ET Euroopa Liidu Teataja L 167/28

KOMISJONI SOOVITUS (EL) 2018/951,

22. juuni 2018,

võrdõiguslikkust edendavate asutuste suhtes kohaldatavate nõuete kohta

EUROOPA KOMISJON,

võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 292,

ning arvestades järgmist:

(1) Euroopa Liidu lepingu artikli 2 järgi rajaneb liit sellistel väärtustel nagu inimväärikuse austamine, vabadus, demokraatia, võrdsus, õigusriik ja inimõiguste, kaasa arvatud vähemuste hulka kuuluvate isikute õiguste austamine. Need on liikmesriikide ühised väärtused ühiskonnas, kus valitsevad pluralism, mittediskrimineerimine, sallivus, õiglus, solidaarsus ning naiste ja meeste võrdõiguslikkus.

(2) Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklis 8 on sätestatud, et liidu eesmärk on kõigi oma asjakohaste meetmete puhul meeste ja naiste ebavõrdsuse kaotamine ja võrdõiguslikkuse edendamine.

(3) Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 21 järgi on keelatud igasugune diskrimineerimine, sealhulgas diskrimineerimine soo, rassi, etnilise päritolu, usutunnistuse või veendumuste, puuete, vanuse või seksuaalse sättumuse tõttu. Harta artiklis 23 on sätestatud naiste ja meeste võrdõiguslikkus kõikides valdkondades, kaasa arvatud tööhõive, töö ja palk. Selle artikkel 26 tunnustab ja austab puuetega inimeste õigust saada kasu meetmetest, mille eesmärk on tagada nende iseseisvus, sotsiaalne ja tööalane integratsioon ning osalemine ühiskonnaelus. Lisaks on kõigi võrdsus seaduse ees sätestatud Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklis 20.

(4) Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 19 alusel võib nõukogu talle liidu poolt antud volituste piires seadusandliku erimenetluse kohaselt ühehäälselt ja pärast Euroopa Parlamendilt nõusoleku saamist astuda vajalikke samme, et võidelda diskrimineerimisega soo, rassilise või etnilise päritolu, usutunnistuse või veendumuste, puuete, vanuse või seksuaalse sättumuse alusel, ilma et see piiraks aluslepingute teiste sätete kohaldamist. Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 157 lõike 3 alusel võtavad Euroopa Parlament ja nõukogu meetmeid, et tagada meeste ja naiste võrdsete võimaluste ja võrdse kohtlemise põhimõtte, sealhulgas võrdse või võrdväärse töö eest võrdse tasu maksmise põhimõtte kohaldamine tööhõive ja elukutse küsimustes.

(5) Nende sätete alusel on asjaomastes valdkondades võetud vastu mitu diskrimineerimiskeeldu käsitlevat direktiivi.

(6) Nõukogu direktiiv 2000/43/EÜ (1) keelab otsese või kaudse diskrimineerimine rassilise või etnilise päritolu alusel, sh ahistamise. Direktiivi kohaldatakse kõikide isikute suhtes nii avalikus kui ka erasektoris, sealhulgas avalik-õiguslike isikute suhtes, kui kõne all on a) töö saamise, füüsilisest isikust ettevõtjana tegutsemise ja kutsealale pääsemise tingimused, sealhulgas valikukriteeriumid ja töölevõtu tingimused mis tahes tegevusvaldkonnas ja kõigil ametiastmetel, kaasa arvatud ametialane edutamine; b) igasuguse ja igatasemelise kutsenõustamise, kutseõppe, täiendkutseõppe ja ümberõppe saamine, kaasa arvatud praktiliste töökogemuste saamine; c) töölevõtu- ja töötingimused, kaasa arvatud töölt vabastamine ja töötasu; d) kuulumine töötajate või tööandjate organisatsioonidesse või mis tahes organisatsioonidesse, mille liikmed tegelevad teatava kutsetööga, sealhulgas nende organisatsioonide antavad soodustused; e) sotsiaalkaitse, sealhulgas sotsiaalkindlustus ja tervishoid; f) sotsiaaltoetused; g) haridus ja h) avalikkusele pakutavate kaupade ja teenuste kättesaadavus, sealhulgas eluase.

(7) Nõukogu direktiiv 2000/78/EÜ (2) keelab otsese või kaudse diskrimineerimise, sealhulgas ahistamise, usutunnistuse või veendumuste, puude, vanuse või seksuaalse sättumuse alusel töö saamisel ning kutsealale või kutseõppele pääsemisel. Direktiivi kohaldatakse kõikide isikute suhtes nii avalikus kui ka erasektoris, sealhulgas avalik-õiguslike isikute suhtes, kui kõne all on eelmises põhjenduses nimetatud punktid a–d.

