsbank voor Ontwikkelingslanden NV”, „NV Noordelijke Ontwikkelingsmaatschappij”, „NV Industriebank Limburgs Instituut voor Ontwikkeling en Financiering” ja „Overijsselse Ontwikkelingsmaatschappij NV”;

17) Austrias ettevõtjad, keda käsitatakse üldistes huvides tegutsevate elamumajandusettevõtjatena, ja „Österreichische Kontrollbank AG”;

18) Poolas „Spółdzielcze Kasy Oszczędnościowo – Kredytowe” ja „Bank Gospodarstwa Krajowego”;

19) Portugalis 1. jaanuaril 1986 olemas olnud „Caixas Económicas”, välja arvatud need, mis on asutatud osaühingutena, ja „Caixa Económica Montepio Geral”;

20) Sloveenias „SID-Slovenska izvozna in razvojna banka, d.d. Ljubljana”;

21) Soomes „Teollisen yhteistyön rahasto Oy/Fonden för industriellt samarbete AB” ja „Finnvera Oyj/Finnvera Abp”;

22) Rootsis „Svenska Skeppshypotekskassan”;

23) Ühendkuningriigis „National Savings Bank”, „Commonwealth Development Finance Company Ltd”, „Agricultural Mortgage Corporation Ltd”, „Scottish Agricultural Securities Corporation Ltd”, „Crown Agents for overseas governments and administrations”, krediidikassad ja munitsipaalpangad.

6. Käesoleva artikli lõike 5 punktis 1 ja punktides 3 kuni 23 osutatud üksusi käsitletakse artikli 34 ja VII jaotise 3. peatüki kohaldamisel finantseerimisasutustena.

Artikkel 3

Mõisted

1. Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:

1) „krediidiasutus”– määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktis 1 määratletud krediidiasutus;

2) „investeerimisühing”– määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktis 2 määratletud investeerimisühing;

3) „krediidiasutus ja/või investeerimisühing”– määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktis 3 määratletud krediidiasutused ja investeerimisühingud;

4) „kohalik ettevõtja”– määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktis 4 määratletud kohalikud ettevõtjad;

5) „kindlustusandja”– määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktis 5 määratletud kindlustusandja;

6) „edasikindlustusandja”– määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktis 6 määratletud edasikindlustusandja;

7) „juhtorgan”– krediidiasutuse või investeerimisühingu organ, mis on ametisse nimetatud kooskõlas siseriikliku õigusega ning mille pädevuses on krediidiasutuse või investeerimisühingu strateegia ja eesmärkide kehtestamine ja tegevuse üldine suunamine ning mis teostab järelevalvet ja kontrolli juhtkonna otsuste tegemise üle, ning millesse kuuluvad isikud, kes krediidiasutuse või investeerimisühingu tegevust tegelikult juhivad;

8) „järelevalvefunktsiooni täitev juhtorgan”– juhtorgan, mis tegutseb oma rollis juhtkonna otsuste tegemise jälgija ja kontrollijana;

9) „kõrgem juhtkond”– sellised füüsilised isikud, kes täidavad krediidiasutuses või investeerimisühingus otsuste elluviimise funktsiooni ning kes on vastutavad ja aruandekohustuslikud juhtorgani ees krediidiasutuse või investeerimisühingu igapäevase juhtimise eest;

10) „süsteemne risk”– finantssüsteemi häire risk, millel võivad olla finantssüsteemile ja reaalmajandusele tõsised negatiivsed tagajärjed;

11) „mudelirisk”– potentsiaalne kahju, mida krediidiasutus või investeerimisühing võib kanda selliste otsuste tagajärjel, mis võiksid põhimõtteliselt põhineda sisemudelite väljundil, ning vigade tõttu kõnealuste mudelite väljatöötamisel, rakendamisel või kasutamisel;

12) „väärtpaberistamise tehingu algataja”– määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktis 13 määratletud väärtpaberistamise tehingu algataja;

13) „sponsor”– määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktis 14 määratletud sponsor;

14) „emaettevõtja”– määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktis 15 määratletud emaettevõtja;

15) „tütarettevõtja”– määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktis 16 määratletud tütarettevõtja;

16) „filiaal”– määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktis 17 määratletud filiaal;

17) „abiettevõtja”– määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktis 18 määratletud abiettevõtja;

18) „varahaldusettevõtja”– määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktis 19 määratletud varahaldusettevõtja;

19) „finantsvaldusettevõtja”– määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktis 20 määratletud finantsvaldusettevõtja;

20) „segafinantsvaldusettevõtja”– määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktis 21 määratletud segafinantsvaldusettevõtja;

21) „segavaldusettevõtja”– määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktis 22 määratletud segavaldusettevõtja;

22) „finantseerimisasutus”– määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktis 26 määratletud finantseerimisasutus;

23) „finantssektori ettevõte”– määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktis 27 määratletud finantssektori ettevõte;

24) „liikmesriigis emaettevõtjana tegutsev krediidiasutus või investeerimisühing”– määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktis 28 määratletud liikmesriigis emaettevõtjana tegutsev krediidiasutus või investeerimisühing;

