LISADE LOETELU

Tüübi identifitseerimisandmed, kui need on märgitud sõidukile (8) :

Tüübi identifitseerimisandmed, kui need on märgitud sõidukile (1) (3) : …

Alljärgnev teave esitatakse kolmes eksemplaris ja see sisaldab sisuloendit. Kõik joonised esitatakse sobivas mõõtkavas ja piisavalt üksikasjalikul kujul A4 formaadis paberil või A4 formaadis voldikul. Võimalikud fotod on piisavalt üksikasjalikud.

Selgitus: siin näidatud osa tüübikinnituse on väljastanud Belgia numbriga 0004. Esimesed kaks numbrit (00) osutavad sellele, et asjaomasele osale on antud tüübikinnitus käesoleva määruse alusel.

2. Osa tüübikinnitusmärk kinnitatakse osale või süsteemile nii, et see oleks kustutamatu ja selgesti loetav.

Tüübi identifitseerimisandmed, kui need on märgitud osale (6) :

Alljärgnev teave esitatakse kolmes eksemplaris ja see sisaldab sisuloendit. Kõik joonised esitatakse sobivas mõõtkavas ja piisavalt üksikasjalikul kujul A4 formaadis paberil või A4 formaadis voldikul. Võimalikud fotod on piisavalt üksikasjalikud.

III LISA

Nõuded vedela vesiniku hoidmiseks ettenähtud vesinikusüsteemi osadele ja vesinikusüsteemidele ning nende paigaldamisele vesinikkütusega sõidukitesse

1. SISSEJUHATUS

Käesolevas lisas sätestatakse nõuded ja katsemenetlused vedela vesiniku hoidmiseks ettenähtud vesinikusüsteemi osadele ja vesinikusüsteemidele ning nende paigaldamisele vesinikkütusega sõidukitesse.

2. ÜLDNÕUDED

2.1. Vesinikusüsteemi osas või vesinikusüsteemis kasutatavad materjalid peavad sobima vedelas ja/või gaasilises olekus vesinikuga vastavalt 3. osa punktile 4.11.

1. OSA

Nõuded vedela vesiniku hoidmiseks ettenähtud vesinikusüsteemi osade ja vesinikusüsteemide paigaldamisele vesinikkütusega sõidukitesse

1. Üldnõuded

1.1. Kõik vesinikusüsteemi osad ja vesinikusüsteemid paigaldatakse sõidukile ja ühendatakse kooskõlas parima tavaga.

1.2. Vesinikusüsteemi(de)s ei esine muid lekkeid kui aur suurimal lubataval töörõhul, st lekke tuvastamise pihusti kasutamise korral ei tohi esineda mulle.

1.3. Töötemperatuurid peaksid olema järgmised:

Sisepõlemismootori ruum Sõidukis (Igat tüüpi jõuallikad) -40 °C kuni +120 °C -40 °C kuni +85 °C

1.4. Kooskõlastatuna tanklaga võetakse vastu asjakohased automaatsed meetmed, et tagada, et tankimise ajal ei tekiks vesiniku kontrollimatut väljavoolu.

1.5. Vesiniku lekkimise või väljapääsemise korral ei tohi vesinikku koguneda sõiduki suletud või poolsuletud ruumidesse.

2. Vesinikupaagi paigaldamine sõidukile

2.1. Paagi saab lisafunktsioonide võimaldamiseks sõiduki konstruktsiooni sisse ehitada. Sellistel juhtudel vastab paagi disainilahendus sisseehitatud funktsiooni nõuetele ja paagi kohta 2. osas sätestatud nõuetele.

2.2. Kui sõiduk on kasutusvalmis, ei vähenda vesinikupaagi madalaim osa sõiduki kliirensit. Seda nõuet ei kohaldata juhul, kui vesinikupaak on eest ja külgedelt nõuetekohaselt kaitstud ning ükski vesinikupaagi osa ei asu sellest kaitsekonstruktsioonist madalamal.

Vesinikupaak (-paagid) ning sellele (nendele) kinnitatavad ohutusseadmed tuleb paigaldada ja kinnitada nii, et oleks võimalik taluda järgmisi kiirendusi, ilma et kinnitused puruneks või paak (paagid) lahti tuleks (tõendatakse katse või arvutuse teel). Kasutatav mass on tavapärase täisvarustuses ja täidetud paagi või paagiploki mass.

M1- ja N1-kategooria sõidukid:

a) 20 g sõidusuunas;

b) 8 g sõidusuunaga horisontaalselt risti;

M2- ja N2-kategooria sõidukid:

a) 10 g sõidusuunas;

b) 5 g sõidusuunaga horisontaalselt risti;

M3- ja N3-kategooria sõidukid:

a) 6,6 g sõidusuunas;

b) 5 g sõidusuunaga horisontaalselt risti.

2.4. Punkti 2.3 sätteid ei kohaldata, kui sõidukile on antud tüübikinnitus kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiividega 96/27/EÜ (1) ja 96/79/EÜ (2).

3. Vesinikupaagile kinnitatud tarvikud

3.1. Automaatsed sulgeklapid või tagasilöögiklapid

3.1.1. Automaatseid sulgeklappe kasutatakse kooskõlas määruse (EÜ) nr 79/2009 VI lisa punktiga 6, välja arvatud aurustumise kontrollsüsteemi puhul, ning need on tühikäigul suletud.

3.1.2. Tankimisühendusi või kütuse vastuvõtu seadmeid kasutatakse kooskõlas määruse (EÜ) nr 79/2009 VI lisa punktiga 4.

3.1.3. Paagi liigutamise korral kaitstakse esimene isolatsiooniseade ja vajaduse korral seda paagiga ühendav voolik nii, et sulgemisfunktsioon jääks toimivaks ning ühendust seadme ja paagi vahel ei saaks katkestada.

3.1.4. Automaatklapid on tühikäigul suletud (tõrkekindlad).

3.1.5. Kui muu vesiniku muundamise süsteem on välja lülitatud, siis katkestatakse sõltumata süüteluku asendist kütuse vool asjaomasesse vesiniku muundamissüsteemi ning kütuse vool ei taastu enne, kui see süsteem uuesti tööle pannakse.

3.2. Rõhulangetusseadmed

3.2.1. Rõhu mõjul käivituvad rõhulangetusseadmed paigaldatakse vesinikupaagile (-paakidele) nii, et nendes vabanev vesinik suunatakse sõidukist välja juhitud välisõhutorusse. Vabanevat vesinikku ei suunata soojusallikasse, näiteks väljalasketorusse. Peale selle toimivad kõnealused seadmed nii, et vesinik ei saaks sõidukisse siseneda ja/või suletud ruumi koguneda. Primaarses rõhulangetusseadmes vabanevat vesinikku ei suunata ka osaliselt suletud ruumi. Kui sekundaarne rõhulangetusseade on ülerõhuklapp ning see on paigaldatud sisepaaki, peab välisümbrises olema sobilik ventilatsiooniava.

3.2.2. Sisepaakide korral on sisepaagi rõhu tavapärane töövahemik alates 0 MPa kuni primaarse rõhulangetusseadme seaderõhuni, mis on madalam sisepaagi suurimast lubatavast töörõhust või sellega võrdne.

Terasest valmistatud sisepaakide korral vastab lubamatu hälbevahemiku alumine piir rõhule, mis on suurem kui 136 % sisepaagi suurimast lubatavast töörõhust, kui sekundaarse rõhulangetusseadmena kasutatakse kaitseklappi. Kui sekundaarse rõhulangetusseadmena kasutatakse ülerõhuklappi, vastab lubamatu hälbevahemiku alumine piir terasest valmistatud sisepaakide korral rõhule, mis on suurem kui 150 % sisepaagi suurimast lubatavast töörõhust. Muude materjalide puhul kohaldatakse samaväärset ohutustaset. Lubamatu hälbevahemik on rõhk, mille juures toimub plastiline deformeerumine või sisepaak puruneb, nagu näidatud joonisel 3.2.