(8) Nõukogu direktiiv 2004/113/EÜ (3) keelab otsese ja kaudse soolise diskrimineerimise, sealhulgas ahistamise ja seksuaalse ahistamise seoses kaupade ja teenuste kättesaadavuse ja pakkumisega.

(9) Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2006/54/EÜ (4) soolise võrdõiguslikkuse kohta keelab otsese ja kaudse soolise diskrimineerimise, sealhulgas ahistamise ja seksuaalse ahistamise küsimustes, mis on seotud töö saamise, sealhulgas edutamise ja kutseõppega, töötingimuste, sealhulgas töötasuga, ning kutsealaste sotsiaalkindlustusskeemidega.

(10) Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2010/41/EL (5) keelab otsese ja kaudse diskrimineerimise, sealhulgas ahistamise ja seksuaalse ahistamise füüsilisest isikust ettevõtjatena tegutsevate meeste ja naiste vahel. Direktiivi kohaldamisala hõlmab kõiki diskrimineerimisvorme, kuid eraldi on nimetatud sotisaalkaitset ning rasedus- ja sünnitushüvitisi.

(11) Liikmesriigid on kõik eespool nimetatud direktiivid (edaspidi „võrdõiguslikkuse direktiivid“) on õigusesse üle võtnud. Võrdõiguslikkuse direktiividega, välja arvatud direktiiv 2000/78/EÜ, on ette nähtud, et liikmesriigid määravad asutuse või asutused, kelle ülesanne on edendada, sealhulgas analüüsida, jälgida ja toetada kõikide isikute võrdset kohtlemist nii, et neid ei diskrimineeritaks vastavate direktiividega hõlmatud alustel (edaspidi „võrdõiguslikkust edendavad asutused“). Sellest lähtuvalt on kõik liikmesriigid loonud võrdõiguslikkust edendavad asutused.

(12) Käesolevat soovitust kohaldatakse ülalnimetatud võrdõiguslikkuse direktiivide alusel loodud võrdõiguslikkust edendavate asutuste suhtes.

(13) Kui võrdõiguslikkuse direktiividega on ette nähtud selliste võrdõiguslikkust edendavate asutuste loomine, siis nõutakse neis direktiivides, et liikmesriigid tagaksid, et nende asutuste ülesannete hulka kuulub diskrimineerimise ohvritele sõltumatu abi osutamine, diskrimineerimist käsitlevate sõltumatute uuringute korraldamine ning sõltumatute aruannete avaldamine ja soovituste esitamine diskrimineerimise küsimustes.

(14) Lisaks võttis komisjon 2. juulil 2008 vastu ettepaneku nõukogu direktiivi kohta, millega rakendatakse võrdse kohtlemise põhimõtet sõltumata isikute usutunnistusest või veendumustest, puudest, vanusest või seksuaalsest sättumusest. (6) Ettepaneku kohaldamisala hõlmab a) sotsiaalkaitset, sealhulgas sotsiaalkindlustust ja tervishoidu; b) sotsiaaltoetuseid; c) haridust ja d) avalikkusele pakutavate kaupade ja teiste teenuste, sealhulgas eluaseme kättesaadavust. Kavandatud direktiivi järgi tuleb liikmesriikidel määrata ka nendes valdkondades võrdse kohtlemise tagamiseks asutus või asutused, mis võivad olla samad, võrdõiguslikkuse direktiivide alusel juba loodud asutused. Kuigi ettepanekut ei ole siiani vastu võetud, tuleks liikmesriike julgustada määrama kõnealustes valdkondades võrdõiguslikkust edendavad asutused, sest kogemused näitavad, et selliste asutuste määramine parandab kaitset diskrimineerimise eest.

(15) Lisaks nõutakse direktiividega 2006/54/EÜ ja 2010/41/EL liikmesriikidelt, et nad tagaksid, et võrdõiguslikkust edendavate asutuste ülesannete hulka kuuluks ka kättesaadava teabe vahetamine vastavate Euroopa asutustega.

(16) Mitmes liikmesriigis tegelevad võrdõiguslikkust edendavad asutused ka vihakuritegude ja vihakõnega. See on oluline eelkõige nõukogu raamotsuse 2008/913/JSK (7) (teatud rassismi ja ksenofoobia vormide ja ilmingute vastu võitlemise kohta kriminaalõiguse vahenditega) tõhusa rakendamise tagamise seisukohast, kuna raamotsuses on kehtestatud miinimumnõuded rassistliku vihakõne kriminaliseerimise, süüdistuse esitamise ning rassistliku iseloomuga vihakõne ja kuritegude eest karistamise kohta.

