ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SARS-CoV-2 uute variantide ilmumine, nagu näitab omikronvariandi teke, on endiselt murettekitav ning liikmesriigid peaksid seda arvesse võtma, kui nad kehtestavad COVID-19 pandeemiale reageerimiseks vaba liikumise piiranguid. Haiguste Ennetamise ja Tõrje Euroopa Keskus hindab korrapäraselt viirusevariante käsitlevat uut teavet, mida on saadud tänu epidemioloogilisele luurele või genoomsete variantide reeglipõhisele seirele või muudest teadusallikatest (16). See puudutab eeskätt murettekitavaid variante, mille puhul on olemas selged tõendid, et variandil on märkimisväärne mõju viiruse ülekanduvusele, see põhjustab raskemat haigestumist ja/või suudab immuunvastust vältida, nii et see arvatavasti mõjutaks epidemioloogilist olukorda ELis/EMPs; lisaks puudutab see ka uurimisaluseid variante, mille puhul on olemas tõendid nende genoomsete omaduste kohta, epidemioloogiline teave või in vitro uuringutest saadud andmed, millest võib järeldada, et variandil võib olla märkimisväärne mõju viiruse ülekanduvusele, see põhjustab raskemat haigestumist või suudab immuunvastust vältida, nii et see arvatavasti mõjutaks epidemioloogilist olukorda ELis/EMPs.

Haiguste Ennetamise ja Tõrje Euroopa Keskus avaldab iga nädal ka kaarte ja muid andmeid, et anda infot murettekitavate variantide ja uurimisaluste variantide proportsiooni kohta ELis/EMPs koos järjendamismahtudega (17). Et saada õigeaegset ja täpset teavet SARS-CoV-2 murettekitavate või uurimisaluste variantide tekke ja leviku kohta, on samuti oluline, et liikmesriigid säilitaksid või saavutaksid piisavalt suure järjendamismahu. Kui järjendamismahud ei ole piisavad, on raskem tuvastada levivaid murettekitavaid variante enne, kui need mõjutavad üldist epidemioloogilist olukorda. Samal ajal on oluline, et liikmesriigid võtaksid arvesse järjendamismahtude erinevusi, et mitte pärssida järjendamise kõrget taset.
2)

Kui see on vajalik, et reageerida epidemioloogilise olukorra tõsisele halvenemisele kas liikmesriikides või kolmandates riikides, peaksid liikmesriigid nõukogus ja tihedas koostöös komisjoniga vajaduse korral koordineeritult otsustama uuesti kehtestada asjakohased reisijate suhtes enne nende väljasõitu kohaldatavad nõuded. Nende nõuete hulka võiks kuuluda üks või mitu järgmist nõuet: a) reisija peab olema saanud hiljemalt 14 päeva enne liitu sisenemist esmase vaktsineerimiskuuri viimase soovitatava doosi Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 726/2004 (12) kohaselt liidus lubatud COVID-19 vaktsiini või WHO erakorralise kasutusloa saanud COVID-19 vaktsiini; kui reisija on 18-aastane või vanem, ei tohi esmase vaktsineerimiskuuri läbimist kinnitavas vaktsineerimistõendis märgitud doosi manustamisest olla möödunud rohkem kui 270 päeva või reisija peab olema saanud 270-päevase perioodi järel pärast esmase vaktsineerimiskuuri lõppemist lisadoosi; b) reisija peab olema enne liikmesriikidesse reisimist COVID-19 läbi põdenud maksimaalselt 180 päeva jooksul pärast NAAT-testi esimese positiivse tulemuse saamise kuupäeva; c) reisija peab olema teinud maksimaalselt 72 tundi enne liikmesriikidesse suunduva reisi alustamist nukleiinhappe amplifikatsioonil põhineva testi (NAAT-test) ja saanud negatiivse tulemuse.
