Official Journal L 179 , 14/07/1999 P. 0001 - 0084



NÕUKOGU MÄÄRUS (EÜ) nr 1493/1999, 17. mai 1999, veinituru ühise korralduse kohta EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikleid 36 ja 37, võttes arvesse komisjoni ettepanekut1, võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust,2 võttes arvesse majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust,3 võttes arvesse regioonide komitee arvamust4 ning arvestades, et: 1) põllumajandussaaduste ühisturu toimimise ja arenguga peaks kaasnema ühise põllumajanduspoliitika kehtestamine, mis sisaldab eelkõige põllumajandusturgude ühist korraldust, mille vorm võib olla tooteti erinev; 2) ühise põllumajanduspoliitikaga taotletakse asutamislepingu artiklis 33 sätestatud eesmärkide saavutamist ning eriti veinisektori turgude stabiliseerimist ja asjaomasele põllumajandusega tegelevale rahvastikuosale rahuldava elatustaseme tagamist; need eesmärgid on saavutatavad ressursside kohandamisega vajadustele, eriti viinamarjakasvatusvõimaluste kohandamise ja kvaliteedipoliitika järgimisega; 3) veinituru ühise korralduse praegune raamistik kehtestati määrusega (EMÜ) nr 822/87,5 viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 1627/98;6 arvestades kogemusi, tuleks nimetatud määrus asendada, et see vastaks veinisektori praegusele olukorrale, kus vaatamata struktuuriliste ülejääkide vähenemisele on siiski võimalik mitmeaastaste ülejääkide teke, kuna sektorit iseloomustab toodangu suur kõikumine eri koristusaastatel; 4) 1995. aasta Uruguay vooru kokkulepete rakendamise tulemuseks on avatum ühenduse turg, kus traditsioonilised sekkumismeetmed on praeguseks kaotanud palju oma potentsiaalsest mõjust, samuti subsideeritud ekspordi mahu vähenemine, mis tähendab, et ühenduse tootjatel on vaja parandada oma konkurentsivõimet; enamik ekspordist toimubki juba subsiidiumideta; 5) ühenduse veinisektori teatavate osade kõige olulisem turuprobleem on praegu vähene suutlikkus piisavalt kiiresti kohanduda nii sise- kui ka välisturu konkurentsimuutustega; praegune ühine turukorraldus ei ole suutnud pakkuda lahendusi neile viinamarjakasvatuspiirkondadele, mille toodang ilmselgelt ei suuda leida tulutoovat turgu; laienevate turgude tingimustes ei ole neil piirkondadel piisavat paindlikkust, mis võimaldaks areneda; 6) komisjon esitas 1994. aastal veinituru ühise korralduse reformimise ettepaneku, mida siiski vastu ei võetud; turuolukord on pärast selle ettepaneku tegemist muutunud; 7) seetõttu peaks toimuma veinituru ühise korralduse reform, mis tagaks uute arengusuundadega sujuvaks kohandumiseks vajaliku paindlikkuse, ning mille laiemad eesmärgid on järgmised: säilitada ühenduse turul saavutatud nõudmise ja pakkumise paranenud tasakaal, tõsta veinisektori konkurentsivõimet pikemaks ajaks; lõpetada sekkumistegevus kui ületootmisprobleemi kunstlik lahendus; jätkata veinituru toetamiseks veinidestillaatide tarnimist niisugustele alkohoolsete jookide sektori osadele, kus seda alkoholi traditsiooniliselt kasutatakse; arvestada piirkondlikke erinevusi; ja tunnustada tootjaorganisatsioonide ja sektoriorganisatsioonide potentsiaalset rolli; 8) määrust (EMÜ) nr 822/87 täiendati ja rakendati määrustega (EMÜ) nr 346/79,7 (EMÜ) nr 351/798 (viimati muudetud määrusega (EMÜ) nr 1029/919), (EMÜ) nr 460/7910 (viimati muudetud määrusega (EMÜ) nr 3805/8511), (EMÜ) nr 465/8012 (viimati muudetud määrusega (EMÜ) nr 1597/8313), (EMÜ) nr 457/80,14 (EMÜ) nr 458/8015 (viimati muudetud määrusega (EMÜ) nr 596/9116), (EMÜ) nr 1873/8417 (viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 2612/9718), (EMÜ) nr 895/8519 (viimati muudetud määrusega (EMÜ) nr 3768/8520), (EMÜ) nr 823/87,21 (viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 1426/9622), (EMÜ) nr 1442/8823 (viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 859/19924), (EMÜ) nr 3877/88,25 (EMÜ) nr 4252/8826 (viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 1629/9827), (EMÜ) nr 2046/8928 (viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 2468/9629), (EMÜ) nr 2048/89,30 (EMÜ) nr 2389/8931 (viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 2088/9732), (EMÜ) nr 2390/8933 (viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 2611/9734), (EMÜ) nr 2391/89,35 (EMÜ) nr 2392/8936 (viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 1427/9637), (EMÜ) nr 3677/8938 (viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 2796/9439), (EMÜ) nr 3895/9140, (EMÜ) nr 2332/9241 (viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 1692/98) ja määrusega (EMÜ) nr 2333/9242, (viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 1429/9643); neid määrusi on mitu korda oluliselt muudetud; edaspidi vajalike muudatuste tegemiseks tuleks need selguse huvides terviktekstina uuesti välja anda; 9) määrusega (EMÜ) nr 822/87 nähti ette, et nõukogu kehtestab selle kohaldamise üldeeskirjad; see muutis õigusaktide ülesehituse keeruliseks; eespool nimetatud määrustes oli hulgaliselt tehnilisi üksikasju, mida oli sageli vaja muuta; seetõttu peaks käesolev määrus sisaldama kõiki vajalikke juhiseid selle kohaldamiseks; vastavalt asutamislepingu artiklile 211 peaks nõukogu komisjonile andma kõik vajalikud rakendamisvolitused; 10) veinituru ühist korraldust reguleerivad eeskirjad on äärmiselt keerulised; mõnel juhul ei arvesta need küllaldasel määral piirkondlikke erinevusi; seetõttu tuleks need eekirjad võimalikult lihtsaks muuta ning arendada ja rakendada ühenduses võimalikult tootjalähedast poliitikat; 11) turu paranenud tasakaalu ärakasutamiseks ja kindlustamiseks ning eri liiki toodete pakkumise ja nõudmise tasakaalustamiseks tuleks luua viinamarjakasvatusvõimalusi korraldavate meetmete raamistik, mis hõlmaks istutuspiiranguid keskmise pikkusega perioodidel, lisatasusid viinamarjakasvatusest lõpliku loobumise eest ja toetusi viinamarjaistanduste ümberkorraldamise ja muutmise eest; 12) struktuurimeetmed, mis ei ole otseselt seotud veinitootmisega, peaksid kuuluma nõukogu 17. mai 1999. aasta määruse (EÜ) nr 1257/1999 (Euroopa Põllumajanduse Arendus- ja Tagatisfondi (EAGGF) toetuse kohta maapiirkondade arendamiseks ning teatavate määruste muutmise ja kehtetuks tunnistamise kohta)44 reguleerimisalasse; müügiedendusmeetmed etendavad tähtsat osa selle sektori konkurentsivõimes ja eriti tuleks stimuleerida ühenduse veini müügi edendamist kolmandate riikide turgudel;45 ühenduse üldise müügiedenduspoliitika järjepidevuse tagamiseks peaksid veinisektoriga seotud meetmed siiski kuuluma seda valdkonda käsitlevate horisontaaleeskirjade reguleerimisalasse; selleks on komisjon esitanud ettepaneku määruse kohta, mis käsitleks põllumajandustoodete alast teavet ja müügiedendusmeetmeid kolmandates riikides; 13) turu tasakaal on paranenud, ehkki suhteliselt aeglaselt ja vaevaliselt; praegused istutuspiirangud on osutunud selle tasakaalu saavutamise oluliseks teguriks; kogemustest lähtudes näib, et muid meetmeid parandatud turutasakaalu ärakasutamiseks ja kindlustamiseks ei ole võimalik kasutada; seetõttu tundub, et üldistes huvides on vaja tootjate omandi kasutamist sel viisil kontrollida; 14) praegused istutuspiirangud peaksid seepärast alles jääma keskmise pikkusega perioodina piiritletud ajavahemikuks, et kõik struktuurimeetmed saaksid jõustuda, ja seetõttu tuleks keelata viinamarjade istutamine veini tootmiseks kuni 31. juulini 2010, kui käesoleva määrusega ei ole ette nähtud teisiti; 15) on ilmnenud, et praegune luba uusistutusteks piirkondades, mis on mõeldud pooktaimede kasvatamiseks, maapiirkondade maakorraldus ja sundmüük, samuti katseline viinamarjakasvatus ei häiri märkimisväärselt veiniturgu ja peaks seetõttu ka edaspidi vajaliku kontrolli all lubatud olema; samadel põhjustel peaks võimaldama istutada viinapuid, mille toodang on mõeldud viinamarjakasvataja oma pere tarbeks; 16) praegu lubatud uusistutused määratletud piirkonnas valmistatud kvaliteetveini (mpv-kvaliteetvein) ja geograafiliste tähistega kirjeldatud lauaveini tootmiseks on osutunud nõudmise ja pakkumise paremaks tasakaalustamiseks loodud kvaliteedipoliitika kasulikuks osaks; seda eesmärki peaks täitma siiski istutuslubade süsteemi varudesüsteem, kui see täielikult toimima hakkab; seetõttu peaks praegune luba vajaliku kontrolli all kestma üleminekuperioodil kuni 31. juulini 2003, mil varudesüsteem peaks täielikult toimima hakkama; 17) praegu lubatud viinamarjade taasistutamine on vajalik vananenud viinamarjaistanduste uuendamiseks; seetõttu tuleks praegune süsteem vajaliku kontrolli all säilitada; suurema paindlikkuse huvides peaks see süsteem vajaliku kontrolli all lubama ka taasistutusõiguste saamist ja kasutamist enne sellega seotud väljajuurimist; tuleks järgida ühenduse või siseriiklike varasemate õigusaktidega antud taasistutusõigusi; range kontrolli all tuleks võimaldada taasistutusõiguste üleandmist teisele ettevõttele, eeldusel et see toimub kvaliteedi parandamiseks, hõlmab pooktaimede kasvatamiseks mõeldud piirkondi või on seotud ettevõtte osa üleandmisega; ühise turukorralduse tõrgeteta toimimiseks peaksid niisugused üleandmised jääma ühe liikmesriigi piiresse; 18) viinamarjakasvatusvõimaluste paremaks korraldamiseks ja istutusõiguste tõhusa kasutamise edendamiseks, millega vähendatakse istutuspiirangute mõju, tuleks rajada riiklike või piirkondlike varude süsteem; 19) liikmesriikidele tuleks vajaliku kontrolli all anda laialdane otsustamisõigus varude haldamise üle, et nad saaksid varude istutusõigusi kohalike vajadustega paremini sobitada; siia peaks kuuluma ka võimalus osta istutusõigusi varu suurendamiseks ja neid reservist müüa; seetõttu peaks liikmesriikidel olema õigus varudesüsteemi mitte kohaldada kui nad suudavad tõestada, et neil on juba tõhusalt toimiv istutusõiguste haldamise süsteem; 20) noortele veinitootjaile erisoodustuste andmine hõlbustab lisaks põllumajandusettevõtete sisseseadmisele ka nende hilisemat struktuurilist kohandamist; niisugustel tootjatel peaks seetõttu olema õigus saada varudest tasuta istutusõigusi; 21) ressursside võimalikult tõhusa kasutamise tagamiseks ning nõudmise ja pakkumise paremaks tasakaalustamiseks peaks istutusõiguste omanikud neid kasutama mõistliku aja jooksul, või kui see ei õnnestu, tuleks õigused tagastada ja vajadusel korduvalt tagastada varudena; samadel põhjustel tuleks varusse suunatud õigused mõistliku aja jooksul eraldada; 22) pidades silmas turu paranenud tasakaalu ja laienevat maailmaturgu, võib osutuda õigustatuks asjaomastele liikmesriikidele eraldatavate istutusõiguste täiendamine ja osalt ühenduse varu loomine, mis võimaldaks teha täiendavast turunõudluseset tingitud eraldisi; sellest täiendusest tuleb maha arvata uusistutusõigused, mis on antud mpv-kvaliteetveinide ja geograafiliste tähistega lauaveinide tootmiseks; 23) praegustest istutuspiirangutest olenemata on mõningatele aladele viinamarju istutatud neid piiranguid rikkudes; sanktsioone, mis tagaksid, et niisuguste piirkondade tooted ei häiriks veiniturgu, on raske täitmisele pöörata; ebaseaduslikult täisistutatud aladelt tuleks seetõttu viinamarjad välja juurida; seda nõuet tuleks rakendada kogu ebaseadusliku istutustegevuse suhtes, mis toimub pärast käesoleva määruse kohta käiva ettepaneku avaldamist, millisest ajast tootjad peaksid olema teadlikud nimetatud nõude kehtestamise ettepanekust; 24) ilma et see piiraks ühegi olemasoleva siseriikliku meetme kohaldamist ei ole õiguskindluse tõttu enne ettepaneku avaldamist käesoleva määruse kohta võimalik ühenduse tasandil rakendada väljajuurimise nõuet aladelt, mis on täis istutatud piiranguid eirates; seetõttu peaksid liikmesriigid määratletud perioodi vältel ja vajaliku kontrolli all suutma reguleerida niisuguste alade olukorda, selleks et saavutada parem kontroll viinamarjakasvatusvõimaluste üle; reguleerimine võib toimuda erineval viisil, olenevalt kõnelause istutuse üksikasjadest ning eelkõige sellest, kas niisugune istutus võiks kaasa tuua toodangu kasvu; niisugune ohu korral võib kõnealuse tootja suhtes kohaldada vastavaid halduskaristusi; 25) liikmesriigid peaksid suutma arvesse võtta kohalikke tingimusi ja nende alusel vajaduse korral kehtestama uusistutuste, taasistutuste ja ümberpookimise kohta karmimad eeskirjad; 26) mõningate viinamarjakasvatuspiirkondade toodang ei vasta nõudmisele; hõlbustamaks kogu sektoris parema tasakaalu saavutamist, tuleks niisugustes piirkondades toetada viinamarjakasvatusest lõplikku loobumist; seetõttu tuleks selleks ette näha lisatasu; et kõnealuste piirkondade lisatasusid paremini suunata, tuleks ühenduse raames niisuguste lisatasude andmise korraldamine