Joonis 3.2

Terasest sisepaagi töövahemik ja hälbevahemikud

3.3. Vesinikupaagi (-paakide) gaasikindel kaitsekest

3.3.1. Kõik vesiniku hoidmiseks ettenähtud osade ja nende vesinikusüsteemi osade, mis võivad lekkida, keevitamata ühendused, mis on paigaldatud sõitjate- või pakiruumi või muusse ventilatsioonita osasse, kaitstakse gaasikindla kestaga.

3.3.2. Gaasikindel kaitsekest ventileeritakse välisõhku.

3.3.3. Gaasikindla kaitsekesta ventilatsiooniava asub kaitsekesta kõige kõrgemas punktis ning see ei ole suunatud soojusallikasse, näiteks väljalasketorusse. Peale selle toimib see nii, et vesinik ei saaks sõidukisse siseneda ja/või suletud või osaliselt suletud ruumi koguneda.

3.3.4. Gaasikindla kaitsekesta sisemuses ei ole kaitsmata süttimisallikaid.

3.3.5. Kõigil sõiduki keres asuvatel gaasikindla kaitsekesta ventileerimiseks mõeldud ühendussüsteemidel ja -torudel on vähemalt sama ristlõikepindala kui rõhulangetusseadme torul.

3.3.6. Katse eesmärgil on kõnealune kaitsekest hermeetiliselt suletud ning 0,5 kPa suuruse rõhu juures gaasikindel, st ühe minuti jooksul ei tohi tekkida mulle ning kaitsekestal ei tohi tekkida püsivat deformatsiooni.

3.3.7. Gaasikindla ühenduse tagamiseks kinnitatakse kõik ühendussüsteemid gaasikindla kaitsekesta ja ühendustoru külge klambrite või muude vahenditega.

4. Jäigad kütusetorud ja painduvad kütusevoolikud

4.1. Jäigad kütusetorud kinnitatakse nii, et neile ei mõjuks hõõrdumine, kriitiline vibratsioon ega/või muud pinged.

4.2. Painduvad kütusevoolikud kinnitatakse nii, et neile ei mõjuks väändepinged, hõõrdumine ning et neid ei saaks tavapärase kasutamise korral kinni pigistada.

4.3. Painduvad kütusevoolikud ja jäigad kütusetorud kinnitatakse galvaanilise ja pilukorrosiooni vältimiseks kinnituskohtades nii, et seal ei saaks tekkida kahe metallosa vahelist kontakti.

4.4. Jäigad kütusetorud ja painduvad kütusevoolikud paigutatakse nii, et juhusliku kahjustuse tekkimise oht kas sõiduki sees, näiteks pagasi või muu koorma paigutamisel või liigutamisel, või väljaspool sõidukit, näiteks konarliku teepinna, sõiduki tungraudade kasutamise vms tõttu, oleks mõistlikus ulatuses võimalikult väike.

4.5. Sõiduki kere või muude vesinikusüsteemi osade läbistamisel on kütusetorud varustatud kaitserõngaste või muu kaitsematerjaliga.

5. Vesinikusüsteemi osade liitmikud või gaasiühendused

5.1. Roostevabast terasest torud ühendatakse ainult roostevabast terasest liitmikega.

5.2. Liidete arv on võimalikult väike.

5.3. Kõik liited asuvad kohtades, millele on võimalik kontrollimiseks ja lekkekatsete tegemiseks ligi pääseda.

5.4. Sõitjateruumis või suletud pakiruumis ei ole kütusetorud pikemad kui mõistlikult vajalik.

6. Tankimisühendus või kütuse vastuvõtu seade

6.1. Tankimisühendus või kütuse vastuvõtu seade on kindlustatud halva ühenduse tekkimise vastu ning kaitstud pori ja vee eest. See on kaitstud valest käsitsemisest tulenevate tagajärgede eest.

6.2. Tankimisühendust või kütuse vastuvõtu seadet ei paigaldata mootoriruumi, sõitjateruumi või muusse ventilatsioonita osasse.

6.3. Tankimisvoolik kinnitatakse paagi külge punktis 3.1.1 kirjeldatud viisil.

6.4. Tankimisühendusel või kütuse vastuvõtu seadmel on isolatsiooniseade vastavalt punktile 3.1.2.

6.5. Tuleb tagada, et kui tankimisühendus või kütuse vastuvõtu seade on ühendatud tanklaseadmega, ei saaks käivitada jõuallikat ning sõiduk ei hakkaks sel ajal liikuma.

7. Elektripaigaldised

7.1. Vesinikusüsteemi elektrilised osad kaitstakse ülekoormuse eest.

7.2. Kohtades, kus asuvad vesinikusüsteemi osad või kus võib tekkida vesinikuleke, on toiteühendused kaitstud vesinikulekete eest.

8. Aurustumine tavatingimustes

8.1. Aurustuvad gaasid muudetakse kahjutuks aurustumise kontrollsüsteemi abil.

8.2. Aurustumise kontrollsüsteem on projekteeritud nii, et see suudaks tavapärastes töötingimustes vastu võtta paagi (paakide) aurukoguse.

8.3. Sõiduki käivitamisel ja käitamisel hoiatatakse juhti, kui aurustumise kontrollsüsteemis on ilmnenud tõrge.

9. Muud nõuded

9.1. Kõik rõhulangetusseadmed ja ventilatsioonitorud kaitstakse võimalikult suures ulatuses vandalismi eest.

9.2. Sõiduki sõitjate- ja pakiruum ning kõik ohutuse seisukohast olulised osad (näiteks pidurisüsteem, elektriisolatsioon) kaitstakse krüogeense kütuse kasutamisest tingitud ebasoodsate temperatuurimõjude eest. Nõutavate kaitsemeetmete hindamisel võetakse arvesse krüogeense kütuse lekkimise võimalust.

9.3. Sõidukis kasutatavad tuleohtlikud materjalid kaitstakse veeldunud õhu eest, mis võib kondenseeruda kütusesüsteemi isoleerimata osadele.

9.4. Tõrge soojusvaheti ringvoolus ei põhjusta vesinikusüsteemi leket.

10. Ohutusseadmete süsteemid

10.1. Ohutusseadmete süsteemid on tõrkekindlad, dubleerivad või isekontrollivad.

10.2. Kui punktis 10.1 osutatud ohutusseadmete süsteemid on tõrkekindlad või isekontrollivad elektroonilised süsteemid, kohaldatakse käesoleva määruse VI lisas sätestatud erinõudeid.

11. Vesinikusüsteemi kontrollimise nõuded

11.1. Kõiki vesinikusüsteeme kontrollitakse alates süsteemi kasutuselevõtu kuupäevast vähemalt iga 48 kuu tagant ning iga uue paigaldamise ajal.

11.2. Kontrolli korraldab tehniline teenistus kooskõlas I lisa 3. osas sätestatud tootjate spetsifikatsioonidega.

2. OSA

Nõuded vedela vesiniku hoidmiseks ettenähtud vesinikupaakidele

1. SISSEJUHATUS

Käesolevas osas sätestatakse nõuded ja katsemenetlused vedela vesiniku hoidmiseks ettenähtud vesinikupaakidele.

2. TEHNILISED NÕUDED

2.1. Paagi disainilahendus kinnitatakse arvutuste teel kooskõlas standardiga EN 1251-2.

2.2. Mehaanilised pinged

Paagi osad peavad vastu alljärgnevalt kirjeldatud mehaanilistele pingetele.

2.2.1. Sisepaak

2.2.1.1. Katserõhk

Sisepaak peab vastu katserõhule Ptest:

Ptest = 1,3 (suurim lubatav töörõhk +0,1 MPa),

kus suurim lubatav töörõhk on sisepaagi suurim lubatav töörõhk megapaskalites.

2.2.1.2. Välisrõhk

Kui sisepaagi ja selle varustuse toimimine on võimalik vaakumis, peavad sisepaak ja selle varustus vastu välisrõhule 0,1 MPa.