4)

punkt 12 asendatakse järgmisega: „12. Järgmiseid ELi digitaalseid COVID-tõendeid tuleks aktsepteerida, kui nende ehtsust, kehtivust ja terviklikkust on võimalik kontrollida: a) vaktsineerimistõend, mis on välja antud kooskõlas määrusega (EL) 2021/953 COVID-19 vaktsiini kohta, mis on hõlmatud kõnealuse määruse artikli 5 lõike 5 esimese lõiguga, või mis on välja antud COVID-19 vaktsiini kohta, mis on läbinud WHO erakorralise kasutusloa menetluse ja millest nähtub, et selle omanik on: — läbinud esmase vaktsineerimiskuuri ja viimasest doosist on möödunud vähemalt 14 päeva või — saanud ühe või enama tõhustusdoosi pärast esmase vaktsineerimiskuuri lõppu, tingimusel et määruses (EL) 2021/953 sätestatud aktsepteerimisaeg ei ole veel lõppenud. Liikmesriigid võivad aktsepteerida ka määruse (EL) 2021/953 artikli 5 lõike 5 teise lõiguga hõlmatud muude COVID-19 vaktsiinide kohta välja antud vaktsineerimistõendeid või määruse (EL) 2021/953 artikli 5 lõike 5 neljanda lõigu kohaselt välja antud vaktsineerimistõendeid. Komisjon peaks alapunktis a sätestatud lähenemisviisi uute teaduslike tõendite põhjal korrapäraselt taashindama; b) määruse (EL) 2021/953 kohaselt välja antud testimistõendid, milles on märgitud, et isik on saanud negatiivse testitulemuse: — molekulaarse nukleiinhappe amplifikatsioonil põhineva testi (NAAT-test) korral mitte varem kui 72 tundi enne reisi algust või — terviseohutuse komitees kokku lepitud ELi ühisesse COVID-19 antigeenitestide loetelusse (12) kantud antigeenitesti korral mitte varem kui 24 tundi enne reisi algust. Vaba liikumise õiguse kasutamisel reisimiseks peaksid liikmesriigid aktsepteerima mõlemat liiki teste. Liikmesriigid peaksid püüdma tagada, et testimistõendid antakse välja võimalikult kiiresti pärast testi jaoks proovi võtmist; c) määruse (EL) 2021/953 kohaselt välja antud läbipõdemistõendid, tingimusel et selle määruse kohane kehtivusaeg ei ole veel lõppenud.“;
(26)

Paljudes liikmesriikides on alushariduse ja lapsehoiu suur maksumus endiselt suureks takistuseks nendes osalemisele. Eurostati andmed näitavad, et kuluteguril on paljudes riikides oluline roll vanemate otsuses mitte kasutada ametlikke lapsehoiuteenuseid, eelkõige vaesusohus olevate leibkondade puhul. 2016. aasta sissetulekuid ja elamistingimusi käsitleva liidu statistika kohaselt ei kasuta 13 % vanematest lapsehoiuteenuseid nende maksumuse tõttu ning 11 %-l on mõõdukaid või suuri raskusi nende võimaldamisel. Vaesusohus olevate leibkondade puhul on need protsendimäärad enam kui kaks korda suuremad ehk vastavalt 28 % ja 27 %. Teadusuuringud näitavad, et kvaliteetne alusharidus ja lapsehoid annavad märkimisväärse majandusliku, sotsiaalse, haridusliku ja arengualase eelise. Taskukohase alushariduse ja lapsehoiu tagamine aitab rahuldada naiste täiendus- ja ümberõppevajadusi ning hõlbustab nende tööturul osalemist, sellel on aga omakorda positiivne pikaajaline mõju lapse haridusele juba varasest east, sillutades teed elukestvale positiivsele suhtumisele õppimisse, mis on kasulik mitte ainult asjaomastele lastele, vaid kogu ühiskonnale. Seepärast peaksid liikmesriigid tagama, et alushariduse ja lapsehoiu kulud oleksid proportsionaalsed leibkonna sissetulekuga ega takistaks alushariduse ja lapsehoiu teenuste kasutamist. Peale selle peaksid liikmesriigid võtma arvesse ka muid alushariduse ja lapsehoiu teenuste kasutamisega seotud kulusid, nagu transport, rõivad ja vahendid, mida hooldusolukorras vajatakse.