vajaliku kontrolli all liikmesriikide haldusse jätta; seetõttu peaksid eelkõige liikmesriigid suutma määrata kõnealused piirkonnad ja kehtestama lisatasude määrad objektiivsete kriteeriumide ja üldiste ülemmäärade alusel; 27) niisuguste liikmesriikide veinitoodang, mis jääb alla 25 000 hektoliitri aastas, ei ohusta turu tasakaalu; seetõttu tuleks need liikmesriigid erandina vabastada istutuspiirangutest, kuid neil ei tohiks olla õigust saada lisatasu viinamarjakasvatusest lõpliku loobumise eest; 28) on ka teistsuguseid viinamarjakasvatuspiirkondi, kus toodang ei vasta nõudmisele, kuid kus oleks võimalik saavutada parem tasakaal viinamarjaistanduste ümberkorraldamise kaudu, muutes sordivalikut, paigutades istandusi ümber või parandades istanduste juhtimisviise; seetõttu tuleks selleks vajaliku kontrolli all määrata toetusi; 29) tagamaks, et taolised ümberkorraldused ja muudatused toimuksid kontrollitaval viisil, peaksid need olema kavandatud; kavad tuleks koostada võimalikult tootjalähedaselt, et oleks tagatud piirkondlikke erinevuste arvessevõtmine; sellest olenemata peaksid nende kavade eest lõplikult vastutama liikmesriigid, et tagada nende vastavus ühenduse õigusega; 30) ümberkorraldused ja muudatused mõjutavad tootjaid majanduslikult kahel viisil, nimelt: üleminekuperioodil kaovad tulud ja meetmete rakendamine põhjustab kulusid; kõnealune toetus peaks seetõttu katma mõlemad mõjud; ümberkorraldusprotsessi võib täpsustatud piirides täiendada siseriiklike meetmetega; 31) viinamarjakasvatusvõimaluste paremaks haldamiseks oleks soovitav liikmesriigi või piirkonna tasandil koostada nende võimaluste ülevaade; õhutamaks liikmesriike neid ülevaateid koostama, tuleks piirduda ebaseaduslikult täisistutatud alade seaduslikustamise õiguse andmisel, istutusõiguste suurendamisel ja ümberkorraldus- ja muutmistoetuste andmisel nende liikmesriikidega, kes on nimetatud ülevaated koostanud; piirkondlike ülevaadete puhul ei tohiks neid piirkondi, kes on ülevaate koostanud, jätta ilma õigusest saada abi ümberkorraldus- ja muutmismeetmete rakendamiseks sel põhjusel, et teised piirkonnad ei ole ülevaadet koostanud; kõik piirkondlikud ülevaated peavad olema koostatud 31. detsembriks 2001; 32) veini valmistamiseks kasutatavate viinamarjasortide liigitamine peaks toimuma võimalikult tootjalähedaselt; seetõttu peaksid liikmesriigid selle ülesande ühenduselt üle võtma; 33) nõukogu 24. juuli 1986. aasta määrus (EMÜ) nr 2392/86, millega kehtestati ühenduse istandusregister,46 viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 1631/98,47 peaks jääma jõusse, et nendel liikmesriikidel, kes seda registrit alles koostavad, oleks võimalik see töö lõpule viia; tuleks siiski ette näha selle edaspidine muutmine või kehtetuks tunnistamine; 34) turu tasakaalu säilitamiseks tuleks ette näha lauaveinide ja teatavate viinmarjavirrete eraladustusabi; see meede peaks olema võimalikult paindlik ja turu muutustega kohanduv; eelkõige selleks peaks olema võimalik selle kohaldamine lõpetada lühikese etteteatamisaja järel; 35) kõrvaldamaks võimalust kasutada sekkumist, mis on ületootmisprobleemi kunstlik lahendus, tuleks muuta destilleerimissüsteemi; seetõttu tuleks ette näha järgmised destilleerimismeetodid: veinivalmistuse kõrvalsaaduste kohustuslik destilleerimine, veiniviinamarjadeks liigitamata viinamarjasortidest toodetud veini kohustuslik destilleerimine, destilleerimismeede, mis toetab veiniturgu soodustades veinidestillaatide tarnete järjepidevust niisuguses alkohoolsete jookide sektoris, kus seda alkoholi traditsiooniliselt kasutatakse, ja erakorraline destilleerimismeede; muudest destilleerimismeetoditest tuleks loobuda; need meetmed peaksid olema võimalikult paindlikud turuvajaduste ja piirkondlike eritingimuste suhtes; 36) ülepressimise teel saadud veini halva kvaliteedi tõttu tuleks see tava keelata ning selle takistamiseks sätestada pressimisjääkide ja sette kohustuslik destilleerimine; teatavate viinamarjakasvatuspiirkondade tootmistingimusi arvestades võib sellest kohustusest ette näha erandeid; kuna viinamarjakasvatusvööndi A ja viinamarjakasvatusvööndi B Saksa osa tootmis- ja turustruktuurid suudavad tagada selle meetme eesmärgi saavutamise, ei tuleks nende piirkondade tootjaid kohustada veinivalmistamise kõrvalsaadusi destilleerima, vaid lubada neil järelevalve all need kõrvalsaadused kõrvaldada; 37) vein, mis pole toodetud üksnes veiniviinamarjadeks liigitatud viinamarjasortidest, tuleks esimeses järjekorras suunata traditsiooniliseks kasutamiseks piiritusjookide sektoris või turustamiseks muul traditsioonilisel viisil; tuleks ette näha selliseks kasutamiseks suunatud, aga üle tavalise koguse toodetud veini kohustuslik destilleerimine; 38) alkohoolsete jookide sektori teatavad osad pakuvad häid võimalusi veinidestillaatide ja muude veini põhjal valmistatud toodete turustamiseks; seetõttu peaks ühendus kõnealuse turu varustamiseks toetama lauaveini ja lauaveini valmistamiseks sobiva veini destilleerimist põhitoetusega, mida makstakse selle veini destilleerimise eest, ja kõrvaltoetusega selle tulemusel saadud destillaadi ladustamise eest; 39) erakorraliste turuhäirete ja tõsiste kvaliteediprobleemidega toimetulemiseks tuleks ette näha erakorraline destilleerimismeede; abi suuruse ja vormi peaks määrama komisjon, arvestades erinevaid olukordi, sealhulgas juhtumeid, kus võib täheldada mõne veinikategooria turuhinna märgatavat langust; see meede peaks tootjaile vabatahtlik olema; kui seda meedet kohaldatakse teatava veinikategooria suhtes (teatavas vööndis) kolme järjestikuse aasta jooksul, peaks komisjon esitama Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande ja vajaduse korral ettepanekud; 40) destilleerimisel saadud alkoholi müük peaks toimuma läbipaistvalt ja paremini kontrollitaval viisil ning nii, et välditaks häireid traditsioonilistel alkoholiturgudel; 41) käesoleva määrusega lubatud erinevate veinivalmistustavade tõttu ei tegele kõik ühenduse tootjad praegu alkoholi mahuprotsendi tõstmisega ühesugustes majandustingimustes; diskrimineerimise kõrvaldamiseks tuleks toetada viinamarjasaaduste kasutamist rikastamiseks, suurendades nõnda nende turustusvõimalusi ja hoides ära veiniülejääkide teket; selle saavutamiseks tuleks viia vastavusse mitmesuguste rikastamiseks kasutatavate toodete hinnad; selle tulemuse võib saavutada rikastamiseks kasutatava teatavatest piirkondadest pärit kontsentreeritud viinamarjavirde ja puhastatud kontsentreeritud viinamarjavirde toetussüsteemi abil; 42) tootmise ja kasutamise püsivama tasakaalu saavutamiseks on vaja viinamarjasaaduste kasutamist suurendada; sekkumine näib õigustatuna juba enne lauaveini tootmist, toetades virde kasutamist teatavaks muuks otstarbeks kui veinivalmistamiseks, tehes seda toetustega, mis tagavad ühenduse veinitoodetele nende traditsioonilised turustamisvõimalused; seda meedet tuleks kohaldada konkurentsimoonutusi vältides ja arvesse võttes traditsioonilisi tootmismeetodeid; 43) tootjatel, kes pole kohustusliku destilleerimise meetmete alla kuuluvaid kohustusi täitnud, ei tohi lubada sekkumismeetmetest kasu saada; 44) peale selle tuleks sätestada võimalikud meetmed juhuks, kui hinnad ühenduse turul kõrgele tõusevad; 45) võttes arvesse veinituru eripära, aitaks ühise turukorralduse eesmärkide saavutamisele tõenäoliselt kaasa tootjaorganisatsioonide asutamine; liikmesriigid võivad neid organisatsioone tunnustada; nende organisatsioonide loomine peab toimuma vabatahtlikkuse alusel ning tõestama oma kasulikkust tootjaorganisatsioonide liikmetele pakutavate teenuste ulatuse ja tõhususega; 46) mpv-kvaliteetveinide ja geograafiliste tähistega lauaveinide turu toimimise parandamiseks peaksid liikmesriigid suutma rakendada sektoriorganisatsioonide otsuseid; niisuguste otsuste reguleerimisalasse ei tohi kuuluda teatav kooskõlastatud tegevus; komisjon peaks tagama, et need otsused on kooskõlas ühenduse õigusega; sektoriorganisatsioonid peaksid täitma teatavaid ülesandeid, arvestades tarbijate huve; 47) veinivalmistustavad ja -menetlused tuleks tervisekaitseks ja kvaliteedi parandamiseks sätestada ühenduse tasandil, kusjuures üksnes neid tohib kasutada käesolevas määruses käsitletud toodete valmistamisel; samadel põhjustel tohib joomiseks mõeldud veinide valmistamiseks kasutada ainult veiniviinamarjasorte; 48) arvestades asjaolu, et ühenduse viinamarjakasvatuspiirkondade tootmistingimused, eelkõige muld, terrään ja kliima erinevad märkimisväärselt, on oluline neid erinevusi veinivalmistustavade ja -menetluste osas arvesse võtta; lihtsuse mõttes ning kogemusi ja tehnilist progressi arvestavate muudatuste hõlbustamiseks tuleks nende tavade ja menetlustega seotud teatavad tehnilised piirangud ja tingimused määratleda üksikasjalikes rakenduseeskirjades; sellest olenemata tuleks käesolevas määruses sätestada vääveldioksiidi, sorbiinhappe ja kaaliumsorbaadi sisalduse piirangud, pidades silmas nende mõju tervisele; 49) tuleks ette näha veinisektori toodete lubatud analüüsimeetodid; 50) käesolevas määruses käsitletud toodete kirjeldamine, nimetamine ja esitusviis võib märkimisväärselt nende turustamisvõimalusi mõjutada; seetõttu tuleks käesolevas määruses selle kohta sätestada eeskirjad, milles võetakse arvesse tarbijate ja tootjate seaduslikke huve ja edendatakse siseturu tõrgeteta toimimist ja kvaliteettoodete tootmist; nende eeskirjade põhialusena tuleks sätestada teatavate terminite kohustuslik kasutamine toote tuvastamiseks ja tarbijatele teatava olulise teabe andmiseks ning muu vabatahtliku teabe kasutamine Euroopa Ühenduse eeskirjade või pettuste vältimist käsitlevate eeskirjade alusel; 51) eelkõige nimetusi käsitlevates eeskirjades tuleks sätestada pettuseohu vältimine, väära märgistuse korral ühenduse tasandil kohaldatavad karistused, keelte kasutamine, eelkõige erinevate tähestike kasutamise puhul, ja margitoote nimede kasutamine, eriti juhul, kui need võiksid tarbijates segadust tekitada; 52) silmas pidades käesolevas määruses käsitletud toodete ja nende turgude erinevusi, tarbijate ootusi ning traditsioone, tuleks need eeskirjad diferentseerida asjaomaste toodete kaupa, eelkõige vahuveini osas, ja vastavalt päritolule; 53) eeskirju tuleks kohaldada ka importtoodete märgistamise suhtes, eelkõige päritolu selgitamiseks ja ühenduse toodetega segimineku vältimiseks; 54) geograafiliste tähiste ja muude traditsiooniliste terminite kasutamise õigus on suure väärtusega; seetõttu peaks seda õigust reguleerima eeskirjadega ja tagama nende terminite kaitse; ausa konkurentsi edendamiseks ja tarbijate eksitamise vältimiseks võib osutuda vajalikuks, et see kaitse laineks ka toodetele, mida käesolevas määruses ei käsitleta, sealhulgas asutamislepingu I lisas nimetamata toodetele; 55) pidades silmas tarbijate huve ja vajadust saavutada kolmandates riikides mpv-kvaliteetveinide osas võrdväärne kohtlemine, tuleks sätestada vastastikuste kokkulepete sõlmimine, millega võiks kontrollida ja kaitsta ühenduses turustatavaid otsetarbimiseks ettenähtud importveine, mida kirjeldatakse geograafilise piirkonna järgi; 56) arvestades kohustusi, mis tulenevad eelkõige intellektuaalomandi õiguste kaubandusaspektide lepingu (mis moodustab otsusega 94/800/EÜ48 vastuvõetud Maailma Kaubandusorganisatsiooni asutamislepingu lahutamatu osa) artiklitest 23 ja 24, tuleks ette näha, et asjassepuutuvad isikud takistavad teatavatel tingimustel WTO liikmeks oleva kolmanda riigi kaitstavate geograafiliste tähiste ebaseaduslikku kasutamist; 57) põllumajanduslike kvaliteettoodete soodustamise poliitika areng, eelkõige veini osas, aitab kaasa turutingimuste paranemisele ja selle kaudu turustusvõimaluste suurenemisele; mpv-kvaliteetveinide tootmist ja kontrolli käsitlevate täiendavate ühiseeskirjade vastuvõtmine kuulub selle poliitika hulka ja võib nimetatud eesmärkide saavutamisele kaasa aidata; 58) mpv-kvaliteetveinide minimaalse kvaliteedistandardi säilitamiseks, kõnealuse veinitoodangu kontrollimatu suurenemise vältimiseks ja liikmesriikide poolt ühenduses ausa konkurentsi tingimuste kehtestamiseks vastuvõetud sätete ühtlustamiseks tuleks vastu võtta ühenduse raameeskirjad, mis reguleeriksid mpv-kvaliteetveinide tootmist ja kontrolli ning millega liikmesriikide erisätted peavad kooskõlas olema; 59) arvestades traditsioonilisi tootmistingimusi, tuleb loetleda ja määratleda nende tegurite iseloom ja ulatus, mis võimaldavad mpv-kvaliteetveine üksteisest eristada; sellest olenemata tuleks ühiselt liikuda kvaliteedinõuete ühtlustamise suunas; need tegurid peaksid olema: tootmispiirkondade