ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
(7)

Aluslepingute rakendamiseks ei saa liidu õigusakti vastu võtta ELis rahvusvähemustesse kuuluvate kodanike positsiooni tugevdamise eesmärgil, et tagada, et nende õigustatud muresid võetaks arvesse Euroopa Parlamendi liikmete valimisel. ELi toimimise lepingu artikli 20 lõikega 2 on kehtestatud liidu kodanike õigused. Nende hulka kuuluvad õigus hääletada ja kandideerida Euroopa Parlamendi valimistel elukohajärgses liikmesriigis selle riigi kodanikega võrdsetel tingimustel. ELi toimimise lepingu artiklis 25 on sätestatud, komisjoni aruande alusel võib nõukogu seadusandliku erimenetluse kohaselt võtta pärast Euroopa Parlamendilt nõusoleku saamist vastu sätteid ELi toimimise lepingu artikli 20 lõikes 2 loetletud õiguste tugevdamiseks või täiendamiseks. Selliste sätetega tugevdatud või täiendatud õigused peavad aga olema suunatud liidu institutsioonide või teiste liikmesriikide vastu kui see, mille kodanik asjaomane liidu kodanik on. Kavandatud kodanikualgatusega „Minority SafePack – one million signatures for diversity in Europe“ esildatud õigusakt ei vasta aga sarnastele tingimustele. Sellega loodaks hoopis õigused, mis on jõustatavad ka selle liikmesriigi vastu, mille kodakondsus liidu kodanikul on. Seepärast ei saa ELi toimimise lepingu artikkel 25 ega artikli 20 lõige 2 olla õiguslikuks aluseks, et võtta aluslepingute rakendamiseks vastu liidu õigusakt ELis rahvusvähemustesse kuuluvate kodanike positsiooni tugevdamiseks, et tagada, et nende õigustatud muresid võetakse arvesse Euroopa Parlamendi liikmete valimisel. Kuna kavandatud kodanikualgatusega „Minority SafePack – one million signatures for diversity in Europe“ esildatud õigusaktis käsitletaks sisuliselt sätteid, mida on vaja Euroopa Parlamendi liikmete valimiseks otsevalimistel, on Euroopa Parlament see institutsioon, kes peab vastavalt ELi toimimise lepingu artiklile 223 koostama ettepaneku eesmärgiga kehtestada need sätted ühtse menetluse kohaselt kõikides liikmesriikides või kõikidele liikmesriikidele ühistel põhimõtetel. Seega ei ole komisjonil aluslepingute kohaselt õigust sellise õigusakti ettepanekut esitada.
(190)

Sarnaselt 1998. aasta aktsiatele kehtib ka nõudebusside valdamise puhul kriteerium, et kui need võivad anda EEB-le tema majandustegevuste kontekstis eelise, ei ole kõnealuste busside ostu rahastamine enam üksnes ühistranspordi koordineerimise eesmärgile kaasaaitamine. Seega on Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 93 kohaselt sobivuse esimene kriteerium täidetud üksnes juhul, kui EEB ei kasuta nõudebusse oma majandustegevusteks. Oma 5. novembri 2012. aasta märkustes kinnitas Saksamaa, et nõudebusse kasutati uuritaval ajavahemikul peamiselt nõudebussiteenuse osutamiseks ning et ühe bussi müügist saadud tulu kandis EEB omavalitsusüksusele. Saksamaa ametiasutused kinnitasid, et samad põhimõtted kehtivad tulevikus. Saksamaa esitatud kinnituse alusel tuvastab komisjon, et nõudebusside rahastamine teenis üksnes ühistranspordi koordineerimise eesmärki.
See kriteerium toetab vastavate liikide hindamist kriteeriumi D1C2 alusel.

suremuse määr iga liigi kohta ja teave selle kohta, kas on saavutatud kehtestatud läviväärtus.

Seda, mil määral on saavutatud hea keskkonnaseisund, väljendatakse iga hinnatava piirkonna puhul järgmiselt:

Juhuslikust kaaspüügist tingitud suremuse määr liigi kohta on liigi jaoks ohutul tasemel, nii et liigi pikaajaline elujõulisus on tagatud.