12.

Nõukogu kiidab heaks komisjoni kavatsuse: a) võtta kasutusele liidu rahalised vahendid ja tehnilise toe, et edendada riiklikke reforme ja sotsiaalset innovatsiooni pikaajalise hoolduse valdkonnas; b) jälgida Euroopa poolaasta ja sotsiaalvaldkonna avatud koordinatsiooni meetodi raames käesoleva soovituse rakendamisel tehtud edusamme, tehes sotsiaalkaitsekomitee ja asjakohasel juhul tööhõivekomiteega edusammudest korrapäraselt kokkuvõtteid, tuginedes punktis 11 osutatud meetmetele, liikmesriikide riiklikele reformiprogrammidele või muudele asjakohastele dokumentidele ja eduaruannetele ning alapunktis e osutatud näitajate raamistikule, ning esitada nõukogule aruande viie aasta jooksul alates käesoleva soovituse vastuvõtmisest; c) teha sotsiaalkaitsekomitee ja tööhõivekomitee kaudu koostööd liikmesriikidega ning kui see on asjakohane, pikaajalise hoolduse koordinaatorite või punkti 10 alapunktis a osutatud koordineerimismehhanismi liikmetega, samuti teha koostööd asjakohaste sidusrühmadega, et võimaldada vastastikust õppimist, jagada kogemusi ja anda aru käesoleva soovituse alusel võetavatest meetmetest, nagu on ette nähtud punktis 11; d) teha liikmesriikidega koostööd, et parandada pikaajalist hooldust käsitlevate võrreldavate andmete kättesaadavust, ulatust ja asjakohasust liidu tasandil, tuginedes komisjoni pikaajalise hoolduse statistika rakkerühma töö edasistele tulemustele; e) teha koostööd sotsiaalkaitsekomiteega, et luua näitajate raamistik käesoleva soovituse rakendamise jälgimiseks, tuginedes ühistööle pikaajalise hoolduse ühiste näitajate valdkonnas ja muudele seireraamistikele, et vältida töö dubleerimist ja vähendada halduskoormust; f) koostada koos sotsiaalkaitsekomiteega pikaajalise hoolduse kohta ühisaruandeid, milles analüüsitakse pikaajalise hoolduse ühiseid probleeme ja liikmesriikide poolt nende lahendamiseks võetud meetmeid; g) teha rohkem teadlikkuse suurendamise ja teabevahetuse alaseid jõupingutusi liidu tasandil ning liikmesriikide ja asjaomaste sidusrühmade seas.