piiritlemine, viinamarjasordid, viljelusmeetodid, veinivalmistusmeetodid, minimaalne naturaalne alkoholisisaldus mahuprotsentides, hektarisaak ning organoleptiliste omaduste analüüs ja hinnang; võttes arvesse mpv-kvaliteetliköörveinide ja mpv-kvaliteetvahuveinide eripära, tuleks nende toodete kohta kehtestada erieeskirjad; 60) kogemused on näidanud, et on vaja koostada mpv-kvaliteetveinide taas lauaveinideks liigitamise täpsed eeskirjad ja määratleda juhtumid, kus tootjal on õigus mitte taotleda tema saagi- või tootedeklaratsioonis mpv-kvaliteetveini valmistamiseks sobiliku tootena nimetatud toote liigitamist mpv-kvaliteetveiniks; 61) mpv-kvaliteetveinide eriliste kvaliteediomaduste säilitamiseks tuleks anda liikmesriikidele õigus kohaldada mpv-kvaliteetveinide tootmist või liikumist reguleerivaid täiendavaid või rangemaid eeskirju, arvestades häid tavasid ja traditsioone; 62) ühenduse ühise veinituru loomine nõuab ühtse kaubandussüsteemi sisseseadmist ühenduse välispiiril; imporditollimakse ja eksporditoetusi hõlmav kaubandussüsteem peaks peale välisturumeetmete põhimõtteliselt ka ühenduse turgu stabiliseerima; kaubandussüsteem peaks põhinema mitmepoolsete kaubandusläbirääkimiste Uruguay voorus võetud kohustustel; 63) kolmandate riikidega toimuva veinikaubanduse mahu kontrolli tagamiseks tuleks teatavate toodetele ette näha impordi- ja ekspordilitsentside süsteem, kuhu kuulub tagatise esitamine, mis garanteerib, et toimingud, mille kohta need litsentsid on väljastatud, sooritatakse; 64) et vältida või kõrvaldada teatavate põllumajandustoodete impordist tuleneda võivaid kahjulikke mõjusid ühenduse turul, tuleks ühe või mitme sellise toote importimisel kohaldada teatavate tingimuste täitmise korral täiendavat imporditollimaksu; 65) teatud tingimustel on asjakohane anda komisjonile volitused avada ja hallata tariifikvoote, mis tulenevad vastavalt asutamislepingule sõlmitud rahvusvahelistest lepingutest või muudest nõukogu otsustest; 66) sätted, millega kolmandatesse riikidesse eksportimisel määratakse ühenduses ja maailmaturul kehtivate hindade erinevusel põhinev eksporditoetus vastavalt WTO põllumajanduslepingule,49 peaksid tagama ühenduse osalemise rahvusvahelises veinikaubanduses; niisuguste eksporditoetuste suhtes peaks kehtima koguse- ja väärtuspiirangud; 67) toetuste määramisel tuleks tagada väärtuspiirangute järgimine, kontrollides makseid Euroopa Põllumajanduse Arendus- ja Tagatisfondiga seotud eeskirjade alusel; järelevalvet võib hõlbustada toetuste kohustuslik eelkinnitamine, andes diferentseeritud toetuste puhul võimaluse muuta ettenähtud sihtkohta geograafilises piirkonnas, mille suhtes kehtib ühtne toetuse määr; sihtkoha muutmise korral tuleks maksta tegeliku sihtkoha suhtes kehtivat toetust, mis ei või olla suurem kui algul ettenähtud sihtkoha suhtes kohaldatav summa; 68) kogusepiirangute järgmise tagamine eeldab usaldusväärse ja tõhusa järelevalvesüsteemi loomist; selleks tuleks toetuse andmiseks nõuda ekspordilitsentsi; toetust tuleks anda kasutatavaid piirnorme arvestades, mis olenevad iga kõnealuse toote konkreetsest olukorrast; sellest reeglist võib erandeid lubada üksnes toiduabiprogrammide puhul, mis on vabastatud kõikidest piirangutest; WTO põllumajanduslepingus osutatud majandusaastate jooksul toetusega eksporditud koguseid tuleks kontrollida igaks majandusaastaks väljaantud ekspordilitsentside põhjal; 69) lisaks eespool kirjeldatud süsteemile ja selle ladusaks toimimiseks vajalikul määral tuleks seestöötlemise korda reguleerida või see keelata, kui turuolukord seda nõuab; 70) tollimaksusüsteem võimaldab loobuda kõikidest muudest kaitsemeetmetest ühenduse välispiiril; ühtne turu- ja tollimaksumehhanism võib erandlikel asjaoludel siiski ebapiisavaks osutuda; et mitte jätta oma turgu kaitseta sellest tingitud kõikvõimalike häirete vastu, peaks ühendus saama viivitamata võtta kõiki vajalikke meetmeid; need meetmed peaksid olema kooskõlas asjakohastest WTO lepingutest tulenevate kohustustega; 71) kolmandatest riikidest imporditud toodete suhtes tuleks kohaldada teatavaid tehnospetsifikaate käsitlevaid eeskirju, mis tagavad tasakaalu ühenduse veinide määratlusega; need peaksid olema kooskõlas kõikide päritolumaal kehtivate eeskirjadega ja teatavatel asjaoludel peaks neile olema lisatud analüüsiaruanne; 72) tuleks sätestada, et kõik käesoleva määrusega reguleeritud tooted peaksid ühenduses ringeldes olema varustatud saatedokumendiga; 73) teatava abi andmine kahjustaks ühtse turu loomist; seetõttu tuleks veinituru ühise korralduse puhul kohaldada asutamislepingu sätteid, mis võimaldavad anda hinnangut liikmesriikide poolsele abile ja keelata ühisturuga kokkusobimatu abi; viinamarjakasvatusest lõpliku loobumise eest makstavaid lisatasusid käsitlevad sätted ei tohiks keelata samal põhjusel makstavat siseriiklikku toetust; 74) veinisektori eeskirjade asjakohase keerukuse tõttu peaksid nende täitmise eest vastutama liikmesriikide ametiasutused; komisjon peaks oma inspektorite abil, kes teevad koostööd liikmesriikide asutustega, suutma ise jälgida ja tagada eeskirjade järgmist; 75) on vaja, et ühise veinituru arenedes annaksid liikmesriigid ja komisjon üksteisele käesoleva määruse rakendamiseks vajalikku teavet; veiniviinamarjade, viinamarjavirde ja veini tootjad esitavad saagideklaratsiooni, kuivõrd see on vajalik teave; liikmesriikidel peaks olema võimalik tootjatelt lisateavet nõuda; kõikvõimalike andmete hindamisel peaks komisjonil olema lubatud kasutada kõrvalist abi; 76) kavandatud meetmete hõlpsamaks rakendamiseks tuleks ette näha kord, mis seab korralduskomitee raames sisse tiheda koostöö liikmesriikide ja komisjoni vahel; 77) käesoleva määruse kohaldamisega seotud liikmesriikide kulud peaks kandma ühendus vastavalt nõukogu määrusele (EÜ) nr 1258/199950 (ühise põllumajanduspoliitika finantseerimise kohta); 78) samal ajal peaks veinituru ühine korraldus asjakohasel viisil arvesse võtma asutamislepingu artiklites 33 ja 131 sätestatud eesmärke; 79) veinituru ühise korralduse kohaldamisel tuleks arvesse võtta ka kooskõlas asutamislepingu artikli 300 lõikega 2 sõlmitud lepinguid, eriti neid, mis on Maailma Kaubandusorganisatsiooni asutamislepingu osaks ning eelkõige kokkulepped tehniliste kaubandustõkete kohta;51 80) siirdumine määruses (EMÜ) nr 822/87 ja muudes veinisektori määrustes sätestatud korralt käesolevas määruses sätestatavale korrale võib põhjustada raskusi, mida käesolev määrus ei käsitle; selliste võimalike juhtumite käsitlemiseks tuleks ette näha, et komisjon võib vastu võtta vajalikud üleminekumeetmed; komisjonile tuleks anda ka õigus lahendada konkreetseid praktilisi küsimusi, ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE: I JAOTIS REGULEERIMISALA Artikkel 1 1. Veinituru ühine korraldus hõlmab eeskirju, mis käsitlevad veintootmisvõimalusi, turumehhanisme, tootjaorganisatsioone, sektoriorganisatsioone, valmistustavasid ja -menetlusi, kirjeldamist, nimetamist, esitlusviise ja kaitset, mpv-kvaliteetveine ja kaubandust kolmandate riikidega; 2. Seda kohaldatakse järgmiste toodete suhtes: CN-kood Kirjeldus a) 2009 60 2204 30 92 2204 30 94 2204 30 96 2204 30 98 Viinamarjamahl (sealhulgas viinamarjavirre) Muud viinamarjavirded, välja arvatud need, mille käärimine kestab või mille käärimisprotsess on peatatud muul viisil kui alkoholi lisamisega b) ex 2204 Värsketest viinamarjadest valmistatud vein, sealhulgas kangendatud vein; muu kui rubriigis 2009 nimetatud viinamarjavirre, välja arvatud alamrubriikidesse 2204 30 92, 2204 30 94, 2204 30 96 ja 2204 30 98 kuuluvad viinamarjavirded c) 0860 10 93 0860 10 95 0860 10 97 2209 00 11 2209 00 19 Värsked viinamarjad, välja arvatud lauaviinamarjad Veiniäädikas d) 2206 00 10 2307 00 11 2307 00 19 2308 90 11 2308 90 19 Viinamarjade pressimisjääkidest valmistatud vein Sete Viinamarjade pressimisjäägid 3. Käesolevas määruses kasutatavate mõistete määratlused sätestatakse toodete kohta I lisas, alkoholisisalduse kohta II lisas ja viinamarjakasvatusvööndite kohta III lisas. Nende lisade üksikasjalikud rakenduseeskirjad võib vastu võtta artiklis 75 sätestatud korras. 4. Käesolevas määruses käsitletud toodete veinitootmise aasta (edaspidi "veiniaasta") algab iga aasta 1. augustil ja lõpeb järgmise aasta 31. juulil. II JAOTIS TOOTMISPOTENTSIAAL I PEATÜKK VIINAPUUDE ISTUTAMINE Artikkel 2 1. Artikli 19 lõike 1 alusel veiniviinamarjasortideks liigitatud põõsaste istutamine on keelatud kuni 31. juulini 2010, välja arvatud juhul, kui seda lubab: a) artiklis 3 nimetatud uusistutusõigus; b) artiklis 4 nimetatud taasistutusõigus; või c) artiklis 5 või artikli 5 lõike 8 kohaldamisel artikli 6 lõikes 1 nimetatud varudest antud istutusõigus. Veiniviinamarjasortide pookimine muudele kui veiniviinamarjasortidele on samuti sama kuupäevani keelatud. 2. Viinamarju, mis on saadud piirkondadest: a) kuhu viinapuud olid istutatud enne 1. septembrit 1998 ja b) millest saadud toodangut tohib vastavalt määruse (EMÜ) nr 822/87 artikli 6 lõikele 3 või artikli 7 lõikele 4 realiseerida üksnes destilleerimise teel, ei tohi kasutada turustatavate veinide valmistamiseks. Sellistest viinamarjadest valmistatud tooteid võib ringlusse lasta ainult destilleerimiseks. Neid tooteid ei tohi kasutada alkoholi valmistamiseks, mille tegelik alkoholisisaldus on 80 mahuprotsenti või vähem. 3. Kui liikmesriik on koostanud veinitootmisvõimaluste ülevaate vastavalt artiklile 16, võib ta teha erandi käesoleva artikli lõikest 2. Erandi tegemise õigus antakse kuni 31. juulini 2002 ja sellega antakse asjaomastele piirkondadele turustatava veini tootmiseks luba. Erandit lubatakse: a) kui kõnealune tootja on varem teised viinapuud puhassaagi seisukohalt võrdselt alalt välja juurinud, välja arvatud juhul, kui kõnealune viinamarjakasvataja on ühenduse või siseriiklike õigusaktide alusel saanud lisatasu sellelt alalt viinamarjade väljajuurimise eest; ja/või b) lubades kasutada taasistutusõigust, kui tootja on need saanud kõnealuse ala täisistutamise järel kindlaksmääratava ajavahemiku jooksul; liikmesriigid võivad selleks kasutada ka vastavalt artikli 6 lõikele 1 antud uut istutusõigust; ja/või c) kui liikmesriik suudab tõestada (komisjoni rahuldava põhjendusega), et ta ei ole taotlenud taasistutusõigust, mis veel kehtiks, kui seda oleks taotletud; niisugust õigust võib kasutada ja puhassaagi seisukohalt võrdse ala kohta uuesti tootjaile jagada; ja/või d) kui kõnealune tootja on kohustunud viinapuud välja juurima puhassaagi seisukohalt võrdselt alalt kolme aasta jooksul, tingimusel et kõnealune ala on kantud kõnealuse liikmesriigi viinamarjaistandusregistrisse. 4. Lõike 3 punkti a või punkti c kohaldamisel kehtestavad liikmesriigid kõnealustele tootjatele vastavad halduskaristused. 5. Lõike 3 punkti c võib kasutada üksnes niisuguse ala suhtes, mille suurus on kõige rohkem 1,2 % viinapuude kasvatusalast. 6. Lõike 3 punkti b kohaldamisel: a) kui viinamarjakasvataja õigused on pärit varust, tohib neid anda üksnes artikli 5 lõike 3 punkti b alusel ja ta peab maksma 150 % selle sätte alusel liikmesriigi poolt tavaliselt võetavast hinnast; või b) kui viinamarjakasvataja ostab taasistutusõiguse, kehtib see õigus kõnealuse ala kohta, millele lisandub 50 %, kusjuures viimane summa kantakse artikli 5 alusel varudesse või lisatakse artikli 5 lõike 8 kohaldamisel artikli 6 lõikes 1 nimetatud uutele istutusõigustele. 7. Artikli 19 lõike 1 kohaselt veiniviinamarjasortideks liigitatud viinapuud: a) mis on istutatud 1. septembril 1998 või hiljem ja mille toodangut tohib vastavalt määruse (EMÜ) nr 822/87 artikli 6 lõikele 3 või artikli 7 lõikele 4 realiseerida üksnes destilleerimiseks, või b) mis on istutatud lõikes 1 nimetatud istutuskeeldu eirates, juuritakse välja. Väljajuurimisega seotud kulud kannab kõnealune tootja. Liikmesriigid võtavad vajalikke meetmeid käesoleva lõigu kohaldamise tagamiseks. Artikkel 3 1. Liikmesriigid võivad tootjaile anda uusistutusõigusi aladel: a) mis on mõeldud uusistutuseks maapiirkondade maakorraldusmeetmete raames või siseriiklike õigusaktide kohaselt vastu võetud sundvõõrandamist käsitlevate meetmete raames; b) mis on mõeldud katseliseks viinamarjakasvatuseks; või d) mis on mõeldud pooktaimede kasvatamiseks. Liikmesriigid võivad anda uusistutusõigust ka aladele, kust pärit vein või viinamarjatooted on mõeldud üksnes viinamarjakasvataja oma pere tarbeks. 2. Liikmesriigid võivad kuni 31. juulini 2003 anda uusistutusõigust ka aladele, kus toodetakse mpv-kvaliteetveini või geograafiliste tähistega kirjeldatud lauaveini, mille puhul on täheldatud, et selle toodang on kvaliteediomaduste tõttu nõudlusest palju väiksem. 