ET Euroopa Liidu Teataja L 347/35

EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS (EL) 2017/2402,

12. detsember 2017,

millega kehtestatakse väärtpaberistamise üldnormid ning luuakse lihtsa, läbipaistva ja standarditud väärtpaberistamise erinormid ning millega muudetakse direktiive 2009/65/EÜ, 2009/138/EÜ ja 2011/61/EL ning määrusi (EÜ) nr 1060/2009 ja (EL) nr 648/2012

EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 114,

võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,

olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele,

võttes arvesse Euroopa Keskpanga arvamust (1),

võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust (2),

toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt (3)

ning arvestades järgmist:

(1) Väärtpaberistamine hõlmab tehinguid, mis võimaldavad laenuandjal või võlausaldajal, kelleks tavaliselt on krediidiasutus või äriühing, refinantseerida laenude, riskipositsioonide või nõuete kogumit, näiteks kinnisvaralaenud, autolaenud või -liisingud, tarbimislaenud, krediitkaardid või klientide vastu olevad nõuded, muutes need kaubeldavateks väärtpaberiteks. Laenuandja koondab ja struktureerib oma laenud ümber portfelli ning jaotab need erinevate investorite jaoks eri riskikategooriatesse, võimaldades seega investoritel investeerida laenudesse ja muudesse riskipositsioonidesse, millele neil tavapäraselt puuduks otsene juurdepääs. Investoritele teenitakse tulu aluseks olevate laenude rahavoogudest.

(2) 26. novembril 2014. aasta teatises „Investeerimiskava Euroopa jaoks“ teatas komisjon oma kavatsusest taaskäivitada kvaliteetse väärtpaberistamise turud, kordamata enne 2008. aasta finantskriisi tehtud vigu. Lihtsa, läbipaistva ja standarditud väärtpaberistamise turu loomine on kapitaliturgude liidu projekti oluline komponent ja aitab kaasa komisjoni esmatähtsale eesmärgile toetada töökohtade loomist ja majanduse jätkusuutliku kasvu taastamist.

(3) Liidu eesmärk on tugevdada väga keerukate, läbipaistmatute ja riskantsete väärtpaberistamistega kaasnevate riskide käsitlemiseks finantskriisi järel rakendatud õigusraamistikku. Oluline on tagada, et õigusnormid võetaks vastu selleks, et paremini eristada lihtsaid, läbipaistvaid ja standarditud tooteid keerukatest, läbipaistmatutest ja riskantsetest instrumentidest, ning et kohaldataks riskitundlikumat usaldatavusraamistikku.

(4) Väärtpaberistamine on hästi toimivate finantsturgude oluline osa. Usaldusväärselt struktureeritud väärtpaberistamine on oluline viis, kuidas mitmekesistada rahastamisallikaid ja jaotada riske liidu finantssüsteemi sees laiemalt. See võimaldab finantssektori riske laiemalt jaotada ja võib aidata vabastada väärtpaberistamise tehingu algataja bilansimahtu, et anda majandusele täiendavaid laene. Üldiselt võib väärtpaberistamine finantssüsteemi tõhustada ja pakkuda täiendavaid investeerimisvõimalusi. Väärtpaberistamine võib olla ühenduslüliks krediidiasutuste ja kapitaliturgude vahel, tuues nii kaudset kasu ettevõtjatele ja kodanikele (näiteks vähem kulukate laenude ja ettevõtluse rahastamise, kinnisvaralaenude ja krediitkaartide abil). Käesolevas määruses nenditakse siiski väärtpaberistamisest tulenevaid suurema seotuse ja ülemäärase finantsvõimenduse riske ning tugevdatakse pädevate asutuste tehtavat mikrotasandi usaldatavusjärelevalvet finantsasutuste osalemise üle väärtpaberistamise turul, samuti kõnealuse turu makrotasandi usaldatavusjärelevalvet Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 1092/2010 (4) asutatud Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu poolt ning riiklike pädevate asutuste ja makrotasandi usaldatavusjärelevalve vahendite jaoks määratud riiklike asutuste poolt.

(5) Lihtsate, läbipaistvate ja standarditud väärtpaberistamiste („standardväärtpaberistamised“) jaoks riskitundlikuma usaldatavusraamistiku loomine eeldab liidult standardväärtpaberistamise selget määratlemist, kuna vastasel juhul kasutataks krediidiasutuste ja kindlustusandjate puhul seda riskitundlikumat õiguslikku kohtlemist eri liikmesriikides eri liiki väärtpaberistamiste korral. See tooks kaasa ebavõrdsed tingimused ja õigusliku arbitraaži, ehkki on oluline tagada, et liit toimiks standardväärtpaberistamiste ühtse turuna ja lihtsustaks piiriüleseid tehinguid.

(6) Liidu valdkondlikest õigusaktidest tulenevate olemasolevaid määratlusi järgides on asjakohane määratleda kõik väärtpaberistamise põhimõisted. Eelkõige on vaja väärtpaberistamise selget ja laiaulatuslikku määratlust, et hõlmata kõik tehingud ja skeemid, millega riskipositsiooni või nende kogumiga seonduv krediidirisk kantakse üle erineva nõudeõiguse järguga väärtpaberistamise seeriatele. Riskipositsiooni, mis loob otsese maksekohustuse füüsilise vara rahastamiseks või haldamiseks kasutatava tehingu või skeemi puhul, ei tuleks lugeda väärtpaberistamisest tulenevaks riskipositsiooniks, isegi kui sellel tehingul või skeemil on erineva nõudeõiguse järguga maksekohustused.

(7) Sponsoril peaks olema võimalik delegeerida ülesandeid maksete vahendajale, kuid talle peaks jääma vastutus riskijuhtimise eest. Eelkõige ei tohiks sponsor kanda oma maksete vahendajale üle riski säilitamise nõuet. Maksete vahendajaks peaks olema reguleeritud varahaldur, näiteks vabalt võõrandatavatesse väärtpaberitesse ühiseks investeeringuks loodud ettevõtja („eurofondi“) valitseja, alternatiivse investeerimisfondi (AIFi) valitseja või Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivis 2014/65/EL (5) osutatud üksus (finantsinstrumentide turgude direktiiviga reguleeritud üksus).

(8) Käesoleva määrusega kehtestatakse edasiväärtpaberistamise keeld koos teatavatel juhtudel kohaldatavate eranditega, mis puudutavad edasiväärtpaberistamist õiguspärastel eesmärkidel, ning selgitustega, kas varaga tagatud kommertsväärtpaberite programme käsitatakse edasiväärtpaberistamisena. Edasiväärtpaberistamine võib kahjustada läbipaistvuse taset, mida käesoleva määrusega soovitakse tagada. Erandjuhtudel võib edasiväärtpaberistamine siiski olla kasulik vahend investorite huvide säilitamisel. Seetõttu peaks edasiväärtpaberistamine olema lubatud ainult konkreetsetel käesolevas määruses sätestatud juhtudel. Peale selle on reaalmajanduse rahastamise jaoks tähtis, et täielikult toetatud, varaga tagatud kommertsväärtpaberite programmid, milles lisaks programmi kaudu rahastatavatele tehingutele ei looda uut väärtpaberistamise seeriate kihti, jääksid edasiväärtpaberistamise keelust välja.

(9) Väärtpaberistamisse investeerimise või väärtpaberistamise positsioonidega ei teki investoril ainult aluseks olevate laenude või aluspositsioonide krediidiriskid, vaid peale selle võivad väärtpaberistamise struktureerimisest tekkida ka muud riskid, nagu näiteks esindusriskid, mudelirisk, õiguslikud ja operatsiooniriskid, vastaspoolerisk, vahendusrisk, likviidsusrisk ja kontsentratsioonirisk. Seetõttu on oluline, et institutsionaalsete investorite suhtes kohaldataks proportsionaalseid hoolsuskohustuse nõudeid, mis tagavad, et nad jaeinvestorite huvides hindavad õigesti igat liiki väärtpaberistamisest tulenevaid riske. Hoolsuskohustusega saab seega ka suurendada usaldust turul ning väärtpaberistamise tehingu algatajate, sponsorite ja investorite vahel. On oluline, et investorid täidaksid asjakohast hoolsuskohustust ka standardväärtpaberistamise puhul. Nad saavad end kurssi viia väärtpaberistamise poolte avaldatud teabega, eelkõige standardväärtpaberistamise teate ja selles kontekstis avaldatud seonduva teabega, mis peaks investoritele andma kogu asjakohase teabe standardväärtpaberistamise kriteeriumide täitmise kohta. Institutsionaalsetel investoritel peaks olema võimalik asjakohasel määral tugineda standardväärtpaberistamise teatele ning väärtpaberistamise tehingu algataja, sponsori ja väärtpaberistamise eriotstarbelise ettevõtja avaldatud teabele selle kohta, kas väärtpaberistamine vastab standardväärtpaberistamise nõuetele. Nad ei tohiks siiski tugineda üksnes ja mehaaniliselt sellisele teatele ja sellisele teabele.

(10) Ülimalt oluline on, et väärtpaberistamise tehingu algatajate, sponsorite ja väärtpaberistamises osalevate algsete laenuandjate huvid ühtiksid investorite omadega. Selle saavutamiseks peaks väärtpaberistamise tehingu algataja, sponsor või algne laenuandja säilitama märkimisväärse huvi väärtpaberistamise aluspositsioonides. Seetõttu on oluline, et väärtpaberistamise tehingu algataja, sponsor või algne laenuandja säilitab kõnealuste alusriskide puhul olulise majandusliku netoriskipositsiooni. Üldisemalt ei tohiks väärtpaberistamise tehingud olla struktureeritud nii, et oleks välditud riski säilitamise nõude kohaldamine. Seda nõuet tuleks kohaldada igas olukorras, mil kohaldatakse väärtpaberistamise majandusliku sisu määratlust, olenemata kasutatud õiguslikust struktuurist või instrumentidest. Puudub vajadus säilitamisnõude mitmekordseks kohaldamiseks. Mis tahes väärtpaberistamise korral on piisav, kui nõuet kohaldatakse üksnes väärtpaberistamise tehingu algataja, sponsori või algse laenuandja suhtes. Samamoodi tuleks selliste väärtpaberistamise tehingute korral, mille aluspositsioonide hulka kuuluvad ka muud väärtpaberistamise positsioonid, kohaldada säilitamisnõuet üksnes investeeringu objektiks oleva väärtpaberistamise suhtes. Standardväärtpaberistamise teade peaks osutama investoritele, et väärtpaberistamise tehingu algataja, sponsor või algne laenuandja säilitab alusriskide puhul olulise majandusliku netoriskipositsiooni. Teatavaid erandeid tuleks teha juhul, kui väärtpaberistatud riskipositsioonidele on täies ulatuses, tingimusteta ja tagasivõtmatult andnud garantii eelkõige ametiasutused. Avaliku sektori vahenditest tagatiste või muude vahendite kujul antava toetuse puhul ei piira käesolev määrus riigiabireeglite kohaldamist.

(11) Väärtpaberistamise tehingu algatajad või sponsorid ei tohiks ära kasutada asjaolu, et neil võib väärtpaberistamise eriotstarbelisele ettevõtjale ülekantud varade kohta olla rohkem teavet kui investoritel ja potentsiaalsetel investoritel, ega kanda investorite või potentsiaalsete investorite teadmata väärtpaberistamise eriotstarbelisele ettevõtjale üle varasid, mille krediidirisk on suurem kui väärtpaberistamise tehingu algatajate bilansis olevate võrreldavate varade krediidirisk. Selle kohustuse rikkumise korral peaksid pädevad asutused määrama karistuse, kuid üksnes siis, kui rikkumine on tahtlik. Üksnes hooletuse tõttu ei peaks sellist karistust määrama. Kõnealune kohustus ei tohiks siiski kuidagi piirata väärtpaberistamise tehingu algatajate või sponsorite õigust valida väärtpaberistamise eriotstarbelisele ettevõtjale ülekantavaid varasid, mille krediidirisk on enne tehingu tegemist keskmiselt suurem kui väärtpaberistamise tehingu algataja bilanssi jäävate võrreldavate varade krediidirisk keskmiselt, kui investoreid või potentsiaalseid investoreid teavitatakse selgelt väärtpaberistamise eriotstarbelisele ettevõtjale ülekantavate varade suuremast krediidiriskist. Pädevad asutused peaksid jälgima selle kohustuse täitmist, võrreldes väärtpaberistamise alusvarasid väärtpaberistamise tehingu algataja bilansis olevate võrreldavate varadega. Tuleks võrrelda selliste varade tulemusnäitajaid, mille puhul enne tehingu tegemist eeldatakse, et nende tulemusnäitajad on sarnased, näiteks väärtpaberistamise eriotstarbelisele ettevõtjale ülekantavad makseviivituses olevad eluaseme hüpoteeklaenud ja väärtpaberistamise tehingu algataja bilanssi jäävad makseviivituses olevad eluaseme hüpoteeklaenud. Ei eeldata, et väärtpaberistamise alusvarade tulemusnäitajad peaksid olema sarnased väärtpaberistamise tehingu algataja bilansis olevate keskmiste varade tulemusnäitajatega.

(12) Investorite ja potentsiaalsete investorite suutlikkus täita hoolsuskohustust ja seega hinnata teadlikult asjaomase väärtpaberistamise instrumendi krediidivõimelisust sõltub nende juurdepääsust kõnealuseid instrumente käsitlevale teabele. Oluline on luua olemasoleva õigustiku põhjal põhjalik süsteem, mille alusel saavad investorid ja potentsiaalsed investorid juurdepääsu kogu asjakohasele teabele tehingute kogu kehtivusaja jooksul, vähendada väärtpaberistamise tehingu algatajate, sponsorite ja väärtpaberistamise eriotstarbeliste ettevõtjate aruandlusega seotud ülesandeid ning soodustada investorite pidevat, lihtsat ja vaba juurdepääsu usaldusväärsele teabele väärtpaberistamiste kohta. Turu läbipaistvuse suurendamiseks tuleks luua väärtpaberistamise registrite jaoks raamistik asjakohaste aruannete kogumiseks, ennekõike väärtpaberistamise aluspositsioonide kohta. Väärtpaberistamise registritele loa andmise ja nende üle järelevalve teostamise ülesanne peaks olema Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 1095/2010 (6) asutatud Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvel (edaspidi „Väärtpaberiturujärelevalve“). Selliste aruandlusega seotud ülesannete üksikasjade täpsustamisel peaks Väärtpaberiturujärelevalve tagama, et teave, mille esitamist kõnealustele väärtpaberistamise registritele nõutakse, langeks võimalikult kokku sellise teabe avaldamise jaoks seni ettenähtud vormidelt nõutava teabega.