2.2.2. Välisümbris

2.2.2.1. Välisümbris peab vastu suurimale lubatavale töörõhule, st kõnealuse ohutusseadme seaderõhule.

2.2.2.2. Välisümbris peab vastu välisrõhule 0,1 MPa.

2.2.3. Välimised kandedetailid

Täispaagi välimised kandedetailid peavad ilma rebenemiseta vastu 1. osa punktis 2.3 osutatud kiirendustele – sel juhul ei tohi vastavalt joonpinguse mudelile arvutatud lubatav pinge kandedetailides olla suurem kui:

σ ≤ 0,5 Rm

2.2.4. Sisemised kandedetailid

Täispaagi sisemised kandedetailid peavad ilma rebenemiseta vastu 1. osa punktis 2.3 osutatud kiirendustele – sel juhul ei tohi vastavalt joonpinguse mudelile arvutatud lubatav pinge kandedetailides olla suurem kui:

σ ≤ 0,5 Rm.

2.2.5. Punktides 2.2.3 ja 2.2.4 sätestatud nõudeid ei kohaldata juhul, kui on võimalik tõendada, et paak suudab taluda 1. osa punktis 2.3 osutatud kiirendusi ilma ühegi lekketa sisepaagis või automaatsetest ohutusseadmetest, sulgeklappidest ja/või tagasilöögiklappidest eespool paiknevates eri torudes.

2.2.6. Paagi kandedetailide mõõtmeid võib tõendada arvutamise või katse teel.

2.3. Lähtetemperatuur

2.3.1. Sisepaak ja välisümbris

Sisepaagi ja välisümbrise lähtetemperatuur on 20 °C.

2.3.2. Muu varustus

Kogu muu punktis 2.3.1 loetlemata varustuse puhul on lähtetemperatuur 1. osa punktis 1.3 sätestatud kõrgeimatest võimalikest töötemperatuuridest madalaim.

2.3.3. Arvesse võetakse selliste töötingimuste tõttu nagu tankimine või tühjendamine või jahutusprotsesside käigus tekkivaid termilisi pingeid.

2.4. Keemiline sobivus

2.4.1. Paagi ja selle varustuse valmistusmaterjalid sobivad kokku:

a) vesinikuga, kui asjaomased osad sellega kokku puutuvad;

b) välisõhuga, kui asjaomased osad sellega kokku puutuvad;

c) mis tahes muu ainega, millega asjaomased osad kokku puutuvad (st jahutusvedelik jne).

3. MATERJALID

3.1. Materjalid on kokku pandud, valmistatud ning edasiselt töödeldud nii, et:

a) valmistoodetel on nõutavad mehaanilised omadused;

b) rõhu all olevate osade tarbeks kasutatavad ning vesinikuga kokku puutuvad valmistooted peavad vastu termilistele, keemilistele ja mehaanilistele pingetele, mis neile avalduda võivad. Eelkõige peavad krüogeensete temperatuuridega kokku puutuvate osade materjalid vastu krüogeensetele temperatuuridele vastavalt standardile EN 1252-1.

3.2. Omadused

3.2.1. Madalatel temperatuuridel kasutatavad materjalid vastavad standardi EN 1252-1 tugevusnõuetele. Mittemetalsete materjalide vastupidavus madalale temperatuurile kinnitatakse katsemeetodil, võttes arvesse töötingimusi.

3.2.2. Välisümbrises kasutatavad materjalid tagavad isolatsioonisüsteemi terviklikkuse ning tõmbekatses on nende murdevenivus vedela lämmastiku temperatuuril vähemalt 12 %.

3.2.3. Sisepaagi puhul ei ole korrosioonivaru nõutav. Korrosioonivaru ei ole nõutav muudel pindadel, kui need on nõuetekohaselt korrosiooni vastu kaitstud.

3.3. Tunnistused ja tõendid materjali omaduste kohta

3.3.1. Täitematerjalid sobivad põhimaterjaliga kokku, moodustades keevisõmblused, mille omadused on samaväärsed põhimaterjali jaoks kindlaksmääratud omadustega kõikidel temperatuuridel, millega materjal võib kokku puutuda.

3.3.2. Tootja hangib ja esitab rõhu all olevate osade tootmisel kasutatud terase või muude materjalide keemilise valuanalüüsi ja mehaaniliste omaduste tunnistused. Metallmaterjalide puhul on see tunnistus vähemalt tüübi 3.1 tunnistus standardi EN 10204 alusel või samaväärne tunnistus. Mittemetalsete materjalide puhul on tunnistus samaväärset tüüpi.

3.3.3. Tehniline teenistus võib teha analüüse ja uuringuid. Nendes uuringutes kasutatakse kas paagi tootjale tarnitud materjalidest võetud näidiseid või valmispaake.

3.3.4. Tootja teeb tehnilisele teenistusele kättesaadavaks põhi- ja täitematerjalide keevisõmbluste metallurgiliste ja mehaaniliste katsete ja analüüside tulemused.

3.3.5. Materjali dokumentidel esitatakse vähemalt:

— tootja allkiri;

— materjali identifitseerimisnumber;

— partiinumber;

— kontrollija allkiri.

3.4. Konstruktsiooniarvutus

3.4.1. Sisepaaki käsitlevad sätted:

Sisepaagi disainilahendus vastab standardi EN 1251-2 disainilahenduseeskirjadele.

3.4.2. Välisümbrist käsitlevad sätted:

Välisümbrise disainilahendus vastab standardi EN 1251-2 disainilahenduseeskirjadele.

3.4.3. Kohaldatakse standardis ISO 2768-1 sätestatud üldhälbeid.

4. PAAGI VALMISTAMINE JA PAIGALDAMINE

4.1. Keevitatud paakide tootjad kasutavad keevituse kvaliteedi tagamise süsteemi, milles võetakse arvesse keevituse kvaliteedinõudeid vastavalt standardile EN 729-2:1994 või EN 729-3:1994.

4.2. Tehniline teenistus kinnitab keevitamisprotsessi standardite EN 288-3:1992/A1:1997, EN 288-4:1992/A1:1997 ja EN 288-8:1995 alusel.

4.3. Tehniline teenistus kinnitab keevitajad standardite EN 287-1:1992/A1:1997 ja EN 287-2:1992/A1:1997 alusel ning automaatse keevitamise operaatorid standardi EN 1418:1997 alusel.

4.4. Valmistamistoiminguid (näiteks stantsimine ja kuumtöötlus, keevitamine) tehakse kooskõlas standardiga EN 1251-2.

4.5. Sisepaagi ja välisümbrise vahelise sisetorustiku kontrollimine ja katsetamine: kõik torustiku keevisliited läbivad 100 % mittepurustava kontrolli, milleks on võimaluse korral radiograafiline kontroll või siis ultrahelidefektoskoopia, vedeliku läbiimbumise katse, heeliumilekke katse jms.

4.6. Liidete arv peaks olema võimalikult väike. Sisepaagi ja välisümbrise vahelises ruumis on lubatud ainult keevis- või liimliited.

4.7. Paagi varustus paigaldatakse nii, et süsteem ja selle osad toimivad nõuetekohaselt ja ohutult ning on gaasikindlad.

4.8. Enne standardi EN 12300 kohaseid toiminguid paak puhastatakse ja kuivatatakse.

5. MUUD NÕUDED

5.1. Välisümbrise kaitse

Välisümbrist kaitstakse seadme abil, mis hoiab ära välisümbrise purunemise või sisepaagi kokkuvajumise.

5.2. Isolatsiooni käsitlevad sätted

5.2.1. Paagi välisseinale ei tohi tavapärastes töötingimustes mingil juhul tekkida jääd. Rõhulangetustoru piirkonnas võib toru välisküljel tekkida paikne jäätumine.

5.3. Tasememõõtur

5.3.1. Juhikabiinis asuv tasememõõtur näitab vedelikutaset paagis täpsusega +/– 10 %.

5.3.2. Kui süsteem sisaldab ujukit, kannatab viimane sisepaagi suurimast lubatavast töörõhust kõrgemat välisrõhku minimaalse ohutuskoefitsiendiga 2 paindekriteeriumidest lähtudes.