3. Uusistutusõigust kasutab tootja, kellele need anti, ning nendel aladel, ja eesmärkidel, milleks need anti. 4. Uusistutusõigust tuleb kasutada enne selle andmisele järgneva teise veiniaasta lõppu. Muud uusistutusõigused peale lõikes 1 nimetatute, mida ei ole nimetatud viisil selle ajavahemiku jooksul kasutatud, suunatakse vastavalt artikli 5 lõike 2 punktile a varusse. 5. Muid uusistutusõigusi peale lõikes 1 nimetatute võib tootjaile anda üksnes artikli 6 lõikes 1 sätestatud piirides. Selleks: a) peavad liikmesriigid enne artiklis 6 nimetatud uute istutusõiguste varudesse suunamist tagama, et uute istutusõiguste andmine ei vähenda artikli 6 lõike 1 kohaselt antud uusistutusõiguste mahu väärtust alla nulli; ja b) kui liikmesriik on suunanud artiklis 6 nimetatud uued istutusõigused varudesse, tähendab sellele järgnev uusistutusõiguse määramine seda, et kõnealuse ala osas varudesse suunatud, puhassaagi seisukohalt võrdsele alale vastav istutusõigus tühistatakse. Kui varudest ei ole istutusõigusi piisavalt, ei tohi uusistutusõigusi anda. Artikkel 4 1. Taasistutusõigus on: a) lõike 2 alusel antud taasistutusõigus; või b) varasemate ühenduse või siseriiklike õigusaktide alusel saadud samasugune õigus. 2. Liikmesriigid tagavad taasistutusõiguse tootjatele, kes on viinapuud kasvualalt välja juurinud. Liikmesriigid võivad tagada taasistutusõiguse tootjatele, kes kohustuvad viinapuud kasvualalt välja juurima enne kolme aasta möödumist selle ala täisistutamisest. Taasistutusõigused antakse selle alaga, kust viinapuud välja juuriti, puhassaagi seisukohalt võrdsele alale. 3. Taasistutusõigust kasutatakse põllumajandusettevõttes, millele need anti. Liikmesriigid võivad edaspidi sätestada, et seda taasistutusõigust tohib kasutada ainult alal, kus toimus väljajuurimine. 4. Erandina lõikest 3 võib taasistutusõigusi osaliselt või täielikult sama liikmesriigi teisele põllumajandusettevõttele üle anda, kui: a) osa kõnealusest ettevõttest on üle antud kõnealusele teisele ettevõttele. Sel juhul võib seda õigust kasutada teise ettevõtte alal, mis pole suurem üleantud alast; või b) kõnealuse teise ettevõtte alad on mõeldud: i) mpv-kvaliteetveinide või geograafiliste tähistega kirjeldatud lauaveinide tootmiseks, või ii) pooktaimede kasvatamiseks. Neid õigusi võib kasutada üksnes aladel, millele need anti ja eesmärkidel, milleks need anti. Liikmesriigid tagavad, et nende erandite kohaldamine ei viiks nende territooriumil üldise tootmispotentsiaali kasvuni, eriti siis, kui toimub õiguste üleandmine niisutamata aladelt niisutatud aladele. 5. Käesoleva määruse alusel saadud taasistutusõigusi tuleb kasutada enne viie veiniaasta möödumist selle aasta lõpust, mil väljajuurimine toimus. Erandina võivad liikmesriigid seda perioodi pikendada kaheksa veiniaastani. Taasistutusõigused, mida selle ajavahemiku jooksul ei kasutata, suunatakse varusse vastavalt artikli 5 lõike 2 punktile a. Artikkel 5 1. Tootmispotentsiaali juhtimise parandamiseks riiklikul ja/või piirkondlikul tasandil peavad liikmesriigid looma istutusõiguste riikliku varu ja/või vajaduse korral piirkondliku varu. 2. Varudesse suunatakse järgmised õigused: a) uusistutusõigused, taasistutusõigused ja varust antavad istutusõigused, mida ei ole kasutatud vastavalt artikli 3 lõikes 4, artikli 4 lõikes 5 ja käesoleva artikli lõikes 6 sätestatud ajavahemiku jooksul; b) taasistutusõigusi omavate tootjate poolt varusse suunatud õigused, mille eest nad võivad vajaduse korral saada riiklikest vahenditest kompensatsiooni, mille suuruse ja muud üksikasjad määravad liikmesriigid, arvestades poolte õigustatud huve; c) artiklis 6 nimetatud uued istutusõigused. 3. Liikmesriigid võivad varusse suunatud õigusi anda: a) tasuta alla 40aastastele piisavate ametioskuste ja pädevusega tootjatele, kes on ettevõtte juhina rajamas esimest veinitootmisettevõtet; või b) riiklikesse või vajaduse korral piirkondlikesse vahenditesse makstava tasu eest tootjatele, kes kavatsevad neid õigusi kasutada niisuguste viinamarjaistanduste rajamiseks, mille toodangul on tagatud turustusvõimalused. Liikmesriigid määratlevad kriteeriumid, mille alusel kehtestatakse tasu suurus, mis võib erineda olenevalt kõnealuste viinamarjaistanduste kavandatavast lõpptoodangust. 4. Liikmesriigid kannavad hoolt, et koht, kus varust antud istutusõigusi kasutatakse, kasutatavad sordid ja kasutatav viljelustehnoloogia oleksid niisugused, mis tagaksid tulevase toodangu vastavuse turu nõuetele, ja et saagid vastaksid selle piirkonna keskmisele saagikusele, eriti juhul, kui niisutamata aladelt pärit istutusõigusi kasutatakse niisutatud aladel. 5. Varusse suunatud istutusõigusi võib sealt anda hiljemalt nende varusse suunamise aastale järgneva viienda veiniaasta lõpus. Istutusõigused, mida selleks ajaks antud ei ole, tühistatakse. 6. Varust antud istutusõigusi tuleb kasutada enne nende andmisele järgneva teise veiniaasta lõppu. Varust antud istutusõigused, mida selle ajavahemiku jooksul ei ole kasutatud, suunatakse varusse vastavalt lõike 2 punktile a. 7. Kui liikmesriik moodustab piirkondliku varu, võib kehtestada eeskirjad, mis lubavad istutusõigusi piirkondlike varude vahel üle anda. Kui samas liikmesriigis on nii piirkondlik kui riiklik varu, võib lubada ka nendevahelisi üleandmisi. Käesolevas lõikes nimetatud üleandmiste suhtes võib kohaldada vähenduskoefitsienti. 8. Erandina lõigetest 1-7 võib liikmesriigi pädev asutus otsustada mitte rakendada varudesüsteemi, tingimusel et liikmesriik suudab tõestada, et kogu tema territooriumil töötab tõhusalt toimiv istutusõiguste haldussüsteem; see süsteem võib vajaduse korral erineda käesoleva peatüki asjakohastest sätetest. Kui liikmesriigil on niisugune süsteem, pikenevad artikli 4 lõike 5 esimeses lauses nimetatud taasistutusõigused viie veiniaasta võrra. Artikli 4 lõike 5 teine lause jääb kohaldatavaks. Artikkel 6 1. Uued istutusõigused, sealhulgas artikli 3 lõike 2 alusel liikmesriikidele antavad uusistutusõigusi eraldatakse järgmises mahus: a) Saksamaa: 1 534 ha Kreeka: 1 098 ha Hispaania: 17 355 ha Prantsusmaa: 13 565 ha Itaalia: 12 933 ha Luksemburg: 18 ha Austria: 737 ha Portugal: 3 760 ha; b) ühenduse varu: 17 000 ha. 2. Uusi istutusõigusi võib varusse suunata või artikli 2 lõike 3 punkti b alusel kasutada, kui liikmesriik on vastavalt artiklile 16 koostanud tootmisvõimaluste ülevaate. 3. Lõikes 1 nimetatud uusi istutusõigusi võib varusse suunata või kasutada artikli 2 lõike 3 punkti b alusel ainult ühe korra. Artikkel 7 1. Käesolevas peatükis kasutatakse järgmisi mõisteid: a) väljajuurimine - viinapuujuurte täielik kõrvaldamine viinapuid täisistutatud maatükilt; b) istutamine - poogitud või pookimata viinapuude või viinapuude osade lõplik istutamine viinamarjade tootmiseks või pooktaimede istanduse rajamiseks; c) istutusõigus - õigus istutada viinapuid uusistutusõiguse, taasistutusõiguse, varust antud istutusõiguse või uue istutusõiguse alusel vastavat artiklites 3, 4, 5 ja 6 sätestatud tingimustega kooskõlas; d) taasistutusõigus - õigus istutada viinapuid alale, mis on puhassaagi seisukohalt võrdne alaga, kust viinapuud välja juuriti või juuritakse välja artiklis 4 ja artikli 5 lõikes 8 sätestatud tingimuste kohaselt; e) ümberpookimine - eelnevalt juba poogitud viinapuu pookimine. 2. Käesoleva peatüki üksikasjalikud rakenduseeskirjad võetakse vastu artiklis 75 sätestatud korras. Need eeskirjad sisaldavad eelkõige: - artikli 2 lõikes 7 osutatud destilleerimist reguleerivaid sätteid, - sätteid käesoleva peatüki kohaldamise ülemääraste halduskulude vältimiseks, - artikli 3 lõikes 2 nimetatud täheldust, - viinapuude artikli 4 lõikes 2 osutatud üheaegset esinemist, - artikli 5 lõikes 7 osutatud vähenduskoefitsiendi kohaldamist, - artikli 6 lõikes 1 osutatud ühenduse varu toimimist. Eelkõige võib eeskirjadega ette näha liikmesriikidele ühenduse varust kuni 31. detsembrini 2003 eraldatavaid uusi istutusõigusi, et neid kasutada piirkondades, kus on täheldatud täiendavat vajadust, mida oleks kõnealuste uute istutusõiguste eraldamisega võimalik rahuldada, - sätteid, mis tagavad, et vastavalt artikli 3 lõikele 1 antavad uusistutusõigused ei kahjustaks artikli 2 lõikes 1 nimetatud uusistutuskeeldu. 3. Komisjon esitab 31. detsembriks 2003 ja seejärel iga kolme aasta järel Euroopa Parlamendile ja nõukogule käesoleva peatüki rakendamise aruande. Sellele aruandele võib vajaduse korral lisada ettepanekud tulevaste uute istutusõiguste andmise kohta. II PEATÜKK LOOBUMISLISATASUD Artikkel 8 1. Teatavas piirkonnas viinamarjakasvatusest lõpliku loobumise eest võib maksta lisatasu. Vastavalt käesoleva peatüki sätetele võib seda lisatasu maksta veiniviinamarjade kasvatamiseks viljeldavate viinamarjakasvatuspiirkondade tootjatele. Kõnealune ala peab olema vähemalt 10 aakri suurune. 2. Liikmesriigid võivad määrata, missugustele piirkondadele vajaduse korral lisatasu makstakse. Määramisel võivad nad tingimuseks seada tasakaalu tagamise kõnealuste piirkondade tootmise ja looduskaitse vahel. 3. Lisatasu maksmise korral jääb tootja ilma kõikidest taasistutusõigustest selle ala suhtes, mille eest tasu määrati. 4. Liikmesriigid kehtestavad lisatasu määra hektari kohta, arvestades: a) põllumajanduslikku saagikust või ettevõtte tootmisvõimsust; b) tootmismeetodit; c) kõnealuse ala suurust võrreldes ettevõtte pindalaga; d) valmistatud veini liiki; e) kaasneva viljelustegevuse olemasolu. 5. Lisatasu kehtestatavaid määrasid ei tohi ületada. Artikkel 9 Lisatasu ei maksta: a) haritavate viinamarjakasvatusalade eest, mille kohta on registreeritud istutamist käsitlevate ühenduse või siseriiklike sätete rikkumisi kindlaksmääratava ajavahemiku jooksul, mis ei tohi olla pikem kui 10 aastat; b) viinamarjakasvatusalade eest, mida enam ei harita; c) viinamarjakasvatusalade eest, mis istutati täis kindlaksmääratava ajavahemiku jooksul, mis ei tohi olla pikem kui kümme veiniaastat; d) viinamarjakasvatusalade eest, mis on saanud ümberkorraldus- ja muutmistoetusi kindlaksmääratava ajavahemiku jooksul, mis ei tohi olla pikem kui kümme veiniaastat. Artikkel 10 Käesoleva artikli üksikasjalikud rakenduseeskirjad võetakse vastu artiklis 75 sätestatud korras. Nendes eeskirjades määratletakse eelkõige: a) loobumislisatasu taotluste esitamise ja väljajuurimise tähtajad; b) tasu maksmise tingimused; c) artikli 8 lõikes 5 osutatud lisatasu ülemmäärad; d) keskkonnakaitse seisukohad; e) artiklis 9 nimetatud ajavahemike kehtestamine. III PEATÜKK ÜMBERKORRALDAMINE JA MUUTMINE Artikkel 11 1. Käesolevaga luuakse viinamarjaistanduste ümberkorraldamise ja muutmise süsteem. 2. Selle süsteemi eesmärk on kohandada toodang vastavaks turu nõetele. 3. See süsteem sisaldab ühte või mitut järgnevat meedet: a) sordimuutused, sealhulgas ümberpookimise teel tehtavad; b) viinamarjaistanduste ümberpaigutamine; c) süsteemi eesmärgiga seotud viinamarjaistanduste juhtimistehnika parandamine. See süsteem ei käsitle niisuguste viinamarjaistanduste tavapärast uuendamist, kus viinapuud on ealiselt vananenud. 4. Süsteem laieneb ainult niisugustele liikmesriigi piirkondadele, mille kohta liikmesriik on koostanud artikli 16 kohase tootmisvõimaluste ülevaate. Artikkel 12 Liikmesriigid vastutavad ümberkorraldus- ja muutmiskavade eest, sealhulgas vajaduse korral nende kavade heakskiitmise eest. Kavad peavad vastama käesolevas peatükis sätestatud eeskirjadele ning rakendusaktidele. Artikkel 13 1. Ümberkorraldus- ja muutmistoetusi makstakse ainult niisugustele kavadele, mille liikmesriigid on koostanud ja vajaduse korral heaks kiitnud. Toetuse vormid on järgmised: a) tootjahüvitis selle kava rakendamisest tingitud sissetulekute kaotamise eest; ja b) panus ümberkorraldus- ja üleminekukulude katmisse. 2. Tootjahüvitist selle kava rakendamisest tingitud sissetulekute kaotamise eest võib anda ühes järgmistest vormidest: a) nii uute kui vanade viinapuude üheaegse esinemise lubamine kindla ajavahemiku vältel, mis ei tohi olla pikem kui kolm aastat, olenemata käesoleva jaotise I peatüki sätetest; või b) rahaline hüvitis, mida rahastab ühendus. 3. Ühenduse panus ümberkorraldus- ja üleminekukulude katmisse ei tohi olla suurem kui 50 % nendest kuludest. Nõukogu 21. juuni 1999. aasta määruse (EÜ) nr 1260/1999 (millega kehtestati struktuurifonde käsitlevad üldsätted52) alusel sihtala 1 piirkondadeks liigitatud piirkondades ei tohi ühenduse panus ületada 75 %. Ilma et see piiraks artikli 14 lõike 4 kohaldamist, ei tohi liikmesriigid kummalgi juhul kulude katmises osaleda. Artikkel 14 1. Komisjon teeb liikmesriikidele esialgsed aastaeraldused objektiivsete kriteeriumide alusel, milles võetakse arvesse eriolukordi ja -vajadusi ning jõupingutusi, mida tuleb teha kava eesmärke silmas pidades. 