Uute sõeluuringu testide kasutuselevõtmine, arvestades rahvusvaheliste teadusuuringute tulemusi 20) rakendada igapäevases tervishoius uusi vähi sõeluuringu teste üksnes pärast nende hindamist randomiseeritud võrdlusuuringutes ja kui nende tõhususe kohta on olemas kinnitatud teaduslikud tõendid; 21) korraldada lisaks sõeluuringule iseloomulikele parameetritele ja suremusele ka uuringuid sõeluuringule järgneva diagnoosimise ja raviprotsetuuride, kliiniliste tulemuste, kõrvalmõjude, haigestumuse ja elukvaliteedi kohta; 22) hinnata uute meetodite mõju kohta esitatud tõendite taset, koondades tüüpuuringute tulemused; 23) kaaluda potentsiaalselt paljutõotavate uute sõeluuringu testide kasutuselevõttu igapäevases tervishoius pärast seda, kui tõendid on leidnud kinnitamist ning on võetud arvesse muid asjakohaseid aspekte, näiteks kulutõhusust ja korralduslike aspekte erinevates tervishoiusüsteemides; 24) kaaluda kehtivate sõeluuringu testide uute potentsiaalselt paljutõotavate uute muudetud variantide kasutuselevõttu igapäevases tervishoius pärast seda, kui muudetud testide tõhusust on edukalt hinnatud, kasutades võimaluse korral muid epidemioloogiliselt valideeritud asendustulemusnäitajaid;
(8)

Kuigi kutsehaigusteks tunnistamine on tihedalt seotud sotsiaalkindlustussüsteemide ülesehitusega, mis kuulub liikmesriikide pädevusse, edendab komisjon Euroopa kutsehaiguste nimekirja kantud kutsehaiguste tunnustamist liikmesriikide poolt. Nagu on märgitud ELi strateegilises raamistikus, on endiselt vaja pöörata kutsehaigustele rohkem tähelepanu. Kooskõlas ennetamise üldpõhimõtetega, mis moodustavad 1989. aasta tööohutuse ja töötervishoiu raamdirektiivi (6) ning sellega seotud töötervishoiu ja tööohutuse direktiivide tuuma, peaks käesolev soovitus olema peamine vahend kutsehaiguste ennetamiseks ELi tasandil. Lisaks on oluline toetada ka eelkõige COVID-19ga nakatunud töötajaid ja perekondi, kes on kaotanud pereliikmed tööl nakatumise tõttu.
(19)

Soovitatud meetmed tuginevad algatustele, millega katsetatakse uusi ärimudeleid ja koostööd, näiteks programmi „Loov Euroopa“ (16) toetatud ajakirjanduspartnerluste meetme raames rahastatavad algatused. Need tuginevad ka meedia ja audiovisuaalvaldkonna tegevuskavas esitatud finantstoetusskeemidele ja prioriteetidele kui osale ELi tasandi püüdlustest toetada uudismeedia tööstuslikku ökosüsteemi. Lisaks on mõned meediateenuse osutajad kasutanud juhtimisstruktuure, mille puhul mittetulundusüksused, nagu usaldusfondid või sihtasutused, omavad kogu nende kapitali või osa sellest ning neil on mõnel juhul tähtis roll juhatuse ja peatoimetaja ametisse nimetamisel, mille eesmärk on säilitada teenuseosutaja toimetuse sõltumatus pikas perspektiivis. Muude sarnase eesmärgiga juhtimismehhanismide seas on ajakirjanduslik aktsiaomand, mille puhul toimetuse töötajad või nende esindusorganid kontrollivad osa aktsiatest või neil on õigus keelata uue kontrolliva aktsionäri sisenemist, kui see võib mõjutada toimetuse sõltumatust. Seega osutatakse soovitatud meetmetega võimalikele lähenemisviisidele, mida meediateenuse osutajad võivad kaaluda, et suurendada kestlikkust ning seeläbi vastupanuvõimet poliitilise ja turusurve suhtes, võttes arvesse, et neil on ettevõtjatena endiselt parimad võimalused arendada ärimudeleid, mis vastavad nende eesmärkidele ja suutlikkusele asjaomastes turusegmentides.