(17) Lisaks direktiividest tulenevale kohustusele luua võrdõiguslikkust edendav asutus on enamik liikmesriike laiendanud nende asutuste volitusi selliselt, et need hõlmavad soo, rassilise või etnilise päritolu, usutunnistuse või veendumuste, puuete, vanuse või seksuaalse sättumuse alusel toimuvat diskrimineerimist üldiselt tööle saamise ja kutsealale pääsemise, kaupade ja teenuste kättesaadavuse ja pakkumise, hariduse, sotsiaalkaitse ja sotsiaalsete soodustuste valdkonnas, hõlmates seega direktiivi 2000/78/EÜ kohaldamisala ja muid valdkondi.

(18) Võrdõiguslikkuse direktiivid jätavad liikmesriikidele võrdõiguslikkust edendavate asutuste struktuuri ja toimimise suhtes ulatusliku kaalutlusõiguse. Seetõttu erinevad liikmesriikides loodud võrdõiguslikkust edendavad asutused oluliselt nii oma volituste, pädevuste, struktuuri, vahendite kui ka toimimise poolest. See omakorda viib selleni, et kaitse kättesaadavus kodanike jaoks ei ole alati rahuldav ja kaitse ise on liikmesriigiti erinev (8).

(19) Mõned liikmesriigid on loonud rohkem kui ühe võrdõiguslikkust edendava asutuse, mis eeldab nende koordineerimiseks ja koostööks selgete mehhanismide loomist.

(20) Mõnes liikmesriigis on võrdõiguslikkust edendavate asutuste volitusi laiendatud väga erinevatele valdkondadele, ent nende vahendeid ei ole seejuures vajalikul määral suurendatud. Mitme võrdõiguslikkust edendava asutuse eelarvet on isegi oluliselt kärbitud, mis võib vähendada nende suutlikkust täita oma ülesandeid (9).

(21) Uuringutes on viidatud juhtumitele, kus võrdõiguslikkust edendavad asutused ei ole oma töös sõltumatud ega tulemuslikud, näiteks välise surve või ebapiisava personali tõttu. (10)

(22) Praktikas võib sõltumatusega tekkida probleeme eelkõige siis, kui võrdõiguslikkust edendav asutus on loodud ministeeriumi osana ja saab juhiseid otse valitsuselt.

(23) Võrdõiguslikkust edendavad asutused ei tohiks keskenduda ebaproportsionaalselt suures ulatuses ühele ülesandele teiste ülesannete arvelt. (11)

(24) Selleks et aidata diskrimineeritavatel rühmadel või üksikisikutel kasutada oma õiguseid, peaksid võrdõiguslikkust edendavad asutused suurendama üldsuse teadlikkust nende olemasolust, kehtivatest diskrimineerimisvastastest normidest ning kaebuste lahendamise võimalustest. Selleks peaksid võrdõiguslikkust edendavad asutused olema kergesti juurdepääsetavad, seda nii füüsiliselt kui ka võrgus. Kaebuse esitamist tuleks hõlbustada konfidentsiaalsuse ja tasuta lihtsate menetluste kaudu.

(25) Et aidata tagada, et võrdõiguslikkust edendavad asutused toimiksid nõuetekohaselt ja ühtemoodi kõikjal liidus, näib, et on asjakohane anda liikmesriikidele soovitus võrdõiguslikkust edendavate asutuste suhtes kohaldatavate nõuete kohta.

(26) Võrdõiguslikkust edendavate asutuste jaoks nõuete kehtestamise vajadust on toonitatud ka 2014. aasta ühisaruandes direktiivide 2000/43/EÜ ja 2000/78/EÜ kohta, (12) 2015. aasta aruandes 2004/113/EÜ kohaldamise kohta (13) ning töötasude läbipaistvuse soovitust käsitlevas 2014. aasta hindamisaruandes ja „ELi tegevuskavas aastateks 2017–2019. Soolise palgalõhe vähendamine“ (14). Lisaks toetas Euroopa Parlament oma 2015. aasta resolutsioonis (15) võrdõiguslikkust edendavate asutuste standardite kehtestamist.

(27) Võrdõiguslikkust edendavate asutuste ja inimõigustega tegelevate asutuste suhtes kohaldatavad nõuded on juba vastu võtnud Ühinenud Rahvaste Organisatsioon, (16) Euroopa Liidu võrdõiguslikkust edendavate asutuste võrgustik (17) ja Euroopa Nõukogu (18).

(28) Käesolev soovitus on adresseeritud liikmesriikidele. Sellega soovitakse kaotada erinevused võrdõiguslikkust edendavate asutuste vahel Euroopas.

(29) Soovituses esitatakse võrdõiguslikkust edendavate asutuste volitusi, sõltumatust, tulemuslikkust, ligipääsetavust ja koordineerimist ning neile asutustele juurdepääsu käsitlevad nõuded, et tagada, et nad saavad oma ülesandeid tulemuslikult täita.