25) „ELis emaettevõtjana tegutsev krediidiasutus või investeerimisühing”– määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktis 29 määratletud ELis emaettevõtjana tegutsev krediidiasutus või investeerimisühing;

26) „liikmesriigis emaettevõtjana tegutsev finantsvaldusettevõtja”– määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktis 30 määratletud liikmesriigis emaettevõtjana tegutsev finantsvaldusettevõtja;

27) „ELis emaettevõtjana tegutsev finantsvaldusettevõtja”– määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktis 31 määratletud ELis emaettevõtjana tegutsev finantsvaldusettevõtja;

28) „liikmesriigis emaettevõtjana tegutsev segafinantsvaldusettevõtja”– määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktis 32 määratletud liikmesriigis emaettevõtjana tegutsev segafinantsvaldusettevõtja;

29) „ELis emaettevõtjana tegutsev segafinantsvaldusettevõtja”– määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktis 33 määratletud ELis emaettevõtjana tegutsev segafinantsvaldusettevõtja;

30) „süsteemselt oluline ettevõtja”– ELis emaettevõtjana tegutsev krediidiasutus või investeerimisühing, ELis emaettevõtjana tegutsev finantsvaldusettevõtja, ELis emaettevõtjana tegutsev segafinantsvaldusettevõtja või krediidiasutus või investeerimisühing, mille maksejõuetus või ebapiisav toimimine võib tuua kaasa süsteemse riski;

31) „keskne vastaspool”– määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktis 34 määratletud keskne vastaspool;

32) „osalus”– – määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktis 35 määratletud osalus;

33) „oluline osalus”– määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktis 36 määratletud oluline osalus;

34) „kontroll”– määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktis 37 määratletud kontroll;

35) „märkimisväärne seos”– määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktis 38 määratletud märkimisväärne seos;

36) „pädev asutus”– määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktis 40 määratletud pädev asutus;

37) „konsolideeritud järelevalvet teostav asutus”– määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktis 41 määratletud konsolideeritud järelevalvet teostav asutus;

38) „tegevusluba”– määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktis 42 määratletud tegevusluba;

39) „päritoluliikmesriik”– määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktis 43 määratletud päritoluliikmesriik;

40) „vastuvõttev liikmesriik”– määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktis 44 määratletud vastuvõttev liikmesriik;

41) „Euroopa Keskpankade Süsteemi keskpangad” ehk „EKPSi keskpangad”– määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktis 45 määratletud Euroopa Keskpankade Süsteemi keskpangad;

42) „keskpangad”– määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktis 46 määratletud keskpangad;

43) „konsolideeritud olukord”– määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktis 47 määratletud konsolideeritud olukord;

44) „konsolideeritud alusel” või „konsolideeritud järelevalve”– määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktis 48 määratletud konsolideeritud alusel või konsolideeritud alusel toimuv järelevalve;

45) „allkonsolideeritud alusel”– määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktis 49 määratletud allkonsolideeritud alusel;

46) „finantsinstrument”– määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktis 50 määratletud finantsinstrument;

47) „omavahendid”– määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktis 118 määratletud omavahendid;

48) „operatsioonirisk”– määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktis 52 määratletud operatsioonirisk;

49) „krediidiriski maandamine”– määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktis 57 määratletud krediidiriski maandamine;

50) „väärtpaberistamine”– määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktis 61 määratletud väärtpaberistamine;

51) „väärtpaberistamise positsioon”– määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktis 62 määratletud väärtpaberistamise positsioon;

52) „väärtpaberistamise eriotstarbeline ettevõte”– määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktis 66 määratletud väärtpaberistamise eriotstarbeline ettevõte;

53) „vabatahtlikud pensionihüvitised”– määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktis 73 määratletud vabatahtlikud pensionihüvitised;

54) „kauplemisportfell”– määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktis 86 määratletud kauplemisportfell;

55) „reguleeritud turg”– määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktis 92 määratletud reguleeritud turg;

56) „finantsvõimendus”– määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktis 93 määratletud finantsvõimendus;

57) „ülemäärase finantsvõimenduse risk”– määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktis 94 määratletud ülemäärase finantsvõimenduse risk;

58) „reitinguagentuur”– määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktis 98 määratletud reitinguagentuur;

59) „sisemeetodid”– määruse (EL) nr 575/2013 artikli 143 lõikes 1 osutatud sisereitingul põhinev meetod, artiklis 221 osutatud sisemudelil põhinev meetod, artiklis 225 osutatud sisehinnangul põhinev meetod, artikli 312 lõikes 2 osutatud täiustatud mõõtmismudelil põhinev meetod, artiklites 283 ja 363 osutatud sisemudeli meetod ning artikli 259 lõikes 3 osutatud sisemisel hinnangul põhinev meetod.