(13) Väärtpaberistamise tehingu algataja, sponsori ja väärtpaberistamise eriotstarbelise ettevõtja üldine kohustus teha väärtpaberistamisi käsitlev teave kättesaadavaks väärtpaberistamise registri kaudu on sätestatud eeskätt selleks, et investoritel oleks oma hoolsuskohustuse täitmiseks vajaliku teabe saamiseks üks järelevalvealune allikas. Privaatväärtpaberistamised on kavandatud sageli vastavalt vajadustele. Need on olulised, kuna võimaldavad pooltel sõlmida väärtpaberistamise tehinguid, avaldamata seejuures turule ja konkurentidele tundlikku äriteavet tehingu (nt selle avaldamine, et teatud ettevõtja vajab tootmise laiendamiseks rahastamist või et investeerimisühing siseneb oma strateegia raames uuele turule) ja/või alusvarade kohta (nt mis liiki nõudeid on tööstusettevõtjal klientide vastu). Sellistel juhtudel on investorid väärtpaberistamise tehingu algataja ja/või sponsoriga otsekontaktis ning nad saavad oma hoolsuskohustuse täitmiseks vajaliku teabe otse neilt. Seetõttu on asjakohane jätta privaatväärtpaberistamised välja nõudest edastada tehinguteavet väärtpaberistamise registrile.

(14) Väärtpaberistamise tehingu algatajad, sponsorid ja algsed laenuandjad peaksid kohaldama väärtpaberistatavate riskipositsioonide suhtes samu kindlaid ja täpselt määratletud laenuandmise kriteeriumeid, mida nad kohaldavad väärtpaberistamata riskipositsioonide suhtes. Siiski ei ole laenuandmise kriteeriumeid vaja täita klientide vastu olevate nõuete suhtes, kui need nõuded ei ole algatatud laenu vormis.

(15) Väärtpaberistamise instrumendid ei sobi üldjuhul jaeklientidele direktiivi 2014/65/EL tähenduses.

(16) Väärtpaberistamise tehingu algatajad, sponsorid ja väärtpaberistamise eriotstarbelised ettevõtjad peaksid investoritele esitatavas aruandes tegema kättesaadavaks kõik olulised andmed aluspositsioonide krediidikvaliteedi ja tulemusnäitajate kohta, sealhulgas andmed, mis võimaldavad investoritel teha üheselt kindlaks aluspositsioonide võlgnike kohustuste täitmata jätmist või makseviivitusi, võlgade restruktureerimist, võla kustutamist, restruktureerimist makseraskuste tõttu, tagasiostmist, maksepuhkuseid, kahju, mahakandmisi, sissenõutud summasid ning muid varade tootluse parandusmeetmeid aluspositsioonide kogumis. Väärtpaberistamise puhul, mis ei ole varaga tagatud kommertsväärtpaberite tehing, tuleks investoritele esitatavas aruandes avaldada ka andmed rahavoogude kohta, mille on tekitanud aluspositsioonid ja väärtpaberistamise instrumentide emiteerimise kohustused, avalikustades sealhulgas eraldi väärtpaberistamise positsiooni tulu ja väljamaksed, eelkõige graafikujärgne põhisumma, graafikujärgne intress, ettemakstud põhisumma, tasumata intress ning lõivud ja tasud, ning kogu teave käivitavate tegurite kohta, mis tingivad muutuse maksete järjekorras või vastaspoole asendamise, ning ka iga seeria puhul kasutatava krediidikvaliteedi parandamise summat ja vormi käsitlevad andmed. Ehkki lihtsad, läbipaistvad ja standarditud väärtpaberistamised on näidanud varasemalt häid tulemusi, ei tähenda väärtpaberistamise nõuete täitmine seda, et väärtpaberistamise positsioon oleks riskivaba, ega ütle ka midagi väärtpaberistamise aluseks oleva krediidikvaliteedi kohta. Selle asemel tuleks mõista, et see viitab sellele, et ettevaatlik ja hoolas investor on suuteline analüüsima väärtpaberistamisega kaasnevaid riske. Selleks et võtta arvesse pikaajaliste väärtpaberistamiste ja lühiajaliste väärtpaberistamiste (eelkõige varaga tagatud kommertsväärtpaberite programmide ja varaga tagatud kommertsväärtpaberite tehingute) erinevaid struktuurseid näitajaid, peaks standardväärtpaberistamise nõudeid olema kahte liiki: ühed pikaajalistele väärtpaberistamistele ja teised lühiajalistele väärtpaberistamistele, mis vastaksid neile kahele erinevalt toimivale turusegmendile. Varaga tagatud kommertsväärtpaberite programmid tuginevad varaga tagatud kommertsväärtpaberite tehingutele, mis koosnevad lühiajalistest riskipositsioonidest, mis tuleb tähtaegumise korral asendada. Varaga tagatud kommertsväärtpaberite tehingus võib väärtpaberistamise saavutada muu hulgas aluspositsioonide kogumi muutuvat ostuallahindlust käsitleva lepinguga või kui väärtpaberistamise eriotstarbeline ettevõtja emiteerib kõrgema ja madalama nõudeõiguse järguga väärtpabereid kaasrahastamise struktuuris, kus kõrgema nõudeõiguse järguga väärtpaberid kantakse seejärel üle varaga tagatud kommertsväärtpaberite programmi või programmide ostjatele. Standardväärtpaberistamisena kvalifitseeruvad varaga tagatud kommertsväärtpaberite tehingud ei tohiks siiski sisaldada edasiväärtpaberistamist. Lisaks peaksid standardväärtpaberistamise kriteeriumid kajastama varaga tagatud kommertsväärtpaberite programmile likviidsustoetust pakkuva sponsori erirolli, eelkõige täielikult toetatud, varaga tagatud kommertsväärtpaberite programmide puhul.

(17) Nii rahvusvahelisel kui ka liidu tasandil on juba tehtud palju tööd standardväärtpaberistamise kindlakstegemiseks. Komisjoni delegeeritud määrustes (EL) 2015/35 (7) ja (EL) 2015/61 (8) on juba sätestatud lihtsa, läbipaistva ja standarditud väärtpaberistamise kriteeriumid konkreetseteks eesmärkideks, millele kohaldatakse riskitundlikumaid usaldatavusnõudeid.

(18) Väärtpaberistamise eriotstarbelised ettevõtjad peaksid olema asutatud üksnes nendes kolmandates riikides, mida rahapesuvastane ja terrorismi rahastamise tõkestamise töökond ei ole kandnud suure riskiga ja koostööd mittetegevate jurisdiktsioonide loetellu. Juhul kui enne käesoleva määruse läbivaatamist on vastu võetud liidu loetelu kolmandate riikide jurisdiktsioonidest, mis keelduvad järgimast hea maksuhaldustava standardeid, tuleks seda liidu loetelu arvesse võtta ja sellest võiks saada nende kolmandate riikide viiteloetelu, kus väärtpaberistamise eriotstarbelisi ettevõtjaid ei ole lubatud asutada.

(19) Tuginedes olemasolevatele kriteeriumidele ning Baseli pangandusjärelevalve komitee (BCBS) ja Rahvusvahelise Väärtpaberijärelevalve Organisatsiooni (IOSCO) poolt 23. juulil 2015 vastu võetud kriteeriumidele lihtsate, läbipaistvate ja võrreldavate väärtpaberistamiste kindlakstegemiseks väärtpaberistamisega seotud kapitali adekvaatsuse kontekstis ning eelkõige Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 1093/2010 (9) asutatud Euroopa Järelevalveasutuse (Euroopa Pangandusjärelevalve) (edaspidi „Pangandusjärelevalve“) 7. juulil 2015 avaldatud arvamusele kvalifitseeruvate väärtpaberistamiste Euroopa normistiku kohta, on oluline kehtestada standardväärtpaberistamise üldine ja sektoriüleselt kohaldatav määratlus.

(20) Standardväärtpaberistamise kriteeriumide rakendamine kogu liidus ei tohiks kaasa tuua erisuguseid lähenemisviise. Erisugused lähenemisviisid võivad luua takistusi piiriülestele investoritele, sundides neid süvenema liikmesriikide õigusnormide üksikasjadesse, ning õõnestavad seega investorite usaldust standardväärtpaberistamise kriteeriumide vastu. Pangandusjärelevalve peaks seetõttu töötama välja suunised tagamaks, et standardväärtpaberistamise nõudeid mõistetaks ühetaoliselt kogu liidus, selleks et tegeleda võimalike tõlgendusküsimustega. Selline üks tõlgendamisallikas hõlbustaks standardväärtpaberistamise kriteeriumide vastuvõtmist väärtpaberistamise tehingu algatajate, sponsorite ja investorite poolt. Väärtpaberijärelevalvel peaks samuti olema võimalike tõlgendusprobleemide lahendamisel aktiivne roll.

(21) Et takistada erisuguseid lähenemisviise standardväärtpaberistamise kriteeriumide rakendamisel, peaksid kolm Euroopa järelevalveasutust koordineerima Euroopa järelevalveasutuste ühiskomitee raames oma ja pädevate asutuste tööd, et tagada sektoriülene ühtsus ja käsitleda praktilisi küsimusi, mis võivad tekkida seoses standardväärtpaberistamisega. Seda tehes tuleks niipalju kui võimalik küsida ka turuosaliste arvamust ja sellega arvestada. Nende arutelude tulemused tuleks teha Euroopa järelevalveasutuste veebisaitidel avalikkusele kättesaadavaks, et abistada väärtpaberistamise tehingu algatajaid, sponsoreid, väärtpaberistamise eriotstarbelisi ettevõtjaid ja investoreid standardväärtpaberistamiste hindamisel enne selliste instrumentide emiteerimist või neisse investeerimist. Selline koordineerimismehhanism oleks eriti oluline käesoleva määruse rakendamisele eelneval ajal.

(22) Käesolev määrus võimaldab standardväärtpaberistamiseks nimetada üksnes väärtpaberistamist, mille puhul toimub võõrandamine („true sale“). Võõrandamise elemendiga väärtpaberistamise puhul kantakse aluspositsioonide omandiõigus üle emitendist üksusele, kelleks on väärtpaberistamise eriotstarbeline ettevõtja, või loovutatakse talle see tegelikult. Väärtpaberistamise eriotstarbelisele ettevõtjale aluspositsioonide ülekandmise või loovutamise suhtes ei tohiks müüja maksejõuetuse korral kehtida tagastamissätted, ilma et see piiraks selliste siseriiklike maksejõuetust käsitlevate õigusnormide kohaldamist, mille kohaselt võib teatavatel kitsendavatel tingimustel tühistada aluspositsioonide müügi, mis on toimunud teatava aja jooksul enne müüja maksejõuetuks kuulutamist.

(23) Aluspositsioonide võõrandamist või tegelikku loovutamist või sama õigusliku toimega ülekandmist ning sellise võõrandamise või tegeliku loovutamise või sama õigusliku toimega ülekandmise täitmisele pööratavust võiks kinnitada vastavalt kohaldatavatele õigusnormidele pädeva õigusnõustaja õigusliku arvamusega.

(24) Sellise väärtpaberistamise puhul, mille käigus ei toimu võõrandamist, ei kanta emitendist üksusele, kes on väärtpaberistamise eriotstarbeline ettevõtja, üle aluspositsioone, vaid pigem kantakse aluspositsioonidega seotud krediidirisk üle tuletislepingu või garantiiga. See tekitab täiendavat vastaspoole krediidiriski ning võib suurendada keerukust, eelkõige seoses tuletislepingu sisuga. Neil põhjustel ei peaks standardväärtpaberistamise kriteeriumid lubama sünteetilist väärtpaberistamist. Tuleks tunnistada edusamme Pangandusjärelevalve 2015. aasta detsembri aruandes, milles on määratud kindlaks võimalikud standardväärtpaberistamise kriteeriumid sünteetilise väärtpaberistamise puhuks ning määratletud bilansiline sünteetiline väärtpaberistamine ja arbitraažiga seonduv sünteetiline väärtpaberistamine. Kui Pangandusjärelevalve on sõnaselgelt kindlaks määranud bilansilise sünteetilise väärtpaberistamise suhtes konkreetselt kohaldatavad standardväärtpaberistamise kriteeriumid ning pidades silmas, et sellega edendatakse reaalmajandust ja eriti sellisest väärtpaberistamisest kõige enam võitvate VKEde rahastamist, peaks komisjon koostama aruande ja vajaduse korral võtma vastu seadusandliku ettepaneku, et laiendada standardväärtpaberistamise õigusnorme sellisele väärtpaberistamisele. Komisjon ei peaks siiski tegema õigusnormide kohaldamisala laiendamise ettepanekut arbitraažiga seonduva sünteetilise väärtpaberistamise suhtes.

(25) Müüjalt väärtpaberistamise eriotstarbelisele ettevõtjale ülekantavad aluspositsioonid peaksid vastama eelnevalt kindlaks määratud ja selgelt määratletud sobivuskriteeriumidele, mis ei võimalda kõnealuste riskipositsioonide puhul aktiivset portfelli valitsemist kaalutlusõiguse alusel. Kinnitusi ja tagatisi rikkuvate riskipositsioonide asendust ei tohiks põhimõtteliselt lugeda aktiivseks portfelli valitsemiseks.

(26) Aluspositsioonide hulka ei tohiks kuuluda makseviivituses olevad riskipositsioonid ega riskipositsioonid võlgnike või garantiiandjate suhtes, kes väärtpaberistamise tehingu algataja või algse laenuandja parima teadmise kohaselt on teatavas halvenenud krediidikvaliteediga olukorras (nt maksejõuetuks kuulutatud võlgnikud). Parima teadmise nõue tuleks lugeda täidetuks teabe põhjal, mis on saadud võlgnikelt riskipositsioonide algatamise kohta või väärtpaberistamise tehingu algatajalt riskipositsioonide vahendamise või riskijuhtimise protsessi käigus või mille on väärtpaberistamise tehingu algatajale teatavaks teinud kolmas isik. Ettevaatlikkuse põhimõtet tuleks kohaldada riskipositsioonide suhtes, mis on makseviivituses ning on hiljem restruktureeritud. Viimaste lisamist aluspositsioonide kogumisse ei tohiks siiski välistada juhul, kui nende nõuetega ei ole kaasnenud uusi võlgnevusi alates restruktureerimise kuupäevast, mis peaks olema toimunud vähemalt üks aasta enne aluspositsioonide väärtpaberistamise eriotstarbelisele ettevõtjale ülekandmise või loovutamise kuupäeva. Sellisel juhul peaks asjakohane avalikustamine tagama täieliku läbipaistvuse.