5.4. Suurim täitmistase

5.4.1. Paagi ületäitmise vältimiseks on ette nähtud asjakohane süsteem. Selline süsteem võib toimida koos tanklaseadmetega. Süsteemil on püsiv märgistus, mis osutab sellele, millise paagitüübi jaoks on asjaomane süsteem ette nähtud, ning vajaduse korral näitab süsteemi paigaldamise asendit ja suunda.

5.4.2. Täitmisprotsess ei käivita ühtegi rõhulangetusseadet, sõltumata täitmisprotsessile kulunud/järgnenud ajast. Täitmisprotsessi tagajärjel ei teki töötingimusi, mille jaoks aurustumise kontrollsüsteem ei ole ette nähtud ning mida see seetõttu kontrollida ei suuda.

5.5. Märgistamine

Peale II lisa 3. osas sätestatud osa EÜ tüübikinnitusmärgi kannab iga paak märgistust, millel on selgelt loetavalt esitatud järgmised andmed:

5.5.1.1. Sisepaak:

a) sisepaagi tootja nimi ja aadress;

b) seerianumber.

5.5.1.2. Välisümbris:

a) V lisa punktis 3.1 sätestatud märgis;

b) lisakeevitamise, -freesimise ja -lehtstantsimise keeld;

c) paagi lubatav suund sõidukis;

d) tunnusmärk järgmise teabega: i. tootja nimi; ii. seerianumber; iii. veemaht liitrites; iv. suurim lubatav töörõhk [MPa]; v. tootmisaasta ja -kuu (nt 2009/01); vi. töötemperatuuride vahemik.

tunnusmärk peab olema pärast paigaldamist loetav.

5.5.2. Märgistamisviisi tõttu ei teki sisepaagi või välisümbrise konstruktsioonil paikseid survepunkte.

5.6. Kontrollavad

Sise- või välisümbrisel ei pea olema kontrollavasid.

6. KATSED JA KONTROLL

6.1. Tüübikinnituse andmisega seotud katsed ja kontroll

Tüübikinnituse andmise otstarbel teeb tehniline teenistus kahe paaginäidise peal katsed ja kontrollib neid kooskõlas punktidega 6.3.1–6.3.6. Näidised esitatakse kontrollimiseks vajalikus seisundis. Tüübikinnituse andmise otstarbel tehakse tehnilise teenistuse juuresolekul paagi näidistega katsed vastavalt punktidele 6.3.7–6.3.9.

6.2. Katsed ja kontroll tootmise ajal

Iga paagiga tehakse katsed ja neid kontrollitakse kooskõlas punktidega 6.3.1–6.3.6.

6.3. Katsemenetlused

6.3.1. Rõhukatse

6.3.1.1. Sisepaak ning sisepaagi ja välisümbrise vaheline torustik peab vastu sisemisele rõhukatsele mis tahes sobiva keskkonna toatemperatuuril kooskõlas järgmiste nõuetega.

Katserõhk Ptest on:

Ptest = 1,3 (suurim lubatav töörõhk +0,1 MPa),

kus suurim lubatav töörõhk on sisepaagi suurim lubatav töörõhk megapaskalites.

6.3.1.2. Rõhukatse tehakse enne välisümbrise paigaldamist.

6.3.1.3. Sisepaagi rõhku tõstetakse järjepidevalt kuni katserõhu saavutamiseni.

6.3.1.4. Sisepaak jäetakse katserõhu alla vähemalt kümneks minutiks, et oleks kindel, et rõhk ei lange.

6.3.1.5. Sisepaagil ei tohi pärast katse tegemist olla nähtavaid püsivaid kujumuutusi või lekkekohti.

6.3.1.6. Kõik katsetatud sisepaagid, mis ei läbi katset püsivate kujumuutuste tõttu, loetakse mittesobilikuks ning neid ei parandata.

6.3.1.7. Kõik katsetatud sisepaagid, mis ei läbi katset lekkimise tõttu, võidakse pärast parandamist ja uut katset lugeda vastuvõetavaks.

6.3.1.8. Hüdraulilise katse korral tuleb paak pärast katset tühjendada ja kuivatada, kuni paagi sisemuse kastepunkt on –40 °C vastavalt standardile EN 12300.

6.3.1.9. Positiivse katsetulemuse korral koostab kontrolliüksus katsearuande ja märgistab sisepaagi.

6.3.2. Lekkekatse

Pärast lõplikku kokkupanekut tehakse vesinikupaagiga lekkekatse, kasutades gaasisegu, mis sisaldab vähemalt 10 % heeliumit.

6.3.3. Mõõtmete kontrollimine

Kontrollitakse järgmisi mõõtmeid:

— silindrikujulise paagi (paakide) puhul sisepaagi ümarus vastavalt standardile EN 1251-2:2000, 5.4;

— sise- ja välisümbrise kõrvalekalle sirgjoonest vastavalt standardile EN 1251-2, 5.4.

6.3.4. Keevisõmbluste purustavad ja mittepurustavad katsed

Katse tehakse kooskõlas standardiga EN 1251-2.

6.3.5. Visuaalne kontrollimine

Keevisõmblusi ning paagi sise- ja välisümbrise sise- ja välispindu kontrollitakse visuaalselt. Pindadel ei tohi olla ühtegi kriitilist kahjustust või defekti.

6.3.6. Märgistus

Märgistust kontrollitakse kooskõlas punktiga 5.5.

6.3.7. Purunemiskatse

Purunemiskatse tehakse ühe sisepaagi näidisega, mis ei ole paigutatud välisümbrisesse ega isoleeritud.

6.3.7.1. Kriteeriumid

6.3.7.1.1. Purunemisrõhk on vähemalt võrdne mehaanilistes arvutustes kasutatud purunemisrõhuga. Teraspaakide puhul on see:

a) kas suurim lubatav töörõhk (megapaskalites), millele liidetakse 0,1 Mpa, korrutatuna 3,25-ga;

b) või suurim lubatav töörõhk (megapaskalites), millele liidetakse 0,1 Mpa, korrutatuna 1,5-ga ning seejärel jagatisega Rm/Rp, kus Rm tähistab minimaalset tõmbetugevust ning Rp minimaalset voolavuspiiri.

6.3.7.1.2. Muust materjalist kui terasest valmistatud vesinikupaakide puhul tõendatakse, et need on sama ohutud kui punktides 6.3.7.1.1 ja 6.3.7.1.2 sätestatud nõuetele vastavad paagid.

6.3.7.2. Menetlus

6.3.7.2.1. Katsetatav paak on representatiivne kinnitatava tüübi disainilahenduse ja valmistamisviisi suhtes.

6.3.7.2.2. Katse on hüdrauliline.

6.3.7.2.3. Toru ja torustikku võib katse tegemise võimaldamiseks muuta (tühimahu läbipuhumine, vedeliku sisselaskmine, mittekasutatavate torude sulgemine jms).

6.3.7.2.4. Paak täidetakse veega. Rõhku tõstetakse kuni purunemiseni järjepidevalt kõige rohkem 0,5 MPa minutis. Kui suurim lubatav töörõhk on saavutatud, jääb paak selle rõhu alla vähemalt kümneks minutiks, et oleks võimalik kontrollida paagi deformeerumist.

6.3.7.2.5. Võimalike deformatsioonide tuvastamiseks on olemas asjakohane süsteem.

6.3.7.2.6. Rõhku registreeritakse või märgitakse üles kogu katse vältel.

6.3.7.3. Tulemused

Katsetingimused ja purunemisrõhk märgitakse katsetunnistusele, mille allkirjastavad tootja ja tehniline teenistus.

6.3.8. Lahtise tule katse

6.3.8.1. Kriteeriumid

6.3.8.1.1. Paak ei purune ja sisepaagi siserõhk ei ületa sisepaagi lubatavat hälbevahemikku. Terasest valmistatud sisepaakide korral piirab sekundaarne rõhulangetusseade paagi siserõhu 136 protsendini sisepaagi suurimast lubatavast töörõhust, kui kõnealuse sekundaarse rõhulangetusseadmena kasutatakse kaitseklappi.

Kui sekundaarse rõhulangetusseadmena kasutatakse väljaspool vaakumipiirkonda ülerõhuklappi, piirab kõnealune sekundaarne rõhulangetusseade terasest valmistatud sisepaakide korral paagi siserõhu 150 protsendini sisepaagi suurimast lubatavast töörõhust.