2. Kui käesolevas direktiivis viidatakse juhtorganile ning vastavalt siseriiklikule õigusele on juhtorgani juhtimis- ja järelevalvefunktsioonid määratud eri organitele või eri liikmetele ühes organis, määrab liikmesriik vastutavad organid või juhtorgani liikmed kindlaks kooskõlas oma siseriikliku õigusega, välja arvatud juhtudel, kui käesolevas direktiivis on sätestatud teisiti.

II JAOTIS

PÄDEVAD ASUTUSED

Artikkel 4

Pädevate asutuste määramine ja nende volitused

1. Liikmesriigid määravad pädevad asutused, kes täidavad käesoleva direktiivi ja määrusega (EL) nr 575/2013 ette nähtud funktsioone ja ülesandeid. Nad teavitavad sellest komisjoni ja Euroopa Pangandusjärelevalvet, näidates ära funktsioonide ja ülesannete jaotumise.

2. Liikmesriigid tagavad, et pädevad asutused kontrollivad krediidiasutuste ja investeerimisühingute ning vajaduse korral finantsvaldusettevõtjate ja segafinantsvaldusettevõtjate tegevust ja hindavad vastavust käesoleva direktiivi ja määruse (EL) nr 575/2013 nõuetele.

3. Liikmesriigid tagavad asjakohaste meetmete olemasolu, mis võimaldavad pädeval asutusel saada teavet, mida on vaja hindamaks, kuivõrd krediidiasutused ja investeerimisühingud ning asjakohasel juhul finantsvaldusettevõtjad ja segafinantsvaldusettevõtjad täidavad lõikes 2 osutatud nõudeid, ning uurimaks kõnealuste nõuete võimalikku rikkumist.

4. Liikmesriigid tagavad, et pädevatel asutustel on vajalik asjatundlikkus, vahendid, haldussuutlikkus, volitused ja sõltumatus, et täita usaldatavusnõuete täitmise järelevalve-, uurimis- ja karistuste määramise funktsioone, mis on kehtestatud käesoleva direktiivi ja määrusega (EL) nr 575/2013.

5. Liikmesriigid nõuavad, et krediidiasutused ja investeerimisühingud esitaksid oma päritoluliikmesriigi pädevatele asutustele kogu teabe, mida on vaja hindamaks, kas nad vastavad käesoleva direktiivi ja määruse (EL) nr 575/2013 alusel vastu võetud nõuetele. Liikmesriigid tagavad ühtlasi, et krediidiasutuste ja investeerimisühingute sisekontrolli mehhanismid ning juhtimis- ja raamatupidamistava võimaldaksid alati kontrollida nende vastavust kõnealustele nõuetele.

6. Liikmesriigid tagavad, et krediidiasutused ja investeerimisühingud registreerivad kõik oma tehingud ja dokumenteerivad süsteemid ja protsessid, mis kuuluvad käesoleva direktiivi ja määruse (EL) nr 575/2013 reguleerimisalasse, nii et pädevad asutused saavad igal ajal kontrollida vastavust käesoleva direktiivi ja määruse (EL) nr 575/2013 nõuetele.

7. Liikmesriigid tagavad, et käesoleva direktiivi ja määruse (EL) nr 575/2013 kohane järelevalve ning muud pädevate asutuste funktsioonid on eraldiseisvad ja sõltumatud solveerimisega seotud ülesannetest. Liikmesriigid teavitavad sellest komisjoni ja Euroopa Pangandusjärelevalvet, näidates ära ülesannete jaotumise.

8. Liikmesriigid tagavad, et kui solveerimise volitusi omavad asutused ei ole pädevad asutused, teevad solveerimise volitusi omavad asutused solveerimiskavade ettevalmistamisel pädevate asutustega tihedat koostööd ja konsulteerivad nendega.

Artikkel 5

Liikmesriigisisene koordineerimine

Kui liikmesriikides on krediidiasutuste, investeerimisühingute ja finantseerimisasutuste usaldatavusnõuete täitmise järelevalveks rohkem kui üks pädev asutus, võtavad liikmesriigid nende asutuste töö koordineerimiseks vajalikke meetmeid.

Artikkel 6

Koostöö Euroopa Finantsjärelevalve Süsteemis

Oma ülesannete täitmisel võtavad pädevad asutused arvesse järelevalvevahendite ning järelevalvetavade lähendamist õigus- ja haldusnormide rakendamisel, mis on vastu võetud käesoleva direktiivi ning määruse (EL) nr 575/2013 kohaselt. Sel eesmärgil tagavad liikmesriigid, et:

a) pädevate asutuste koostöö Euroopa Finantsjärelevalve Süsteemi liikmetena rajaneb usaldusel ja täielikul vastastikusel lugupidamisel, tagades eelkõige enda ja teiste Euroopa Finantsjärelevalve Süsteemi liikmete vahel asjakohase ja usaldusväärse teabe liikumise vastavalt ELi lepingu artikli 4 lõikes 3 sätestatud lojaalse koostöö põhimõttele;

b) pädevad asutused osalevad Euroopa Pangandusjärelevalve ja vajaduse korral järelevalvekolleegiumide töös;

c) pädevad asutused teevad kõik mis võimalik, et järgida suuniseid ja soovitusi, mille on Euroopa Pangandusjärelevalve välja andnud vastavalt määruse (EL) nr 1093/2010 artiklile 16, ning reageerida hoiatustele ja soovitustele, mille on välja andnud Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu vastavalt määruse (EL) nr 1092/2010 artiklile 16;

d) pädevad asutused teevad tihedat koostööd Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukoguga;

e) pädevatele asutustele liikmesriigi tasandil antud volitused ei takista neil kohustuste täitmist Euroopa Pangandusjärelevalve või, kui see on asjakohane, Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu liikmena või käesoleva direktiivi ja määruse (EL) nr 575/2013 kohaselt.