2. Esialgseid eraldusi kohandatakse tegelike kulude ja liikmesriikide esitatud prognoositud kulude alusel, arvestades kava eesmärki ja olemasolevaid vahendeid. 3. Raha jaotamisel liikmesriikide vahel võetakse asjakohaselt arvesse ühenduse viinamarjakasvatusala suhteline suurus kõnealuses liikmesriigis. 4. Kui liikmesriigile on eraldatud raha teatava arvu hektarite eest, võib see liikmesriik kasutada rahaeraldist määratust suurema arvu hektarite suhtes. Sellega seoses võib liikmesriik kasutada riiklikke vahendeid, et tõsta hektari vähenenud määr ühenduse eraldise algse ülemmäärani. Artikkel 15 Käesoleva peatüki üksikasjalikud rakenduseeskirjad võetakse vastu artiklis 75 sätestatud korras. Nendes eeskirjades määratletakse eelkõige: a) kõnealuse viinamarjaistanduse miinimumsuurus; b) kavade rakendamisest tulenevad taasistutusõigusi reguleerivad sätted; c) käesolevast peatükist tulenevad sätted, millega püütakse ära hoida tootmispotentsiaali kasvu; d) toetuse ülemmäär hektari kohta. IV PEATÜKK NÕUTAV TEAVE JA ÜLDSÄTTED Artikkel 16 1. Tootmisvõimaluste ülevaade sisaldab järgmist teavet: a) liikmesriigi territooriumil artikli 19 lõike 1 alusel veiniviinamarjasorte kandvate viinapuude viljeluspindala suurus; b) kõnealused sordid; c) olemasolevate istutusõiguste koguhulk; d) kõik käesoleva jaotise alusel vastuvõetud riiklikud või piirkondlikud sätted. 2. Liikmesriik võib sätestada, et ülevaate võib koostada piirkondade kaupa. Sel juhul peavad kõik piirkondlikud ülevaated olema koostatud 31. detsembriks 2001. Kui üks piirkond ülevaadet ei ole koostanud, ei takista see kooskõlas käesoleva määruse sätetega käesoleva jaotise kohaldamist selle liikmesriigi muudes piirkondades. Artikkel 17 1. Komisjon võib hinnata: a) veinisektori erinevate toodete toodangut; b) nende toodete tööstuslikke kasutusviise; c) täiendava töötlemiseta tarbimiseks sobiva veini ja muude veinisektoritoodete tarbimise suundumusi; d) kõiki muid tegureid, mida on vaja teada turu või tarnekohandussüsteemi korraldamiseks. 2. Nende andmete hindamisel võib komisjon kasutada kõrvalist abi. 3. Komisjon rahastab hübriidsortide kasutamise sõltumatut uuringut. Komisjon esitab selle uuringu põhjal Euroopa Parlamendile ja nõukogule 31. detsembriks 2003 aruande vajaduse korral koos ettepanekutega. Artikkel 18 1. Veiniviinamarjade ning viinamarjavirde ja veini tootjad deklareerivad igal aastal viimasest saagist toodetud kogused. Liikmesriigid võivad nõuda, et ka veiniviinamarjade hulgikauplejad deklareeriksid igal aastal viimasest saagist turustatud kogused. 2. Viinamarjavirde ja veini tootjad ning hulgikauplejad, kes pole jaemüüjad, deklareerivad igal aastal oma kas selle aasta saagist või eelmiste aastate saakidest saadud viinamarjavirde ja veini varud. Kolmandatest riikidest imporditud viinamarjavirde- ja veinikogused teatatakse eraldi. Artikkel 19 1. Liikmesriigid peavad veini valmistamiseks kasutatavad viinamarjasordid liigitama. Kõik liigitatud sordid peavad kuuluma Vitis vinifera liiki või olema nende liikide ja muude perekonna Vitis liikide ristandid. Liigituses ei tohi olla järgmisi sorte: - "Noah", - "Othello", - "Isabelle", - "Jacquez", - "Clinton", - "Herbemont". 2. Liikmesriigid peavad liigitamisel märkima viinamarjasordid, mis on kõlblikud nende territooriumil toodetavate mpv-kvaliteetveinide valmistamiseks. Need peavad olema liigi Vitisvinfera sordid; 3. Ühenduses võib veini tootmiseks istutada, taasistutada või pookida üksnes liigituses nimetatud viinamarjasorte. See piirang ei kehti teadusuuringuteks ja katseteks kasutatavate viinapuude kohta. 4. Aladelt, kuhu on istutatud veinivalmistamiseks mõeldud veiniviinamarjasorte, mis ei ole liigitusse kantud, juuritakse viinapuud välja, välja arvatud juhul, kui nendelt aladelt pärit toodang on mõeldud viinamarjakasvataja oma pere tarbeks. Liikmesriik võtab vajalikke meetmeid selle erandi jälgimiseks. 5. Kui sordid kustutatakse liigitusest, tuleb need põõsad välja juurida 15 aasta jooksul kustutamisest arvates. Artikkel 20 Ühenduse viinamarjaistandusregistrit reguleerivad eeskirjad on sätestatud määruses (EMÜ) nr 2392/86. Artikkel 21 Käesoleva jaotise I ja II peatükki ei kohaldata liikmesriikide suhtes, kus veinitoodang ei ole üle 25 000 hektoliitri veini aastas. Veinitoodangut arvestatakse viimase viie veiniaasta keskmise toodangu alusel. Artikkel 22 Liikmesriigid võivad viinapuude uusistutamise, taasistutamise või ümberpookimise kohta vastu võtta piiravamaid siseriiklikke eeskirju. Nad võivad nõuda, et käesolevas jaotises sätestatud taotlusi ja teavet täiendataks muu teabega, mida on vaja tootmispotentsiaali arengu jälgimiseks. Artikkel 23 1. Käesoleva peatüki üksikasjalikud rakenduseeskirjad võetakse vastu artiklis 75 sätestatud korras. Eelkõige võivad need käsitleda: a) artiklis 16 nimetatud ülevaateks vajaliku teabe vormi ja üksikasjalikkust; b) artiklis 19 nimetatud viinamarjasortide liigitamise korraldamist; c) selles liigituses nimetamata sortidest saadud toodete edasist käsitlemist. 2. Viinapuude vegetatiivse paljundamise materjalide saatedokumenti käsitlevad sätted ja nende üksikasjalikud rakenduseeskirjad, sealhulgas kontrolli kohta, võetakse vastu artiklis 75 sätestatud korras. 3. Määrust (EMÜ) nr 2392/86 võib muuta või kehtetuks tunnistada artiklis 75 sätestatud korras. 4. Artiklis 75 sätestatud korras tuleb otsustada, kas liikmesriik on koostanud artiklis 16 nimetatud ülevaate ja kas seda otsust võiks vajaduse korral tühistada, sealhulgas juhul, kui liikmesriik ei ole ülevaadet nõuetekohaselt ajakohastanud. III JAOTIS TURUMEHHANISMID I PEATÜKK ERALADUSTUSABI Artikkel 24 1. Tootjatele antakse eraladustusabi järgmiste toodete eest: a) lauavein; b) viinamarjavirre, kontsentreeritud viinamarjavirre ja puhastatud kontsentreeritud viinamarjavirre. 2. Abi antakse sekkumisametitega sõlmitud pikaajalise ladustuslepingu korral 16. detsembri ja järgmise aasta 15. veebruari vahel ning tingimustel, mis määratakse kindlaks edaspidi. 3. Pikaajalised ladustuslepingud sõlmitakse ajavahemikuks, mis lõpeb: a) lauaveinide puhul kõige varem lepingu sõlmimise kuupäevale järgneval 1. septembril ning viinamarjavirrete, puhastatud viinamarjavirrete ja kontsentreeritud puhastatud viinamarjavirrete puhul kõige varem lepingu sõlmimise kuupäevale järgneval 1. augustil; b) hiljemalt lepingu sõlmimise kuupäevale järgneval 30 novembril. Artikkel 25 1. Ladustamislepingud sõlmitakse vastavalt nõuetele, mis on kehtestatud eelkõige kõnealuste toodete kvaliteedi kohta. 2. Lauaveinide ladustamislepinguid sisaldavad sätteid abi maksmise lõpetamise ja sellest tulenevate tootja kohustuste lõpetamise kohta kõigi või osa ladustatud koguste suhtes, juhuks kui kõnealust tüüpi lauaveini turuhinnad tõusevad üle edaspidi kinnitatava taseme. 3. Eraladustusabi summa võib katta ainult tehnilisi ladustamiskulusid ja intressimakseid, mis kumbki kinnitatakse ühtse määraga. 4. Kontsentreeritud viinamarjavirrete puhul võib seda summat kohandada kontsentreerituse astmele vastava koefitsiendiga. Artikkel 26 1. Käesoleva peatüki üksikasjalikud rakenduseeskirjad võetakse vastu artiklis 75 kehtestatud korras. Nendes eeskirjades sätestatakse eelkõige: - artiklis 25 osutatud tase, määr ja koefitsient, - et lauaveini pikaajalisi ladustuslepinguid võib sõlmida ainult teatavate konkreetsete lauaveinide kohta, - et viinamarjavirret, mille kohta on sõlmitud pikaajaline ladustamisleping, võib lepingu kehtivusajal tervikuna või osaliselt töödelda kontsentreeritud viinamarjavirdeks või puhastatud kontsentreeritud viinamarjavirdeks, - artikli 25 lõikes 2 osutatud abi maksmise lõpetamise sätete rakenduseeskirjad, - et viinamarjamahla tootmiseks mõeldud viinamarjavirrete ja kontsentreeritud viinamarjavirrete kohta ei või pikaajalist ladustamislepingut sõlmida, - lepingute tegelik kehtivusaeg. 2. Artiklis 75 sätestatud korras võib ette näha: - et eraladustusabi kava ei kohaldata, kui see pole turuolukorraga põhjendatud, - et uute pikaajaliste ladustamislepingute sõlmimise võimaluse võib peatada igal ajal, kui see on põhjendatud turuolukorraga ja eelkõige juba sõlmitud lepingute hulgaga. II PEATÜKK DESTILLATSIOON Artikkel 27 1. Purustatud või purustamata viinamarjade ülepressimine ja veinisette pressimine on keelatud. Viinamarjade pressimisjääkide taaskääritamine muul eesmärgil peale destilleerimise on keelatud. 2. Veinisette filtreerimist ja tsentrifuugimist ei loeta pressimiseks, kui: a) saadud tooted on veatud, ehtsad ja müügikõlblikud; b) veinisetet ei viida tahkesse olekusse. 3. Välja arvatud lõikes 7 nimetatud isikud ja rühmad, peab iga füüsiline või juriidiline isik või isikute rühm, kes on valmistanud veini, tarnima kõik veinivalmistamise kõrvalsaadused destilleerimiseks. 4. Destilleerimiseks tarnitud kõrvalsaaduste alkoholisisaldus peab olema vähemalt 10 % toodetud veini alkoholimahust, kui kõnealune vein oli valmistatud otse viinamarjadest. Välja arvatud tehniliselt põhjendatud erandid, peab see olema vähemalt 5 %, kui vein on valmistatud viinamarjavirdest, osaliselt kääritatud viinamarjavirdest või noorest käärivast veinist. Kui vastavat protsenti ei saavutata, peavad need, kelle kohta see kohustus kehtib, tarnima teatava koguse enda toodetud veini, et tagada selle protsendini jõudmine. Lõikest 3 ja käesoleva lõike esimesest lõigust võib teha erandeid kindlaksmääratavatele tootjakategooriatele, teatavatele tootmispiirkondadele ja artiklis 28 nimetatud destilleerimiseks ettenähtud veinidele. 5. Lõikes 3 sätestatud tarnekohustuse võib asendada ka veini tarnimisega veinäädika tootjale. 6. Välja arvatud lõikes 7 nimetatud isikud ja rühmad, peavad kõik füüsilised või juriidilised isikud või isikute rühmad, kes valdavad kõrvalsaadusi, mis on tekkinud viinamarjade mis tahes töötlemisest peale veinivalmistamise, tarnima need destilleerimiseks. 7. Füüsiline või juriidiline isik või isikute rühm, kes töötleb viinamarjakasvatusvööndist A, viinamarjakasvatusvööndi B Saksamaa osast või Austria viinamarjakasvatusaladelt korjatud viinamarju, peab nende töötlemise kõrvalsaadused kõrvaldama järelevalve all ja kindlaksmääratavatel tingimustel. 8. Need, kelle kohta kehtib lõikes 3 või lõikes 6 nimetatud kohustus, võivad selle kohustuse täita, kõrvaldades veinivalmistamise kõrvalsaadused järelevalve all ja kindlaksmääratavatel tingimustel. 9. Viinamarjade pressimisjääkide, veinisette ja käesoleva artikli alusel destilleerimiseks mõeldud veini kokkuostuhind on 0,995 eurot hektoliitri mahuprotsendi kohta. 10. Destilleerija makstav hind ei tohi olla kokkuostuhinnast väiksem. 11. Destilleerija võib: a) kas saada destilleeritava toote eest toetust, juhul kui destilleerimisel saadava toote alkoholisisaldus on vähemalt 52 %, või b) tarnida destilleerimisel saadud toote sekkumisametile, tingimusel et selle alkoholsisaldus on vähemalt 92 %. Kui vein on enne destilleerijale tarnimist destilleerimise tarbeks kangendatud veiniks ümber töötatud, makstakse destilleerimise tarbeks kangendatud veini valmistajale punktis a nimetatud toetust ja destilleerimissaadust ei või sekkumisasutusele tarnida. 12. Võib otsustada, et sekkumisametile tarnitav alkohol asendatakse tarnega destilleerimissaaduste müümiseks korraldatud pakkumisel osalenud ettevõtjale, kusjuures destilleerimissaaduste müük on heaks kiidetud artikli 31 lõikes 1 nimetatud korras. 13. Lõikeid 1-12 ei kohaldata viinamarjamahla, kontsentreeritud viinamarjamahla, viinamarjavirde või viinamarjamahla valmistamiseks mõeldud kontsentreeritud viinamarjavirde suhtes. Artikkel 28 1. Kui vein on toodetud viinamarjasordist, mis on sama haldusüksuse liigituses liigitatud kas veiniviinamarjasordiks või muuks otstarbeks kasutatavaks viinamarjasordiks, destilleeritakse kindlaksmääratavaks kuupäevaks kogu veinitoodang, mis ületab tavaliselt toodetud kogust ja mida kõnealuse veiniaasta jooksul ei ekspordita. Erandid välja arvatud, ei tohi seda viia mujale kui piiritusetehasesse. 2. Tavapäraselt toodetava veinikoguse kindlaksmääramisel võetakse arvesse: a) kindlaksmääratava võrdlusperioodi jooksul toodetud koguseid; b) traditsiooniliselt kasutatavaid veinikoguseid. 3. Käesoleva artikli alusel destilleerimiseks tarnitud veini kokkuostuhind on 1,34 eurot mahuprotsendi kohta; veinaasta jooksul võib see olla erinev, tingimusel et selle veiniaasta keskmiseks hinnaks jääb 1,34 eurot mahuprotsendi kohta. 4. Destilleerija makstav hind ei tohi olla kokkuostuhinnast väiksem. 