LISA

„WATERCRESS“ / „CRESSON DE FONTAINE“ / „BERROS DE AGUA“ / „AGRIÃO DE ÁGUA“ / „WATERKERS“ / „BRUNNENKRESSE“

ELi nr: TSG-GB-0062 – 6.12.2010

Ühendkuningriik

1. REGISTREERITAV(AD) NIMETUS(ED)

„Watercress“ / „Cresson de Fontaine“ / „Berros de Agua“ / „Agrião de Água“ / „Waterkers“ / „Brunnenkresse“

Nimetuse juurde lisatakse väide „valmistatud Ühendkuningriigi traditsioone järgides“ või „valmistatud Belgia traditsioone järgides“ või „valmistatud Hispaania traditsioone järgides“ või „valmistatud Prantsusmaa traditsioone järgides“ või „valmistatud Madalmaade traditsioone järgides“ või „valmistatud Portugali traditsioone järgides“ või „valmistatud […] traditsioone järgides“, märkides ära kõigi või osa nimetatud liikmesriikide või kolmanda riigi nimed.

2. TOOTE LIIK

Klass 1.6. Puuviljad, köögiviljad ja teraviljad töötlemata ja töödeldud kujul

3. REGISTREERIMISE ALUSED

3.1. Kas toode:

☒ on toodetud või seda on töödeldud sellele tootele või toidule eriomasel traditsioonilisel viisil

☐ on toodetud traditsiooniliselt kasutatavatest toor- või koostisainetest. Taime „Watercress“ / „Cresson de Fontaine“ / „Berros de Agua“ / „Agrião de Água“ / „Waterkers“ / „Brunnenkresse“, mida saadakse Nasturtium Officinale seemnetest, kasvatatakse voolavas vees vastavalt traditsioonilisele tööstuslikule tootmismeetodile, mis on olnud kasutusel juba üle 200 aasta.

3.2. Nimetus

☐ on traditsiooniliselt kasutusel asjaomase toote kohta

☒ väljendab toote traditsioonilist iseloomu või eripära

Sajandite jooksul, isegi enne seda, kui rohkem kui 200 aastat tagasi algas Euroopas tööstuslik tootmine, on nimetus „water-cress“ (Ühendkuningriik), „cresson de fontaine“ (Prantsusmaa), „berros de agua“ (Hispaania), „agrião de água“ (Portugal), „waterkers“ (Madalmaad ja Belgia) ja „Brunnenkresse“ (Saksamaa) olnud kasutusel selleks, et kirjeldada seda allikkersi perekonda kuuluvat teisendit, mida kasvatatakse voolavas vees. Kerss on taime nimi ja ürt-allik selle kirjeldus.

4. KIRJELDUS

4.1. Selle toote kirjeldus, mida punktis 1 esitatud nimetus tähistab, sealhulgas selle peamised füüsikalised, keemilised, mikrobioloogilised ja organoleptilised omadused, mis näitavad toote eripära (käesoleva määruse artikli 7 lõige 2)

„Watercress“ / „Cresson de Fontaine“ / „Berros de Agua“ / „Agrião de Água“ / „Waterkers“ / „Brunnenkresse“, botaanilise nimega Nasturtium officinale, on veetaim või poolveeline taim, mis kasvab jätkuvalt metsikult ojades ja allikates terves Euroopas ning ka maailma paljudes teistes mõõduka kliimaga riikides. Taim kinnitub oma juurestikuga oja või allika põhja või külgedele, et veevool seda minema ei uhuks. Käesolev tootespetsifikaat ei mõjuta looduses kasvava taime „Watercress“ / „Cresson de Fontaine“ / „Berros de Agua“ / „Agrião de Água“ / „Waterkers“ / „Brunnenkresse“ saagi koristamist ega müüki, sest see puudutab üksnes tööstuslikku tootmist.

Tööstuslik tootmine lihtsalt kopeerib taime kasvamist looduses, kasutades voolavast veest pärit toitaineid; just seda tarbijad ürt-allikkersi puhul eeldavad ja arvavad – vesi on kasvusubstraat ja kerss on taim.