(30) Käesoleva soovituse aluseks on komisjoni kindel soov julgustada ja aidata liikmesriikidel parandada oma suutlikkust tagada liidu õigusaktide täitmine ning pakkuda õiguskaitsevahendeid, millega tagatakse, et diskrimineeritavad üksikisikud ja rühmad, kes on kaitstud liidu õigusega, saavad oma õigusi täielikult kasutada kooskõlas teatisega „ELi õigus: parema kohaldamisega paremad tulemused“ (19). Sõltumatutel võrdõiguslikkust edendavatel asutustel on liidu õiguse tulemuslikul rakendamisel ning selle igakülgsel ja ühetaolisel jõustamisel oluline roll. Võrdõiguslikkust edendavad asutused on ka institutsioonid, mis on olulised võrdõigusliku ja kaasava demokraatliku ühiskonna jätkuvaks arendamiseks.

(31) Võrdõiguslikkust edendavate asutuste suhtes kohaldatavad nõuded, mis hõlmavad liidu pädevusse kuuluvaid valdkondi, peavad olema kooskõlas ka Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni puuetega inimeste konventsioonis sätestatud ligipääsetavusnõuetega. Konventsioon kiideti Euroopa Ühenduse nimel heaks nõukogu otsusega 2010/48/EÜ (20) ja on seega ELi õiguskorra lahutamatu osa, olles ülimuslik ELi teisese õiguse suhtes.

(32) Direktiividega 2000/43/EÜ, 2000/78/EÜ, 2004/113/EÜ ja 2006/54/EÜ on liikmesriikidele pandud kohustus edastada komisjonile taotluse korral kogu kättesaadav teave, et ta saaks koostada aruande, milles hinnatakse meetmeid, mida nad on asjaomaste direktiivide alusel võtnud. Selleks et komisjon saaks aruande vastu võtta ja avaldada, tuleks teavet edastada teatavate eelnevalt kindlaks määratud ajavahemike (21) tagant. Kui selle teabevahetuse raames edastada ka teave selle kohta, kuidas liikmesriigid käesolevat soovitust järgivad, oleks võimalik hinnata selle mõju.

(33) Liidu tasandil ei piira käesolev soovitus liikmesriikide menetlusõiguse ja õigustraditsioonide põhimõtete kohaldamist. Sellega ei laiendata aluslepingutes ega liidu teiseses õiguses sätestatud liidu pädevust,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA SOOVITUSE:

I PEATÜKK

EESMÄRK JA REGULEERIMISESE

(1) Käesolevas soovituses esitatakse meetmed, mida liikmesriigid võivad võtta, et parandada võrdõiguslikkust edendavate asutuste sõltumatust ja tulemuslikkust, eelkõige nende suutlikkust tagada, et diskrimineeritavatel isikutel ja rühmadel oleks võimalik oma õigusi kasutada täies ulatuses.

(2) Kõik liikmesriigid peaksid tagama, et võrdõiguslikkust edendavad asutused saaksid täita direktiivides 2000/43/EÜ, 2004/113/EÜ, 2006/54/EÜ ja 2010/41/EL sätestatud ülesandeid sõltumatult ja tulemuslikult.

II PEATÜKK

SOOVITATUD MEETMED

1.1. Võrdõiguslikkust edendavate asutuste volitused

1.1.1. Võrdõiguslikkust edendavate asutuste volitustega hõlmatud alused ja nende ulatus

(1) Lisaks direktiividest 2000/43/EÜ, 2004/113/EÜ, 2006/54/EÜ ja 2010/41/EL tulenevale kohustusele määrata asutused, kes edendavad võrdset kohtlemist (edaspidi „võrdõiguslikkust edendavad asutused“), peaksid kõik liikmesriigid kaaluma sellise võrdõiguslikkust edendava asutuse määramist, mille volitused hõlmaksid direktiivi 2000/78/EÜ kohaldamisalasse kuuluvat diskrimineerimist usutunnistuse või veendumuste, puude, vanuse või seksuaalse sättumuse alusel.

(2) Liikmesriigid peaksid kaaluma võrdõiguslikkust edendavate asutuste volituste laiendamist selliselt, et need hõlmaksid kõiki keelatud diskrimineerimise aluseid järgmistes valdkondades: töö saamine ja kutsealale pääsemine ning kaupade ja teenuste kättesaadavus ja pakkumine, haridus, sotsiaalkaitse ja sotsiaalseid soodustused, sealhulgas nimetatud alustega seotud vihakõne nendes valdkondades.

(3) Nii ühe- kui ka mitmemandaadiliste ja/või mitme diskrimineerimise alusega tegelevate võrdõiguslikkust edendavate asutuste sisestruktuur peaks tagama, et tegeletaks mandaadi iga osa ja alusega. See peaks olema proportsionaalne vastava diskrimineerimise aluse mõjuga ja vahendid tuleks vastavalt tasakaalustada.