5. Destilleerija võib: a) kas saada destilleeritava toote eest toetust, juhul kui destilleerimisel saadava toote alkoholisisaldus on vähemalt 52 %, või b) tarnida destilleerimisel saadava toote sekkumisasutusele, juhul kui selle alkoholisisaldus on vähemalt 92 %. Kui vein on enne destilleerijale tarnimist destilleerimise tarbeks kangendatud veiniks ümber töötatud, makstakse punktis a nimetatud toetust destilleerimise tarbeks kangendatud veini valmistajale ja destilleerimissaadust ei või tarnida sekkumisasutusele. 6. Võib otsustada, et sekkumisametile tarnitav alkohol asendatakse tarnega destilleerimissaaduste müümiseks korraldatud pakkumisel osalenud ettevõtjale, kusjuures destilleerimissaaduste müük on heaks kiidetud artikli 31 lõikes 1 nimetatud korras. 7. Käeolevat artiklit kohaldatakse olenemata artikli 1 lõikest 2. Artikkel 29 1. Ühendus võib maksta toetust lauaveinide ja lauaveinide valmistamiseks kõlblike veinide destilleerimiseks veinituru toetamise eesmärgil ja seepärast ka jätkata veinidestillaatide tarnimist niisugusele alkohoolsete jookide sektorile, kus seda alkoholi traditsiooniliselt kasutatakse. 2. Destilleerijatele makstakse toetust põhitoetusena ja kõrvaltoetusena. 3. Põhitoetust makstakse destilleeritud lauaveini ja lauaveini valmistamiseks kõlbliku veini koguse alusel. 4. Põhitoetust rakendatakse destilleerijate ja veinitootjate vaheliste lepingute süsteemi alusel. Destilleerijate poolt veinitootjatele makstav miinimumhind määratakse kindlaks; veinaasta jooksul võib see olla erinev, tingimusel et selle veiniaasta keskmiseks hinnaks jääb vähemalt 2 488 eurot mahuprotsendi kohta. 5. Põhitoetuse määra mõjutavad järgmised tegurid: a) vajadus, et destilleerijate poolt kõnealusel veiniaastal tootjatele makstav miinimumhind vastaks lõikes 4 märgitud tasemele; b) vajadus säilitada alkohoolsete jookide sektori traditsiooniliste turustusvõimaluste tarbeks mõeldud tarnete konkurentsivõimelised hinnad. 6. Kõrvaltoetust makstakse saadud destillaadi realistlike ladustamiskulude katmiseks. Selle eesmärk on hõlbustada põhitoetussüsteemi toimimist. Artikkel 30 1. Märkimisväärsest ületootmisest ja/või kvaliteediprobleemidest põhjustatud erakorraliste turuhäirete korral võib kasutada erakorralist destilleerimismeedet. 2. Selle meetme eesmärkideks on: a) konkreetsete ülejääkide kõrvaldamine; b) tarnete jätkuvuse tagamine ühest saagikoristusest teiseni. 3. See meede on tootjatele vabatahtlik. 4. Selle meetme kohaldamist võib piirata teatud kategooria veinidega või teatavate tootmispiirkondadega. Mpv-kvaliteetveinidele võib seda meedet kohaldada ainult asjaomase liikmesriigi taotlusel. 5. Nimetatud meetme kasutuselevõtu eelduseks võib olla teatavatest tootmispiirkondadest pärit teatava kategooria veini või veinide turuhinna märgatav langus pikema aja jooksul. 6. Kui ühendus rakendab seda meedet teatavat tüüpi veinide suhtes (teatavas konkreetses piirkonnas) kolme järjestikuse aasta jooksul, peaks komisjon esitama Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande kriisiolukorra jätkumise kohta ja vajaduse korral ettepanekud. Artikkel 31 1. Alkohol, mille sekkumisasutus on üle võtnud, müüakse avalikul enampakkumisel või pakkumismenetluse kaudu. Niisuguse alkoholi müümisel väldivad ametiasutused nii palju kui võimalik nendest turustusvõimalustest traditsiooniliselt sõltuva alkoholi turustusvõimaluste kahjustamist. Seda ei tohi müüa toiduainena kasutatavaks alkoholiks. 2. Kui tarned niisugusesse sektorisse, kus veinialkoholi kasutamine on kohustuslik, ei ole artiklite 27, 28 ja 29 kaudu tagatud, võib siiski otsustada, et see alkohol realiseeritakse kõnealuses sektoris. Artikkel 32 1. Kui tootja on veini alkoholisisaldust suurendanud sahharoosi või artiklis 34 nimetatud toetust saanud viinamarjavirde lisamise teel, vähendatakse veini igaks destilleerimiseks kinnitatud kokkuostuhindu, välja arvatud artiklis 27 nimetatud destilleerimised, igas viinamarjakasvatuspiirkonnas ühesuguse kindla summa võrra, mis arvutatakse artiklis 34 osutatud toetuse määra alusel ja kõnealuse viinamarjakasvatusala suhtes ettenähtud alkoholisisalduse suurenemise järgi. 2. Asjaomaste tootjate taotlusel kohaldatakse seda vähendamist ainult lõikes 1 nimetatud suurendatud alkoholisisaldusega koguste suhtes. Artikkel 33 1. Käesoleva peatüki üksikasjalikud rakenduseeskirjad võetakse vastu artiklis 75 sätestatud korras. Nendes eeskirjades määratletakse eelkõige: a) käesolevas peatükis nimetatud erandid; b) artiklite 27 ja 28 osas tingimused, mille alusel destilleerimine toimub, toodetud veini alkoholisisalduse hindamine, toodete sekkumisametile tarnimise tingimused ja nende destilleerimissaaduste kokkuostuhinnad, mida sekkumisasutus võib vastu võtta, või nende hindade kindlaksmääramise kriteeriumid; c) pressimisjääkidele ja veinisetetele esitatavad miinimumnõuded; d) artikli 27 lõikes 7 nimetatud järelevalve all toimuva kõrvaldamise tingimused; e) artikli 28 lõikes 2 nimetatud tavapäraselt toodetavad veinikogused; f) artiklis 30 nimetatud meetme kohaldamise üksikasjalik mehhanism, sealhulgas tooted, mida see hõlmab, ja destilleerimissaaduste kaubavood eelkõige häirete vältimiseks alkoholi ja piiritusjookide turul; g) artikli 28 lõikes 3 nimetatud kokkuostuhinna varieerumist käsitlevad sätted; h) artikli 29 lõikes 4 nimetatud miinimumhinna kindlaksmääramine. 2. Artiklites 27 ja 28 osutatud toetuste suurus saadud toodete müümiseks ja artiklis 29 osatatud toetuste suurus, samuti artiklis 30 osutatud meetme käivitamist eeldavaid asjaolusid määratlevad eeskirjad ning selle meetme ühendusepoolse toetuse suurus ja vorm määratakse artiklis 75 sätestatud korras. III PEATÜKK ERIOTSTARBELISED TOETUSED Artikkel 34 1. Käesolevaga kehtestatakse toetus järgmistele toodetele: a) kontsentreeritud viinamarjavirded; b) puhastatud kontsentreeritud viinamarjavirded, mis on toodetud ühenduses, kui neid kasutatakse niisuguste veinitoodete alkoholisisalduse suurendamiseks, mille puhul suurendamine on käesoleva määruse kohaselt lubatud. 2. Toetuse andmisel võib piirduda üksnes viinamarjakasvatusvööndist C III pärit toodetega, kui selle meetmeta ei ole võimalik tagada virrete ja kupaažveinide kaubanduse struktuuri. 3. Toetuse summa kinnitatakse eurodes võimaliku alkoholisisalduse protsendi kohta ja kontsentreeritud viinamarjavirde või puhastatud kontsentreeritud viinamarjavirde hektoliitri kohta, võttes arvesse nende toodetega ja sahharoosiga rikastamise kulude vahet. Artikkel 35 1. Käesolevaga kehtestatakse toetus järgmistele toodetele: a) viinamarjavirded ja kontsentreeritud viinamarjavirded, mis on toodetud ühenduses viinamarjamahla valmistamiseks või niisugusest viinamarjamahlast muude toiduainete valmistamiseks; b) viinamarjavirded ja kontsentreeritud viinamarjavirded, mis on toodetud viinamarjakasvatusvööndis C III ja on Ühendkuningriigis ja Iirimaal mõeldud CN-koodi 2206 00 alla kuuluvate toodete valmistamiseks, mille liitnimetuse osa vastavalt VII lisa punktile C.2 tohib neis liikmesriikides olla sõna "vein"; c) kontsentreeritud viinamarjavirded, mis on toodetud ühenduses ja on peamiselt Ühendkuningriigis ja Iirimaal turustatavate tooterühmade põhikomponendiks, ning millega on kaasas selged juhised tarbijale, kuidas sellest veinitaolist jooki (koduveini) valmistada. 2. Kui lõike 1 punktis b osutatud geograafiline piirang viinamarjavirrete ja kontsentreeritud viinamarjavirrete kohta põhjustab konkurentsi moonutamist, võib erandina teha otsuse anda toetusi ka muudes ühenduse piirkondades kui vööndis C III toodetud viinamarjavirretele ja kontsentreeritud viinamarjavirretele. 3. Lõikes 1 nimetatud toetuste puhul piirdutakse toodetega, mis on saadud eranditult kas veiniviinamarjadeks liigitatud viinamarjasortidest või samal ajal nii veiniviinamarjasortideks kui muuks otstarbeks liigitatud sortidest, samuti võib neid toetusi anda ühendusest pärit sama sordi viinamarjadele. 4. Toetuse summad peavad olema kinnitatud nii, et ühenduse päritolu viinamarjavirrete ja kontsentreeritud viinamarjavirrete tarnekulud võimaldaksid säilitada nende traditsioonilisi turustusvõimalusi. 5. Lõike 1 punktis a nimetatud toetusest eraldatakse edaspidi kindlaksmääratav osa viinamarjamahla tarbimist edendavate kampaaniate korraldamiseks. Kampaaniate organiseerimiseks võib määrata lõike 4 alusel kohaldatavast toetusest suurema toetuse. Artikkel 36 Käesoleva peatüki üksikasjalikud rakenduseeskirjad võetakse vastu artiklis 75 sätestatud korras. Nendes eeskirjades määratletakse eelkõige: a) artikli 34 lõikes 1 nimetatud toetuse andmise tingimused; b) artikli 35 lõikes 1 nimetatud toodete kasutamise kontrolli tagavad meetmed; c) artiklites 34 ja 35 nimetatud toetuste suurus, mis kinnitatakse enne iga veiniaasta algust; d) artikli 35 lõikes 2 nimetatud otsus. IV PEATÜKK ÜLDSÄTTED Artikkel 37 Tootjatel, kelle suhtes kehtivad artiklites 27 ja 28 nimetatud kohustused, on õigus kasu saada käesolevas jaotises sätestatud sekkumismeetmetest juhul, kui nad on täitnud eespool nimetatud kohustusi kindlaksmääratava võrdlusperioodi vältel. See periood kehtestatakse ja käesoleva artikli üksikasjalikud rakenduseeskirjad võetakse vastu artiklis 75 sätestatud korras. Artikkel 38 1. Kui ühenduse turul täheldatakse ülemäära kõrgeid hindu ja see olukord usutavasti jätkub, häirides seega turgu, võib komisjon võtta vajalikke meetmeid. 2. Selleks et vajalikul määral toetada lauaveiniturgu, võib artiklis 75 sätestatud korras vastu võtta sekkumismeetmeid artikli 1 lõike 2 punktis b nimetatud toodete kohta, mis pole lauaveinid. IV JAOTIS TOOTJAORGANISATSIOONID JA SEKTORIORGANISATSIOONID I PEATÜKK TOOTJAORGANISATSIOONID Artikkel 39 1. Käesoleva määruses tähendab "tootjaorganisatsioon" igasugust juriidilist isikut: a) mis on asutatud käesoleva määruse reguleerimisalasse kuuluvate toodete tootjate omal algatusel; b) mille eesmärk on eelkõige: i) tagada, et tootmine kavandataks ja kohandataks vastavalt nõudmisele, eriti kvaliteedi ja kvantiteedi osas; ii) edendada pakkumise kontsentreerimist ja oma liikmete toodetud toodete viimist turule; iii) vähendada tootmiskulusid ja tasakaalustada tootjahindu; iv) edendada keskkonnaohutu viljelustava, tootmistehnoloogia ja jäätmekäitluse kasutamist, eriti vee, mulla ja maastiku kaitseks ning bioloogilise mitmekesisuse säilitamiseks ja/või arendamiseks. 2. Käesoleva määruses käsitletavatelt tootjaorganisatsioonidelt nõutakse, et nad oleksid võimelised oma liikmetele põhikirja järgsete kohustuste täitmata jätmise eest asjakohaseid sanktsioone kehtestama. 3. Liikmesriigid võivad käesoleva määruse tähenduses tunnustada tootjaorganisatsioonidena kõiki seda tunnustust taotlevaid tootjate rühmi tingimusel, et: a) nad vastavad lõigetes 1 ja 2 sätestatud nõuetele ja esitavad sellekohased tõendid, sealhulgas tõendi, et neil on ettenähtud miinimumarv liikmeid ja et nad hõlmavad turustatavast toodangust miinimumosa; b) on piisavalt tagatisi, et nad suudavad korralikult tegutseda tõhusalt pikema aja jooksul; c) nad võimaldavad oma liikmetel saada tõhusat tehnilist abi keskkonnasäästliku viljelusviisi kasutamisel. Artikkel 40 1. Liikmesriigid: a) otsustavad tootjaorganisatsioonile tunnustuse andmise kolme kuu jooksul taotluse ja kõigi tõendavate dokumentide esitamisest arvates; b) sooritavad korrapäraselt kontrollimisi veendumaks, et tootjaorganisatsioonid vastavad tunnustamise tingimustele, rakendavad tingimuste täitmatajätmise korral sellistele organisatsioonidele karistusi ja otsustavad vajaduse korral tunnustuse tühistamise; c) teatavad komisjonile kahe kuu jooksul igast tunnustuse andmise või tühistamise otsusest. 2. Komisjon kontrollib artikli 39 ja käesoleva artikli lõike 1 punkti b täitmist kontrolli käigus ja nõuab selle tulemusena vajaduse korral liikmesriikidelt tunnustuse tühistamist. II PEATÜKK SEKTORIORGANISATSIOONID Artikkel 41 1. Mpv-kvaliteetveinide ja geograafiliste tähistega kirjeldatud lauaveinide turu toimimise parandamiseks võivad tootjaliikmesriigid eelkõige sektoriorganisatsioonide otsuste rakendamisel ette näha turustuseeskirjad, mis reguleerivad esmaturustamise tarnet, tingimusel et need eeskirjad on seotud toodangu laos hoidmise ja/või järkjärgulise turuletoomisega, ning tingimusel, et siia ei kuulu muu kooskõlastatud tegevus nagu: - hindade määramine, isegi juhindumiseks pakutuna või soovitusena, - üldiselt saadavaloleva aastakäigu ülemäärase osa kättesaamatuks tegemine ja üldiselt igasugune pakkumist vähendav tavatu tegevus, - keeldumine siseriiklike ja/või ühenduse tõendite väljaandmisest, mida on vaja veinitoodete turustamiseks, kui turustamine on kooskõlas eespool nimetatud eeskirjadega. 