Nasturtium officinale botaanilised sünonüümid on Rorippa nasturtium-aquaticum, Nasturtium nasturtium-aquaticum ja Sisymbrium nasturtium-aquaticum L. Need nimed peegeldavad taime tõelist veelist olemust ja selle kasvamise viisi.

Klientidele pakutava toote varre kogupikkus, lehtede suurus, esitusviis ja pakend võivad varieeruda.

Traditsioonilise kasvatusviisi puhul veest korjatud taimel on iseloomulikud pehmed, keskmist rohelist värvi niisked, ovaalse kujuga lehed, mille servad on terved. Varred on krõmpsuvad ja värvilt pisut kahvatumad ning neil võib olla külgjuuri, mis ulatuvad lehtede ühenduskohtadest varreni.

Mikrobioloogilised omadused

Olenevad keskkonnast, milles taime kasvatatakse; tööstuslikul kasvatamisel voolavas allikavees või puuraukudes omandab taim epifüütilise mikroorganismide populatsiooni, milles on soodsa mikroobi Pseudomonas sp. osakaal iseloomulikult kõrge. Taime kasvatatakse voolavas vees, millel on kõrge mikrobioloogiline kvaliteet.

Füüsikalised omadused

— Vahelduvad, sulgjagused lõhestumata osadega lehed 3–11 pikliku kuni ovaalse lehekesega; lehed on läikivad, tumerohelised, otsast ümarad, siledad ja ilma sakkideta või ümarate sakkidega; värvus ulatub tavaliselt rohelisest (Hex triplet 008000) tumeroheliseni (Hex triplet 006400);

— roomavad või ujuvad sukulentsed või lihakad lehed;

— siledad kiulised juured, mis võimaldavad taimel juurduda, kasvavad kogu veealuse varre ulatuses, eeskätt selle sõlmkohtadel;

— taimel on valged, nelja umbes 3–5 mm laiuse kroonlehega õied otsmises kobarõisikus ja kõige ülemiste lehtede lehekaenla kobarõisikutes. Väikesed valged ja rohelised õied kasvavad kobaratena. Taime loomuliku elutsükli osana ilmuvad õied esimestel suvekuudel, kui päeva pikkus on saavutamas oma maksimumi;

— seevastu ameerika kollakas ehk talikress kuulub taimeperekonda Barberea Verna ning sellel on varrel üksikud sulgjagused lõhestunud rohelised lehed ja kollased õied.

Keemiline koostis

— „Watercress“ / „Cresson de Fontaine“ / „Berros de Agua“ / „Agrião de Água“ / „Waterkers“ / „Brunnenkresse“ sisaldab rikkalikult glükosinolaate ja on ainulaadne β-fenüületüülglükosinolaadi suure ekspressiooni poolest, mis vabastab fenüületüülisotiotsüanaati (PEITC). PEITC eraldub närimise ajal ja tingib iseloomuliku kirbe maitse. Iseloomulik piprane maitse on tingitud taimes sisalduvatest sinepiõlidest. Stress mõjutab taime PEITCi taset. Kui madal või kõrge temperatuur põhjustab taimele stressi või kui taim on veepuuduses, toodab taim erineval määral PEITCd.

Organoleptilised omadused

Võrdluskatsed vees ja maapinnas kasvava taimega on näidanud, et vees kasvava taime värvus on tumedam/rohelisem kui maapinnas kasvaval kersil, see on tunduvalt piprasema maitse ja pehmema tekstuuriga.

2009. aastal korraldatud täiendav sensoorne hinnang näitas samuti, et maapinnas kasvaval taimel on nõrgem ja vähem piprane maitse. Mõnes kommentaaris märgiti ära ka see, et vees kasvaval taimevalimil olid tumedamad lehed ja pehmem tekstuur.