(27) Selle tagamiseks, et investorid täidaksid piisavat hoolsuskohustust, ja alusvaraga seotud riskide hindamise hõlbustamiseks on oluline, et väärtpaberistamise tehingud oleksid tagatud riskipositsioonide kogumitega, mis on vara liigilt homogeensed, nagu eluasemelaenude kogumid või sama kategooria ettevõtjatele antud äriühingu laenude, ärikinnisvara laenude, liisingute ja krediidilimiitide kogumid või autolaenude ja -liisingute kogumid või eraisikutele isikliku, perekondliku või majapidamises vajatava tarbimise eesmärgil antud krediidilimiitide kogumid. Aluspositsioonid ei tohiks sisaldada direktiivi 2014/65/EL artikli 4 lõike 1 punktis 44 määratletud vabalt võõrandatavaid väärtpabereid. Selleks et võtta arvesse liikmesriike, kus krediidiasutustel on tavaks kasutada finantssektorivälistele äriühingutele krediidi andmiseks laenulepingute asemel võlakirju, peaks olema võimalik sellised võlakirjad lisada, tingimusel et neid ei noteerita kauplemiskohas.

(28) Tähtis on vältida „algata ja turusta“ mudelite kasutamise kordumist. Sellistes olukordades kohaldavad laenuandjad krediiti andes puudulikke ja nõrku laenude väljastamise põhimõtteid, kuna nad teavad ette, et seonduvad riskid müüakse lõpuks kolmandatele isikutele. Seega peaksid väärtpaberistatavad riskipositsioonid olema algatatud väärtpaberistamise tehingu algataja või algse laenuandja tavapärase äritegevuse käigus vastavalt laenude väljastamise standarditele, mis ei tohiks olla leebemad nendest, mida väärtpaberistamise tehingu algataja või algne laenuandja kohaldab algatamise ajal sarnaste riskipositsioonide suhtes, mida ei väärtpaberistata. Olulised muudatused laenude väljastamise standardites tuleks teha täielikult teatavaks potentsiaalsetele investoritele või täielikult toetatud, varaga tagatud kommertsväärtpaberite programmide puhul sponsorile ja teistele varaga tagatud kommertsväärtpaberite tehingus otseselt riskipositsiooni omavatele pooltele. Väärtpaberistamise tehingu algatajal või algsel laenuandjal peaks olema piisav kogemus selliste riskipositsioonide algatamise vallas, mis sarnanevad väärtpaberistatud riskipositsioonidele. Väärtpaberistamiste korral, mille aluspositsioonid on eluasemelaenud, ei tohiks laenude kogum sisaldada laene, mille turustamisel ja väljastamisel tugineti eeldusele, et laenu taotlejat, või kui see on kohaldatav, siis vahendajaid, teavitati sellest, et esitatud teave võib olla laenuandja poolt kontrollimata. Laenuvõtja krediidivõimelisuse hindamine peaks, kui see on kohaldatav, olema kooskõlas ka Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivides 2008/48/EÜ (10) või 2014/17/EL (11) sätestatud nõuetega või samaväärsete kolmandates riikides kehtivate nõuetega.

(29) Väärtpaberistamise positsioonide tagasimaksete puhul tekitab ulatuslik tuginemine alusvara tagavate varade müügile haavatavusi, nagu näitasid ärikinnisvarale seatud hüpoteegiga tagatud väärtpaberite turgude osaliselt kehvad tulemused finantskriisi ajal. Seetõttu ei tuleks ärikinnisvarale seatud hüpoteegiga tagatud väärtpabereid pidada standardväärtpaberistamiseks.

(30) Juhul kui väärtpaberistamise aluseks olevate varade kohta on kättesaadavad nende keskkonnamõju andmed, peaks väärtpaberistamise tehingu algataja ja sponsor need andmed avaldama. Seega juhul, kui aluspositsioonid on eluasemelaenud või autolaenud või -liisingud, peaks standardväärtpaberistamise tehingu algataja, sponsor ja väärtpaberistamise eriotstarbeline ettevõtja avaldama selliste eluasemelaenude või autolaenude või -liisingutega rahastatavate varade keskkonnatoime kohta kättesaadava teabe.

(31) Kui väärtpaberistamise tehingu algatajad, sponsorid ja väärtpaberistamise eriotstarbelised ettevõtjad soovivad oma väärtpaberistamiste suhtes kasutada standardväärtpaberistamise nimetust, tuleks investoreid, pädevaid asutusi ja Väärtpaberiturujärelevalvet teavitada sellest, et väärtpaberistamine vastab standardväärtpaberistamise nõuetele. Teade peaks sisaldama selgitust selle kohta, kuidas igat standardväärtpaberistamise kriteeriumi on täidetud. Seejärel peaks Väärtpaberiturujärelevalve avaldama teate tehingute loetelus, mis avaldatakse teavitamise eesmärgil Väärtpaberiturujärelevalve veebisaidil. Väärtpaberistamise instrumentide emiteerimise kandmine Väärtpaberiturujärelevalvele teatatud standardväärtpaberistamiste loetellu ei tähenda, et Väärtpaberiturujärelevalve või mõni muu pädev asutus oleks kinnitanud, et väärtpaberistamine vastab standardväärtpaberistamise nõuetele. Standardväärtpaberistamise nõuete täitmise vastutus jääb üksnes väärtpaberistamise tehingu algatajate, sponsorite ja väärtpaberistamise eriotstarbeliste ettevõtjate kanda. See peaks tagama, et väärtpaberistamise tehingu algatajad, sponsorid ja väärtpaberistamise eriotstarbelised ettevõtjad võtavad vastutuse oma väite eest, et väärtpaberistamine on lihtne, läbipaistev ja standarditud, ning et turul valitseb läbipaistvus.

(32) Kui väärtpaberistamine ei vasta enam standardväärtpaberistamise nõuetele, peaksid väärtpaberistamise tehingu algataja ja sponsor teavitama sellest kohe Väärtpaberiturujärelevalvet ja asjaomast pädevat asutust. Sellele lisaks peaks pädev asutus, kui ta on standardväärtpaberistamisena teatatud väärtpaberistamise suhtes määranud halduskaristuse, teavitama kohe Väärtpaberiturujärelevalvet, et viimane saaks selle oma standardväärtpaberistamise teadete loetellu kanda, võimaldamaks investoritel saada teavet selliste karistuste kohta ja standardväärtpaberistamise teadete usaldusväärsuse kohta. Seega on väärtpaberistamise tehingu algatajate ja sponsorite huvides esitada läbimõeldud teateid, et vältida maine kahjustamist.

(33) Investorid peaksid investeeringutega seoses täitma oma hoolsuskohustust vastavalt kaasnevatele riskidele, kuid neil peaks olema võimalik tugineda standardväärtpaberistamise teatele ning väärtpaberistamise tehingu algataja, sponsori ja väärtpaberistamise eriotstarbelise ettevõtja avaldatud teabele selle kohta, kas väärtpaberistamine vastab standardväärtpaberistamise nõuetele. Nad ei tohiks siiski tugineda üksnes ja mehaaniliselt teadetele ja avaldatud teabele.

(34) Kolmandate isikute osalus standardväärtpaberistamise nõuete täitmise kontrollis võib olla investorite, väärtpaberistamise tehingu algatajate, sponsorite ja väärtpaberistamise eriotstarbeliste ettevõtjate jaoks kasulik ning see võib aidata suurendada usaldust standardväärtpaberistamise turu suhtes. Väärtpaberistamise tehingu algatajad, sponsorid ja väärtpaberistamise eriotstarbelised ettevõtjad võivad samuti kasutada kooskõlas käesoleva määrusega loa saanud kolmanda isiku teenuseid, et hinnata, kas nende väärtpaberistamine vastab standardväärtpaberistamise kriteeriumidele. Kõnealused kolmandad isikud peaksid saama loa pädevatelt asutustelt. Väärtpaberiturujärelevalvele esitatavas teates ja selle järgneval avaldamisel Väärtpaberiturujärelevalve veebisaidil tuleks märkida, kas standardväärtpaberistamise nõuete täitmist on kinnitanud loa saanud kolmas isik. Siiski on oluline, et investorid kujundaksid oma hinnangu ise, võtaksid vastutuse oma investeerimisotsuste eest ega tugineks mehaaniliselt sellistele kolmandatele isikutele. Kolmanda isiku osalemine ei tohiks mingil viisil võtta väärtpaberistamise tehingu algatajatelt, sponsoritelt ja institutsionaalsetelt investoritelt lõplikku õiguslikku vastutust standardväärtpaberistamise teate esitamise ja väärtpaberistamise tehingu standardväärtpaberistamisena käsitamise eest.

(35) Liikmesriigid peaksid määrama pädevad asutused ning andma neile vajalikud järelevalve-, uurimis- ja karistamisvolitused. Halduskaristused tuleks üldiselt avaldada. Kuna investorid, väärtpaberistamise tehingu algatajad, sponsorid, algsed laenuandjad ja väärtpaberistamise eriotstarbelised ettevõtjad võivad olla asutatud eri liikmesriikides ja nende üle võivad järelevalvet teostada eri valdkondlikud pädevad asutused, tuleks vastastikuse teabevahetuse ja järelevalvetegevuses abistamise kaudu tagada tihe koostöö asjakohaste pädevate asutuste vahel, sealhulgas Euroopa Keskpangaga talle nõukogu määruse (EL) nr 1024/2013 (12) alusel antud eriülesannetega seoses, ning Euroopa järelevalveasutustega. Pädevad asutused peaksid kohaldama karistusi ainult juhul, kui rikkumine pandi toime tahtlikult või hooletuse tõttu. Parandusmeetmete kohaldamine ei tohiks sõltuda sellest, kas rikkumise tahtlikkus või hooletus on leidnud tõendamist või mitte. Karistuse või parandusmeetme sobiva liigi ja ulatuse kindlaksmääramisel peaksid pädevad asutused, kui nad hindavad vastutava füüsilise või juriidilise isiku finantstugevust, võtma eelkõige arvesse vastutava juriidilise isiku kogukäivet või vastutava füüsilise isiku aastasissetulekut ja netovara.

(36) Pädevad asutused peaksid järelevalvetoiminguid tihedalt kooskõlastama ja tagama oma otsuste ühtsuse, eelkõige käesoleva määruse rikkumise korral. Kui rikkumine on seotud ebaõige või eksitava teatega, peaks rikkumise tuvastanud pädev asutus teavitama ka Euroopa järelevalveasutusi ning asjassepuutuvate liikmesriikide asjakohaseid pädevaid asutusi. Juhul kui pädevad asutused on eriarvamusel, peaks Väärtpaberiturujärelevalve ja asjakohasel juhul Euroopa järelevalveasutuste ühiskomitee kasutama oma siduva vahendamise volitusi.

(37) Lihtsa, läbipaistva ja standarditud väärtpaberistamise nimetuse kasutamise nõuded on uued ning neid täpsustatakse Pangandusjärelevalve suunistega ja edaspidi järelevalvetava kujunemise käigus. Selleks et turuosalised ei hoiduks kõnealuse nimetuse kasutamisest, peaks pädevatel asutustel olema võimalik anda väärtpaberistamise tehingu algatajale, sponsorile ja väärtpaberistamise eriotstarbelisele ettevõtjale kolmekuune ajapikendus mis tahes eksimuse parandamiseks, mis on esinenud nimetuse heas usus kasutamisel. Heas usus kasutamist tuleks eeldada, kui väärtpaberistamise tehingu algataja, sponsor või väärtpaberistamise eriotstarbeline ettevõtja ei saanud teada, et väärtpaberistamine ei vastanud kõigile standardväärtpaberistamise kriteeriumidele, mis peavad olema täidetud selleks, et väärtpaberistamist saaks nimetada standardväärtpaberistamiseks. Selle ajapikenduse jooksul tuleks asjaomast väärtpaberistamist pidada jätkuvalt standardväärtpaberistamise kriteeriumidele vastavaks ning seda ei tuleks Väärtpaberiturujärelevalve poolt kooskõlas käesoleva määrusega koostatud loetelust välja arvata.

(38) Käesoleva määrusega soodustatakse mitmete väärtpaberistamise turu põhielementide ühtlustamist, piiramata seejuures väärtpaberistamise turgude tavade ja menetluste täiendavat turupõhist ühtlustamist. Seepärast on oluline, et turuosalised ja nende kutseliidud jätkaksid tööd turutavade täiendava standardimise ja eelkõige väärtpaberistamise dokumentatsiooni standardimise vallas. Komisjon peaks hoolikalt jälgima turuosaliste standardimispüüdlusi ning koostama sellekohase aruande.

(39) Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiive 2009/65/EÜ, (13) 2009/138/EÜ (14) ja 2011/61/EL (15) ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruseid (EÜ) nr 1060/2009 (16) ja (EL) nr 648/2012 (17) muudetakse vastavalt, et tagada ELi õigusraamistiku kooskõla käesoleva määrusega seoses väärtpaberistamist käsitlevate sätetega, mille peamine eesmärk on siseturu rajamine ja selle toimimine, eriti kõigile institutsionaalsetele investoritele siseturul võrdsete tingimuste loomine.

(40) Määruse (EL) nr 648/2012 muudatustega seoses ei tohiks väärtpaberistamise eriotstarbeliste ettevõtjate poolt sõlmitud börsiväliste tuletislepingute suhtes kohaldada teatavate tingimuste täitmise korral kliiringukohustust. Seda seepärast, et väärtpaberistamise eriotstarbeliste ettevõtjate sõlmitud börsiväliste tuletislepingute vastaspooled on võlausaldajad, kellel on tagatis väärtpaberistamise kokkuleppe alusel ning piisav kaitse vastaspoole krediidiriski vastu on tavapäraselt olemas. Tuletisinstrumentide puhul, mida ei kliirita keskselt, tuleks nõutava tagatise taseme puhul võtta arvesse ka väärtpaberistamise kokkuleppe eriomast struktuuri ja sellega juba pakutud kaitset.

(41) Pandikirju ja väärtpaberistamisi saab teataval määral vastastikku asendada. Seega tuleks selleks, et vältida moonutamise või arbitraaži võimalusi väärtpaberistamiste ja pandikirjade kasutamise vahel, mis tulenevad pandikirja üksuste või väärtpaberistamise eriotstarbeliste ettevõtjate sõlmitud börsiväliste tuletislepingute erinevast käsitlemisest, muuta määrust (EL) nr 648/2012, et tagada pandikirjadega seotud tuletisinstrumentide ja väärtpaberistamistega seotud tuletisinstrumentide järjekindel käsitlus seoses kliiringukohustusega ja selliste börsiväliste tuletisinstrumentide tagatisnõuetega, mida ei kliirita keskselt.