Artikkel 7

Järelevalve liidu mõõde

Iga liikmesriigi pädevad asutused kaaluvad oma üldiste ülesannete täitmisel hoolikalt oma otsuste võimalikku mõju finantssüsteemi stabiilsusele kõikides teistes asjaomastes liikmesriikides, eriti eriolukordades, võttes aluseks vastaval ajahetkel kättesaadava teabe.

III JAOTIS

KREDIIDIASUTUSE TEGEVUSE ALUSTAMISE JA JÄTKAMISE TINGIMUSED

1. PEATÜKK

Krediidiasutuse tegevuse alustamise ja jätkamise üldtingimused

Artikkel 8

Tegevusloa andmine

1. Liikmesriigid nõuavad, et krediidiasutused saaksid enne tegevuse alustamist tegevusloa. Ilma et see piiraks artiklite 10 kuni 14 kohaldamist, sätestavad nad tegevusloa andmise tingimused ning teatavad need Euroopa Pangandusjärelevalvele.

2. Euroopa Pangandusjärelevalve töötab välja regulatiivsete tehniliste standardite eelnõud, et täpsustada:

a) teave, mis krediidiasutuse tegevusloa taotlemisel tuleb esitada pädevale asutusele, sealhulgas artikliga 10 ette nähtud tegevuskava;

b) olulist osalust omavate aktsionäride ja liikmete suhtes kohaldatavad nõuded vastavalt artiklile 14 ning

c) asjaolud, mis võivad takistada pädeval asutusel järelevalvefunktsiooni tõhusat täitmist, nagu on osutatud artiklis 14.

Komisjonile antakse õigus võtta vastu esimese lõigu punktides a, b ja c osutatud regulatiivsed tehnilised standardid määruse (EL) nr 1093/2010 artiklites 10 kuni 14 sätestatud korras.

3. Euroopa Pangandusjärelevalve töötab välja rakenduslike tehniliste standardite eelnõud, et kehtestada standardvormid, -mallid ja -menetlused lõike 2 esimese lõigu punktis a osutatud teabe esitamiseks.

Komisjonile antakse õigus võtta vastu esimeses lõigus osutatud rakenduslikud tehnilised standardid määruse (EL) nr 1093/2010 artiklis 15 sätestatud korras.

4. Euroopa Pangandusjärelevalve esitab lõigetes 2 ja 3 osutatud tehniliste standardite eelnõud komisjonile 31. detsembriks 2015.

Artikkel 9

Keeld, mille kohaselt isikud või ettevõtjad, mis ei ole krediidiasutused, ei tohi tegeleda avalikkuselt hoiuste või muude tagasimakstavate vahendite kaasamisega

1. Liikmesriigid keelavad teistel isikutel ja ettevõtjatel, kes ei ole krediidiasutused, tegeleda avalikkuselt hoiuste või muude tagasimakstavate vahendite kaasamisega.

2. Lõiget 1 ei kohaldata hoiuste ega muude tagasimakstavate vahendite kaasamise suhtes liikmesriigilt, liikmesriigi piirkondlikelt või kohalikelt omavalitsustelt ja avalik-õiguslikelt rahvusvahelistelt organitelt, mille liikmeks on vähemalt üks liikmesriik, samuti mitte siseriiklikus või liidu õiguses selgelt sätestatud juhtudel, tingimusel et kõnealuste toimingute suhtes kohaldatakse hoiustajate ja investorite kaitsmiseks mõeldud eeskirju ja järelevalvet.

Artikkel 10

Tegevuskava ja organisatsiooniline ülesehitus

Liikmesriigid nõuavad, et igale tegevusloa taotlusele lisataks tegevuskava, kus esitatakse kõik kavandatavad tegevusvaldkonnad ja kõnealuse krediidiasutuse organisatsiooniline ülesehitus.

Artikkel 11

Majanduslik põhjendatus

Liikmesriigid ei või nõuda, et tegevusloa taotluse menetlemisel lähtutakse turu majanduslikest vajadustest.

Artikkel 12

Algkapital

1. Ilma et see piiraks siseriiklikus õiguses sätestatud muude üldtingimuste kohaldamist, keelduvad pädevad asutused krediidiasutusele tegevuse alustamiseks loa andmisest, kui krediidiasutusel ei ole eraldi omavahendeid või kui algkapital on alla 5 miljoni euro.

2. Algkapital koosneb üksnes määruse (EL) nr 575/2013 artikli 26 lõike 1 punktides a kuni e osutatud ühest või mitmest omavahendite kirjest.