Kuigi Soome majandus on üks energiamahukamaid liidus, seadis Soome eesmärgiks saada 2035. aastaks süsinikuneutraalseks ja esimeseks fossiilkütustevabaks heaoluühiskonnaks varsti pärast seda. Energeetika, tööstus, transport ja hooned on peamised sektorid, mis peavad aitama oluliselt vähendada kasvuhoonegaaside heidet. Selle eesmärgi saavutamisel on komistuskivideks märkimisväärne era- ja avaliku sektori investeeringute puudujääk ning viivitused taastuvenergia investeeringutes, mis on tingitud läbitöötamist vajavate keskkonnalubade kuhjumisest. 2020. aasta andmete kohaselt sõltus Soome tugevasti gaasi (67 % võrreldes 44 %-ga liidus), nafta (84 % võrreldes 26 %-ga liidus) ja söe (55 % võrreldes 54 %-ga liidus) impordist Venemaalt (19). Soome majandus sõltub siiski vaid vähesel määral gaasiimpordist (mis moodustas 2020. aastal energiaallikate jaotusest 6,9 %) ja kõigi kolme ressursi importi saab suures osas asendada muude kütustega või impordiga teistest riikidest. Soome on kehtestanud eriolukorra meetmed, millega tagatakse, et nendest kütustest sõltuvad sektorid saavad tarnehäirete korral tegevust jätkata, ning võtab meetmeid energiaimpordi mitmekesistamiseks, et mitte sõltuda Venemaast. Soome kasutab kodumajapidamiste kütmiseks minimaalses koguses gaasi, samal ajal kui elektrijaamad võivad üldjuhul asendada gaasikasutuse muude kütustega. Soomel ei ole juurdepääsu omamaistele gaasihoidlatele, kuid Balticconnectori kahesuunaline gaasijuhe alustas tööd 2020. aastal ja riik loodab oma kolmanda veeldatud maagaasi terminali 2022. aasta teisel poolel valmis saada. Koos kahe juba olemasoleva veeldatud maagaasi terminali ja võimalike tulevaste projektidega katab gaasiimpordi kogumaht varsti märkimisväärse osa Soome gaasiimpordi vajadustest. Gaasiga seotud uued taristu- ja võrguinvesteeringud peaksid võimaluse korral olema tulevikukindlad, et hõlbustada nende pikaajalist kestlikkust tulevikus säästvatele kütustele kohandamise kaudu. Soome allkirjastas 20. mail 2022 veeldatud maagaasi ujuvterminali kümneaastase liisingulepingu.

Umbes kolmandik Soome energiaallikate jaotusest koosneb endiselt naftast ja söest, kuigi Soome mitmekesistab ka nafta ja söe importi, et vähendada sõltuvust Venemaast, ning kavatseb suurendada kodumaise säästva biogaasi tootmist, seda ka raskeveokitranspordis kasutamiseks. Tuumaenergia osakaal energiaallikate jaotuses oli 2020. aastal 17 %, kusjuures Venemaa oli oluline tuumkütuse allikas. Soome elektrivõrkude omavahelise ühendatuse määr on praegu 29 %, kuid keskpikas perspektiivis peaks see kasvama. Soome elektrienergia ülekandevõrku võiks tugevdada. Kuigi Soome on vabanemas oma piiratud sõltuvusest Venemaa fossiilkütuste impordist, nõuab praegune olukord kiiremaid ja suuremaid investeeringuid CO2 heite vähendamisse ning energiatõhususe ja varustuskindluse tagamisse. See hõlmab loamenetluste edasist lihtsustamist, et kõrvaldada pooleliolevate energiaprojektide kuhjumine ja hõlbustada täiendavaid prioriteetseid investeeringuid. Selleks, et Soome oleks kooskõlas paketi „Eesmärk 55“ eesmärkidega, tuleb veelgi ambitsioonikamalt vähendada kasvuhoonegaaside heidet ning suurendada taastuvenergia tootmist ja energiatõhusust.