Kui sekundaarse rõhulangetusseadmena kasutatakse vaakumipiirkonnas ülerõhuklappi, piirab kõnealune sekundaarne rõhulangetusseade terasest valmistatud sisepaakide korral paagi siserõhu 150 protsendini sisepaagi suurimast lubatavast töörõhust, millele liidetakse 0,1 MPa (suurim lubatav töörõhk +0,1 MPa).

Muude materjalide puhul tõendatakse samaväärset ohutustaset.

Sekundaarne rõhulangetusseade ei tööta väiksemal rõhul kui 110 % primaarse rõhulangetusseadme seaderõhust.

6.3.8.2. Menetlus

6.3.8.2.1. Katsetatav paak on representatiivne kinnitatava tüübi disainilahenduse ja valmistamisviisi suhtes.

6.3.8.2.2. Paagi valmistamisprotsess on täielikult lõpetatud ning see paigaldatakse koos kogu oma varustusega.

Paak on eelnevalt maha jahutatud ning sisepaak on vedela vesinikuga samal temperatuuril. Paagis on viimase 24 tunni jooksul hoitud vedelat vesinikku sellises mahus, mis on vähemalt võrdne poolega sisepaagi veemahust.

6.3.8.2.3.1. Paak täidetakse vedela vesinikuga, nii et massi mõõtmise süsteemiga mõõdetav vedela vesiniku kogus moodustab pool suurimast lubatavast kogusest, mida sisepaak võib sisaldada.

6.3.8.2.3.2. Paagist 0,1 m allpool põleb lahtine tuli. Tule kõrgus ja laius ületavad paagi mõõtmeid 0,1 meetri ulatuses. Tule temperatuur on vähemalt 590 °C. Tuli põleb pidevalt kogu katse ajal.

6.3.8.2.3.3. Paagi rõhk on katse alguses 0–0,01 MPa sisepaagis sisalduva vesiniku keemispunktis.

6.3.8.2.3.4. Kui ohutusseade on avanenud, jätkatakse katset nii kaua, kuni ohutusseadme läbipuhe on lõppenud. Katse ajal paak ei purune ja sisepaagi siserõhk ei ületa sisepaagi lubatavat hälbevahemikku. Terasest valmistatud sisepaakide korral ei ole paagi rõhk suurem kui 136 % sisepaagi suurimast lubatavast töörõhust. Muude materjalide puhul kohaldatakse samaväärset ohutustaset.

6.3.8.3. Tulemused

Katsetingimused ja katse ajal paagis saavutatud suurim rõhk märgitakse katsetunnistusele, mille allkirjastavad tootja ja tehniline teenistus.

6.3.9. Suurima täitmistaseme katse

6.3.9.1. Kriteeriumid

Kõikide tüübikinnituseks vajalike katsete ajal ei käivita täitmisprotsess ühtegi rõhulangetusseadet, sõltumata täitmisprotsessile kulunud/järgnenud ajast. Täitmisprotsessi tagajärjel ei teki töötingimusi, mille jaoks aurustumise kontrollsüsteem ei ole ette nähtud ning mida see seetõttu kontrollida ei suuda.

6.3.9.2. Menetlus

6.3.9.2.1. Katsetatav paak on representatiivne kinnitatava tüübi disainilahenduse ja valmistamisviisi suhtes.

6.3.9.2.2. Paagi valmistamisprotsess on täielikult lõpetatud ning sellele on kinnitatud kogu asjakohane varustus, eelkõige tasememõõtur.

6.3.9.2.3. Paak on eelnevalt maha jahutatud ning sisepaak on vedela vesinikuga samal temperatuuril. Paagis on viimase 24 tunni jooksul hoitud vedelat vesinikku sellises mahus, mis on vähemalt võrdne poolega sisepaagi veemahust.

6.3.9.2.4. Vesiniku massi või massivoolukiirust paagi sisse- ja väljalasketorus mõõdetakse täpsusega, mis on suurem kui 1 % katsetatava paagi suurimast täitemassist.

6.3.9.2.5. Paak täidetakse täies mahus kümme korda vedela vesinikuga, mis on oma auruga tasakaalus. Täitmiste vahel lastakse vähemalt neljandik paagis olevast vedelast vesinikust välja.

6.3.9.3. Tulemused

Katsetingimused ja asjaomase massi mõõtmise süsteemi abil mõõdetud kümme suurimat taset märgitakse katsetunnistusele, mille allkirjastavad tootja ja tehniline teenistus.

3. OSA

Nõuded muudele vesinikusüsteemi osadele, välja arvatud vedela vesiniku hoidmiseks ettenähtud paagid

1. SISSEJUHATUS

Käesolevas osas sätestatakse nõuded ja katsemenetlused muudele vesinikusüsteemi osadele, välja arvatud vedela vesiniku hoidmiseks ettenähtud paagid.

2. ÜLDNÕUDED

2.1. Vesinikusüsteemi osades kasutatavad materjalid sobivad kokku vesinikuga kooskõlas punktiga 4.11.

2.2. Esimese rõhuregulaatori ette paigaldatud vesinikusüsteemi (v.a vesinikupaak) suurim lubatav töörõhk on võrdne asjaomasele osale avalduva suurima rõhuga, kuid on vähemalt 1,5 korda suurem sisepaagi primaarse rõhulangetusseadme seaderõhust, ning selle ohutuskoefitsient ei tohi olla väiksem sisepaagi ohutuskoefitsiendist.

2.3. Rõhuregulaatori(te) järel paiknevaid osasid kaitstakse ülerõhu eest ning need peavad vastu vähemalt rõhule, mis on 1,5 korda suurem esimese selle (nende) ette paigaldatud rõhuregulaatori väljundrõhust (suurimast lubatavast töörõhust).

2.4. Selleks et vältida õhu veeldumist kokkupuutel välispindadega, osad isoleeritakse, välja arvatud juhul, kui kasutatakse süsteemi, mis kogub vedela õhu kokku ja aurustab selle. Sel juhul on lähedal asuvad osad valmistatud materjalidest, mis sobivad kokku hapnikuga rikastatud atmosfääriga vastavalt standardile EN 1797.

3. TEHNILISED NÕUDED

3.1. Rõhulangetusseadmed

3.1.1. Sisepaagi rõhulangetusseadmed

3.1.1.1. Sisepaagi primaarne rõhulangetusseade piirab paagi siserõhku kuni 110 %-ni suurimast lubatavast töörõhust isegi äkilise vaakumikao korral. Kõnealune seade on kaitseklapp või sellega samaväärne seade ning see on tavapärastes töötingimustes ühendatud otse gaasilise osa külge.

3.1.1.2. Sisepaagi sekundaarne rõhulangetusseade paigaldatakse selleks, et tagada, et paagi rõhk ei saaks mingil juhul ületada sisepaagi lubatavat hälbevahemikku. Terasest valmistatud sisepaakide korral piirab sekundaarne rõhulangetusseade paagi siserõhu 136 protsendini sisepaagi suurimast lubatavast töörõhust, kui kõnealuse sekundaarse rõhulangetusseadmena kasutatakse kaitseklappi. Kui sekundaarse rõhulangetusseadmena kasutatakse väljaspool vaakumipiirkonda ülerõhuklappi, piirab kõnealune teine rõhulangetusseade terasest valmistatud sisepaakide korral paagi siserõhu 150 protsendini sisepaagi suurimast lubatavast töörõhust. Kui sekundaarse rõhulangetusseadmena kasutatakse vaakumipiirkonnas ülerõhuklappi, piirab kõnealune teine rõhulangetusseade terasest valmistatud sisepaakide korral paagi siserõhu 150 protsendini sisepaagi suurimast lubatavast töörõhust, millele liidetakse 0,1 MPa (suurim lubatav töörõhk +0,1 MPa). Muude materjalide puhul tõendatakse samaväärset ohutustaset. Teine rõhulangetusseade ei tööta väiksemal rõhul kui 110 % primaarse rõhulangetusseadme seaderõhust.