3. Liikmesriigid võivad otsustada, et 15. detsembril 1979. aastal eksisteerinud krediidiasutused, mis ei täida eraldi omavahendite nõuet, võivad oma tegevust jätkata. Sellised krediidiasutused võidakse vabastada artikli 13 lõike 1 esimeses lõigus sätestatud nõude täitmisest.

4. Liikmesriigid võivad anda tegevusloa teatud liiki krediidiasutustele, mille algkapital on lõikes 1 sätestatust väiksem, kui täidetud on järgmised tingimused:

a) algkapital on vähemalt 1 miljon eurot;

b) asjaomased liikmesriigid teatavad komisjonile ja Euroopa Pangandusjärelevalvele selle valiku kasutamise põhjused.

Artikkel 13

Majandustegevuse tegelik juhtimine ja peakontori asukoht

1. Pädevad asutused annavad krediidiasutusele tegevuse alustamiseks loa üksnes juhul, kui taotluse esitanud krediidiasutuse tegevust juhivad tegelikult vähemalt kaks isikut.

Nad ei anna tegevusluba juhul, kui juhtorgani liikmed ei vasta artikli 91 lõikes 1 osutatud nõuetele.

2. Kõik liikmesriigid nõuavad, et:

a) igal juriidilisest isikust krediidiasutusel, kellel on vastavalt siseriiklikule õigusele registrijärgne asukoht, peab peakontor olema samas liikmesriigis, kus on registrijärgne asukoht;

b) kõigi teiste kui punktis a osutatud krediidiasutuste peakontorid peavad asuma liikmesriigis, kus on välja antud tegevusluba ja kus krediidiasutus tegelikult tegutseb.

Artikkel 14

Aktsionärid ning osanikud

1. Pädevad asutused annavad krediidiasutuse tegevuse alustamiseks loa üksnes siis, kui krediidiasutus on neile teatanud kõigi otseselt või kaudselt krediidiasutuses olulist osalust omavate, nii füüsilisest kui juriidilisest isikust aktsionäride või osanike nimed ning nende osaluste suuruse või olulise osaluse puudumisel kahekümne kõige suurema osalusega aktsionäri või osaniku nimed.

Määrates kindlaks, kas olulise osaluse kriteeriumid on täidetud, tuleb arvesse võtta Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. detsembri 2004. aasta direktiivi 2004/109/EÜ (läbipaistvuse nõuete ühtlustamise kohta teabele, mis kuulub avaldamisele emitentide kohta, kelle väärtpaberid on lubatud reguleeritud turul kauplemisele) (20) artiklites 9 ja 10 osutatud hääleõigust ning samuti nimetatud direktiivi artikli 12 lõigetes 4 ja 5 sätestatud osaluste summeerimise tingimusi.

Liikmesriigid ei võta arvesse hääleõigusi ega aktsiaid ja osasid, mida krediidiasutused või investeerimisühingud võivad omada finantsinstrumentide emissiooni tagamise tulemusena või finantsinstrumentide emissiooni tagamisel kindla kohustuse alusel, sealhulgas direktiivi 2004/39/EÜ I lisa A jao punkti 6 alusel, tingimusel, et neid õigusi ei teostata ega kasutata muul viisil selleks, et sekkuda emitendi juhtimisse, ning kui need võõrandatakse ühe aasta jooksul alates omandamisest.

2. Pädevad asutused keelduvad krediidiasutusele tegevuse alustamiseks loa andmisest, kui nad krediidiasutuse kindla ja usaldusväärse juhtimise tagamise vajadusest lähtudes ei ole veendunud aktsionäride või osanike sobivuses, eelkõige siis, kui artikli 23 lõikes 1 sätestatud kriteeriumid ei ole täidetud. Kohaldatakse artikli 23 lõikeid 2 ja 3 ning artiklit 24.

3. Kui krediidiasutuse ja mõne teise füüsilise või juriidilise isiku vahel on märkimisväärne seos, annavad pädevad asutused tegevusloa ainult sel juhul, kui nimetatud seos ei takista neil tõhusalt teostada järelevalvet.

Pädevad asutused keelduvad krediidiasutusele tegevuse alustamiseks loa andmisest, kui krediidiasutusega märkimisväärselt seotud ühe või enama füüsilise või juriidilise isiku tegevust reguleerivad kolmanda riigi õigus- ja haldusnormid või nimetatud õigusaktide rakendamisega seotud raskused takistavad neil tõhusalt teostada järelevalvet.

Pädevad asutused nõuavad, et krediidiasutused esitaksid neile andmed, mis on vajalikud selleks, et pidevalt jälgida käesolevas lõikes toodud tingimuste täitmist.

Artikkel 15

Tegevusloa andmisest keeldumine

Kui pädev asutus keeldub krediidiasutusele tegevuse alustamiseks loa andmisest, teavitab ta taotlejat otsusest ja keeldumise põhjustest kuue kuu jooksul pärast taotluse saamist või, mittetäieliku taotluse puhul, kuue kuu jooksul pärast seda, kui taotleja on saatnud otsuse langetamiseks vajaliku teabe.