Need kaks hinnangut näitasid, et mõlemal korral tuvastati maapinnas ja vees kasvava taime professionaalsel hindamisel erinevusi, ning kui paluti välja tuua eelistused, tunnistati „Watercress“ / „Cresson de Fontaine“ / „Berros de Agua“ / „Agrião de Água“ / „Waterkers“ / „Brunnenkresse“ juba üksnes organoleptiliste omaduste poolest paremaks.

Taimele „Watercress“ / „Cresson de Fontaine“ / „Berros de Agua“ / „Agrião de Água“ / „Waterkers“ / „Brunnenkresse“ on iseloomulik sinepine järelmaitse; maitse on piprane, vürtsikas ja pisut mõru.

4.2. Punktis 1 esitatud nimetusega toote tootmismeetodi kirjeldus, mida tootjad peavad järgima, sealhulgas asjakohasel juhul tooraine või kasutatavate koostisainete laad ja omadused, ning toote valmistamisviisi kirjeldus (käesoleva määruse artikli 7 lõige 2)

Taime „Watercress“ / „Cresson de Fontaine“ / „Berros De Agua“ / „Agrião de Água“ / „Waterkers“ / „Brunnenkresse“ tuleb kasvatada voolavas vees, kasutades Nasturtium officinale seemneid. Seemned võib aga paljundamiskohas külvata ka sobivale substraadile ning seemikud teisaldada tootmispeenardele.

Taim võib kasvada spetsiaalselt rajatud peenardes aasta ringi. Looduslikest allikatest või puuraukudest voolava vee temperatuur on tavaliselt 10–18 °C, mis kaitseb taime kuuma ja külma ilma eest.

Selleks et PEITCi tase oleks suhteliselt ühetaoline ja järjepidev (ning seega maitse suhteliselt ühtlane), vajab taim temperatuuri, veevarustuse ja väetiste poolest stabiilseid ning stressivabu kasvutingimusi. Veepõhine kasvatamine, kus taimele on terve elutsükli jooksul tagatud pidev voolav vesi, on ideaalne viis temperatuuri säilitamiseks. Voolav vesi jahutab taime kuumadel päevadel ja soojendab seda külmadel päevadel.

Veevarustus

Traditsiooniliselt on veeallikaks olnud sügavad mineraalainerikkad looduslikud allikad või puuraugud, kust vesi voolab välja looduslikult või seda pumbatakse välja; ka teised veeallikad on lubatud juhul, kui need on sobiva mikrobioloogilise kvaliteediga (eesmärk: kolibakteri sisaldus 0, lubatud hälve 100 cfu/100 ml; listeeriabakteri sisaldus 0, lubatud hälve 100 cfu/100 ml; salmonella sisaldus 0, STEC sisaldus 0) ja nende pinnavesi ei ole saastunud. Vee kvaliteet peab sobima minimaalselt töödeldud toidu tootmiseks, st toitu peab olema võimalik tarbida ilma kuumtöötlemiseta.

Peenra ülesehitus

Tootmispeenarde asendi määrab tavaliselt ära vee allikas ja vee äravool. Tootmispeenrad ehitatakse veekindlate külgedega, võimalik et kaldega vee peenrasse sisenemise punktist, ja selliselt, et oleks välistatud pinnavee ehk ümbritsevast pinnasest äravoolava vee sisenemine peenrasse. Traditsiooniliselt juhitakse vesi reguleeritud mahus eraldi peenardesse kandvate seinte klappide, kraanide või vastuvõtuavade kaudu. Moodsamad põllumajandussüsteemid on ehitatud selliselt, et võimalik on tagada automaatne varustus veeallikatest ning soovitud temperatuur, veevarustus ja väetisesisaldus. Peenra pindala erineb olenevalt asukohast ja riigist. Pinnavesi või äravooluvesi ei tohiks kasvukohta jõuda. Alaliselt mudaseid kohti ei tohi olla, sest need võivad olla elupaigaks rändtigudele.