1.1.2. Võrdõiguslikkust edendavate asutuste volitustega hõlmatud ülesanded

Sõltumatu abi

(1) Liikmesriigid peaksid ohvritele sõltumatu abi andmisel kaaluma järgmisi aspekte: üksik- või kollektiivsete kaebuste vastuvõtmine ja läbivaatamine; ohvritele õigusabi andmine, sealhulgas kaebuste esitamisel; vahendus- ja lepitustegevus; kaebuse esitajate esindamine kohtus ning vajaduse korral tegutsemine amicus curiae staatuses või eksperdina.

(2) Lisaks peaksid liikmesriigid arvesse võtma seda, et ohvrite sõltumatu abistamine võib hõlmata ka seda, et võrdõiguslikkust edendavad asutused saavad olla kohtuvaidlustes menetlusosaliseks või abistada hagejat, et tegeleda struktuurilise ja süstemaatilise diskrimineerimisega kohtuasjades, mille asutused on ise välja valinud lähtuvalt nende arvukusest, raskusastmest või õigusliku selguse tagamise vajadusest. Selline kohtuvaidlus võib toimuda kas asutuse enda või ohvrite või ohvreid esindava organisatsiooni nimel vastavalt liikmesriigi menetlusõigusele.

(3) Liikmesriigid peaksid arvesse võtma ka seda, et ohvrite abistamise käigus võib anda soovitusi, või kui see on siseriikliku õiguse alusel lubatud, teha õiguslikult siduvaid otsuseid diskrimineerimise üksik- või kollektiivsetes juhtumites, samuti võtta selliste otsuste suhtes järelmeetmeid, et tagada nende täitmine.

(4) Liikmesriigid peaksid võrdõiguslikkust edendavatel asutustel võimaldama koguda asjakohaseid tõendeid ja teavet kooskõlas siseriikliku õigusega.

(5) Kui võrdõiguslikkust edendavatele asutustele on antud õigus teha siduvaid otsuseid, peaks liikmesriik andma neile ka õiguse määrata piisavaid, tõhusaid ja proportsionaalseid karistusi.

(6) Võrdõiguslikkust edendavatele asutustele antud volituste teostamise suhtes tuleks kehtestada asjakohased kaitsemeetmed, sealhulgas vajaduse korral tõhusad õiguskaitsevahendid ja nõuetekohane menetlus. Eelkõige tuleks siseriiklikus õiguses sõnaselgelt nimetada õigust vaidlustada võrdõiguslikkust edendavate asutuste siduvad otsused kohtus, kui neile on siseriikliku õiguse alusel antud pädevus selliseid otsuseid teha.

Sõltumatud uuringud

(7) Liikmesriigid peaksid võimaldama võrdõiguslikkust edendavatel asutustel teha korrapäraselt sõltumatuid uuringuid. Uuringute ulatus ja ülesehitus peaksid tagama, et nende raames kogutakse diskrimineerimise kohta piisavalt usaldusväärseid kvantitatiivseid ja kvalitatiivseid andmeid, mille pinnalt oleks võimalik teha tõenditel põhinevaid järeldusi selle kohta, millised on peamised probleemid ja kuidas neid lahendada.

Sõltumatud aruanded

(8) Liikmesriigid peaksid võimaldama võrdõiguslikkust edendavatel asutustel avaldada korrapäraselt sõltumatuid aruandeid ning neid tutvustada asjaomastele avalik-õiguslikele institutsioonidele, sealhulgas asjaomastele riiklikele või piirkondlikele valitsustele ja parlamentidele, kui see on asjakohane. Aruannetes esitatav teave peaks olema piisavalt laiaulatuslik, et selle põhjal oleks võimalik anda üldine hinnang diskrimineerimisele liikmesriigis iga käsitletud aluse kohta.

(9) Selleks et tagada sõltumatute aruannete hea kvaliteet, peaksid liikmesriigid lubama võrdõiguslikkust edendavatel asutustel teha sõltumatut uurimistööd. See võib eelkõige hõlmata andmete kogumist esitatud kaebuste arvu kohta diskrimineerimise aluste kaupa; haldusmenetluse kestuse kohta kaebuse esitamisest kuni juhtumi lahendamiseni; haldusmenetluse tulemuste kohta ning selliste kohtuasjade arvu, kestuse ja tulemi kohta, kuhu on kaasatud võrdõiguslikkust edendavad asutused.

Võrdõiguslikkust edendavate asutuste soovitused

(10) Liikmesriigid peaksid tagama, et nende ametiasutused võtavad võimaluste piires arvesse võrdõiguslikkust edendavate asutuste esitatud soovitusi õigusaktide, poliitika, menetluse, programmide ja tavade kohta. Tuleks tagada, et ametiasutused teavitavad võrdõiguslikkust edendavaid asutusi sellest, kuidas soovitusi on arvesse võetud, ja teevad selle teabe avalikkusele kättesaadavaks.