(14)

2022. aasta lähenemisprogrammi eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on 2022. aastal konservatiivne ja 2023. aastal soodne. Valitsuse prognoosi kohaselt kasvab reaalne SKP 2022. aastal 1,2 % ja 2023. aastal 3,6 %. Komisjoni 2022. aasta kevadprognoosi kohaselt peaks SKP reaalkasv olema 2022. aastal suurem (1,9 %) ja 2023. aastal väiksem (2,7 %), mis on peamiselt tingitud erinevast eratarbimise väljavaatest, mis tuleneb erinevatest eeldustest säästude kasutamise ja palkade indekseerimise kohta. Valitsus prognoosib oma 2022. aasta lähenemisprogrammis, et valitsemissektori nominaalne eelarvepuudujääk väheneb 2022. aastal 4,5 %-le SKPst ja 2023. aastal 3,2 %-le SKPst. See vähenemine tuleneb peamiselt enamiku erakorraliste meetmete lõpetamisest ja suurest SKP nominaalkasvust. Programmi kohaselt peaks valitsemissektori võla suhe SKPsse kasvama 2022. aastal 42,7 %ni ja seejärel 2023. aastal 43,4 %ni. Prognoosi koostamise ajal teada olevate poliitikameetmete põhjal hinnatakse komisjoni 2022. aasta kevadprognoosis, et valitsemissektori eelarvepuudujääk on 2022. ja 2023. aastal vastavalt 4,3 % SKPst ja 3,9 % SKPst. 2022. aasta puhul on see kooskõlas 2022. aasta lähenemisprogrammis prognoositud puudujäägiga ja 2023. aasta puhul sellest suurem, mis on peamiselt tingitud komisjoni 2022. aasta kevadprognoosi pisut vähem optimistlikust makromajanduslikust stsenaariumist ning erinevatest eeldustest seoses inflatsioonimääraga ja selle ülekandumisega valitsemissektori kulutustesse. Komisjoni 2022. aasta kevadprognoosi kohaselt on valitsemissektori võla suhe SKPsse sarnane: 42,8 % 2022. aastal ja 44,0 % 2023. aastal. Komisjoni 2022. aasta kevadprognoosi kohaselt on keskpika perioodi (kümme aastat) keskmine potentsiaalne SKP kasv hinnanguliselt 2,0 %. See hinnang ei hõlma aga selliste reformide mõju, mis on ette nähtud taaste- ja vastupidavuskavaga ja võivad hoogustada Tšehhi potentsiaalset majanduskasvu.
(14)

2022. aasta lähenemisprogrammi eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on 2022. aastal ettevaatlik ja edaspidi soodne. Valitsuse prognoosi kohaselt kasvab reaalne SKP 2022. aastal 3,0 % ja 2023. aastal 4,4 %. Seevastu komisjoni 2022. aasta kevadprognoosi kohaselt on SKP reaalkasv 2022. aastal suurem (3,4 %) ja 2023. aastal väiksem (3,0 %), kusjuures erinevus tuleneb peamiselt sellest, et Horvaatia ametiasutused ootavad 2022. aastal leibkondade reaaltarbimise väiksemat kasvu. Valitsus prognoosib oma 2022. aasta lähenemisprogrammis, et valitsemissektori nominaalne eelarvepuudujääk väheneb 2022. aastal pisut, 2,8 %-le SKPst, ja 2023. aastal 1,6 %-le SKPst. 2022. aastaks prognoositud väike vähenemine kajastab peamiselt majandustegevuse kasvu ja enamiku erakorraliste meetmete lõpetamist. 2022. aasta lähenemisprogrammi kohaselt peaks valitsemissektori võla suhe SKPsse vähenema 2022. aastal 76,2 %ni ja seejärel 2023. aastal 71,7 %ni. Prognoosi koostamise ajal teada olevate poliitikameetmete põhjal hinnatakse komisjoni 2022. aasta kevadprognoosis, et valitsemissektori eelarvepuudujääk on 2022. ja 2023. aastal vastavalt 2,3 % SKPst ja 1,8 % SKPst. See on väiksem kui lähenemisprogrammis 2022. aastaks prognoositud eelarvepuudujääk ja suurem kui 2023. aastaks prognoositud eelarvepuudujääk, peamiselt seetõttu, et komisjon prognoosib 2022. aastaks väiksemaid kulusid seoses kapitali kogumahutusega põhivarasse ja muid kulusid. Lisaks hõlmab komisjoni prognoos mõnevõrra väiksemat tulude ja kulude muutust, mis on tingitud inflatsiooniväljavaate erinevusest. Komisjoni 2022. aasta kevadprognoosi kohaselt on valitsemissektori võla suhe SKPsse 2022. aastal väiksem (75,3 %) ja 2023. aastal suurem (73,1 %). Komisjoni 2022. aasta kevadprognoosi kohaselt on keskpika perioodi (kümme aastat) keskmine potentsiaalne SKP kasv hinnanguliselt 2,2 %. See hinnang ei hõlma aga selliste reformide mõju, mis on ette nähtud taaste- ja vastupidavuskavaga ja võivad hoogustada Horvaatia potentsiaalset majanduskasvu.