(42) Selleks et ühtlustada Väärtpaberiturujärelevalve poolt võetavad järelevalvetasud, peaks komisjonil olema õigus võtta kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 290 vastu delegeeritud õigusakte, et täpsustada tasu liike ja seda, mille eest tasu tuleb maksta, samuti tasude summasid ja nende maksmise viisi. On eriti oluline, et komisjon viiks oma ettevalmistava töö käigus läbi asjakohaseid konsultatsioone, sealhulgas ekspertide tasandil, ja et kõnealused konsultatsioonid viidaks läbi kooskõlas 13. aprilli 2016. aasta institutsioonidevahelises parema õigusloome kokkuleppes (18) sätestatud põhimõtetega. Eelkõige selleks, et tagada delegeeritud õigusaktide ettevalmistamises võrdne osalemine, saavad Euroopa Parlament ja nõukogu kõik dokumendid liikmesriikide ekspertidega samal ajal ning nende ekspertidel on pidev juurdepääs komisjoni eksperdirühmade koosolekutele, millel arutatakse delegeeritud õigusaktide ettevalmistamist.

(43) Selleks et täpsustada riski säilitamise nõuet ja veelgi täpsustada homogeensuskriteeriume ning homogeenseks peetavaid riskipositsioone homogeensust käsitlevate nõuete raames, tagades samal ajal, et ei kahjustataks VKEde laenude väärtpaberistamist, tuleks komisjonile anda õigus võtta vastu regulatiivsed tehnilised standardid, mille töötab välja Pangandusjärelevalve ning milles sätestatakse riski säilitamise tingimused, säilitamise taseme mõõtmine, säilitatud riskiga seonduvad teatavad keelud, riski säilitamine konsolideeritud alusel ning teatavate tehingute puhul kohaldatavad erandid ning täpsustatakse homogeensuskriteeriumid ning homogeenseks peetavad aluspositsioonid. Komisjon peaks regulatiivsete tehniliste standardite eelnõud võtma vastu delegeeritud õigusaktidena vastavalt ELi toimimise lepingu artiklile 290 ja kooskõlas määruse (EL) nr 1093/2010 artiklitega 10–14. Pangandusjärelevalve peaks tihedalt konsulteerima ülejäänud kahe Euroopa järelevalveasutusega.

(44) Selleks et soodustada investorite pidevat, lihtsat ja vaba juurdepääsu usaldusväärsele teabele väärtpaberistamiste kohta ning pädevate asutuste koostöö ning teabevahetuse kohustuse täitmise tingimuste täpsustamiseks tuleks komisjonile anda õigus võtta vastu regulatiivsed tehnilised standardid, mille töötab välja Väärtpaberiturujärelevalve ning milles käsitletakse võrreldavat teavet aluspositsioonide ja investoritele korrapäraselt esitatavate aruannete kohta, õiguspäraste eesmärkide loetelu, mille kohaselt edasiväärtpaberistamist lubatakse, menetlust, mis võimaldab väärtpaberistamise registritel kontrollida esitatud teabe, registreerimistaotluse ja registreerimise laiendamise lihtsustatud taotluse täielikkust ja kooskõlalisust; läbipaistvuse eesmärgil esitatavaid väärtpaberistamise üksikasju, väärtpaberistamise registrite andmete kogumise, koondamise ja võrdlemise tegevusstandardeid, teavet, millele määratud üksustel on ligipääs ning otsese ligipääsu tingimusi, väärtpaberistamise teates esitatavaid andmeid, pädevatele asutustele esitatavat teavet kolmanda isiku poolt kontrollimise loa taotlemisel ning samuti vahetatavat teavet ning teatamiskohustuse sisu ja ulatust. Komisjon peaks regulatiivsed tehnilised standardiid võtma vastu delegeeritud õigusaktidena vastavalt ELi toimimise lepingu artiklile 290 ja kooskõlas määruse (EL) nr 1095/2010 artiklitega 10–14. Väärtpaberiturujärelevalve peaks tihedalt konsulteerima ülejäänud kahe Euroopa järelevalveasutusega.

(45) Protsessi hõlbustamiseks investorite, väärtpaberistamise tehingu algatajate, sponsorite ja väärtpaberistamise eriotstarbeliste ettevõtjate jaoks tuleks komisjonile anda õigus võtta vastu rakenduslikud tehnilised standardid, mille töötab välja Väärtpaberiturujärelevalve, seoses väärtpaberistamise positsioonide omanikele teabe kättesaadavaks tegemise vormiga, väärtpaberistamise registri registreerimistaotluse ja registreerimise laiendamise lihtsustatud taotluse vormiga, teabe andmise vormiga, väärtpaberistamise registrile teabe esitamise vormiga, võttes arvesse lahendusi, mille olemasolevad väärtpaberistamisteabe kogujad on välja töötanud ning standardväärtpaberistamise teadete vormiga, kust investorid ja pädevad asutused saavad piisavalt teavet, et hinnata standardväärtpaberistamise nõuete täitmist. Komisjon peaks nimetatud rakenduslikud tehnilised standardid võtma vastu rakendusaktidena vastavalt ELi toimimise lepingu artiklile 291 ja kooskõlas määruse (EL) nr 1095/2010 artikliga 15. Väärtpaberiturujärelevalve peaks tihedalt konsulteerima ülejäänud kahe Euroopa järelevalveasutusega.

(46) Kuna käesoleva määruse eesmärke, nimelt väärtpaberistamise üldnormide kehtestamist ning lihtsa, läbipaistva ja standarditud väärtpaberistamise erinormide loomist ei suuda liikmesriigid piisavalt saavutada, arvestades, et väärtpaberistamise turud töötavad üleilmselt ning kõigile väärtpaberistamisega seotud institutsionaalsetele investoritele ja üksustele tuleks siseturul luua võrdsed tingimused, küll aga saab neid eesmärke nende ulatuse ja toime tõttu paremini saavutada liidu tasandil, võib liit võtta meetmeid kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev määrus nimetatud eesmärkide saavutamiseks vajalikust kaugemale.

(47) Käesolevat määrust tuleks kohaldada väärtpaberistamiste suhtes, mille raames emiteeritakse väärtpaberid 1. jaanuaril 2019 või pärast seda kuupäeva.

(48) 1. jaanuaril 2019. aasta seisuga avatud väärtpaberistamise positsioonide puhul peaksid väärtpaberistamise tehingu algatajad, sponsorid ja väärtpaberistamise eriotstarbelised ettevõtjad olema võimelised kasutama standardväärtpaberistamise nimetust juhul, kui väärtpaberistamine vastab standardväärtpaberistamise nõuetele teatavate nõuete osas teate esitamise ajal ja teiste nõuete osas tehingu algatamise ajal. Seetõttu peaks väärtpaberistamise tehingu algatajatel, sponsoritel ja väärtpaberistamise eriotstarbelistel ettevõtjatel olema võimalik esitada Väärtpaberiturujärelevalvele käesoleva määruse alusel standardväärtpaberistamise teade. Väärtpaberistamise hilisemaid muudatusi tuleks aktsepteerida tingimusel, et väärtpaberistamine vastab jätkuvalt kõigile kohaldatavatele standardväärtpaberistamise nõuetele.

(49) Hoolsuskohustuse nõudeid, mida kohaldatakse kehtiva liidu õiguse kohaselt enne käesoleva määruse kohaldamise kuupäeva, tuleks jätkuvalt kohaldada 1. jaanuaril 2011 või pärast seda kuupäeva emiteeritud väärtpaberistamiste suhtes ning enne 1. jaanuari 2011 emiteeritud väärtpaberistamiste suhtes, kui uued aluspositsioonid on lisatud või neid on asendatud pärast 31. detsembrit 2014. Komisjoni delegeeritud määruse (EL) nr 625/2014 (19) asjaomaseid sätteid, milles täpsustatakse krediidiasutuste ja investeerimisühingute (Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 575/2013 (20) tähenduses) suhtes kohaldatavaid riski säilitamise nõudeid, tuleks kohaldada seni, kuni hakatakse kohaldama käesoleva määruse kohaseid riski säilitamist käsitlevaid regulatiivseid tehnilisi standardeid. Õiguskindluse tagamiseks tuleks krediidiasutuste või investeerimisühingute, kindlustus- ja edasikindlustusandjate ning alternatiivsete investeerimisfondide valitsejate suhtes käesoleva määruse kohaldamise kuupäeva seisuga avatud väärtpaberistamise positsioonide puhul kohaldada jätkuvalt vastavalt määruse (EL) nr 575/2013 artiklit 405, delegeeritud määruse (EL) nr 625/2014 I, II ja III peatükki ning artiklit 22, delegeeritud määruse (EL) 2015/35 artikleid 254 ja 255 ning komisjoni delegeeritud määruse (EL) nr 231/2013 (21) artiklit 51. Selle tagamiseks, et väärtpaberistamise tehingu algatajad, sponsorid ja väärtpaberistamise eriotstarbelised ettevõtjad täidaksid oma läbipaistvuskohustusi, tuleks komisjoni delegeeritud määruse (EL) 2015/3 (22) I–VIII lisas osutatud teave teha avalikult kättesaadavaks seni, kuni hakatakse kohaldama komisjoni poolt käesoleva määruse alusel vastu võetavaid regulatiivseid tehnilisi standardeid.

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:

1. PEATÜKK

ÜLDSÄTTED

Artikkel 1

Reguleerimisese ja kohaldamisala

1. Käesolevas määruses sätestatakse väärtpaberistamise üldnormid. Selles määratletakse väärtpaberistamine ning kehtestatakse hoolsuskohustuse, riski säilitamise ja läbipaistvusnõuded väärtpaberistamistes osalevatele isikutele, laenuandmise kriteeriumid, jaeklientidele väärtpaberistamiste müümise tingimused, edasiväärtpaberistamise keelustamine, väärtpaberistamise eriotstarbelistele ettevõtjatele esitatavad nõuded ning samuti väärtpaberistamise registrite suhtes kohaldatavad tingimused ja menetlused. Samuti luuakse määrusega lihtsa, läbipaistva ja standarditud väärtpaberistamise ehk standardväärtpaberistamise erinormid.

2. Käesolevat määrust kohaldatakse institutsionaalsete investorite suhtes ning väärtpaberistamise tehingu algatajate, sponsorite, algsete laenuandjate ja väärtpaberistamise eriotstarbeliste ettevõtjate suhtes.

Artikkel 2

Mõisted

Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid:

1)

„väärtpaberistamine“

– tehing või skeem, millega riskipositsiooni või riskipositsioonide kogumiga seonduv krediidirisk kantakse üle erineva nõudeõiguse järguga väärtpaberistamise seeriatele ja millel on kõik järgmised tunnused:

a) tehingu või skeemi raames tehtavad maksed sõltuvad riskipositsiooni või riskipositsioonide kogumi tulemusnäitajatest;

b) kahjude jaotuse tehingu või skeemi kehtivusaja jooksul määrab see, kuidas väärtpaberistamise seeriad on allutatud;

c) tehing või skeem ei loo riskipositsioone, millel on kõik määruse (EL) nr 575/2013 artikli 147 lõikes 8 loetletud tunnused;

2) „väärtpaberistamise eriotstarbeline ettevõtja“– äriühing, usaldusfond või muu üksus, mis ei ole väärtpaberistamise tehingu algataja ega sponsor ja mis on loodud ühe või mitme väärtpaberistamise läbiviimise eesmärgil ja mille tegevus on piiratud selle eesmärgi saavutamiseks vajalikuga ja mille struktuuri eesmärk on eraldada väärtpaberistamise eriotstarbelise ettevõtja kohustused väärtpaberistamise tehingu algataja kohustustest;

3)

„väärtpaberistamise tehingu algataja“

– üksus, mis

a) oli ise või endaga seotud üksuste kaudu otseselt või kaudselt seotud algse lepinguga, millega tekkisid võlgniku või potentsiaalse võlgniku kohustused või potentsiaalsed kohustused, millest väärtpaberistatavad riskipositsioonid tulenevad, või

b) enda arvel ostab kolmanda isiku suhtes olevad riskipositsioonid ja seejärel väärtpaberistab need;

4) „edasiväärtpaberistamine“– väärtpaberistamine, mille puhul vähemalt üks aluspositsioon on väärtpaberistamise positsioon;

5)

„sponsor“

– määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktis 1 määratletud krediidiasutus, sõltumata sellest, kas ta asub liidus või mitte, või direktiivi 2014/65/EL artikli 4 lõike 1 punktis 1 määratletud investeerimisühing, kes ei ole väärtpaberistamise tehingu algataja ning kes

a) koostab varaga tagatud kommertsväärtpaberite programmi või muu väärtpaberistamise, mille alusel ostetakse kolmandatelt isikutelt riskipositsioone, ja haldab seda või

b) koostab varaga tagatud kommertsväärtpaberite programmi või muu väärtpaberistamise, mille alusel ostetakse kolmandatelt isikutelt riskipositsioone, ja delegeerib selle väärtpaberistamisega seonduva igapäevase aktiivse portfellivalitsemise selleks kooskõlas direktiiviga 2009/65/EÜ, 2011/61/EL või 2014/65/EL tegevusloa saanud üksusele;

6) „väärtpaberistamise seeria“– lepingust tulenev krediidiriski segment, mis on seotud teatava riskipositsiooni või riskipositsioonide kogumiga, mille puhul kaasneb ühes segmendis positsiooniga suurem või väiksem krediidikahju risk kui sama suure positsiooniga teises segmendis, arvestamata krediidiriski kaitset, mida kolmandad isikud annavad vahetult kõnealuses segmendis või muudes segmentides positsioone hoidvatele isikutele;

7) „varaga tagatud kommertsväärtpaberite programm“– väärtpaberistamiste programm, mille raames emiteeritavateks väärtpaberiteks on valdavalt varaga tagatud kommertsväärtpaberid, mille esialgne tähtaeg ei ole pikem kui üks aasta;

8) „varaga tagatud kommertsväärtpaberite tehing“– varaga tagatud kommertsväärtpaberite programmi raames toimuv väärtpaberistamine;

9) „traditsiooniline väärtpaberistamine“– väärtpaberistamine, mille käigus toimub majandusliku huvi ülekandmine väärtpaberistatavates riskipositsioonides, mis saavutatakse kas väärtpaberistatud riskipositsioonide omandiõiguse ülemineku teel väärtpaberistamise tehingu algatajalt väärtpaberistamise eriotstarbelisele ettevõtjale või väärtpaberistamise eriotstarbelise ettevõtja kaudse osaluse meetodil, kui emiteeritud väärtpaberitest ei tulene väärtpaberistamise tehingu algataja jaoks maksekohustusi;