Tegevusloa andmise või selle andmisest keeldumise otsus tehakse igal juhul 12 kuu jooksul pärast taotluse saamist.

Artikkel 16

Eelnev konsulteerimine teise liikmesriigi pädevate asutustega

1. Pädev asutus konsulteerib enne krediidiasutusele tegevusloa andmist teise liikmesriigi pädevate asutustega, kui krediidiasutus on:

a) teises liikmesriigis tegevusloa saanud krediidiasutuse tütarettevõtja;

b) teises liikmesriigis tegevusloa saanud krediidiasutuse emaettevõtja tütarettevõtja;

c) sama füüsilise või juriidilise isiku kontrolli all, kes kontrollib selles teises liikmesriigis tegevusloa saanud krediidiasutust.

2. Pädev asutus konsulteerib enne krediidiasutusele tegevusloa andmist kindlustusandjate või investeerimisühingute järelevalve eest vastutava asjaomase liikmesriigi pädeva asutusega juhul, kui krediidiasutus on:

a) liidus tegevusloa saanud kindlustusandja või investeerimisühingu tütarettevõtja;

b) liidus tegevusloa saanud kindlustusandja või investeerimisühingu emaettevõtja tütarettevõtja;

c) sama füüsilise või juriidilise isiku kontrolli all, kes kontrollib liidus tegevusloa saanud kindlustusandjat või investeerimisühingut.

3. Lõigetes 1 ja 2 osutatud pädevad asutused konsulteerivad üksteisega eelkõige, kui nad hindavad aktsionäride sobivust ning sama konsolideerimisgrupi teise üksuse juhtimisega tegelevate juhtorgani liikmete mainet ja kogemust. Nad edastavad üksteisele kõik andmed aktsionäride sobivuse ja sama konsolideerimisgrupi teise üksuse juhtimisega tegelevate juhtorgani liikmete maine ja kogemuse kohta, mis on olulised tegevusloa andmise ja tegutsemise tingimustele vastavuse pideva hindamise jaoks.

Artikkel 17

Teises liikmesriigis tegevusloa saanud krediidiasutuste filiaalid

Teises liikmesriigis tegevusloa saanud krediidiasutuste filiaalide puhul ei nõua vastuvõtvad liikmesriigid tegevusluba ega asutamiskapitali. Selliste filiaalide asutamine ja järelevalve toimuvad vastavalt artiklile 35, artikli 36 lõigetele 1, 2 ja 3, artiklile 37, artiklitele 40 kuni 46 ning artiklitele 49, 74 ja 75.

Artikkel 18

Tegevusloa kehtetuks tunnistamine

Pädevad asutused võivad krediidiasutusele antud tegevusloa kehtetuks tunnistada üksnes siis, kui krediidiasutus:

a) ei ole tegevusluba kasutanud 12 kuu jooksul, sõnaselgelt loobub tegevusloast või on lõpetanud tegevuse vähemalt kuueks kuuks, juhul kui asjaomane liikmesriik ei ole ette näinud, et sellistel juhtudel tegevusluba aegub;

b) on saanud tegevusloa valeandmete esitamise tõttu või muul ebaseaduslikul viisil;

c) ei vasta enam nendele tingimustele, mille alusel tegevusluba anti;

d) ei täida enam määruse (EL) nr 575/2013 III, IV või VI osas sätestatud või käesoleva direktiivi artikli 104 lõike 1 punkti a või artikli 105 alusel kehtestatud usaldatavusnõudeid või kui on põhjust arvata, et ta ei suuda täita kohustusi oma võlausaldajate ees, eelkõige ei suuda tagada talle hoiustajate poolt usaldatud varade turvalisust;

e) vastab ühele muudest tingimustest, mille puhul siseriiklikud õigusaktid näevad ette tegevusloa kehtetuks tunnistamise;

f) paneb toime artikli 67 lõikes 1 osutatud rikkumise.

Artikkel 19

Krediidiasutuse nimi

Olenemata kõigist sõnu „pank”, „hoiupank” ja muid pankade kohta kasutatavaid nimesid käsitlevatest vastuvõtva liikmesriigi sätetest, võivad krediidiasutused oma tegevuses kasutada kogu liidu territooriumil sama nime, mida nad kasutavad selles liikmesriigis, kus asub nende peakontor. Võimaliku segaduse korral võib vastuvõttev liikmesriik selguse huvides nõuda, et nimele lisataks teatav selgitav täiend.

Artikkel 20

Euroopa Pangandusjärelevalve teavitamine tegevusloa andmisest ja kehtetuks tunnistamisest

1. Pädevad asutused teatavad igast artikli 8 kohaselt antud tegevusloast Euroopa Pangandusjärelevalvele.

2. Euroopa Pangandusjärelevalve avaldab oma veebisaidil kõigi nende krediidiasutuste nimede loetelu, kellele tegevusluba on antud, ning ajakohastab seda korrapäraselt.