2. Lõikes 1 nimetatud eeskirjad tuleb kauplejatele teatavaks teha, avaldades need täies ulatuses asjaomase liikmesriigi ametlikus väljaandes. 3. Liikmesriigid, kes on kasutanud lõikes 1 pakutud võimalusi, annavad komisjonile igal aastal aru otsustest, mis on eelmise aasta jooksul nende võimalustega seoses vastu võetud. Komisjon kontrollib, kas need on kooskõlas ühenduse õigusega, eelkõige vaba liikumise (asutamislepingu artiklid 28-31) ja konkurentsi (asutamislepingu artiklid 81-86) eeskirjadega ja mittediskrimineerimise põhimõttega (asutamislepingu artikli 34 lõige 3). 4. Lõikes 1 nimetatud organisatsioonid rakendavad ühenduse ühes või enamas piirkonnas tarbijate huve arvestades järgmisi meetmeid: i) suurendavad tootmist ja turgu puudutavat teadlikkust ja läbipaistvust; ii) aitavad eelkõige turu-uuringute abil kaasa toodete turuleviimise paremale koordineerimisele; iii) koostavad ühenduse eeskirjadele vastavaid standardseid lepinguvorme; iv) kasutavad paremini toodangupotentsiaali; v) koguvad teavet ja teevad uuringuid selleks, et kohandada tootmist turunõuete ning tarbijate eelistuste ja ootustega, eriti tootekvaliteedi ja keskkonnakaitse alal; vi) otsivad võimalusi taimekaitsevahendite ja muude lisandite kasutuse piiramiseks ning tootekvaliteedi säilitamise ja mulla ning vee kaitse tagamiseks; vii) töötavad välja meetmeid ja leiavad vahendeid, mis parandaksid toote kvaliteeti kõikidel tootmis-, veinivalmistamis- ja turustamisetappidel; viii) leiavad võimalusi mahepõllumajanduse, samuti päritolunimetuste, kvaliteedimärkide ja geograafiliste tähiste paremaks kasutamiseks ning kaitsevad neid; ix) edendavad eelkõige integreeritud tootmist või muid keskkonnasäästlikke tootmismeetodeid. V JAOTIS VEINIVALMISTUSTAVAD JA -MENETLUSED, KIRJELDAMINE, NIMETUSED, ESITUSVIIS JA KAITSE I PEATÜKK VEINIVALMISTUSTAVAD JA -MENETLUSED Artikkel 42 1. Kehtestatakse ühenduses lubatud valmistustavad ja -menetlused käesoleva määrusega reguleeritud toodete valmistamiseks, välja arvatud viinamarjamahl, kontsentreeritud viinamarjamahl, ning viinamarjamahla valmistamiseks mõeldud viinamarjavirre ja kontsentreeritud viinamarjavirre. 2. Lubatud veinivalmistustavasid ja -menetlusi võib kasutada üksnes kõnealuste toodete asjakohase valmistamise, säilitamise või töötlemise tagamiseks. 3. Lubatud veinivalmistustavade ja -menetluste kohaselt pole vee lisamine lubatud, välja arvatud juhul, kui seda nõuab tehniline erivajadus, lubatud pole ka alkoholi lisamine, välja arvatud värske viinamarjavirde puhul, mille käärimine on peatatud alkoholi lisamise teel, samuti liköörveinide, vahuveinide, destilleerimiseks kangendatud veinide ja kindlaksmääratavatel tingimustel poolvahuveini lisamine. 4. Liikmesriigid võivad veinivalmistamistavade ja -menetluste kohta kehtestada piiravamaid tingimusi, et tagada nende territooriumil toodetavate mpv-kvaliteetveinide ja nende territooriumil toodetavate geograafiliste tähistega kirjeldatud lauaveinide, vahuveinide ja liköörveinide põhiomaduste säilimine. Liikmesriigid teatavad nendest tingimustest komisjonile, kes juhib sellistele sätetele teiste liikmesriikide tähelepanu. 5. Kui ei otsustata teisiti, võib ühenduses kasutada ainult artikli 19 kohaselt veiniviinamarjasortide liigituses loetletud viinamarjasorte või neist saadud tooteid järgmiste toodete valmistamiseks: a) viinamarjavirre, mille käärimine on peatatud alkoholi lisamise teel; b) kontsentreeritud viinamarjavirre; c) puhastatud kontsentreeritud viinamarjavirre; d) lauaveini valmistamiseks sobiv vein; e) lauavein; f) mpv-kvaliteetveinid; g) liköörvein; h) kuivatatud viinamarjadest saadud kääriv viinamarjavirre; i) üleküpsenud viinamarjadest valmistatud vein. 6. Lauaveini ei või saada valge lauaveini valmistamseks sobiva veini või valge lauaveini segamisel punase lauaveini valmistamiseks sobiva veini või punase lauaveiniga. See säte ei takista teatavatel kindlaksmääratavatel juhtudel esimeses lõigus nimetatud kupaaži, tingimusel et saadaval tootel on punase lauaveini omadused. Erandina esimesest lõigust on niisugune segamine kehtestatavate üksikasjalike eeskirjadega lubatud kuni 31. juulini 2005 piirkondades, kus niisugune tegevus on traditsiooniline. Artikkel 43 1. Lubatud veinivalmistustavad ja -menetlused sätestatakse IV ja V lisas. 2. Eriti: - rikastamist, hapestamist, happesuse vähendamist ja magustamist käsitlevad lubatud veinivalmistustavad ja -menetlused ning väävlisisaldust ja maksimaalset lenduvate hapete sisaldust käsitlevad eeskirjad sätestatakse V lisa punktides A-G, - vahuveini ja kvaliteetvahuveini tootmiseeskirjad ja lubatud veinivalmistustavad ja -menetlused sätestatakse V lisa punktides H ja I, - liköörveini tootmiseeskirjad ja lubatud veinivalmistustavad ja -menetlused sätestatakse V lisa punktis J. Artikkel 44 1. Ühenduses võib CN-koodide 2204 10, 2204 21 ja 2204 29 alla kuuluvatest toodetest otsetarbimiseks pakkuda või tarnida ainult liköörveine, vahuveine, gaseeritud vahuveine, poolvahuveine, gaseeritud poolvahuveine, mpv-kvaliteetveine, lauaveine ja vajaduse korral, olenemata artiklist 45, seaduslikult imporditud veine. 2. Välja arvatud villitud vein, mille kohta on tõendeid, et villimine toimus enne 1. septembrit 1971, võib veini, mis pole mpv-kvaliteetvein ega saadud artikli 42 lõikes 5 nimetatud viinamarjasortidest, ja mis ei vasta I lisa punktides 12-18 esitatud määratlustele, kasutada ainult üksikisikutest veinivalmistajate perekondades tarbimiseks, veiniäädika tootmiseks või destilleerimiseks. 3. Ebasoodsate ilmastikuoludega aastatel võib otsustada, et viinamarjakasvatusvööndite A ja B tooteid, millel pole kõnealusele viinamarjakasvatusvööndile sätestatud väikseimat naturaalset alkoholisisaldust mahuprotsentides, võib ühenduses kasutada vahuveini ja gaseeritud vahuveini valmistamiseks juhul, kui nende veinide tegelik alkoholisisaldus on vähemalt 8,5 mahuprotsenti, või gaseeritud poolvahuveini valmistamiseks. Sel juhul neid rikastatakse, järgides V lisa punktis D.5 nimetatud piiranguid. 4. Piiramata kitsendavamate sätete vastuvõtmist, mida liikmesriigid kohaldavad oma territooriumil toodete valmistamise suhtes, mis ei kuulu CN-koodide 2204 10, 2204 21 ja 2204 29 alla, tohib värsket viinamarjavirret, mille käärimine on peatatud alkoholi lisamise teel, kasutada ainult kõnealuste toodete valmistamisel. 5. Ühendusest pärit viinamarjamahla ja kontsentreeritud viinamarjamahla ei tohi teha veiniks ega veinile lisada. Nende toodete kasutamist kontrollitakse. Nende alkohoolne kääritamine on ühenduse territooriumil keelatud. 6. Lõigete 4 ja 5 sätteid ei kohaldata toodete suhtes, mis on Ühendkuningriigis ja Iirimaal mõeldud CN-koodi 2206 00 alla kuuluvate toodete valmistamiseks, ja mille liitnimetuse osa vastavalt VII lisa punktile C.2 tohib neis liikmesriikides olla sõna "vein". 7. Lauaveini valmistamiseks sobivat veini, millel pole lauaveini väikseimat tegelikku alkoholisisaldust mahuprotsentides, ei tohi lasta ringlusse, välja arvatud vahuveini valmistamiseks, äädika tootmiseks, destilleerimiseks ja muudeks tööstuslikeks kasutusviisideks. Sellise veini rikastamine ja selle segamine lauaveiniga, et tõsta selle tegelikku alkoholisisaldust lauaveinile sätestatud tasemeni, võib toimuda ainult veinivalmistaja tööruumides või tema nimel. 8. Välja arvatud alkohol, alkohoolsed joogid ja viinamarjade pressimisjääkidest valmistatud vein, ei tohi veinisettest või viinamarjade pressimisjääkidest valmistada veini ega ühtki teist otsetarbimiseks mõeldud jooki. 9. Kui asjaomane liikmesriik lubab veini toota viinamarjade pressimisjääkidest, võib seda kasutada ainult destilleerimiseks või üksikisikutest viinamarjakasvatajate perekondades tarbimiseks. 10. Destilleerimise tarbeks kangendatud veini võib kasutada ainult destilleerimiseks. 11. Kuivatatud viinamarjadest saadud käärivat viinamarjavirret võib turule lubada üksnes liköörveinide valmistamiseks viinamarjakasvatuspiirkondades, kus see kasutusviis oli traditsiooniline 1. jaanuaril 1985, samuti üleküpsenud viinamarjadest veini valmistamiseks. 12. Kolmandatest riikidest pärit värsketest viinamarjadest, viinamarjavirdest, käärivast viinamarjavirdest, kontsentreeritud viinamarjavirdest, puhastatud kontsentreeritud viinamarjavirdest, viinamarjavirdest, mille käärimine on peatatud alkoholi lisamise teel, viinamarjamahlast ja kontsentreeritud viinamarjamahlast ei tohi ühenduse territooriumil veini valmistada ega neid veinile lisada. 13. Lõikes 12 nimetatud toodete alkohoolne kääritamine on ühenduse territooriumil keelatud. Seda sätet ei kohaldata toodete suhtes, mis on Ühendkuningriigis ja Iirimaal mõeldud CN-koodi 2206 00 alla kuuluvate toodete valmistamiseks, mille liitnimetuse osa vastavalt artikli VII lisa punkti C.2 tohib olla sõna "vein". 14. Kolmandast riigist pärit veini on keelatud segada ühenduse veiniga, samuti on ühenduse territooriumil keelatud segada kolmandatest riikidest pärit veine. 15. Nõukogu võib ühenduse rahvusvaheliste kohustuste alusel lubada lõike 12, lõike 13 esimese lause ja lõike 14 suhtes erandeid. Artikkel 45 1. Välja arvatud erandid, ei tohi otsetarbimiseks pakkuda ega realiseerida järgmisi tooteid: a) CN-koodide 2204 30 10, 2204 21, 2204 29 ja 2204 10 alla kuuluvad tooted, imporditud või mitte, mille puhul on kasutatud veinivalmistustavasid, mis ei ole lubatud ühenduse eeskirjadega, või ka siseriiklike eeskirjadega, kus see lubatud on; b) artikli 1 lõike 2 punktides a, b ja c nimetatud tooted, mis pole veatud, ehtsad ega müügikõlblikud; c) artikli 1 lõikes 2 nimetatud tooted, mis ei vasta I lisas esitatud määratlustele. 2. Lõikes 1 nimetatud importtooteid käsitlevad erandid võetakse vastu asutamislepingu artiklis 133 sätestatud korras. Artikkel 46 1. Käesoleva peatüki ja IV ja V lisa üksikasjalikud rakenduseeskirjad võetakse vastu artiklis 75 sätestatud korras. Need eeskirjad sätestavad eelkõige: a) V lisa punktiga A seotud üleminekumeetmed, mis käsitlevad enne 1. septembrit 1986 toodetud veine ja muudatusi alapunktis 2 esitatud veininimistus; b) IV ja V lisas sätestatud veinivalmistustavade ja -menetluste kasutuspiirangud ja teatavad tingimused, välja arvatud nendes lisades varem sätestatud piirangud ja tingimused; c) käesolevas peatükis ja V lisas nimetatud otsused, erandid, tingimused ja nimistud; d) V lisa punktide C-G kohaldamine toodete suhtes, mis on koristatud niisugustest ühenduse piirkondadest, mis ei kuulu III lisas määratletud viinamarjakasvatusvööndite hulka; e) V lisa punkti J alapunktides 2.b ja 6 osutatud nimistud, alapunktis 4.b osutatud erandid ja alapunktis 6 osutatud deklareerimis- ja registreerimiskorra. 2. Artiklis 75 sätestatud korras võetakse vastu: a) eeskirjad teatavate kolmandates riikides kasutatavate veinivalmistamistavade ja -menetluste võrdlemiseks artikli 43 lõikes 1 ja IV lisas nimetatutega; b) virrete ja veinide segamist reguleerivad sätted; c) veinivalmistamismenetluse käigus kasutatud ainete puhtus- ja identifitseerimisnõuded; d) lubatud veinivalmistustavade ja -menetluse rakendamist käsitlevad halduseeskirjad; nendes eeskirjades võib ette näha, et teatavaid veinivalmistustavasid ja -menetlusi võib kasutada üksnes liikmesriigi poolt tunnustatud isiku järelevalve all, kellel on küllaldased teadmised toote kvaliteedi, hügieenilisuse ja tervislikkuse tagamiseks; e) artiklis 45 nimetatud toodete valdamist ja ringlust reguleerivad sätted või vastavalt selle artikli nõuetele koostatud nimistud, kriteeriumide kehtestamine raskuste ärahoidmiseks üksikjuhtudel, tingimused, mille alusel liikmesriigid võivad lubada nende artikli 45 lõikes 1 nimetamata toodete valdamist, ringlust ja kasutamist, mis ei vasta käesoleva määruse sätetele või käesoleva määruse kohaselt vastuvõetud sätetele; f) üldeeskirjad niisuguste veinivalmistustavade ja -menetluste katseliseks kasutamiseks, mis muidu ei ole lubatud. 