Sloveenia on võtnud endale kohustuse lõpetada 2033. aastaks järkjärgult söe kasutamine elektritootmises. Selle ambitsioonika eesmärgi saavutamiseks sisaldab Sloveenia taaste- ja vastupidavuskava olulisi reforme ja investeeringuid, mille eesmärk on: i) suurendada taastuvate energiaallikate osakaalu summaarses energia lõpptarbimises; ii) hõlbustada juurdepääsu taastuvate energiaallikate tootmisrajatiste elektrivõrgule ja selle integreerimist ning iii) suurendada üldkasutatavate hoonete energiatõhusust ja renoveerimist. Taaste- ja vastupidavuskava meetmed on oluline samm loa andmise menetlusest tingitud tõkete kõrvaldamisel, kuid Sloveenia võiks oma jõupingutusi suurendada. Riik võiks lisaks praegusele taaste- ja vastupidavuskavale võtta täiendavaid meetmeid, et hõlbustada taastuvate energiaallikate, sealhulgas maismaa tuule- ja päikeseenergia projektidele loa andmist. Sloveenia seadis oma riiklikus energia- ja kliimakavas eesmärgiks 27 %, et panustada liidu 2030. aasta taastuvenergia eesmärgi saavutamisse. Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2018/1999 (19) II lisa kohaselt jääb see 2030. aastal oluliselt allapoole taastuvenergia 37 % osakaalust. Sloveenia saavutas 2020. aastal oma energiaeesmärgi taastuvatest energiaallikatest toodetud energia osakaaluna summaarses energia lõpptarbimises, kasutades liidu piiriülese koostöö mehhanismi kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga (EL) 2018/2001 (20) (statistiliste ülekannete kaudu). Selleks, et Sloveenia oleks kooskõlas paketi „Eesmärk 55“ eesmärkidega, tuleb veelgi ambitsioonikamalt vähendada kasvuhoonegaaside heidet ning suurendada taastuvenergia tootmist ja energiatõhusust.

Seetõttu nõuab taastuvenergia suurem kasutuselevõtt liidu tasandil ja vajadus mitmekesistada energiavarustust, mida süvendab veelgi uus geopoliitiline ja energiaturu tegelikkus, tõhusamat poliitikat ja meetmeid, et toetada taastuvenergia edasist kasutuselevõttu. Kuigi maagaas moodustab vaid 11,3 % energiaallikate jaotusest, impordib Sloveenia 100 % oma maagaasist Venemaalt, võrreldes liidu keskmisega, mis on 2020. aasta andmete kohaselt 44 %. Nafta moodustab Sloveenia energiaallikate jaotusest 30,9 %, kuid ainult 13 % sellest imporditakse Venemaalt (21). Gaasil on Sloveenia energiaallikate jaotuses endiselt oluline roll ja see on tööstuse jaoks oluline energiaallikas, tagades samas energiasektoris vajaliku paindlikkuse. Suure sõltuvuse tõttu Venemaa gaasist võib olla vaja parandada ühendusi naaberliikmesriikidega ja seonduvat gaasitaristut, et mitmekesistada gaasitarneid. Gaasiga seotud uued taristu- ja võrguinvesteeringud peaksid võimaluse korral olema tulevikukindlad, et hõlbustada nende pikaajalist kestlikkust tulevikus säästvatele kütustele kohandamise kaudu.