Tootmismeetod

Uued taimed tuleks kasvatada seemnest, et vältida viiruste järkjärgulist kuhjumist, millest osa kandub edasi seemnete kaudu. Seemned istutatakse paljundamiskohas kas otse peenra põhja või (sagedamini) komposti või substraati ning neil lastakse areneda esimese pärislehe faasini (ligikaudu 3–5 cm kõrguseks). Varasuvise kasvatamise puhul on vajalik, et uued seemnest kasvavad taimed läbiksid loomuliku õitsemisperioodi, mis toimub just sel ajal aastas. Teistel kuudel on võimalik taimi korjata juurdekasvudest, st sellise protsessi käigus, mis võimaldab koristatud taimel uueneda. Paljud kasvatajad toodavad ise endale seemned, lastes osal taimedel õitseda ja seemneid kasvatada, kuid seemneid on võimalik saada ka seemnekasvatusega tegelevatelt ettevõtetelt.

Otsekülvi võib teha käsitsi või masinaga tootmispeenardele; samamoodi võib kasvatatud seemikuid paljundusalal istutada käsitsi või masinaga, et saavutada peenra põhjas sobiv tihedus, millega suudetakse säilitada toitainetega varustatud niiskus, et tagada juurte varajane maapinda tungimine ja kinnitumine.

Seejärel lastakse sisseimbuval toitainetega rikastatud veel voolata peenra põhja, kust taim saab kasvamiseks vajalikud mineraalained ja mikroorganismid. Vee juurdevoolu suurendatakse sedamööda, kuidas taim kasvab, et rahuldada taime veevajadus.

Veest ja peenra põhjast saadavaid toitaineid võib täiendada rikkalikult fosfaate sisaldavate standardsete aiakultuuride väetistega, mida lisatakse vajaduse korral taime vajaduste järgi.

Taime tuleb kasvatada voolavas vees, ehkki selle juurestik võib kinnituda veekogu külgedele. Ameerika kollakat ehk talikressi Lepidium sativum seemnetest kasvatatakse täielikult mullas ja see erineb vees kasvatatavast taimest „Watercress“/„Cresson de Fontaine“/„Berros de Agua“/„Agrião de Água“/„Waterkers“/„Brunnenkresse“.

Saagikoristus

Taime „Watercress“ / „Cresson de Fontaine“ / „Berros de Agua“ / „Agrião de Água“ / „Waterkers“ / „Brunnenkresse“ saaki koristatakse müügiks juurtega või substraadiga või ilma ja müüakse pestud või pesemata kujul. Kimbus müüdav toode koosneb tavaliselt lehtede ja juurteta 5–6 cm pikkustest vartest, mis on kokku köidetud kummi või paelaga ja mille tipmised, tavaliselt 2–5 cm pikkused lehed, moodustavad n-ö kimbu pea. Kuid toote turustamisel võib siiski olla erinevusi nii seoses toote endaga (lahtised lehed, kodarjalt asetsevad lehed, juurte ja/või substraadiga või ilma) kui ka pakendiga.

4.3. Nende peamiste elementide kirjeldus, mis määravad kindlaks toote traditsioonilised omadused (käesoleva määruse artikli 7 lõige 2)

Taime „Watercress“ / „Cresson de Fontaine“ / „Berros de Agua“ / „Agrião de Água“ / „Waterkers“ / „Brunnenkresse“ traditsiooniline iseloom seisneb selle tootmismeetodis ja selle kasvatamine on voolava veega seotud juba tuhandeid aastaid. Ajalooliselt on seda põllukultuuri alati seostatud vees kasvamisega ning valiku ja aretuse käigus on selle morfoloogia ja maitse jäänud muutumatuks. Tänapäeval näeb taim välja täpselt samasugune nagu Rooma ajast pärit illustratsioonidel.