3. Analüüsimeetodid käesolevas määruses käsitletud toodete koostise määramiseks ja eeskirjad selgitamaks, kas neid tooteid on käideldud lubatud veinivalmistustavadest erinevatel menetlustel, võetakse vastu artiklis 75 sätestatud korras. Samas korras võetakse vajaduse korral vastu nende ainete piirmäärad, mille olemasolu näitab teatavate veinivalmistustavade kasutamist, ja võrdlevad analüüsitabelid. Kui esimeses lõigus nimetatud ühenduse analüüsimeetodeid või eeskirju kõnealusest tootest ainete leidmiseks ja nende koguste kindlakstegemiseks pole sätestatud, kasutatakse analüüsimeetodeid: a) mida tunnustab Rahvusvahelise Veiniameti (IWO) üldkogu ja mis on selle organisatsiooni poolt avaldatud; või b) mis vastab Rahvusvahelise Standardiorganisatsiooni (ISO) soovitatud standardile, juhul kui punktis a nimetatute hulgas vajalikku analüüsimeetodit ei ole; või c) punktides a ja b nimetatud meetodite puudumisel ning täpsuse ja korratavuse huvides: i) asjaomase liikmesriigi poolt lubatud analüüsimeetodit; või ii) vajaduse korral muid asjakohaseid analüüsimeetodeid. Esimese lõigus nimetatud ühenduse analüüsimeetodiga võrdsustatakse automatiseeritud analüüsimeetodid, tingimusel et artiklis 75 sätestatud korras nähakse ette, et saadud tulemused on oma täpsuselt ja korratavuselt vähemalt samal tasemel kui vastaval ühenduse meetodil saadud tulemused. II PEATÜKK TEATAVATE TOODETE KIRJELDAMINE, NIMETAMINE, ESITUSVIIS JA KAITSE Artikkel 47 1. Käesolevas peatükis ja VII ja VIII lisas sätestatakse käesoleva määruse reguleerimisalasse kuuluvate teatavate toodete kirjeldamise, nimetamise ja esitusviisi eeskirjad ja teatavate üksikasjade ja terminite kaitse. Eeskirjades võetakse eelkõige arvesse järgmist: a) tarbijate seaduslike huvide kaitset; b) tootjate seaduslike huvide kaitset; c) siseturu tõrgeteta toimimist; d) kvaliteettoodete tootmise edendamist. 2. Lõikes 1 nimetatud eeskirjades sätestatakse eelkõige: a) teatavate kohustuslike terminite kasutamine; b) teatavate terminite kasutamise lubamine teatavatel tingimustel; c) muude terminite kasutamise lubamine, sealhulgas teave, mis võib tarbijatele kasulik olla; d) teatavate terminite kaitse ja kontrolli reguleerimine; e) geograafiliste tähiste ja traditsiooniliste terminite kasutuse reguleerimine; f) importtoodete või kui see on käesoleva määrusega lubatud, nendest toodetest valmistatud toodete märgistuse reguleerimine, et oleks tagatud tarbija teavitamine kõnealuse toote laadist ning see, et kõnealune toode ei oleks märgistatud ühenduse või mõne liikmesriigi tootega samamoodi. 3. Lõikes 1 osutatud eeskirju kohaldatakse sealsamas nimetatud toodete kirjeldamisel: a) etikettidel; b) registrites ning ühenduse õigusaktidega ettenähtud saate- ja muudes dokumentides, edaspidi "ametlikud dokumendid", välja arvatud tollidokumentides; c) äridokumentides, eelkõige arvetes ja kättetoimetamisteatistes; d) reklaammaterjalides, kuivõrd käesolevas määruses on sellekohane erisäte. 4. Lõikes 1 osutatud eeskirju kohaldatakse sealsamas nimetatud toodete esitusviisi suhtes järgmises osas: a) mahutid, sealhulgas sulgurid; b) märgistus; c) pakend. 5. Lõikes 1 osutatud eeskirju kohaldatakse müügiks hoitavate ja turule viidud toodete suhtes. Artikkel 48 Käesolevas määruses nimetatud toodete kirjeldus ja esitusviis ning nende toodete reklaam ei tohi olla ebatäpne ega tekitada segadust või viia eksiteele isikuid, kellele need suunatud on, eelkõige selles osas, mis käsitleb: - artiklis 47 ettenähtud teavet. Seda kohaldatakse isegi juhul, kui teavet kasutatakse tõlgituna, koos viitega tegelikule päritolule või koos täiendavate sõnadega nagu "liik", "tüüp", "meetod", "imitatsioon", "mark" vms, - toodete omadusi, eelkõige laadi, koostist, alkoholisisaldust mahuprotsentides, värvi, lähtekohta ja päritolu, kvaliteeti, viinamarjasorti, aastakäiku või mahutite nominaalmahtu, - kõnealuse toote valmistamise või turustamisega seotud füüsiliste või juriidiliste isikute või isikute grupi, eelkõige villija isikut ja staatust. Artikkel 49 1. Tooteid, mille kirjeldus või esitusviis ei vasta käesoleva määruse sätetele või selle üksikasjalikele rakenduseeskirjadele, ei tohi ühenduses müügiks hoida, turule viia ega ühendusest eksportida. Eksportimiseks mõeldud toodete puhul võib käesoleva määruse sätetest siiski erandeid lubada, kui - neid teevad liikmesriigid, kui seda nõuavad importiva kolmanda riigi seadused, - nii on esimese taandega reguleerimata juhtudel ette nähtud rakendussätetes. 2. Liikmesriik, kelle territooriumil asub toode, mille kirjeldus või esitusviis ei vasta lõike 1 sätetele, astub vajalikud sammud, et sooritatud rikkumiste suhtes vastavalt nende raskusele sanktsioonid määrata. Liikmesriik võib siiski anda loa hoida toodet müügiks, viia ühenduses turule või ühendusest eksportida, tingimusel et kirjeldus või esitusviis on viidud vastavusse lõike 1 sätetega. Artikkel 50 1. Liikmesriigid võtavad kõik vajalikud meetmed vältimaks intellektuaalomandi õiguste kaubandusaspektide lepingu artiklites 23 ja 24 sätestatud tingimustel artikli 1 lõike 2 punktis b osutatud toodetele lisatava geograafilise tähise kasutamist ühenduses nende toodete puhul, mis ei ole pärit kõnealuse geograafilise tähisega tähistatavast kohast, isegi kui kõnealuse kauba tegelikule päritolule osutatakse või kõnealust geograafilist tähist kasutatakse tõlkes või sellega on kaasas sellised väljendid nagu "liik", "tüüp", "meetod", "imitatsioon" vms. 2. Käesolevas artiklis tähendab termin "geograafilised tähised" tunnuseid, millega identifitseeritakse toote päritolu Maailma Kaubandusorganisatsiooni liikmeks oleva kolmanda riigi territooriumilt, või selle territooriumi piirkonnast või alalt, juhul kui teatav toote kvaliteet, maine või muud omadused on omistatavad eelkõige just sellele geograafilisele päritolukohale. 3. Lõikeid 1 ja 2 kohaldatakse olenemata ühenduse õigusaktide muudest konkreetsetest sätetest, millega on ette nähtud käesolevas määruses osutatud toodete nimetamise ja esitusviisi eeskirjad. Artikkel 51 1. Käesoleva jaotise kohaldamisel tähendab "liikmesriigist väiksem geograafiline üksus": - väikest paikkonda või niisuguste paikkondade rühma, - kohalikku halduspiirkonda või selle osa, - viinamarjakasvatuspiirkonna alampiirkonda või selle osa, - muud piirkonda peale määratletud piirkonna. 2. Geograafiliste tähiste kasutamine selliste lauaveinide tähistamiseks, mis on saadud eri viinamarjakasvatuspiirkondades korjatud viinamarjadest tehtud veinide segamisel, on lubatud juhul, kui vähemalt 85 % segatud lauaveinist pärineb nimele vastavast viinamarjakasvatuspiirkonnast. Viinamarjakasvatusvööndis A või viinamarjakasvatusvööndis B asuva viinamarjakasvatuspiirkonnaga seotud geograafilise tähise kasutamine on valgete lauaveinide kirjelduses lubatud ainult juhul, kui tooted, millest segu koosneb, pärinevad kõnealustest viinamarjakasvatusvöönditest või kui kõnealune vein on viinamarjakasvatusvööndist A ja viinamarjakasvatusvööndist B pärinevate lauaveinide segu. 3. Liikmesriigid võivad seada lauaveini geograafiliste tähistega kirjeldamisel tingimuseks, et see vein oleks tervikuna valmistatud teatavatest selgelt määratletud viinamarjasortidest ja pärineks ainult täpselt piiritletud piirkonnast, mille nime see kannab. Artikkel 52 1. Kui liikmesriik kasutab mpv-kvaliteetveini või vajaduse korral niisuguse mpv-kvaliteetveini valmistamiseks mõeldud veini nimetuses määratletud piirkonna nime, ei tohi seda nime kasutada veinisektori toodete tähistamiseks, mis ei ole toodetud selles piirkonnas ja/või toodete tähistamiseks, mille puhul selle nime kasutamine ei ole kooskõlas asjakohaste ühenduse või siseriiklike eeskirjadega. See kehtib ka juhul, kui liikmesriik on kasutanud kohaliku halduspiirkonna, selle osa või väikese paikkonna nime üksnes mpv-kvaliteetveini või vajaduse korral niisuguse mpv-kvaliteetveini tootmiseks mõeldud veini nimetuses. Liikmesriigid võivad teatavate nende poolt kindlaksmääratavate tootmistingimuste puhul lubada lisada määratletud piirkonna nimele valmistusmeetodit või tüüpi käsitlevaid üksikasju või viinamarjasordi või selle sünonüümi nime, ilma et see piiraks teatavat tüüpi mpv-kvaliteetveini käsitlevate ühenduse sätete kohaldamist. Olenemata esimest lõigust võib nõukogu komisjoni ettepanekul kvalifitseeritud häälteenamusega kuni 31. augustini 2001 otsustada, et teatavaid geograafilisi nimesid, mida on traditsiooniliselt kasutatud lauaveinide nimetustes ja mis on saanud teatava piirkonna nimeks, on lubatud jätkuvalt kasutada lauaveinide nimetustes maksimaalselt kolme veiniaasta jooksul. 2. Järgmisi nimesid ja termineid: - viinamarjasordi nimi, - VII lisa punkti A.2.c teise taande neljandas alataandes või VIII lisa punkti D.2.c teises taandes nimetatud traditsiooniline eritermin, - VII lisa punkti B.1.b viiendas taandes nimetatud täiendav traditsiooniline eritermin, tingimusel et liikmesriik on lubanud seda veini kirjelduses kasutada ühenduse sätete alusel, võib kasutada muu joogi kui veini või viinamarjavirde kirjelduses, esitamisel ja reklaamis ainult juhul kui selle joogi laad, lähtekoht ja päritolu või koostis ei põhjusta segiajamise ohtu. 3. Lõikes 2 osutatud nimede või terminite või sõnade "Hock", "Claret", "Liebfrauenmilch" ja "Liebfraumilch" kasutamine, isegi juhul kui on lisatud sõna "liik", "tüüp", "meetod", "imitatsioon" või muu samalaadne väljend, on keelatud järgmiste toodete kirjelduses ja esitamisel: - CN-koodi 2206 alla kuuluvad tooted, välja arvatud juhul kui kõnealune toode on tegelikult sellenimelisest kohast pärit, - toode, mida turustatakse koos selgete tarbijajuhistega, kuidas sellest veinitaolist jooki (koduveini) valmistada; viinamarjasordi nime võib siiski kasutada, kui kõnealune artikkel on tegelikult sellest sordist saadud, välja arvatud juhul, kui see põhjustab segadust mpv-kvaliteetveinide kirjelduses kasutatud määratletud piirkonna või geograafilise üksuse nimega. 4. Järgmisi nimesid: - määratud piirkonna nime ja - määratud piirkonnast väiksema geograaflise üksuse nime, tingimusel et liikmesriik on lubanud seda nime kasutada ühenduse sätete alusel, võib kasutada ainult muude jookide kui veinide või viinamarjavirrete kirjelduses, esitamisel ja reklaamis, tingimusel et: a) CN-koodide 2009, 2202, 2205, 2206, 2207, 2208 ja 2209 alla kuuluvate toodete osas ja veinivalmistamise toorainest valmistatud toodete osas on eespool osutatud nimed ja terminid tunnustatud päritoluliikmesriigi poolt ja et see tunnustus on kooskõlas ühenduse õigusaktidega; b) muude jookide kui punktis a nimetatute osas, juhul kui selle joogi laad, päritolu või koostis ei põhjusta segiajamise ohtu. Isegi juhul, kui punktis a nimetatud tunnustust ei ole saadud, võib nende nimede kasutamist siiski jätkata kuni 31. detsembrini 2000, tingimusel et täidetakse punktis b esitatud nõuded. Artikkel 53 1. Käesoleva peatüki ning VII ja VIII lisa üksikasjalikud rakenduseeskirjad võetakse vastu artiklis 75 sätestatud korras. Need eeskirjad käsitlevad eelkõige nimetatud lisades sätestatud erandeid, tingimusi ja lube. 2. Artiklis 75 sätestatud korras võetakse vastu: a) VII lisa sissejuhatavas osas ja VIII lisa punktis A.2 osutatud tähised, märgid ja muud märgistuse osad; b) VII lisa punkti A lõike 2 punkti c teise taande neljandas alataandes ja VIII lisa punkti B.2.c teises taandes nimetatud traditsiooniliste eriterminite loetelu; c) VII lisa punktis A.2 nimetatud geograafiliste tähiste kasutamise tingimused; d) VII lisa punktis A.4 nimetatud üksikasjad; e) VII lisa punktides B.1 ja B.3 nimetatud üksikasjade kasutamise tingimused; f) VII lisa punktis B.2 nimetatud üksikasjad ja nende kasutamise tingimused; g) missuguses ulatuses ja millistel tingimustel kohaldatakse VII lisa sätteid käesoleva määruse reguleerimisalasse kuuluvate, VII lisa punktis A.1 ja VIII lisas nimetamata toodete suhtes, eelkõige ühenduses toodetud viinamarjavirde, osaliselt kääritatud viinamarjavirde, kääriva toorveini ja üleküpsenud viinamarjadest valmistatud veini suhtes; h) toodete pakkimise ja mahutites transportimise ning mahutite kasutamine ja märgistus, sealhulgas vahuveini valmistamiseks ja ladustamiseks mõeldud mahutid; i) vajaduse korral VIII lisa punkti E.1 teises taandes nimetatud geograafiliste üksuste nimede andmine; j) registrites, ametlikes ja äridokumentides sisalduvad kohustuslikud ja vabatahtlikud üksikasjad; k) VIII lisa punktides G.2 ja G.5 nimetatud üksikasjalik kord; l) VIII lisa punktis I.6 nimetatud üksikasjalik kord ja erandsätted. VI JAOTIS MÄÄRATLETUD PIIRKONDADES TOODETUD KVALITEETVEIN Artikkel 54 1. Määratletud piirkondades toodetud kvaliteetveinid (mpv-kvaliteetveinid) on veinid, mis vastavad käesoleva jaotise sätetele ja sellega seoses vastu võetud ühenduse ja siseriiklikele sätetele. 2. Mpv-kvaliteetveinide kategooriad on järgmised: a) määratletud piirkondades valmistatud kvaliteetliköörveinid, edaspidi "mpv-kvaliteetliköörveinid", mis vastavad liköörveini definitsioonile; b) määratletud piirkondades valmistatud kvaliteetvahuveinid, edaspidi "mpv-kvaliteetvahuveinid", mis vastavad vahuveini definitsioonile, sealhulgas aromatiseeritud kvaliteetvahuveinid; c) määratletud piirkondades toodetud kvaliteetpoolvahuveinid, edaspidi "mpv-kvaliteetpoolvahuveinid", mis vastavad poolvahuveini definitsioonile; d) muud mpv-kvaliteetveinid peale punktides a, b ja c nimetatute. 3. Mpv-kvaliteetveini valmistamiseks sob