3.1.1.3. Ohutusseadmete kalibreerimine tehakse kooskõlas standardiga EN 13648-3.

3.1.1.4. Punktides 3.1.1.1 ja 3.1.1.2 osutatud kaks seadet võib sisepaagile kinnitada sama kütusetoruga.

3.1.1.5. Rõhulangetusseadmete nimirõhk on selgelt esitatud. Seadmete lubamatut muutmist välditakse tinaplommi või samaväärse süsteemi abil.

3.1.1.6. Pärast rõhu langetamist sulguvad kaitseklapid rõhu juures, mis on kõrgem kui 90 % kaitseklapi seaderõhust. Madalama rõhu korral jäävad kaitseklapid suletuks.

3.1.1.7. Kaitseklapid paigaldatakse vesinikupaagi gaasilise osa piirkonda.

3.1.2. Muude osade rõhulangetusseadmed

3.1.2.1. Kui on oht, et kahe ühel joonel asuva varustuselemendi vahele võib sattuda krüogeenset vedelikku või auru, kasutatakse rõhulangetusseadet või vahendit, mis tagab samaväärse ohutustaseme.

3.1.2.2. Esimese rõhuregulaatori ette paigaldatud ülerõhu vältimise ohutusseadme seaderõhk ei ole suurem kui torude suurim lubatav töörõhk ning väiksem kui 120 % paagi suurimast lubatavast töörõhust, et sellised klapid ei avaneks sisepaagi rõhulangetusseadmete asemel.

3.1.2.3. Rõhuregulaatori(te) järel paiknevate rõhulangetusseadmete nimirõhk ei ületa rõhuregulaatori järel paiknevate osade suurimat lubatavat töörõhku.

3.1.2.4. Pärast rõhu langetamist sulguvad kaitseklapid rõhu juures, mis on kõrgem kui 90 % kaitseklapi seaderõhust. Madalama rõhu korral jäävad kaitseklapid suletuks.

3.1.3. Rõhulangetusseadmete tüübikinnitust käsitlevad sätted

3.1.3.1. Rõhulangetusseadmete disainilahendus, valmistamine ja kontroll on kooskõlas standarditega EN 13648-1 ja EN 13648-2.

3.1.3.2. Kui primaarse ohutusseadme kõrval kasutatakse aurustumise kontrollsüsteemi, on kaitseklapp B-kategooria ohutusseade, vastasel korral on see A-kategooria ohutusseade vastavalt standardile EN 13648.

3.1.3.3. Suurim lubatav töörõhk: sisepaagi suurimast lubatavast töörõhust 1,5 korda suurem rõhk või asjaomasele osale avalduv suurim rõhk.

3.1.3.4. Seaderõhk

3.1.3.4.1. Sisepaagi primaarseadmed: kooskõlas punktiga 3.1.1.1

3.1.3.4.2. Sisepaagi sekundaarseade: kooskõlas punktiga 3.1.1.2

3.1.3.4.3. Muude osade (peale paagi) rõhulangetusseadmed: kooskõlas punktiga 3.1.2

3.1.3.5. Lähtetemperatuurid

3.1.3.5.1. Välistemperatuur: kooskõlas 1. osa punktiga 1.3

3.1.3.5.2. Sisetemperatuur: -253 °C kuni +85 °C

3.1.3.6. Rakendatavad katsemenetlused:

Rõhukatse punkt 4.2 Välislekke katse punkt 4.3 Katse tööolukorras punkt 4.5 Korrosioonikatse punkt 4.6, ainult metallosade ning väljaspool gaasikindlat kaitsekesta asuva varustuse puhul Temperatuuritsüklikatse punkt 4.9, ainult mittemetalsete osade puhul

3.1.4. Rõhulangetusseadmeid ühendavad torud

3.1.4.1. Kaitstava osa ja rõhulangetusseadme vahele ei paigaldata isolatsiooniseadet.

3.1.4.2. Rõhulangetusseadmete ette ja taha paigaldatud torud ei takista nende seadmete tööd ning vastavad punktides 3.1.1–3.1.3 määratletud kriteeriumidele.

3.2. Klapid

3.2.1. Vesinikuklappide tüübikinnitust käsitlevad sätted

3.2.1.1. Krüogeense vesiniku klappide disainilahendus, valmistamine ja kontroll on kooskõlas standarditega EN 13648-1 ja EN 13648-2.

3.2.1.2. Suurim lubatav töörõhk: sisepaagi suurimast lubatavast töörõhust 1,5 korda suurem rõhk või asjaomasele klapile avalduv suurim rõhk.

3.2.1.3. Lähtetemperatuurid

3.2.1.3.1. Välistemperatuur: kooskõlas 1. osa punktiga 1.3

3.2.1.3.2. Sisetemperatuur:

-253 °C kuni +85 °C soojusvaheti ette paigaldatud klappide puhul

-40 °C kuni +85 °C soojusvaheti taha paigaldatud klappide puhul

3.2.1.4. Kohaldatavad katsemenetlused:

Rõhukatse punkt 4.2 Välislekke katse punkt 4.3 Kulumiskatse punkt 4.4 (6 000 töötsüklit käsiventiilide puhul, 20 000 töötsüklit automaatklappide puhul) Korrosioonikatse punkt 4.6, ainult metallosade ning väljaspool gaasikindlat kaitsekesta asuva varustuse puhul Kuivale kuumusele vastupidavuse katse punkt 4.7, ainult mittemetalsete osade puhul Osooniga vanandamise katse punkt 4.8, ainult mittemetalsete osade puhul Temperatuuritsüklikatse punkt 4.9, ainult mittemetalsete osade puhul Paigaldusühenduse lekke katse punkt 4.12

3.3. Soojusvahetid

3.3.1. Olenemata punktis 2.1 sätestatust on soojusvaheti suurim lubatav töörõhk eri ahelate kõige kõrgem suurim lubatav töörõhk.

3.3.2. Jõuallika heitgaase ei kasutata mingil juhul otse soojusvahetis.

3.3.3. Kasutatakse ohutussüsteemi, et vältida tõrkeid soojusvaheti töös ning krüogeense vedeliku või gaasi sattumist teise ahelasse ja selle järel paiknevasse süsteemi, kui see ei ole selle jaoks ette nähtud.

3.3.4. Vesinikuklappide tüübikinnitust käsitlevad sätted

3.3.4.1. Suurim lubatav töörõhk: sisepaagi suurimast lubatavast töörõhust 1,5 korda suurem rõhk või asjaomasele osale avalduv suurim rõhk.

3.3.4.2. Lähtetemperatuurid

3.3.4.2.1. Välistemperatuur: kooskõlas 1. osa punktiga 1.3

3.3.4.2.2. Sisetemperatuur: -253 °C kuni +85 °C

3.3.4.3. Rakendatavad katsemenetlused:

Rõhukatse punkt 4.2 Välislekke katse punkt 4.3 Korrosioonikatse punkt 4.6, ainult metallosade puhul Kuivale kuumusele vastupidavuse katse punkt 4.7, ainult mittemetalsete osade puhul Osooniga vanandamise katse punkt 4.8, ainult mittemetalsete osade puhul Temperatuuritsüklikatse punkt 4.9, ainult mittemetalsete osade puhul

3.3.4.4. Soojusvaheti valmistamine ja paigaldamine sertifitseeritakse kooskõlas 2. osa punktidega 4.3 kuni 4.5.

3.4. Tankimisühendused või kütuse vastuvõtu seadmed

3.4.1. Tankimisühendused või kütuse vastuvõtu seadmed on kaitstud saastumise eest.

3.4.2. Tankimisühenduste või kütuse vastuvõtu seadmete tüübikinnitust käsitlevad sätted

3.4.2.1. Suurim lubatav töörõhk: sisepaagi suurimast lubatavast töörõhust 1,5 korda suurem rõhk või asjaomasele osale avalduv suurim rõhk.