Väidetavalt valis moodsa meditsiini rajaja Hippokrates maailma esimese haigla asukoha Kosi saarel läheduses asuva oja järgi, mis sobis sellise taime kasvatamiseks, mida ta pidas oma patsientide ravimisel ääretult oluliseks. Ka roomlased kasvatasid taime „Watercress“ / „Cresson de Fontaine“ / „Berros de Agua“ / „Agrião de Água“ / „Waterkers“ / „Brunnenkresse“ voolavas vees.

Nicholas Culpeper kirjeldab oma 1653. aastal avaldatud raamatus „Complete Herbal“ ürt-allikkerssi kui taime, mis kasvab „väikestes voolava vee niredes“.

Esmakordselt asuti taime „Watercress“ / „Cresson de Fontaine“ / „Berros De Agua“ / „Agrião de Água“ / „Waterkers“ / „Brunnenkresse“ tööstuslikult kasvatama Saksamaal 18. sajandi keskpaigas, samas kui 19. sajandi alguses kasvatati seda laialdaselt Lõuna-Inglismaa puhta veega looduslikes ojades. Tegemist on tööstusliku tootmise meetodiga, mis ei ole oluliselt muutunud, ehkki taime „Watercress“ / „Cresson de Fontaine“ / „Berros de Agua“ / „Agrião de Água“ / „Waterkers“/„Brunnenkresse“ kasvatamismeetod voolavas vees pärineb juba Rooma ajast. Adophle Chatin kirjeldas taime tootmist Prantsusmaal 1866. aastal järgmiselt: „Need kraavid olid täis tohutul hulgal ürt-allikkerssi; seda kultuuri kasvatati veeallikatel juba palju aastaid.“

19. sajandi lõpuks oli „Watercress“ / „Cresson de Fontaine“ / „Berros de Agua“ / „Agrião de Água“ / „Waterkers“ / „Brunnenkresse“ saanud oluliseks tööhõive ja tulu allikaks; taime tarniti suurematesse linnastutesse terves Põhja-Euroopas. Näiteks Ühendkuningriigis pikendati raudteed Hampshire’is asuva Alresfordini, et transportida nädalas Londoni turgudele enam kui 30 tonni ürt-allikkerssi. Taastatud aururaudteeliini tuntakse tänini nimega „The Watercress Line“ (ürt-allikkersi liin).

1930. aastatest pärineb mitu filmisalvestist, milles näidatakse, kuidas „Watercress“ / „Cresson de Fontaine“ / „Berros de Agua“ / „Agrião de Água“ / „Waterkers“ / „Brunnenkresse“ voolavas vees kasvab.

Kõikides riikides tuleb traditsioonilist taime „Watercress“ / „Cresson de Fontaine“ / „Berros de Agua“ / „Agrião de Água“ / „Waterkers“ / „Brunnenkresse“ kasvatada voolavas vees. Puhas allikavesi, mis tõuseb maapinnale maa-alustest pinnasekihtidest, sisaldab kõiki mineraale, mida kasvamiseks vaja; tavaliselt on selles siiski liiga vähe fosforit. Põhja-Euroopas oli see juhtumisi olemas fosfaatväetisena – pinnases aeglaselt eralduva toomasräbuna, mis on traditsioonilise terasetootmise kõrvalsaadus. Peaaegu 200 aastat kasvatati taime pelgalt puhta allikaveega, mida täiendati peenra põhja lisatud toomasräbuga, mis varustas taime fosfaatväetise ja mikroelementidega, mida taim voolavast veest ei saanud. Nüüdseks on terasetootmine muutunud ja toomasräbu ei ole enam kättesaadav. Selle asemel kasutatakse aeglaselt pinnasesse eralduvaid tööstuslikult toodetud fosfaatväetisi.

Traditsiooniliselt kasvatakse taime puhtas voolavas vees ja sellele on iseloomulikud pehmed, keskmist rohelist värvi niisked, ovaalse kujuga lehed. Varred on krõmpsuvad ja neil võib olla külgjuuri, mis ulatuvad lehtede ühenduskohtadest varreni. Taimedel on iseloomulik sinepine järelmaitse; maitse on piprane, vürtsikas ja pisut mõru.