10) „sünteetiline väärtpaberistamine“– väärtpaberistamine, mille käigus saavutatakse riski ülekandmine krediidituletisinstrumente või garantiisid kasutades ning väärtpaberistatavad riskipositsioonid jäävad väärtpaberistamise tehingu algataja riskipositsioonideks;

11) „investor“– väärtpaberistamise positsiooni omav füüsiline või juriidiline isik;

12)

„institutsionaalne investor“

– investor, kes on üks järgmistest:

a) kindlustusandja direktiivi 2009/138/EÜ artikli 13 punkti 1 tähenduses;

b) edasikindlustusandja direktiivi 2009/138/EÜ artikli 13 punkti 4 tähenduses;

c) tööandjapensioni kogumisasutus, mis kuulub Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi (EL) 2016/2341 (23) kohaldamisalasse vastavalt selle artiklile 2, välja arvatud juhul, kui liikmesriik on vastavalt kõnealuse direktiivi artiklile 5 otsustanud kõnealust direktiivi kõnealuse asutuse suhtes tervikuna või osaliselt mitte kohaldada, või investeeringute valitseja või tegevusloa saanud üksus, mille tööandjapensioni kogumisasutus on nimetanud vastavalt direktiivi (EL) 2016/2341 artiklile 32;

d) alternatiivse investeerimisfondi (AIFi) valitseja direktiivi 2011/61/EL artikli 4 lõike 1 punkti b tähenduses, kes valitseb ja/või turustab liidus alternatiivseid investeerimisfonde;

e) vabalt võõrandatavatesse väärtpaberitesse ühiseks investeeringuks loodud ettevõtja (eurofondi) fondivalitseja direktiivi 2009/65/EÜ artikli 2 lõike 1 punkti b tähenduses;

f) siseselt valitsetav eurofond, mis on äriühinguna asutatud fond, mis on saanud tegevusloa kooskõlas direktiiviga 2009/65/EÜ ning mis ei ole määranud kõnealuse direktiivi alusel tegevusloa saanud fondivalitsejat;

g) määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktis 1 kõnealuse määruse tähenduses määratletud krediidiasutus või kõnealuse määruse artikli 4 lõike 1 punktis 2 määratletud investeerimisühing;

13) „maksete vahendaja“– üksus, kes igapäevaselt haldab ostetud nõuete või aluseks olevate krediidiriski positsioonide kogumit;

14) „likviidsuse tagamise tehing“– väärtpaberistamise positsioon, mis tuleneb lepingulisest kokkuleppest pakkuda rahastamist, kindlustamaks rahavoogude õigeaegne laekumine investoritele;

15) „uuenev nõue“– nõue, mille puhul laenuvõtja laenujäägil lubatakse kokkulepitud limiidi piires kõikuda olenevalt tema otsustest laenu võtta ja seda tagasi maksta;

16) „uuenev väärtpaberistamine“– väärtpaberistamine, mille puhul uueneb väärtpaberistamise struktuur ise nõuete lisamisega nõuete kogumisse või nende sealt kõrvaldamisega, sõltumata sellest, kas nõuded uuenevad või mitte;

17) „ennetähtaegse amortiseerimise klausel“– uuenevate nõuete või uueneva väärtpaberistamise puhul kasutatav lepingutingimus, millega nõutakse, et teatavate kindlaksmääratud sündmuste saabumisel tuleb investorite väärtpaberistamise positsioonid lunastada enne nende positsioonide esialgselt kokkulepitud lõpptähtaega;

18) „esimese järjekoha kahju väärtpaberistamise seeria“– asjaomase väärtpaberistamise kõige madalama nõudeõiguse järguga väärtpaberistamise seeria, mis väärtpaberistatud riskipositsioonidele tekkiva kahju korral on esimene väärtpaberistamise seeria, mis kahju kannab, pakkudes seeläbi kaitset teise järjekoha kahju väärtpaberistamise seeriale ja teisest kõrgema järjekoha kahju väärtpaberistamise seeriate olemasolu korral ka neile;

19) „väärtpaberistamise positsioon“– väärtpaberistamisest tulenev riskipositsioon;

20) „algne laenuandja“– üksus, kes ise või temaga seotud üksuste kaudu sõlmis otseselt või kaudselt algse lepingu, millega tekkisid võlgniku või potentsiaalse võlgniku kohustused või potentsiaalsed kohustused, millest väärtpaberistatavad riskipositsioonid tulenevad;

21)

„täielikult toetatud, varaga tagatud kommertsväärtpaberite programm“

– varaga tagatud kommertsväärtpaberite programm, mida selle sponsor otseselt ja täielikult toetab, pakkudes väärtpaberistamise eriotstarbelisele ettevõtjale või eriotstarbelistele ettevõtjatele likviidsuse tagamise tehingut või tehinguid, mis katab või katavad vähemalt kõike järgmist:

a) varaga tagatud kommertsväärtpaberite programmi kõik likviidsus- ja krediidiriskid;

b) väärtpaberistatavate riskipositsioonide olulisemad lahjendusriskid;

c) kõik muud varaga tagatud kommertsväärtpaberite tehingu ja programmi tasandi kulud, kui need on vajalikud, et tagada varaga tagatud kommertsväärtpaberi alusel investorile mis tahes summa täielik maksmine;

22)

„täielikult toetatud, varaga tagatud kommertsväärtpaberite tehing“

– varaga tagatud kommertsväärtpaberite tehing, mis on tehingu või varaga tagatud kommertsväärtpaberite programmi tasandil toetatud likviidsuse tagamise tehinguga, mis katab vähemalt kõike järgmist:

a) varaga tagatud kommertsväärtpaberite tehingu kõik likviidsus- ja krediidiriskid;

b) varaga tagatud kommertsväärtpaberite tehingus väärtpaberistatavate riskipositsioonide olulisemad lahjendusriskid;

c) kõik muud varaga tagatud kommertsväärtpaberite tehingu ja programmi tasandi kulud, kui need on vajalikud, et tagada varaga tagatud kommertsväärtpaberi alusel investorile mis tahes summa täielik maksmine;

23)

„väärtpaberistamise register“

– juriidiline isik, kes keskselt kogub ja säilitab väärtpaberistamiste andmeid.

Käesoleva määruse artikli 10 kohaldamisel käsitatakse määruse (EL) nr 648/2012 artiklites 61, 64, 65, 66, 73, 78, 79 ja 80 esinevaid viiteid kauplemisteabehoidlale viidetena väärtpaberistamise registrile.

Artikkel 3

Väärtpaberistamiste müümine jaeklientidele

1. Väärtpaberistamise positsiooni müüja ei tohi positsiooni müüa direktiivi 2014/65/EL artikli 4 lõike 1 punktis 11 määratletud jaekliendile, kui ei ole täidetud kõik järgmised tingimused:

a) väärtpaberistamise positsiooni müüja on teinud sobivustesti vastavalt direktiivi 2014/65/EL artikli 25 lõikele 2;

b) väärtpaberistamise positsiooni müüja on punktis a osutatud sobivustesti põhjal veendunud, et väärtpaberistamise positsioon sobib asjaomasele jaekliendile;

c) väärtpaberistamise positsiooni müüja esitab jaekliendile sobivustesti tulemuse kohta viivitamata aruande.

2. Juhul kui lõikes 1 esitatud tingimused on täidetud ja jaekliendi finantsinstrumentide portfelli suurus ei ületa 500 000 eurot, tagab müüja jaekliendi poolt kooskõlas lõikega 3 esitatud teabe põhjal, et jaeklient ei investeeri väärtpaberistamise positsioonidesse kokku üle 10 % oma finantsinstrumentide portfellist ja ühte või enamasse väärtpaberistamise positsiooni investeeritav esialgne miinimumsumma on 10 000 eurot.

3. Jaeklient peab müüjale esitama täpse teabe oma finantsinstrumentide portfelli kohta, sealhulgas teabe kõigi väärtpaberistamise positsioonidesse tehtud investeeringute kohta.

4. Lõigete 2 ja 3 kohaldamisel mõistetakse jaekliendi finantsinstrumentide portfelli all portfelli, mis koosneb rahahoiustest ja finantsinstrumentidest, v.a tagatisena antud finantsinstrumendid.

Artikkel 4

Väärtpaberistamise eriotstarbelistele ettevõtjatele esitatavad nõuded

Väärtpaberistamise eriotstarbelisi ettevõtjaid ei asutata kolmandas riigis, mille suhtes kehtib mõni järgmistest tingimustest:

a) rahapesuvastane ja terrorismi rahastamise tõkestamise töökond on kandnud kolmanda riigi suure riskiga ja koostööd mittetegevate jurisdiktsioonide loetellu;

b) kolmas riik ei ole allkirjastanud liikmesriigiga lepingut, millega tagataks, et kolmas riik järgib täielikult Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsiooni (OECD) tulu ja kapitali maksustamise näidislepingu artiklis 26 või OECD maksustamisalase teabe vahetamise näidislepingus sätestatud standardeid ning tagab maksustamisalase teabe tõhusa vahetamise, sh mitmepoolsed maksustamisalased lepingud.

2. PEATÜKK

KÕIGI VÄÄRTPABERISTAMISTE SUHTES KOHALDATAVAD SÄTTED

Artikkel 5

Institutsionaalsetele investoritele esitatavad hoolsuskohustuse nõuded

1. Enne väärtpaberistamise positsiooni võtmist teeb institutsionaalne investor, kes ei ole väärtpaberistamise tehingu algataja, sponsor või algne laenuandja, kindlaks, et

a) juhul kui liidus asutatud väärtpaberistamise tehingu algataja või algne laenuandja ei ole krediidiasutus või investeerimisühing määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktide 1 ja 2 tähenduses, annab väärtpaberistamise tehingu algataja või algne laenuandja kõik laenud, mis moodustavad aluspositsioone, kõnealuste laenude heakskiitmiseks, muutmiseks, pikendamiseks ja finantseerimiseks ettenähtud kindlate ja täpselt määratletud kriteeriumide ning selgelt kehtestatud protsesside alusel ning väärtpaberistamise tehingu algatajal või algsel laenuandjal on olemas tõhusad süsteemid nende kriteeriumide ja protsesside rakendamiseks kooskõlas käesoleva määruse artikli 9 lõikega 1;

b) juhul kui väärtpaberistamise tehingu algataja või algne laenuandja on asutatud kolmandas riigis, annab väärtpaberistamise tehingu algataja või algne laenuandja kõik laenud, millest aluspositsioonid tulenevad, kõnealuste laenude heakskiitmiseks, muutmiseks, pikendamiseks ja finantseerimiseks ettenähtud kindlate ja täpselt määratletud kriteeriumide ning selgelt kehtestatud protsesside alusel ning väärtpaberistamise tehingu algatajal või algsel laenuandjal on olemas tõhusad süsteemid nende kriteeriumide ja protsesside rakendamiseks, selleks et tagada, et laenuandmine põhineb võlgniku krediidivõimelisuse põhjalikul hindamisel;

c) juhul kui väärtpaberistamise tehingu algataja, sponsor või algne laenuandja on asutatud liidus, säilitab ta pidevalt olulise majandusliku netohuvi artikli 6 kohaselt, ning riski säilitamine avaldatakse institutsionaalsele investorile kooskõlas artikliga 7;

d) juhul kui väärtpaberistamise tehingu algataja, sponsor või algne laenuandja on asutatud kolmandas riigis, säilitab ta pidevalt olulise majandusliku netohuvi, mis ei tohi kunagi olla väiksem kui 5 % ja mis määratakse kindlaks kooskõlas artikliga 6, ning et ta avaldab riski säilitamise asjaolu institutsionaalsetele investoritele;

e) väärtpaberistamise tehingu algataja, sponsor või väärtpaberistamise eriotstarbeline ettevõtja on vajaduse korral teinud kättesaadavaks artikliga 7 nõutud teabe vastavalt kõnealuses artiklis sätestatud sagedusele ja korrale.

2. Erandina lõikest 1 kohaldatakse seoses täielikult toetatud, varaga tagatud kommertsväärtpaberite tehingutega lõike 1 punktis a osutatud nõuet sponsori suhtes. Sellistel juhtudel peab sponsor kontrollima, et väärtpaberistamise tehingu algataja või algne laenuandja, kes ei ole krediidiasutus või investeerimisühing, annab kõik oma laenud, mis moodustavad aluspositsioonid, kõnealuste laenude heakskiitmiseks, muutmiseks, pikendamiseks ja finantseerimiseks ettenähtud kindlate ja täpselt määratletud kriteeriumide ning selgelt kehtestatud protsesside alusel ning väärtpaberistamise tehingu algatajal või algsel laenuandjal on olemas tõhusad süsteemid nende kriteeriumide ja protsesside rakendamiseks vastavalt artikli 9 lõikele 1.

3. Enne väärtpaberistamise positsiooni võtmist korraldab institutsionaalne investor, kes ei ole väärtpaberistamise tehingu algataja, sponsor või algne laenuandja, hoolsuskohustuse hindamise, mille alusel ta saab hinnata seonduvaid riske. Selle hindamise käigus võetakse arvesse vähemalt kõiki järgmisi elemente:

a) iga väärtpaberistamise positsiooni ja aluspositsioonide riskitunnused;

b) väärtpaberistamise kõik struktuursed näitajad, mis võivad oluliselt mõjutada väärtpaberistamise positsiooni tulemusnäitajaid, sealhulgas lepingutest tulenev maksehierarhia ning sellega seotud käivitavad tegurid, krediidikvaliteedi parandamine, likviidsuse parandamine, turuväärtust mõjutavad tegurid ja tehingupõhised makseviivituse määratlused;

c) artikli 27 kohaselt standardväärtpaberistamisena teatatud väärtpaberistamise puhul asjaomase väärtpaberistamise vastavus nõuetele, mis on sätestatud artiklites 19–22 või artiklites 23–26 ja artiklis 27. Institutsionaalsed investorid võivad asjakohasel määral tugineda artikli 27 lõike 1 kohasele standardväärtpaberistamise teatele ning väärtpaberistamise tehingu algataja, sponsori ja väärtpaberistamise eriotstarbelise ettevõtja avaldatud teabele standardväärtpaberistamise nõuete täitmise kohta, tuginemata üksnes või mehaaniliselt kõnealusele teatele või teabele.