Võrdõiguslikkuse edendamine

(11) Võrdõiguslikkuse ja mitmekesisuse edendamiseks peaksid liikmesriigid andma võrdõiguslikkust edendavatele asutustele võimaluse aidata kaasa diskrimineerimise ärahoidmisele, eelkõige pakkudes koolitust, teavet, nõustamist, juhendamist ja tuge võrdõiguslikkuse direktiividest tulenevate kohustuste kandjatele, institutsioonidele ja üksikisikutele ning suurendama üldsuse teadlikkust nii selliste asutuste olemasolust kui ka kehtivate diskrimineerimisvastaste normide sisust ning sellest, kuidas taotleda õiguskaitset.

(12) Samal eesmärgil peaksid liikmesriigid võimaldama võrdõiguslikkust edendavatel asutustel osaleda avalikes aruteludes, pidada korrapärast dialoogi riigiasutustega, suhelda diskrimineeritud rühmade ja sidusrühmadega ning edendada häid tavasid ja positiivseid meetmeid.

1.2. Sõltumatus ja tulemuslikkus

1.2.1. Sõltumatus

(1) Et tagada, et võrdõiguslikkust edendavad asutused on oma ülesannete täitmisel sõltumatud, peaksid liikmesriigid kaaluma selliseid elemente nagu nende asutuste struktuur, nende koht üldises haldusstruktuuris, nende eelarve jaotus, ressursside kasutamise kord, pöörates erilist tähelepanu töötajate ametisse määramise ja ametist vabastamise korrale, kaasa arvatud juhtivatel ametikohtadel töötavate isikute puhul. See ei tohiks piirata liikmesriigile eriomaste organisatsiooniliste struktuuride kasutamist.

(2) Liikmesriigid peaksid tagama, et võrdõiguslikkust edendavate asutuste töötajad, sealhulgas juhtivatel ametikohtadel töötavad isikud ja juhatuse liikmed, ei tegele millegagi, mis on kokkusobimatu nende ülesannetega, ega tegele oma ametiaja jooksul millegagi, mis põhjustaks huvide konflikti, olgu siis tegemist tasustatud või tasustamata tegevusega.

1.2.2. Ressursid

(1) Liikmesriigid peaksid tagama, et igale võrdõiguslikkust edendavale asutusele tagatakse tema ülesannete täitmiseks ja tulemuslikuks tegutsemiseks vajalikud inim-, tehnilised ja finantsressursid, ruumid ja taristu. Vahendite eraldamisel võrdõiguslikkust edendavatele asutustele tuleks võtta arvesse asutuse pädevust ja talle pandud ülesandeid. Ressursse saab lugeda piisavaks üksnes juhul, kui võrdõiguslikkust edendavatel asutustel on võimalik täita kõiki talle pandud võrdõiguslikkusega seotud ülesandeid tulemuslikult, mõistliku aja jooksul ja siseriiklike õigusaktidega kehtestatud tähtaegadest kinni pidades.

(2) Liikmesriigid peaksid tagama, et võrdõiguslikkust edendavates asutustes töötab piisavalt inimesi ja et neil on piisavad oskused, teadmised ja kogemused, et täita kõiki võrdõiguslikkust edendavate asutuste ülesandeid nõuetekohaselt ja tulemuslikult.

(3) Liikmesriigid peaksid lubama võrdõiguslikkust edendavatel asutustel jälgida seda, kuidas täidetakse tema enda tehtud otsuseid ning institutsioonide, vaidlusi lahendavate organite ja kohtute tehtud otsuseid diskrimineerimisjuhtumites. Selleks tuleks neid viivitamata teavitada sellistest otsustest ja nende rakendamiseks võetud meetmetest.

1.2.3. Kaebuste esitamine, ligipääs ja ligipääsetavus

(1) Liikmesriigid peaksid tagama, et võrdõiguslikkust edendavatele asutustele oleks võimalik esitada kaebusi nii suuliselt, kirjalikult kui ka elektrooniliselt keeles, mille valib kaebuse esitaja ja mis on üldkasutatav liikmesriigis, kus asub võrdõiguslikkust edendav asutus.

(2) Liikmesriigid peaksid tagama, et kaebuse esitamine võrdõiguslikkust edendavatele asutustele oleks lihtne ja tasuta.

(3) Liikmesriigid peaksid kehtestama võrdõiguslikkust edendavatele asutustele kohustuse pakkuda tunnistajatele ja väärkäitumisest teatajale ning võimaluse korral kaebuse esitajatele diskrimineerimise osas konfidentsiaalsust.