3. Konsolideeritud järelevalvet teostav asutus esitab asjaomastele pädevatele asutustele ja Euroopa Pangandusjärelevalvele kogu teabe seoses krediidiasutuste konsolideerimisgrupiga vastavalt artikli 14 lõikele 3, artikli 74 lõikele 1 ja artikli 109 lõikele 2, eriti seoses grupi juriidilise staatuse ja organisatsioonilise ülesehituse ning juhtimisega.

4. Käesoleva artikli lõikes 2 osutatud loetellu lisatakse krediidiasutuste nimed, kellel ei ole artikli 12 lõikes 1 täpsustatud kapitali, ning selles määratletakse need krediidiasutused sellistena.

5. Pädevad asutused teatavad Euroopa Pangandusjärelevalvele igast tegevusloa kehtetuks tunnistamisest ja esitavad sellise otsuse põhjendused.

Artikkel 21

Erandid krediidiasutustele, kes on püsivalt seotud keskasutusega

1. Pädevad asutused võivad käesoleva direktiivi artiklitest 10, 12 ja artikli 13 lõikest 1 teha erandi seoses krediidiasutustega, millele on osutatud määruse (EL) nr 575/2013 artiklis 10, nimetatud määruses sätestatud tingimustel.

Liikmesriigid võivad selle erandi kohaldamise suhtes säilitada oma siseriikliku õiguse ja seda kasutada niivõrd, kui see ei lähe vastuollu käesoleva direktiiviga ja määrusega (EL) nr 575/2013.

2. Kui pädev asutus kohaldab esimeses lõikes osutatud erandit, kohaldatakse artikleid 17, 33, 34 ja 35, artikli 36 lõikeid 1 kuni 3 ja artikleid 39 kuni 46, VII jaotise 2. peatüki II jagu ning VII jaotise 4. peatükki terviku suhtes, mille moodustavad keskasutus ja temaga seotud krediidiasutused ja investeerimisühingud.

2. PEATÜKK

Oluline osalus krediidiasutuses

Artikkel 22

Kavandatavast omandamisest teatamine ja selle hindamine

1. Liikmesriigid nõuavad, et üksinda või kooskõlastatult tegutsevad füüsilised või juriidilised isikud („kavandavad omandajad”), kes on otsustanud otseselt või kaudselt omandada olulise osaluse krediidiasutuses või seda osalust otseselt või kaudselt suurendada nii, et tekkiv osa häälte arvust või kapitalist oleks 20 %, 30 % või 50 % või ületaks neid määrasid, või nii, et kõnealune krediidiasutus muutuks tema või nende tütarettevõtjaks („kavandatav omandamine”), teataksid kirjalikult enne osaluse omandamist selle krediidiasutuse pädevatele asutustele, milles nad soovivad omandada või suurendada olulist osalust, kavandatava osaluse suuruse ja teabe, mis on määratletud kooskõlas artikli 23 lõikega 4. Liikmesriigid ei pea kohaldama 30 % künnist, kui nad kohaldavad vastavalt direktiivi 2004/109/EÜ artikli 9 lõike 3 punktis a sätestatule künnist ulatusega üks kolmandik.

2. Pädevad asutused annavad lõike 1 kohase teabe ja lõike 3 kohase täiendava teabe kättesaamisest kavandavale omandajale kirjalikult teada kohe või hiljemalt kahe tööpäeva jooksul alates teabe kättesaamisest.

Pädevatel asutustel on alates teate ja kõikide dokumentide, mille lisamist liikmesriik artikli 23 lõikes 4 osutatud loetelu alusel nõuab, kättesaamist tõendava kirjaliku kinnituse kuupäevast kuni 60 tööpäeva („hindamisaeg”) aega artikli 23 lõikes 1 sätestatud hindamise („hindamine”) teostamiseks.

Teate kättesaamisel teatavad pädevad asutused kavandavale omandajale hindamisaja lõppkuupäeva.

3. Vajaduse korral võivad pädevad asutused hindamisaja jooksul, ent hiljemalt hindamisaja viiekümnendal tööpäeval nõuda lisateavet, mis on vajalik hindamise lõpuleviimiseks. Teabepäring esitatakse kirjalikult ning selles täpsustatakse, millist lisateavet on vaja.

Pädevate asutuste poolt esitatud teabepäringu ja sellele kavandavalt omandajalt vastuse saamise vaheliseks perioodiks hindamisaeg peatub. Peatumine ei tohi kesta kauem kui kakskümmend tööpäeva. Pädevate asutuste edaspidised täiendavat või selgitavat teavet nõudvad teabepäringud on pädevate asutuste kasutada nende äranägemisel, kuid nende tulemusena ei tohi hindamisaeg peatuda.

4. Pädevad asutused võivad lõike 3 teises lõigus osutatud hindamisaja peatamist pikendada kuni 30 tööpäevani, kui kavandav omandaja asub või teda reguleeritakse kolmandas riigis või ta on füüsiline või juriidiline isik ja tema üle ei teostata järelevalvet käesoleva direktiivi või direktiivide 2009/65/EÜ, 2009/138/EÜ või 2004/39/EÜ alusel.