Täielikult toetatud, varaga tagatud kommertsväärtpaberite programmi puhul võtavad kõnealuse programmi raames emiteeritud kommertsväärtpaberitesse investeerivad institutsionaalsed investorid arvesse varaga tagatud kommertsväärtpaberite programmi tunnusjooni ja täielikku likviidsustoetust, ilma et see piiraks samas esimese lõigu punktide a ja b kohaldamist.

4. Väärtpaberistamise positsiooni hoidev institutsionaalne investor, kes ei ole väärtpaberistamise tehingu algataja, sponsor või algne laenuandja, on kohustatud tegema vähemalt järgmist:

a) kehtestama asjakohased kirjalikud protseduurid, mis on proportsionaalsed seoses väärtpaberistamise positsiooni riskiprofiiliga ja kui see omab tähtsust, institutsionaalse investori kauplemisportfelliga ja kauplemisega mitteseotud tegevusega, et jälgida pidevalt lõigete 1 ja 3 järgimist ning väärtpaberistamise positsiooni ja aluspositsioonide tulemusnäitajaid. Kui see on vajalik väärtpaberistamise ja aluspositsioonide puhul, hõlmavad kõnealused kirjalikud protseduurid järgmiste aspektide jälgimist: riskipositsiooni liik, selliste laenude osakaal protsentides, mille tasumise tähtpäeva on ületatud rohkem kui 30, 60 ja 90 päeva, makseviivituse määrad, ennetähtaegse tasumise määrad, sissenõutud tagatistega laenud, sissenõudmismäärad, tagasiostmine, laenu muutmine, maksepuhkused, tagatiste liik ja kasutusaste, aluspositsioonide krediidikvaliteedi astme või muu krediidivõimelisuse näitaja sagedusjaotus, majandussektoripõhine ja geograafiline jaotus, laenusumma ja tagatisvara väärtuse suhtarvude sagedusjaotus vahemikes, mis aitavad teha sobiva tundlikkusanalüüsi. Kui aluspositsioonid on ise väärtpaberistamise positsioonid, mis on lubatud artikli 8 kohaselt, jälgivad institutsionaalsed investorid ka kõnealuste väärtpaberistamise positsioonide aluspositsioone;

b) tegema muu väärtpaberistamise kui täielikult toetatud, varaga tagatud kommertsväärtpaberite programmi puhul regulaarselt aluspositsioone toetavate rahavoogude ja tagatiste väärtuse stressiteste või kui rahavoogude ja tagatiste väärtuse kohta ei ole piisavalt andmeid, siis kahjueeldustega seotud stressiteste, võttes arvesse väärtpaberistamise positsiooni riski olemust, ulatust ja keerukust;

c) tegema täielikult toetatud, varaga tagatud kommertsväärtpaberite programmi puhul regulaarselt sponsori maksevõime ja likviidsuse stressiteste;

d) tagama oma juhtorganile sisearuannete esitamise, selleks et juhtorgan oleks teadlik väärtpaberistamise positsioonist tulenevatest olulistest riskidest ning et need riskid oleksid asjakohaselt juhitud;

e) on võimeline oma pädevale asutusele taotluse korral tõendama, et tal on väärtpaberistamise positsiooni ja selle aluspositsioonide kohta igakülgsed ja põhjalikud teadmised ning et ta on rakendanud väärtpaberistamise positsioonide riskijuhtimise kirjalikke põhimõtteid ja protseduure ning lõigete 1 ja 2 kohaste kontrollide ja hoolsuskohustuse kohta käiva teabe ning mis tahes muu asjakohase teabe dokumenteerimise kirjalikke põhimõtteid ja protseduure, ning

f) on täielikult toetatud, varaga tagatud kommertsväärtpaberite programmi riskipositsioonide puhul võimeline oma pädevale asutusele taotluse korral tõendama, et tal on igakülgsed ja põhjalikud teadmised sponsori krediidikvaliteedist ning likviidsuse tagamise tehingu tingimustest.

5. Ilma et see piiraks käesoleva artikli lõigete 1–4 kohaldamist, võib institutsionaalne investor, kui ta on andnud teisele institutsionaalsele investorile loa teha investeeringute valitsemisega seonduvaid otsuseid, mille tulemusena võib tekkida talle väärtpaberistamisest tulenev riskipositsioon, anda investeeringuid valitsevale poolele korralduse täita tema käesoleva artikli kohaseid kohustusi seoses kõnealustest otsustest tingitud mis tahes väärtpaberistamisest tuleneva riskipositsiooniga. Liikmesriigid tagavad, et kui institutsionaalsele investorile on antud käesoleva lõike alusel korraldus täita teise institutsionaalse investori kohustusi ning kui ta seda ei tee, võib artiklite 32 ja 33 kohase mis tahes karistuse määrata investeeringuid valitsevale poolele ja mitte sellele institutsionaalsele investorile, kellele väärtpaberistamisest tulenev riskipositsioon on tekkinud.

Artikkel 6

Riski säilitamine

1. Väärtpaberistamise tehingu algataja, sponsor või algne laenuandja säilitab väärtpaberistamises pidevalt olulise majandusliku netohuvi, mis ei tohi olla väiksem kui 5 %. Kõnealust huvi mõõdetakse väärtpaberistamise tehingu algatamisel ja see määratakse kindlaks bilansiväliste kirjete tingliku väärtuse alusel. Kui väärtpaberistamise tehingu algataja, sponsor või algne laenuandja ei ole omavahel kokku leppinud, kes säilitab olulise majandusliku netohuvi, säilitab olulise majandusliku netohuvi väärtpaberistamise tehingu algataja. Säilitamisnõudeid ei kohaldata ühegi väärtpaberistamise suhtes mitmekordselt. Olulist majanduslikku netohuvi ei jaotata eri liiki säilitajate vahel ja selle suhtes ei rakendata krediidiriski maandamist ega muud riskimaandust (hedging).

Käesoleva artikli kohaldamisel ei peeta üksust väärtpaberistamise tehingu algatajaks, kui see üksus on loodud või tegutseb üksnes riskipositsioonide väärtpaberistamise eesmärgil.

2. Väärtpaberistamise tehingu algatajad ei tohi väärtpaberistamise eriotstarbelisele ettevõtjale ülekandmiseks varasid valida eesmärgiga kanda selliste varadega koos üle kahju, mis on suurem kui väärtpaberistamise tehingu algataja bilansis olevate võrreldavate varade kahju, mõõdetuna tehingu kestuse jooksul või kõige rohkem nelja aasta jooksul, kui tehingu kestus on pikem kui neli aastat. Juhul kui pädev asutus leiab tõendeid, mis viitavad sellest keelust kõrvalehoidumisele, kõrvutab pädev asutus väärtpaberistamise eriotstarbelisele ettevõtjale üle kantud varade ja väärtpaberistamise tehingu algataja bilansis olevate võrreldavate varade tulemusnäitajaid. Kui väärtpaberistamise tehingu algataja tahtluse tõttu on üle kantud varade tulemusnäitajad oluliselt kehvemad kui väärtpaberistamise tehingu algataja bilansis olevatel võrreldavatel varadel, määrab pädev asutus artiklite 32 ja 33 kohaselt karistuse.

3. Vähemalt 5 % olulise majandusliku netohuvi säilitamisena lõike 1 tähenduses kvalifitseerub ainult järgmine:

a) säilitatakse vähemalt 5 % iga investoritele müüdud või üle kantud väärtpaberistamise seeria nimiväärtusest;

b) uueneva väärtpaberistamise või uuenevate nõuete väärtpaberistamise korral säilitatakse väärtpaberistamise tehingu algataja huvi vähemalt 5 % ulatuses iga väärtpaberistatud riskipositsiooni nimiväärtusest;

c) säilitatakse juhuslikult valitud riskipositsioonid, mis moodustavad vähemalt 5 % väärtpaberistatud riskipositsioonide nimiväärtusest, juhul kui sellised väärtpaberistamata riskipositsioonid oleksid vastasel korral väärtpaberistamise käigus väärtpaberistatud, tingimusel et potentsiaalselt väärtpaberistatud riskipositsioonide arv ei ole tehingu algatamisel väiksem kui 100;

d) säilitatakse esimese järjekoha kahju väärtpaberistamise seeria, ning kui see ei moodusta 5 % väärtpaberistatud riskipositsioonide nimiväärtusest, siis vajaduse korral ka muud väärtpaberistamise seeriad, mis on sama või suurema riskiga kui investoritele üle kantud või müüdud seeriad ja mille tähtpäev ei saabu varem kui investoritele üle kantud või müüdud seeriatel, nii et kokku säilitatakse vähemalt 5 % väärtpaberistatud riskipositsioonide nimiväärtusest, või

e) säilitatakse esimese järjekoha kahju riskipositsioon tasemel vähemalt 5 % igast väärtpaberistamise käigus väärtpaberistatud riskipositsioonist.

4. Kui liidus asutatud segafinantsvaldusettevõtja Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2002/87/EÜ (24) tähenduses, liidus asutatud krediidiasutus või investeerimisühing, kes on emaettevõtja, või finantsvaldusettevõtja või mõni tema tütarettevõtja määruse (EL) nr 575/2013 tähenduses väärtpaberistab kas väärtpaberistamise tehingu algatajana või sponsorina riskipositsioone ühest või mitmest krediidiasutusest, investeerimisühingust või muust finantseerimisasutusest, mis on hõlmatud konsolideeritud järelevalvega, võib lõikes 1 osutatud nõudeid täita asjaomase liidus asutatud emaettevõtjana tegutseva krediidiasutuse või investeerimisühingu, finantsvaldusettevõtja või segafinantsvaldusettevõtja konsolideeritud olukorra põhjal.

Esimest lõiku kohaldatakse üksnes juhul, kui krediidiasutused, investeerimisühingud või finantseerimisasutused, mis on need väärtpaberistatud riskipositsioonid loonud, täidavad Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2013/36/EL (25) artiklis 79 sätestatud nõudeid ja annavad käesoleva määruse artiklis 5 sätestatud nõuete täitmiseks vajalikku teavet õigeaegselt väärtpaberistamise tehingu algatajale või sponsorile ning liidus emaettevõtjana tegutsevale krediidiasutusele või liidus asutatud finantsvaldusettevõtjale või segafinantsvaldusettevõtjale.

5. Lõiget 1 ei kohaldata, kui väärtpaberistatud riskipositsioonid on nõuded järgmiste üksuste vastu või nõuded, millele järgmised üksused on andnud täieulatusliku, tingimusteta ja tagasivõtmatu garantii:

a) keskvalitsused või keskpangad;

b) liikmesriikide piirkondlikud valitsused, kohalikud omavalitsused või avaliku sektori asutused määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punkti 8 tähenduses;

c) krediidiasutused ja investeerimisühingud, millele on määruse (EL) nr 575/2013 III osa II jaotise 2. peatüki alusel määratud riskikaal 50 % või vähem;

d) liikmesriikide tugipangad või finantseerimisasutused Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2015/1017 (26) artikli 2 punkti 3 tähenduses või

e) määruse (EL) nr 575/2013 artiklis 117 loetletud mitmepoolsed arengupangad.

6. Lõiget 1 ei kohaldata selgel, läbipaistval ja kättesaadaval indeksil põhinevate tehingute suhtes, mille puhul aluseks olevad üksused on identsed nendega, mis moodustavad üksuste indeksi, millega kaubeldakse laialdaselt, või need on muud kaubeldavad väärtpaberid kui väärtpaberistamise positsioonid.

7. Pangandusjärelevalve töötab tihedas koostöös Väärtpaberiturujärelevalve ning Euroopa Kindlustus- ja Tööandjapensionide Järelevalvega (EIOPA), mis asutati Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 1094/2010, (27) välja regulatiivsete tehniliste standardite eelnõu, milles täpsustatakse üksikasjalikumalt riski säilitamise nõuet, eelkõige selle järgmiseid aspekte:

a) lõike 3 alusel riski säilitamise kord, sealhulgas nõude täitmine riski säilitamise sünteetilise või tingimusliku vormi kaudu;

b) lõikes 1 osutatud säilitamise taseme mõõtmine;

c) säilitatud huvi riskimaanduse ja müügi keeld;

d) lõike 4 kohaselt konsolideeritud alusel säilitamise tingimused;

e) selgel, läbipaistval ja kättesaadaval indeksil põhinevatele tehingutele lõike 6 alusel antava vabastuse tingimused.

Pangandusjärelevalve esitab kõnealuste regulatiivsete tehniliste standardite eelnõu komisjonile hiljemalt 18. juuliks 2018.

Komisjonile antakse õigus käesolevat määrust täiendada, võttes vastu käesolevas lõikes osutatud regulatiivsed tehnilised standardid kooskõlas määruse (EL) nr 1093/2010 artiklitega 10–14.