3.4.2.2. Lähtetemperatuurid

3.4.2.2.1. Välistemperatuur: kooskõlas 1. osa punktiga 1.3

3.4.2.2.2. Sisetemperatuur: -253 °C kuni +85 °C

3.4.2.3. Rakendatavad katsemenetlused:

Rõhukatse punkt 4.2 Välislekke katse punkt 4.3 Kulumiskatse punkt 4.4 (3 000 töötsükliga) Korrosioonikatse punkt 4.6, ainult metallosade puhul Kuivale kuumusele vastupidavuse katse punkt 4.7, ainult mittemetalsete osade puhul Osooniga vanandamise katse punkt 4.8, ainult mittemetalsete osade puhul Temperatuuritsüklikatse punkt 4.9, ainult mittemetalsete osade puhul Paigaldusühenduse lekke katse punkt 4.12

3.5. Rõhuregulaatorid

3.5.1. Rõhuregulaatorite tüübikinnitust käsitlevad sätted

3.5.1.1. Suurim lubatav töörõhk: sisepaagi suurimast lubatavast töörõhust 1,5 korda suurem rõhk või asjaomasele osale avalduv suurim rõhk.

3.5.1.2. Lähtetemperatuurid

3.5.1.2.1. Välistemperatuur: kooskõlas 1. osa punktiga 1.3

3.5.1.2.2. Sisetemperatuur: vähemalt 1. osa punktis 1.3 osutatud temperatuur

3.5.1.3. Rakendatavad katsemenetlused:

Rõhukatse punkt 4.2 Välislekke katse punkt 4.3 Kulumiskatse punkt 4.4 (20 000 töötsükliga) Korrosioonikatse punkt 4.6, ainult metallosade ning väljaspool gaasikindlat kaitsekesta asuva varustuse puhul Kuivale kuumusele vastupidavuse katse punkt 4.7, ainult mittemetalsete osade puhul Osooniga vanandamise katse punkt 4.8, ainult mittemetalsete osade puhul Temperatuuritsüklikatse punkt 4.9, ainult mittemetalsete osade puhul Paigaldusühenduse lekke katse punkt 4.12

3.6. Andurid

3.6.1. Andurite tüübikinnitust käsitlevad sätted

3.6.1.1. Suurim lubatav töörõhk: sisepaagi suurimast lubatavast töörõhust 1,5 korda suurem rõhk või asjaomasele osale avalduv suurim rõhk.

3.6.1.2. Lähtetemperatuurid

3.6.1.2.1. Ümbritseva õhu temperatuuril kasutamise korral: kooskõlas 1. osa punktiga 1.3

3.6.1.2.2. Krüogeensel temperatuuril kasutamise korral: madalaim töötemperatuur -253 °C, kõrgeim temperatuur +85 °C või +120 °C, nagu osutatud 1. osa punktis 1.3

3.6.1.3. Rakendatavad katsemenetlused:

Rõhukatse punkt 4.2, ainult vesinikuga vahetult kokkupuutuva varustuse puhul Välislekke katse punkt 4.3, ainult vesinikuga vahetult kokkupuutuva varustuse puhul Korrosioonikatse punkt 4.6, ainult metallosade ning väljaspool gaasikindlat kaitsekesta asuva varustuse puhul Kuivale kuumusele vastupidavuse katse punkt 4.7 Osooniga vanandamise katse punkt 4.8, ainult mittemetalsete osade puhul Temperatuuritsüklikatse punkt 4.9, ainult mittemetalsete osade puhul

3.7. Painduvad kütusevoolikud

3.7.1. Painduvate kütusevoolikute tüübikinnitust käsitlevad sätted

3.7.1.1. Krüogeensete painduvate kütusevoolikute disainilahendus, valmistamine ja kontroll on kooskõlas standardiga EN 12434.

3.7.1.2. Suurim lubatav töörõhk: sisepaagi suurimast lubatavast töörõhust 1,5 korda suurem rõhk või asjaomasele osale avalduv suurim rõhk.

3.7.1.3. Lähtetemperatuurid

3.7.1.3.1. Ümbritseva õhu temperatuuril kasutamise korral: kooskõlas 1. osa punktiga 1.3

3.7.1.3.2. Krüogeensel temperatuuril kasutamise korral: madalaim töötemperatuur -253 °C, kõrgeim temperatuur +85 °C või +120 °C, nagu osutatud 1. osa punktis 1.3

3.7.1.4. Rakendatavad katsemenetlused:

Rõhukatse punkt 4.2 Välislekke katse punkt 4.3 Korrosioonikatse punkt 4.6, ainult metallosade ning väljaspool gaasikindlat kaitsekesta asuva varustuse puhul Kuivale kuumusele vastupidavuse katse punkt 4.7, ainult mittemetalsete osade puhul Osooniga vanandamise katse punkt 4.8, ainult mittemetalsete osade puhul Temperatuuritsüklikatse punkt 4.9, ainult mittemetalsete osade puhul Rõhutsüklikatse punkt 4.10

3.8. Vesinikusüsteemi elektrilisi osi käsitlevad sätted

3.8.1. Elektrisädemete vältimiseks:

a) isoleeritakse vesinikusüsteemi juurde kuuluvad elektriseadmed nii, et vool ei läbiks vesinikuga kokku puutuvaid osi;

b) on elektriseadme elektrisüsteem sõiduki kerest isoleeritud;

c) on elektriahela isolatsioonitakistus (välja arvatud akud ja kütuseelemendid) suurem kui 1 kΩ nimipinge iga voldi kohta.

3.8.2. Kui isoleeritud ja kindla elektriühenduse tagamiseks kasutatakse elektrijuhtmete läbiviiki, on elektriühendus õhutiheda liitega.

4. KATSEMENETLUSED

4.1. Üldsätted

4.1.1. Lekkekatsed tehakse kokkusurutud gaasiga, mis sisaldab vähemalt 10 % heeliumi, näiteks õhu või lämmastikuga.

4.1.2. Rõhukatseks nõutava rõhu saavutamiseks võib kasutada vett või muud vedelikku.

4.1.3. Kõikides katsedokumentides viidatakse vajaduse korral katses kasutatud keskkonnale.

4.1.4. Lekke- ja rõhukatsete kestus on vähemalt kolm minutit pikem kui anduri reageerimisaeg.

4.1.5. Kõik katsed tehakse ümbritseva õhu temperatuuril, kui ei ole sätestatud teisiti.

4.1.6. Enne lekkekatset kuivatatakse eri osad nõuetekohaselt.

4.2. Rõhukatse

4.2.1. Vesinikuga kokkupuutuv osa peab ilma ühegi nähtava lekke või kujumuutuseta vastu katserõhule, mis on 1,5 korda suurem selle suurimast lubatavast töörõhust, kusjuures kõrgrõhuosa väljalaskeavad on suletud. Seejärel tõstetakse rõhk suurimast lubatavast töörõhust 1,5–3 korda kõrgemaks. Asjaomasel osal ei tohi ilmneda ühtegi nähtavat rebenemise või pragunemise tunnust.

4.2.2. Rõhusüsteemil on automaatne sulgeklapp ja rõhumõõtur, mille rõhuvahemik on vähemalt 1,5 korda, kuid mitte rohkem kui 2 korda katserõhust suurem, kusjuures mõõturi täpsus on 1 % rõhuvahemikust.

4.2.3. Osade puhul, mis peavad läbima lekkekatse, tehakse see katse enne rõhukatset.

4.3. Välislekke katse

4.3.1. Osa on punktis 4.4.3 kirjeldatud katse ajal gaasirõhuga nullist kuni suurima lubatava töörõhuni vaba leketest toru- või korpusetihendite või muude ühenduste kaudu, samuti ei tohi ilmneda valumi poorsust.

Katse tehakse sama varustusega järgmistes tingimustes:

4.3.2.1. ümbritseva õhu temperatuuril;

4.3.2.2. minimaalsel töötemperatuuril või vedela lämmastiku temperatuuril pärast asjaomase temperatuuri piisava aja vältel hoidmist termilise stabiilsuse tagamiseks;

4.3.2.3. maksimaalsel töötemperatuuril pärast asjaomase temperatuuri piisava aja vältel hoidmist termilise stabiilsuse tagamiseks.