(4) Liikmesriigid peaksid tagama kõigile inimestele hõlpsa ligipääsu võrdõiguslikkust edendavate asutuste ruumidele, teabele ja teabevahetusele, sh infotehnoloogiale, ning teenustele ja toodetele nagu dokumendid ja audiovisuaalsed materjalid või avalikud või avalikkusele suunatud kohtumised ja üritused. Eelkõige peaks neile olema võimalik ligi pääseda puuetega inimestel, kelle jaoks tuleks lisaks ette näha mõistlikud abinõud, nagu sätestatud ÜRO puuetega inimeste õiguste konventsioonis, et tagada puuetega inimestele teistega võrdsetel alustel ligipääs võrdõiguslikkust edendavatele asutustele.

(5) Kui see on vajalik geograafilistel või muudel põhjustel, peaksid liikmesriigid kaaluma võimalusi võrdõiguslikkust edendavate asutuste kohalike ja/või piirkondlike büroode või kohalike ja/või piirkondlike teavitusalgatuste loomiseks, et tagada nende korrapärane ajutine kohalolek.

(6) Liikmesriigid peaksid võrdõiguslikkust edendavate asutuste jaoks nägema ette piisava eelarve ja vahendid, et nad saaksid tulemuslikult suurendada üldsuse teadlikkust oma olemasolust ning võimalusest esitada kaebusi diskrimineerimise kohta.

1.3. Koordineerimine ja koostöö

(1) Kui ühes liikmesriigis on mitu võrdõiguslikkust edendavat asutust, peaks liikmesriik võimaldama neil sisse seada korrapärase ja tulemusliku koordineerimise, et tagada mittediskrimineerimise põhimõtete ühetaoline kohaldamine. Võrdõiguslikkust edendavad asutused ei tohiks keskenduda ebaproportsionaalselt suures ulatuses ühele ülesandele teiste ülesannete arvelt. Kui korraldatakse teadlikkuse suurendamise tegevusi, tuleks üldsuse igakülgseks teavitamiseks kaasata võimalikult suures ulatuses muud pädevad asutused.

(2) Liikmesriigid peaksid võimaldama võrdõiguslikkust edendavatel asutustel pidada dialooge ja teha koostööd sama liikmesriigi asjaomaste ametiasutuste ja organitega. See tähendab ühtlasi seda, et võrdõiguslikkust edendavate asutustega konsulteeritakse aegsasti ja läbipaistvalt poliitika- ja seadusandlike ettepanekute ning nende pädevusse kuuluvate küsimustega seotud suundumuste üle.

(3) Liikmesriigid peaksid võimaldama võrdõiguslikkust edendavatel asutustel teha koostööd Euroopa ja rahvusvahelisel tasandil teiste võrdõiguslikkust edendavate asutuste ja organisatsioonidega, sealhulgas ühiste uuringute kaudu.

(4) Liikmesriigid peaksid võimaldama võrdõiguslikkust edendavatel asutustel teha koostööd teiste asjaomaste asutustega. Siia alla kuuluvad ÜRO puuetega inimeste õiguste konventsiooni artikli 33 lõike 2 alusel määratud riiklikud raamistikud; riiklikud romade kontaktpunktid; kodanikuühiskonna organisatsioonid ja selleks et tagada, et rahalisi vahendeid ei antaks projektidele, millega kaasneb diskrimineerimine, Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide korraldusasutused.

III PEATÜKK

LIIKMESRIIKIDE TEABEVAHETUS

Liikmesriike kutsutakse üles lisama teabe selle kohta, kuidas nad käesolevat soovitust arvesse võtavad, teatistesse, mille nad esitavad direktiivide 2000/43/EÜ, 2000/78/EÜ, 2004/113/EÜ ja 2006/54/EÜ kohaldamise kohta.

Brüssel, 22. juuni 2018 Komisjoni nimel komisjoni liige Věra JOUROVÁ

(1) Nõukogu 29. juuni 2000.aasta direktiiv 2000/43/EÜ, millega rakendatakse võrdse kohtlemise põhimõte sõltumata isikute rassilisest või etnilisest päritolust (ELT L 180, 19.7.2000, lk 22).

(2) Nõukogu 27. novembri 2000. aasta direktiiv 2000/78/EÜ, millega kehtestatakse üldine raamistik võrdseks kohtlemiseks töö saamisel ja kutsealale pääsemisel (ELT L 303, 2.12.2000, lk 16).

(3) Nõukogu 13. detsembri 2004. aasta direktiiv 2004/113/EÜ meeste ja naiste võrdse kohtlemise põhimõtte rakendamise kohta seoses kaupade ja teenuste kättesaadavuse ja pakkumisega (ELT L 373, 21.12.2004, lk 37).

(4) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. juuli 2006. aasta direktiiv 2006/54/EÜ meeste ja naiste võrdsete võimaluste ja võrdse kohtlemise põhimõtte rakendamise kohta tööhõive ja elukutse küsimustes (ELT L 204, 26.7.2006, lk 23).