Artikkel 7

Väärtpaberistamise tehingu algatajatele, sponsoritele ja väärtpaberistamise eriotstarbelistele ettevõtjatele kehtivad läbipaistvusnõuded

1. Väärtpaberistamise tehingu algataja, sponsor ja väärtpaberistamise eriotstarbeline ettevõtja teevad väärtpaberistamise positsioonide omajatele, artiklis 29 osutatud pädevatele asutustele ja taotluse korral potentsiaalsetele investoritele käesoleva artikli lõike 2 kohaselt kättesaadavaks vähemalt järgmise teabe:

a) teave aluspositsioonide kohta kord kvartalis või varaga tagatud kommertsväärtpaberite puhul teave nende aluseks olevate nõuete või krediidinõuete kohta kord kuus;

b) kõik alusdokumendid, mis on tehingu mõistmiseks esmatähtsad, sealhulgas, kuid mitte ainult, järgmised dokumendid, kui see on asjassepuutuv: i) lõplik pakkumisdokument või prospekt koos tehingu lõpuleviimise dokumentidega, välja arvatud õiguslikud hinnangud; ii) traditsioonilise väärtpaberistamise puhul vara müügileping, loovutamis-, asendamis- või ülekandmisleping ja mis tahes asjakohane usalduse kinnitus; iii) tuletisinstrumendid ja tagatislepingud ning samuti kõik asjakohased dokumendid tagatuskorra kohta, kui väärtpaberistatavad riskipositsioonid jäävad väärtpaberistamise tehingu algataja riskipositsioonideks; iv) maksete vahendamise, maksete vahendamise tugiteenuse, haldus- ja rahavoogude juhtimise lepingud; v) usaldusleping, tagamisleping, esindusleping, kontopangaleping, garanteeritud investeerimisleping, sätestatud tingimused või ühisusaldusfondi üldtingimused või üldmõistete leping või õigusjõu poolest samaväärsed juriidilised dokumendid; vi) mis tahes asjakohased lepingud võlausaldajate vahel, tuletisinstrumentide dokumendid, allutatud laenu lepingud, stardilaenulepingud ja likviidsusvahendi lepingud; Need alusdokumendid hõlmavad väärtpaberistamise maksehierarhia üksikasjalikku kirjeldust;

c) kui ei ole koostatud prospekti kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2003/71/EÜ, (28) siis väärtpaberistamise tehingu kokkuvõte või väärtpaberistamise peamiste tunnuste ülevaade, sealhulgas, kui see on kohaldatav, i) tehingu struktuuri üksikasjad, sealhulgas struktuuriskeemid, mis annavad ülevaate tehingust, rahavoogudest ja omandistruktuurist; ii) üksikasjad, mis puudutavad riskipositsiooni tunnuseid, rahavooge, kahjukaskaadi põhimõtet, krediidikvaliteedi parandamise ja likviidsustoetuse näitajaid; iii) üksikasjad väärtpaberistamise positsiooni omajate hääleõiguste kohta ning nende seisund võrreldes teiste tagatud nõudega võlausaldajatega, ning iv) loetelu kõikidest punkti b kohaselt esitatud dokumentides osutatud käivitavatest teguritest ja sündmustest, mis võivad väärtpaberistamise positsiooni tulemusnäitajaid oluliselt mõjutada;

d) standardväärtpaberistamise puhul artiklis 27 osutatud standardväärtpaberistamise teade;

e) aruanded, mis esitatakse investoritele kord kvartalis või varaga tagatud kommertsväärtpaberite puhul kord kuus ning mis sisaldavad järgmist: i) kõik olulised andmed aluspositsioonide krediidikvaliteedi ja tulemusnäitajate kohta; ii) väärtpaberistamise puhul teave käivitavate sündmuste kohta, mis tingivad muutuse maksehierarhias või vastaspoole asendamise, ning väärtpaberistamise puhul, mis ei ole varaga tagatud kommertsväärtpaberite tehing, andmed rahavoogude kohta, mida toodavad aluspositsioonid ja väärtpaberistamise kohustised; iii) teave artikli 6 kohaselt säilitatud riski kohta, sealhulgas teave selle kohta, millist artikli 6 lõikes 3 sätestatud korda on kohaldatud;

f) väärtpaberistamisse puutuv mis tahes siseteave, mille väärtpaberistamise tehingu algataja, sponsor või väärtpaberistamise eriotstarbeline ettevõtja peab avalikustama kooskõlas siseteabe alusel kauplemist ja turuga manipuleerimist käsitleva Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 596/2014 (29) artikliga 17;

g) kui punkti f ei kohaldata, siis iga oluline sündmus, nagu i) punkti b kohaselt kättesaadavaks tehtud dokumentides sätestatud kohustuste oluline rikkumine, kaasa arvatud iga sellise rikkumise suhtes ette nähtud õiguskaitsevahend, erand või tagantjärele antud nõusolek; ii) struktuursete näitajate muutus, mis võib väärtpaberistamise tulemusnäitajaid oluliselt mõjutada; iii) väärtpaberistamise või aluspositsioonide riskitunnuste muutus, mis võib väärtpaberistamise tulemusnäitajaid oluliselt mõjutada; iv) kui standardväärtpaberistamise puhul ei vasta väärtpaberistamine enam standardväärtpaberistamise nõuetele või kui pädevad asutused on võtnud parandus- või haldusmeetmeid; v) iga oluline muudatus tehingu dokumentides.

Esimese lõigu punktides b, c ja d kirjeldatud teave tehakse kättesaadavaks enne hinnakujundust.

Esimese lõigu punktides a ja e kirjeldatud teave tehakse samal ajal kättesaadavaks kord kvartalis hiljemalt üks kuu pärast intressimakse tasumise tähtpäeva või varaga tagatud kommertsväärtpaberite tehingute puhul hiljemalt üks kuu pärast aruandega hõlmatud ajavahemiku lõppu.

Varaga tagatud kommertsväärtpaberite puhul tehakse esimese lõigu punktis a, punkti c alapunktis ii ja punkti e alapunktis i kirjeldatud teave koondatud kujul kättesaadavaks väärtpaberistamise positsiooni omajatele ja taotluse korral potentsiaalsetele investoritele. Laenuandmed tehakse kättesaadavaks sponsorile ja taotluse korral pädevatele asutustele.

Ilma et see piiraks määruse (EL) nr 596/2014 kohaldamist, tehakse esimese lõigu punktides f ja g kirjeldatud teave kättesaadavaks viivitamata.

Käesolevas lõikes sätestatud kohustuste täitmisel peavad väärtpaberistamise tehingu algataja, sponsor ja väärtpaberistamise eriotstarbeline ettevõtja järgima liikmesriikide ja liidu õigust, mis käsitleb teabe konfidentsiaalsuse kaitset ja isikuandmete töötlemist, et hoida ära asjaomaste õigusnormide võimalikku rikkumist, ning järgima mis tahes konfidentsiaalsuskohustusi seoses klienti, algset laenuandjat või võlgnikku puudutava teabega, välja arvatud juhul, kui selline konfidentsiaalne teave on muudetud anonüümseks või on koondteave.

Eelkõige seoses esimese lõigu punktis b osutatud teabega võivad väärtpaberistamise tehingu algataja, sponsor ja väärtpaberistamise eriotstarbeline ettevõtja esitada asjaomase dokumentatsiooni kokkuvõtte.

Artiklis 29 osutatud pädevatel asutustel peab olema võimalik nõuda sellist konfidentsiaalset teavet oma käesolevast määrusest tulenevate kohustuste täitmiseks.

2. Väärtpaberistamise tehingu algataja, sponsor ja väärtpaberistamise eriotstarbeline ettevõtja määravad endi hulgast ühe üksuse, kes täidab lõike 1 esimese lõigu punktidest a, b, d, e, f ja g tulenevad teabenõuded.

Esimese lõigu kohaselt määratud üksus teeb väärtpaberistamise tehingut puudutava teabe kättesaadavaks väärtpaberistamise registri kaudu.

Teises ja neljandas lõigus osutatud kohustused ei kehti väärtpaberistamiste puhul, mille kohta ei pea kooskõlas direktiiviga 2003/71/EÜ koostama prospekti.

Juhul kui artikli 10 kohaselt ei ole väärtpaberistamise registrit registreeritud, teeb käesoleva artikli lõikes 1 sätestatud nõudeid täitma määratud üksus selle teabe kättesaadavaks veebisaidi kaudu,

a) mis hõlmab hästi toimivat andmekvaliteedi kontrolli süsteemi;

b) mille suhtes kohaldatakse asjakohaseid juhtimisstandardeid ning tagatakse piisava organisatsioonistruktuuri haldamine ja toimimine, mis tagab veebisaidi järjepideva ja tõrgeteta toimimise;

c) mille suhtes kohaldatakse sobivaid süsteeme, kontrolle ja menetlusi, mille abil tehakse kindlaks kõik asjakohased tegevusriskiallikad;

d) mis hõlmab süsteeme, mis tagavad saadud teabe kaitse ja tervikluse ning teabe viivitamatu salvestamise, ning

e) mis võimaldab säilitada teavet vähemalt viis aastat pärast väärtpaberistamise lõpptähtaega.

Teabe edastamise eest vastutav üksus ning väärtpaberistamise register, kus teave kättesaadavaks tehakse, märgitakse väärtpaberistamise dokumentidesse.

3. Väärtpaberiturujärelevalve töötab tihedas koostöös Pangandusjärelevalve ja EIOPAga välja regulatiivsete tehniliste standardite eelnõu, et määrata kindlaks teave, mille väärtpaberistamise tehingu algataja, sponsor ja väärtpaberistamise eriotstarbeline ettevõtja peavad esitama, et täita oma lõike 1 esimese lõigu punktidest a ja e tulenevaid kohustusi, võttes arvesse teabe kasulikkust väärtpaberistamise positsiooni omajale, seda, kas väärtpaberistamise positsioon on lühiajaline, ning varaga tagatud kommertsväärtpaberite tehingu puhul, kas sponsor seda täielikult toetab;

Väärtpaberiturujärelevalve esitab kõnealuste regulatiivsete tehniliste standardite eelnõu komisjonile hiljemalt 18. jaanuariks 2019.

Komisjonile antakse õigus käesolevat määrust täiendada, võttes vastu käesolevas lõikes osutatud regulatiivsed tehnilised standardid vastavalt määruse (EL) nr 1095/2010 artiklitele 10–14.

4. Selleks et tagada lõike 3 kohaselt täpsustatava teabe ühtsed kohaldamistingimused, töötab Väärtpaberiturujärelevalve tihedas koostöös Pangandusjärelevalve ja EIOPAga välja rakenduslike tehniliste standardite eelnõu, et määrata kindlaks teabe esitusvorming standardvormina.

Väärtpaberiturujärelevalve esitab kõnealuste rakenduslike tehniliste standardite eelnõu komisjonile hiljemalt 18. jaanuariks 2019.

Komisjonile antakse õigus võtta vastu käesolevas lõikes osutatud rakenduslikud tehnilised standardid kooskõlas määruse (EL) nr 1095/2010 artikliga 15.

Artikkel 8

Edasiväärtpaberistamise keeld

1. Väärtpaberistamisel kasutatavad aluspositsioonid ei tohi sisaldada väärtpaberistamise positsioone.

Erandina ei kohaldata esimest lõiku:

a) enne 1. jaanuari 2019 emiteeritud väärtpaberite väärtpaberistamisele ning

b) lõikes 3 määratletud õiguspärastel eesmärkidel kasutatavale väärtpaberistamisele, mille väärtpaberid emiteeriti 1. jaanuaril 2019 või pärast seda.

2. Vastavalt kas artikli 29 lõike 2, 3 või 4 kohaselt määratud pädev asutus võib anda üksusele, kelle üle ta järelevalvet teostab, loa lisada väärtpaberistamise aluspositsioonide hulka väärtpaberistamise positsioone, juhul kui kõnealune pädev asutus leiab, et edasiväärtpaberistamist kasutatakse õiguspärastel eesmärkidel vastavalt käesoleva artikli lõikele 3.

Kui selline üksus, kelle üle järelevalvet teostatakse, on määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktides 1 ja 2 määratletud krediidiasutus või investeerimisühing, konsulteerib käesoleva lõike esimeses lõigus osutatud pädev asutus kriisilahendusasutusega ja mis tahes muu selle üksuse puhul asjakohase asutusega, enne kui ta annab loa väärtpaberistamise positsioonide lisamiseks väärtpaberistamise aluspositsioonide hulka. Selline konsulteerimine ei kesta kauem kui 60 päeva alates kuupäevast, mil pädev asutus teavitas kriisilahendusasutust ja mis tahes muud selle üksuse puhul asjakohast asutust konsulteerimisvajadusest.

Kui konsulteerimise tulemusena tehakse otsus, millega lubatakse väärtpaberistamise aluspositsioonidena kasutada väärtpaberistamise positsioone, teavitab pädev asutus sellest Väärtpaberiturujärelevalvet.

3. Käesoleva artikli kohaldamisel on õiguspärased eesmärgid järgmised:

a) krediidiasutuse, investeerimisühingu või finantseerimisasutuse likvideerimismenetluse hõlbustamine;

b) krediidiasutuse, investeerimisühingu või finantseerimisasutuse elujõulisuse tagamine tegevuse jätkuvuse korral, et vältida selle likvideerimist, või

c) investorite huvide säilitamine, kui aluspositsiooniks on viivisnõuded.

4. Täielikult toetatud, varaga tagatud kommertsväärtpaberite programmi ei käsitata käesoleva artikli kohaldamisel edasiväärtpaberistamisena, tingimusel et ükski varaga tagatud kommertsväärtpaberite tehing selles programmis ei ole edasiväärtpaberistamine ja krediidikvaliteedi parandamisega ei looda programmi tasandil teist väärtpaberistamise seeriate kihti.

5. Selleks et võtta arvesse turuarenguid seoses muude õiguspärastel eesmärkidel tehtavate edasiväärtpaberistamistega ning arvestades üldist eesmärki tagada finantsstabiilsus ja säilitada investorite parimad huvid, võib Väärtpaberiturujärelevalve tihedas koostöös Pangandusjärelevalvega töötada välja regulatiivsete tehniliste standardite eelnõu, et täiendada lõikes 3 esitatud õiguspäraste eesmärkide loetelu.

Väärtpaberiturujärelevalve esitab regulatiivsete tehniliste standardite eelnõu komisjonile. Komisjonile antakse õigus käesolevat määrust täiendada, võttes vastu käesolevas lõikes osutatud regulatiivsed tehnilised standardid vastavalt määruse (EL) nr 1095/2010 artiklitele 10–14.

Artikkel 9

Laenuandmise kriteeriumid

1. Väärtpaberistamise tehingu algatajad, sponsorid ja algsed laenuandjad kohaldavad väärtpaberistatavate riskipositsioonide suhtes samu kindlaid ja täpselt määratletud laenuandmise kriteeriumeid, mida nad kohaldavad väärtpaberistamata riskipositsioonide suhtes. Selleks kohaldatakse samu laenude heakskiitmise ja, kui see on asjakohane, muutmise, uuendamise ja refinantseerimise jaoks selgelt kindlaks määratud protsesse. Väärtpaberistamise tehingu algatajatel, sponsoritel ja algsetel laenuandjatel peavad olema tõhusad süsteemid nende kriteeriumide ja protsesside kohaldamiseks tagamaks, et laenuandmine põhineb võlgniku krediidivõimelisuse põhjalikul hindamisel, võttes nõuetekohaselt arvesse tegureid, mis on asjakohased seoses võlgniku krediidilepingust tulenevate kohustuste täitmise väljavaadete kontrollimisega.

2. Kui väärtpaberistamiste aluspositsioonideks on eluasemelaenud, mis on antud enne direktiivi 2014/17/EL jõustumist, ei tohi nende laenude kogum sisaldada ühtegi laenu, mille turustamisel ja väljastamisel on tuginetud eeldusele, et laenu taotlejale või, kui see on kohaldatav, vahendajatele on teatatud, et laenu taotleja esitatud teave võib olla laenuandja poolt kontrollimata.

3. Kui väärtpaberistamise tehingu algataja ostab enda arvel nõudeid kolmanda isiku vastu ja seejärel väärtpaberistab need, peab kõnealune väärtpaberistamise tehingu algataja kontrollima, et üksus, mis oli otseselt või kaudselt seotud algse lepinguga, millega tekkisid väärtpaberistatavad kohustused või potentsiaalsed kohustused, täidab lõikes 1 osutatud nõudeid.