4.3.3. Kõnealuse katse jooksul on katsetatav varustus ühendatud gaasirõhu allikaga. Rõhusüsteemil on automaatne sulgeklapp ja rõhumõõtur, mille rõhuvahemik on vähemalt 1,5 korda, kuid mitte rohkem kui 2 korda katserõhust suurem, kusjuures mõõturi täpsus on 1 % rõhuvahemikust. Rõhumõõtur paigaldatakse automaatse sulgeklapi ja katsetatava näidise vahele.

4.3.4. Kogu katse vältel kontrollitakse näidise lekkekindlust, kasutades pindaktiivset ainet, ilma et moodustuks mulle, või mõõdetakse lekkemäära, mis on väiksem kui 10 cm3/h.

4.4. Kulumiskatse

4.4.1. Vesinikusüsteemi osa vastab pärast selle kohta 3. osa punktides 3.1 kuni 3.7 ette nähtud arvu töötsükleid punktides 4.3 ja 4.12 sätestatud lekkekatse nõuetele.

4.4.2. Kohe pärast kulumiskatset tehakse vastavalt punktis 4.3 ja punktis 4.12 kirjeldatud välislekke katse ja paigaldusühenduse lekke katse.

4.4.3. Osa ühendatakse kindlalt kokkusurutud kuiva õhu või lämmastiku allikaga ning tehakse läbi 3. osa punktides 3.1 kuni 3.7 konkreetse osa kohta ette nähtud arv töötsükleid. Tsükkel koosneb osa ühest avanemisest ja ühest sulgumisest mitte vähem kui 10 ± 2 sekundit kestva ajavahemiku jooksul.

4.4.4. Kindlaksmääratud tsüklitest 96 % jooksul käitatakse asjaomast osa ümbritseva õhu temperatuuril ning selle osa suurima lubatava töörõhu juures. Väljalülitatud olekus lastakse katseseadme allavoolurõhul alaneda 50 protsendile asjaomase osa suurimast lubatavast töörõhust.

4.4.5. Kõigist tsüklitest 2 % jooksul käitatakse asjaomast osa maksimaalsel materjalitemperatuuril (vastavalt 1. osa punktile 1.3) pärast kõnealusel temperatuuril ja suurima lubatava töörõhu juures piisava aja vältel hoidmist termilise stabiilsuse tagamiseks. Osa vastab kõrge temperatuuri tsüklite järel asjakohasel maksimaalsel materjalitemperatuuril (vastavalt 1. osa punktile 1.3) punktide 4.3 ja 4.12 nõuetele.

4.4.6. Kõigist tsüklitest 2 % jooksul käitatakse asjaomast osa minimaalsel materjalitemperatuuril (vastavalt 1. osa punktile 1.3), kuid mitte madalamal kui vedela lämmastiku temperatuuril, pärast kõnealusel temperatuuril ja osa suurima lubatava töörõhu juures piisava aja vältel hoidmist termilise stabiilsuse tagamiseks. Osa vastab madala temperatuuri tsüklite järel asjakohasel minimaalsel materjalitemperatuuril (vastavalt 1. osa punktile 1.3) punktide 4.3 ja 4.12 nõuetele.

4.5. Katse tööolukorras

4.5.1. Katse tööolukorras tehakse kooskõlas standardiga EN 13648-1 või EN 13648-2. Kohaldatakse asjaomase standardi erinõudeid.

4.6. Korrosioonikatse

4.6.1. Vesinikusüsteemi metallosad vastavad pärast standardi ISO 9227 kohast 144-tunnist soolveekatset (kõigi ühenduste suletud asendis) punktides 4.3 ja 4.12 osutatud lekkekatsete nõuetele.

4.6.2. Vasest või valgevasest valmistatud vesinikusüsteemi osa vastab pärast standardi ISO 6957 kohast 24-tunnist ammoniaagis hoidmist (kõigi ühenduste suletud asendis) punktides 4.3 ja 4.12 osutatud lekkekatsete nõuetele.

4.7. Kuivale kuumusele vastupidavuse katse

Katse tehakse kooskõlas standardiga ISO 188. Katseeset hoitakse 168 tunni jooksul suurima töötemperatuuriga võrdsel temperatuuril. Tõmbetugevuse muutus ei ole suurem kui +25 %. Katkevenivuse muutus ei ületa järgmisi väärtusi:

— suurim suurenemine 10 %;

— suurim vähenemine 30 %;

4.8. Osooniga vanandamise katse

4.8.1. Katse tehakse kooskõlas standardiga ISO 1431-1. Katseese pingestatakse 20 % venimiseni ning hoitakse 120 tunni jooksul õhu käes temperatuuriga 40 °C ning osoonikontsentratsiooniga 50 osakest 100 miljoni kohta.

4.8.2. Katseese ei tohi praguneda.

4.9. Temperatuuritsüklikatse

Mittemetalne vesinikuga kokkupuutuv osa vastab punktides 4.3 ja 4.12 osutatud lekkekatsete nõuetele pärast 96-tunnist temperatuuritsüklikatset suurimal lubataval töörõhul minimaalselt töötemperatuurilt maksimaalse töötemperatuurini, milles ühe tsükli kestus on 120 minutit.

4.10. Rõhutsüklikatse

4.10.1. Kõik painduvad kütusevoolikud vastavad pärast 6 000 rõhutsükli läbimist punktis 4.3 osutatud lekkekatse nõuetele.

4.10.2. Rõhk tõstetakse vähem kui viie sekundiga atmosfäärirõhult paagi suurimale lubatavale töörõhule ning pärast vähemalt viit sekundit langetatakse atmosfäärirõhule vähem kui viie sekundiga.

4.10.3. Kohe pärast kulumiskatset tehakse punktis 4.3 osutatud asjakohane välislekke katse.

4.11. Vesinikuga sobivuse katse

4.11.1. Sobivust vesinikuga tõendatakse kooskõlas standardiga ISO 11114-4.

4.11.2. Krüogeensete temperatuuridega kokku puutuvate osade materjalid peavad sobima krüogeensete temperatuuridega vastavalt standardile EN 1252-1.

4.12. Paigaldusühenduse lekke katse

4.12.1. Paigaldusühenduse lekke katsed tehakse näidistega, mis on eelnevalt läbinud punktis 4.3 osutatud välislekke katse.

4.12.2. Paigaldusühenduse katsete tegemisel on näidisklapi sisselaskeava ühendatud gaasirõhu allikaga, klapp on suletud ning väljalaskeava on avatud. Rõhusüsteemil on automaatne sulgeklapp ja rõhumõõtur, mille rõhuvahemik on vähemalt 1,5 korda, kuid mitte rohkem kui 2 korda katserõhust suurem, kusjuures mõõturi täpsus on 1 % rõhuvahemikust. Rõhumõõtur paigaldatakse automaatse sulgeklapi ja katsetatava näidise vahele. Suurimale lubatavale töörõhule vastava katserõhu avaldamisel kontrollitakse lekkekindlust vee alla kastetud avatud väljalaskeava abil või katsetatava klapi sisselaskeava poolsele küljele paigaldatud voolu kulumõõturi abil. Voolu kulumõõtur peab suutma näidata kasutatava katsevedeliku puhul maksimaalseid lubatud voolumäärasid täpsusega +/– 1 %.

4.12.3. Sulgeklapi paigaldusühendus ei leki suletud asendis rohkem kui 10 cm3/h gaasirõhu juures nullist suurima lubatava töörõhuni.

4.12.4. Tagasilöögiklapp ei leki suletud asendis mis tahes aerostaatilise rõhu juures alates 50 kPa kuni suurima lubatava töörõhuni.

4.12.5. Tagasilöögiklapid ei leki katse jooksul rohkem kui 10 cm3/h, kui neid kasutatakse ohutusseadme või tankimisühenduse või kütuse vastuvõtu seadmena.

4.12.6. Rõhulangetusseadmed ei leki rohkem kui 10 cm3/h mis tahes gaasirõhu juures nullist kuni seaderõhuni miinus 10 %.

(1) EÜT L 169, 8.7.1996, lk 1.

(2) EÜT L 83, 25.3.1997, lk 23.