(5) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. juuli 2010. aasta direktiiv 2010/41/EL füüsilisest isikust ettevõtjatena tegutsevate meeste ja naiste võrdse kohtlemise põhimõtte kohaldamise kohta, millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 86/613/EMÜ (ELT L 180, 15.7.2010, lk 1).

(6) COM(2008) 426 final.

(7) Nõukogu 28. novembri 2008. aasta raamotsus 2008/913/JSK teatud rassismi ja ksenofoobia vormide ja ilmingute vastu võitlemise kohta kriminaalõiguse vahenditega (ELT L 328, 6.12.2008, lk 55)

(8) Vt muu hulgas Human European Consultancy in partnership with the Ludwig Boltzmann Institute of Human Rights, oktoober 2010, A Study on Equality Bodies set up under Directives 2000/43/EC, 2004/113/EC, and 2006/54/EC, lk 177, ning European Network of Equality Bodies, oktoober 2012, Equality Bodies. Current Challenges.

(9) Human European Consultancy, op.cit, lk 78, 125, 142, ja European Network of Equality Bodies, op.cit., lk 8 ja 17. Vt ka European Network of Equality Bodies, Strategic Role of Equality Bodies, 2009, lk 43–44 ja 52.

(10) Human European Consultancy, op.cit, lk 70–145, ja Euroopa Liidu võrdõiguslikkust edendavate asutuste võrgustik, op.cit., lk 8 ja 13–20.

(11) Euroopa Komisjon, 2006, Catalysts for Change? Equality bodies according to Directive 2000/43/EC – existence, independence and effectiveness, lk 57.

(12) Ühisaruanne 29. juuni 2000. aasta direktiivi 2000/43/EÜ, millega rakendatakse võrdse kohtlemise põhimõte sõltumata isikute rassilisest või etnilisest päritolust (rassilise võrdõiguslikkuse direktiiv), ja nõukogu 27. novembri 2000. aasta direktiivi 2000/78/EÜ, millega kehtestatakse üldine raamistik võrdseks kohtlemiseks töö saamisel ja kutsealale pääsemisel (võrdse tööalase kohtlemise direktiiv), rakendamise kohta (COM(2014) 2 final).

(13) Aruanne direktiivi 2004/113/EÜ (meeste ja naiste võrdse kohtlemise põhimõtte rakendamise kohta seoses kaupade ja teenuste kättesaadavuse ja pakkumisega) kohaldamise kohta (COM(2015) 190 final). Vajadust selle järele nimetati ka romasid käsitlevate riiklike integratsioonistrateegiate ELi raamistiku vahehindamises (COM(2017) 458 final); Euroopa Põhiõiguste Ameti põhiõigusi käsitlevas 2017. aasta mai aruandes; aruandes meeste ja naiste võrdse tasustamise põhimõtte tugevdamist läbipaistvuse suurendamise kaudu käsitleva komisjoni soovituse rakendamise kohta (COM(2017) 671 final).

(14) Aruanne meeste ja naiste võrdse tasustamise põhimõtte tugevdamist läbipaistvuse suurendamise kaudu käsitleva komisjoni soovituse rakendamise kohta, op.cit.; ELi tegevuskava aastateks 2017-2019. Soolise palgalõhe kaotamine (COM (2017) 678 final).

(15) Euroopa Parlamendi 8. oktoobri 2015. aasta resolutsioon Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. juuli 2006. aasta direktiivi 2006/54/EÜ (meeste ja naiste võrdsete võimaluste ja võrdse kohtlemise põhimõtte rakendamise kohta tööhõive ja elukutse küsimustes) kohaldamise kohta (2014/2160(INI)).

(16) Office of the High Commissioner for Human Rights (OHCHR), UN General Assembly Principles relating to the Status of National Institutions (The Paris Principles), Resolution 48/134, 20. detsember 1993, ja General Observations on the interpretation and implementation of these principles by the International Coordinating Committee of National Institutions for the Promotion and Protection of Human Rights, 21. veebruari 2018. aasta sõnastuses.

(17) European Network of Equality Bodies, 2016, Developing Standards for Equality Bodies. Equinet Working Paper.

(18) European Commission against Racism and Intolerance (ECRI), General Policy Recommendation No2 revised on Equality Bodies to combat racism and intolerance at national level, CRI(2018) 06, vastu võetud 7. detsembril 2017.

(19) C/2016/8600.

(20) Nõukogu 26. novembri 2009. aasta otsus 2010/48/EÜ Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni puuetega inimeste õiguste konventsiooni sõlmimise kohta Euroopa Ühenduse nimel (ELT L 23, 27.1.2010, lk 35).

(21) Direktiivi 2006/54/EÜ alusel iga nelja aasta tagant ja direktiivide 2000/43/EÜ, 2000/78/EÜ ja 2004/113/EMÜ alusel iga viie aasta tagant.