4. Lõiget 3 ei kohaldata, kui:

a) algne leping, millega tekkisid võlgniku või potentsiaalse võlgniku kohustused või potentsiaalsed kohustused, jõustus enne direktiivi 2014/17/EL jõustumist ning

b) väärtpaberistamise tehingu algataja, kes enda arvel ostab kolmanda isiku suhtes olevad riskipositsioonid ja seejärel väärtpaberistab need, vastab tingimustele, millele väärtpaberistamise tehingu algataja pidi vastama delegeeritud määruse (EL) nr 625/2014 artikli 21 lõike 2 kohaselt enne 1. jaanuari 2019.

3. PEATÜKK

VÄÄRTPABERISTAMISE REGISTRI REGISTREERIMISE TINGIMUSED JA KORD

Artikkel 10

Väärtpaberistamise registri registreerimine

1. Väärtpaberistamise register registreeritakse artiklis 5 sätestatud eesmärgil Väärtpaberiturujärelevalve juures vastavalt käesolevas artiklis sätestatud tingimustele ja korrale.

2. Käesoleva artikli kohaseks registreerimiseks peab väärtpaberistamise register olema liidus asutatud juriidiline isik, kohaldama menetlusi talle käesoleva määruse artikli 7 lõike 1 alusel kättesaadavaks tehtud teabe täielikkuse ja kooskõlalisuse kontrollimiseks ning vastama määruse (EL) nr 648/2012 artiklites 78, 79 ja artikli 80 lõigetes 1–3, 5 ja 6 sätestatud nõuetele. Käesolevas artiklis tõlgendatakse määruse (EL) nr 648/2012 artiklites 78 ja 80 esitatud viiteid kõnealuse määruse artiklile 9 viidetena käesoleva määruse artiklile 5.

3. Väärtpaberistamise registri registreerimine kehtib kogu liidu territooriumil.

4. Registreeritud väärtpaberistamise register peab igal ajal vastama registreerimise tingimustele. Väärtpaberistamise register teavitab põhjendamatu viivituseta Väärtpaberiturujärelevalvet registreerimise tingimuste igast olulisest muutumisest.

5. Väärtpaberistamise register esitab Väärtpaberiturujärelevalvele ühe järgmistest:

a) registreerimistaotlus;

b) taotlus registreerimise laiendamiseks käesoleva määruse artikli 7 kohaldamise eesmärgil, kui asjaomane kauplemisteabehoidla on juba registreeritud vastavalt määruse (EL) nr 648/2012 VI jaotise 1. peatükile või Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2015/2365 (30) III peatükile.

6. Väärtpaberiturujärelevalve hindab 20 tööpäeva jooksul pärast taotluse saamist, kas taotlus on täielik.

Kui taotlus ei ole täielik, määrab Väärtpaberiturujärelevalve tähtaja, milleks väärtpaberistamise register peab esitama täiendava teabe.

Kui Väärtpaberiturujärelevalve on kindlaks teinud, et taotlus on täielik, teavitab ta sellest väärtpaberistamise registrit.

7. Selleks et tagada käesoleva artikli järjepidev kohaldamine, töötab Väärtpaberiturujärelevalve välja regulatiivsete tehniliste standardite eelnõu, milles määratakse kindlaks üksikasjad kõige alljärgneva kohta:

a) käesoleva artikli lõikes 2 osutatud menetlused, mida väärtpaberistamise registrid peavad kohaldama, et kontrollida neile artikli 7 lõike 1 alusel kättesaadavaks tehtud teabe täielikkust ja kooskõlalisust;

b) lõike 5 punktis a osutatud registreerimistaotlus;

c) lõike 5 punktis b osutatud registreerimise laiendamise lihtsustatud taotlus.

Väärtpaberiturujärelevalve esitab kõnealuste regulatiivsete tehniliste standardite eelnõu komisjonile hiljemalt 18. jaanuariks 2019.

Komisjonile antakse õigus käesolevat määrust täiendada, võttes vastu käesolevas lõikes osutatud regulatiivsed tehnilised standardid vastavalt määruse (EL) nr 1095/2010 artiklitele 10–14.

8. Selleks et tagada lõigete 1 ja 2 kohaldamise ühetaolised tingimused, koostab Väärtpaberiturujärelevalve rakenduslike tehniliste standardite eelnõu, milles täpsustatakse mõlema järgmise taotluse vorm:

a) lõike 5 punktis a osutatud registreerimistaotlus;

b) lõike 5 punktis b osutatud registreerimise laiendamise taotlus.

Esimese lõigu punkti b puhul koostab Väärtpaberiturujärelevalve lihtsustatud vormi, et vältida kattuvaid menetlusi.

Väärtpaberiturujärelevalve esitab kõnealuste rakenduslike tehniliste standardite eelnõu komisjonile hiljemalt 18. jaanuariks 2019.

Komisjonile antakse õigus võtta vastu käesolevas lõikes osutatud rakenduslikud tehnilised standardid kooskõlas määruse (EL) nr 1095/2010 artikliga 15.

Artikkel 11

Pädevate asutuste teavitamine ja nendega konsulteerimine enne registreerimist või registreerimise laiendamist

1. Kui väärtpaberistamise register taotleb registreerimist või kauplemisteabehoidlana registreerimise laiendamist ning on üksus, millele on andnud tegevusloa või mille on registreerinud tema asutamisjärgse liikmesriigi pädev asutus, teavitab Väärtpaberiturujärelevalve põhjendamatu viivituseta kõnealust pädevat asutust ja konsulteerib temaga enne väärtpaberistamise registri registreerimist või registreerimise laiendamist.

2. Väärtpaberiturujärelevalve ja asjaomane pädev asutus vahetavad kogu teavet, mis on vajalik väärtpaberistamise registri registreerimiseks või registreerimise laiendamiseks ning järelevalve teostamiseks selle üle, kas üksus täidab tingimusi, mis on tema asutamisjärgses liikmesriigis kehtestatud registreerimiseks või tegevusloa andmiseks.

Artikkel 12

Taotluse läbivaatamine

1. Väärtpaberiturujärelevalve vaatab registreerimistaotluse või registreerimise laiendamise taotluse läbi 40 tööpäeva jooksul alates artikli 10 lõikes 6 osutatud teavitamise kuupäevast, lähtudes sellest, kas väärtpaberistamise register täidab käesoleva peatüki sätteid, ning võtab vastu igakülgselt põhjendatud otsuse registreerimise või registreerimise laiendamise taotlus rahuldada või see tagasi lükata.

2. Väärtpaberiturujärelevalve poolt lõike 1 kohaselt tehtud otsus jõustub viiendal tööpäeval pärast selle vastuvõtmist.

Artikkel 13

Teavitamine registreerimise või registreerimise laiendamise kohta tehtud Väärtpaberiturujärelevalve otsustest

1. Kui Väärtpaberiturujärelevalve võtab vastu artiklis 12 osutatud otsuse või tunnistab vastavalt artikli 15 lõikele 1 registreerimise kehtetuks, teavitab ta väärtpaberistamise registrit sellest viie tööpäeva jooksul, põhjendades igakülgselt oma otsust.

Väärtpaberiturujärelevalve teavitab põhjendamatu viivituseta artikli 11 lõikes 1 osutatud pädevat asutust oma otsusest.

2. Väärtpaberiturujärelevalve teatab põhjendamatu viivituseta komisjonile lõike 1 alusel tehtud otsusest.

3. Väärtpaberiturujärelevalve avaldab oma veebisaidil käesoleva määruse kohaselt registreeritud väärtpaberistamise registrite loetelu. Loetelu ajakohastatakse viie tööpäeva jooksul alates lõike 1 kohase otsuse vastuvõtmisest.

Artikkel 14

Väärtpaberiturujärelevalve pädevus

1. Määruse (EL) nr 648/2012 artiklitega 61–68, 73 ja 74 ning koostoimes nimetatud määruse I ja II lisaga Väärtpaberiturujärelevalvele antud pädevust kasutatakse ka käesoleva määruse kohaldamisel. Määruse (EL) nr 648/2012 I lisas osutatud viiteid nimetatud määruse artikli 81 lõigetele 1 ja 2 käsitatakse viidetena käesoleva määruse artikli 17 lõikele 1.

2. Väärtpaberiturujärelevalvele või selle ametnikele või teistele Väärtpaberiturujärelevalve volitatud isikutele kooskõlas määruse (EL) nr 648/2012 artiklitega 61–63 antud pädevust ei kasutata sellise teabe või selliste dokumentide avalikustamise nõudmiseks, millele kehtib kutsesaladus.

Artikkel 15

Registreerimise kehtetuks tunnistamine

1. Ilma et see piiraks määruse (EL) nr 648/2012 artikli 73 kohaldamist, tunnistab Väärtpaberiturujärelevalve väärtpaberistamise registri registreerimise kehtetuks, kui väärtpaberistamise register

a) loobub sõnaselgelt registreerimisest või ei ole eelneva kuue kuu jooksul teenuseid osutanud;

b) on registreerimisel esitanud valeandmeid või kui registreerimine on toimunud muul ebaseaduslikul moel või

c) ei täida enam tingimusi, mille alusel ta registreeriti.

2. Väärtpaberiturujärelevalve teavitab põhjendamatu viivituseta artikli 11 lõikes 1 osutatud asjaomast pädevat asutust oma otsusest tunnistada väärtpaberistamise registri registreerimine kehtetuks.

3. Kui selle liikmesriigi pädev asutus, kus väärtpaberistamise register teenuseid osutab ja tegutseb, leiab, et üks lõikes 1 osutatud tingimustest on täidetud, võib ta paluda Väärtpaberiturujärelevalvel kontrollida, kas asjaomase väärtpaberistamise registri registreerimise kehtetuks tunnistamise tingimused on täidetud. Kui Väärtpaberiturujärelevalve otsustab, et ta ei tunnista asjaomase väärtpaberistamise registri registreerimist kehtetuks, põhjendab ta igakülgselt oma otsust.

4. Käesoleva artikli lõikes 3 osutatud pädeva asutusena käsitatakse käesoleva määruse artikli 29 alusel määratud asutust.

Artikkel 16

Järelevalvetasud

1. Väärtpaberiturujärelevalve võtab väärtpaberistamise registritelt tasu vastavalt käesolevale määrusele ja vastavalt käesoleva artikli lõike 2 kohaselt vastu võetud delegeeritud õigusaktidele.

Need tasud peavad olema proportsionaalsed asjaomase väärtpaberistamise registri käibega ja katma täielikult Väärtpaberiturujärelevalve kulutused, mis on vajalikud väärtpaberistamise registrite registreerimiseks ja järelevalveks ning kõigi kulude hüvitamiseks, mida pädevad asutused võivad kanda seoses ülesannete delegeerimisega vastavalt käesoleva määruse artikli 14 lõikele 1. Niivõrd kui käesoleva määruse artikli 14 lõikes 1 viidatakse määruse (EL) nr 648/2012 artiklile 74, käsitatakse viiteid nimetatud määruse artikli 72 lõikele 3 viidetena käesoleva artikli lõikele 2.

Kui kauplemisteabehoidla on juba registreeritud määruse (EL) nr 648/2012 VI jaotise 1. peatüki või määruse (EL) 2015/2365 III peatüki kohaselt, kohandatakse käesoleva lõike esimeses lõigus osutatud tasusid üksnes selleks, et kajastada täiendavaid vajalikke kulutusi ja kulusid, mis on seotud väärtpaberistamise registrite käesoleva määruse kohase registreerimise ja järelevalvega.

2. Komisjonile antakse õigus võtta käesoleva määruse täiendamiseks vastu delegeeritud õigusakte kooskõlas artikliga 47, et täpsustada tasu liike ja seda, mille eest tasu tuleb maksta, samuti tasude summasid ja nende maksmise viisi.

Artikkel 17

Väärtpaberistamise registris hoitavate andmete kättesaadavus

1. Ilma et see piiraks artikli 7 lõike 2 kohaldamist, kogub ja säilitab väärtpaberistamise register väärtpaberistamiste üksikasju. Väärtpaberistamise register annab kõigile järgmistele üksustele otsese, viivitamatu ja tasuta juurdepääsu, et nad saaksid täita oma vastavaid ülesandeid, volitusi ja kohustusi:

a) Väärtpaberiturujärelevalve;

b) Pangandusjärelevalve;

c) EIOPA;

d) Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu;

e) Euroopa Keskpankade Süsteemi (EKPS) asjaomased liikmed, sealhulgas Euroopa Keskpank (EKP) oma ülesannete täitmisel ühtse järelevalvemehhanismi raames vastavalt määrusele (EL) nr 1024/2013;

f) asjaomased asutused, kelle vastavad järelevalveülesanded ja -volitused hõlmavad tehinguid, turge, turuosalisi ja varasid, mis kuuluvad käesoleva määruse kohaldamisalasse;

g) Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2014/59/EL (31) artikli 3 kohaselt määratud kriisilahendusasutused;

h) Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 806/2014 (32) loodud ühtne kriisilahendusnõukogu;

i) artiklis 29 osutatud asutused;

j) investorid ja potentsiaalsed investorid.

2. Lõikes 1 osutatud üksuste vajadusi arvesse võttes töötab Väärtpaberiturujärelevalve tihedas koostöös Pangandusjärelevalve ja EIOPAga välja regulatiivsete tehniliste standardite eelnõu, täpsustades järgmist:

a) lõikes 1 osutatud väärtpaberistamiste üksikasjad, mille väärtpaberistamise tehingu algataja, sponsor või väärtpaberistamise eriotstarbeline ettevõtja esitab artikli 7 lõike 1 kohaste kohustuste täitmiseks;

b) tegevusstandardid, mida on vaja, et võimaldada õigeaegselt, struktureeritult ja terviklikult i) väärtpaberistamise registritel koguda andmeid ning ii) koondada ja võrrelda väärtpaberistamise registrite andmeid;

c) sellise teabe üksikasjad, millele lõikes 1 osutatud üksustel peab olema juurdepääs, võttes arvesse nende volitusi ja konkreetseid vajadusi;

d) tingimused, mille täitmisel lõikes 1 osutatud üksused saavad vahetu ja viivitamatu juurdepääsu väärtpaberistamise registrites hoitavatele andmetele.

Väärtpaberiturujärelevalve esitab kõnealuste regulatiivsete tehniliste standardite eelnõu komisjonile hiljemalt 18. jaanuariks 2019.

Komisjonile antakse õigus käesolevat määrust täiendada, võttes vastu käesolevas lõikes osutatud regulatiivsed tehnilised standardid vastavalt määruse (EL) nr 1095/2010 artiklitele 10–14.

3. Selleks et tagada lõike 2 ühtsed kohaldamistingimused, töötab Väärtpaberituruj