5. Kui pädevad asutused otsustavad esitada kavandatava omandamise suhtes vastuväite, teatavad nad sellest kirjalikult hindamisaega ületamata kavandavale omandajale kahe tööpäeva jooksul alates hindamise lõpetamisest ning esitavad oma põhjendused. Kavandava omandaja taotlusel võib otsuse tegemise asjakohased põhjused siseriikliku õiguse kohaselt avalikustada. See ei takista liikmesriiki lubamast pädeval asutusel sellist teavet avaldada ilma kavandava omandaja taotluseta.

6. Kui pädevad asutused ei esita hindamisaja jooksul kirjalikku vastuväidet kavandatavale omandamisele, loetakse kavandatav omandamine heakskiidetuks.

7. Pädevad asutused võivad kavandatava omandamise lõpuleviimiseks ette näha maksimumperioodi ning seda vajadusel pikendada.

8. Liikmesriigid ei tohi kehtestada käesolevas direktiivis sätestatust rangemaid nõudeid pädevate asutuste teavitamisele või heakskiitmisele seoses hääleõiguste või kapitali otsese või kaudse omandamisega.

9. Euroopa Pangandusjärelevalve töötab välja rakenduslike tehniliste standardite eelnõud, et määrata kindlaks artiklis 24 osutatud pädevate asutuste vahelise konsulteerimise läbiviimise ühised menetlused, vormid ja mallid.

Euroopa Pangandusjärelevalve esitab lõigetes 9 ja 10 osutatud tehniliste standardite eelnõud komisjonile hiljemalt 31. detsembriks 2015.

Komisjonile antakse õigus võtta vastu esimeses lõigus osutatud rakenduslikud tehnilised standardid määruse (EL) nr 1093/2010 artiklis 15 sätestatud korras.

Artikkel 23

Hindamiskriteeriumid

1. Krediidiasutuse kavandava omandaja tõenäolist mõju arvestades ning selleks, et tagada omandatava krediidiasutuse kindel ja usaldusväärne juhtimine, hindavad pädevad asutused artikli 22 lõikega 1 ette nähtud teate ja artikli 22 lõikes 3 osutatud teabe hindamisel kavandava omandaja sobivust ning kavandatava omandamise rahastamise usaldusväärsust järgmiste kriteeriumide põhjal:

a) kavandava omandaja maine;

b) kavandatava omandamise tulemusel krediidiasutuse majandustegevust juhtima asuva juhtorgani iga liikme ja iga kõrgema juhtkonna liikme maine, teadmised, oskused ja kogemused, nagu on sätestatud artikli 91 lõikes 1;

c) kavandava omandaja finantsseisundi tugevus, pidades eelkõige silmas omandatava krediidiasutuse olemasoleva ja kavandatava majandustegevuse laadi;

d) kas krediidiasutus suudab järgida käesoleval direktiivil ja määrusel (EL) nr 575/2013 põhinevaid ja vajaduse korral ka teistel liidu õigusaktidel, eriti direktiividel 2002/87/EÜ ja 2009/110/EÜ põhinevaid usaldatavusnõudeid ning nende järgimist jätkata; sealhulgas, kas konsolideerimisgrupil, mille osaks ta saab, on olemas struktuur, mis võimaldab teostada tõhusat järelevalvet, vahetada tõhusalt teavet pädevate asutuste vahel ning määrata kindlaks ülesannete jaotuse pädevate asutuste vahel;

e) kas esineb põhjendatud kahtlus, et seoses kavandatava omandamisega toimub või on toimunud või üritatakse või on püütud üritada rahapesu või rahastada terrorismi Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. oktoobri 2005. aasta direktiivi 2005/60/EÜ (rahandussüsteemi rahapesu ja terrorismi rahastamise eesmärgil kasutamise vältimise kohta) (21) artikli 1 tähenduses, või kas kavandatav omandamine võiks suurendada sellise tegevuse ohtu.

2. Pädevad asutused võivad keelata kavandatava omandamise üksnes siis, kui neil on selleks mõistlik alus, tuginedes lõikes 1 sätestatud kriteeriumidele, või kui kavandava omandaja esitatud teave ei ole täielik.

3. Liikmesriigid ei kehtesta eeltingimusi omandamisele kuuluva osaluse määra suhtes ega luba oma pädevatel asutustel võtta kavandatava omandamise kontrollimisel aluseks turu majanduslikke vajadusi.

4. Liikmesriigid avaldavad sellise teabe loetelu, mida on vaja hinnangu andmiseks ja mis tuleb edastada pädevatele asutustele artikli 22 lõikes 1 osutatud teate esitamisel. Nõutav teave peab olema proportsionaalne ning kohandatud vastavalt kavandava omandaja ja kavandatava omandamise laadile. Liikmesriigid ei nõua teavet, mis ei ole asjakohane usaldatavusnõuete täitmise järelevalveks.

5. Kui pädevale asutusele on esitatud kaks või enam ettepanekut olulise osaluse omandamise või suurendamise kohta ühes ja samas krediidiasutuses, tagab pädev asutus, olenemata artikli 22 lõigetest 2, 3 ja 4, et kõiki kavandavaid omandajaid koheldakse mittediskrimineerival viisil.

Artikkel 24

Koostöö pädevate asutuste vahel

1. Asjaomased