Tabelis 1 loetletud liigirühmad, kui neid piirkonnas või allpiirkonnas esineb. Liikmesriigid määravad piirkondliku või allpiirkondliku koostöö kaudu kindlaks iga liigirühma esinduslike liikide kogumi, mis moodustatakse liikide ja elupaikade valimist käsitlevates spetsifikatsioonides esitatud kriteeriumide alusel. Need kogumid hõlmavad direktiivi 92/43/EMÜ II lisas loetletud imetajaid ja roomajaid ning võivad hõlmata muid liike, nagu need, mis on loetletud liidu õigusaktides (muud direktiivi 92/43/EMÜ lisad, direktiiv 2009/147/EÜ või määrus (EL) nr 1380/2013) ja rahvusvahelistes lepingutes (nt piirkondlikud merekonventsioonid).

D1C2 – Esmane kriteerium: Inimtekkelised survetegurid ei ole liigi populatsiooni arvukust kahjulikult mõjutanud ning liigi pikaajaline elujõulisus on tagatud. Liikmesriigid kehtestavad piirkondliku või allpiirkondliku koostöö kaudu iga liigi jaoks läviväärtused, võttes arvesse populatsiooni suuruse loomulikke muutusi, kriteeriumide D1C1, D8C4 ja D10C4 alusel kindlaks tehtud suremusmäära ning muid asjaomaseid survetegureid. Direktiiviga 92/43/EMÜ hõlmatud liikide puhul peavad need väärtused olema kooskõlas väärtustega, mille asjaomased liikmesriigid on kehtestanud soodsa kaitsestaatusega võrdluspopulatsiooni suhtes direktiivi 92/43/EMÜ alusel.
(2)

Pärast lepingu jõustumist on Tšiili ja Euroopa Liit on sõlminud mitu kaubandust käsitlevat lepingut, mis annavad ettevõtjatele võimaluse kohandada oma ekspordistrateegiat, et hoida kokku kulusid ja vastata paremini turunõudlusele.
(14)

Käesoleva rakendusotsuse alusel tehtav kontroll peaks jätkuma vaid vajalikus ulatuses ja selle intensiivsus peaks piirduma sellega, mis konkreetses olukorras on hädavajalik. Seega võib eeldada, et rändevoo vähenemisel peaks asjaomastel piirilõikudel kontrollimine lõpetatama. Selleks et piirikontroll oleks võimalikult kasulik ja selle negatiivne mõju vabale liikumisele jääks võimalikult väikeseks, peaks see olema sihipärane ning põhinema pidevalt ajakohastataval riskianalüüsil ja luureteabel. Nendel Schengeni riikidel, keda asjaomaste piirilõikude kontrollimine mõjutab, peaks olema võimalik korrapäraselt esitada oma seisukohti kontrolli vajalikkuse kohta, ning see Schengeni riik, kes on otsustanud kontrolli taastada, peaks neid seisukohti arvesse võtma kontrolli vajalikkuse analüüsimisel ja läbivaatamisel eesmärgiga kontrollimist järk-järgult vähendada.
(4)

Läbivaatamissüsteemi tulemuslikkuse tagamiseks on kaubanduspoliitika läbivaatamise organ soovitanud viia ka oma kodukorda sisse väikesed läbivaatamist hõlbustavad muudatused, nagu läbivaatamisalusele liikmele kolme nädala asemel nelja nädala pikkuse aja andmine eelnevalt esitatud küsimustele vastamiseks, kui ta kasutab alternatiivset ajakava. Muud kodukorra muudatused hõlmavad nt võimalust, et WTO liige tutvustab oma kaubanduspoliitika olulisi muudatusi kahe kaubanduspoliitika läbivaatamise vahel kaubanduspoliitika läbivaatamise organi koosolekul või et liikme taotlusel muudetakse teine läbivaatamise päev interaktiivsemaks, kasutatakse eksperdirühmi või et WTO sekretariaat avaldab esimesel läbivaatamise päeval WTO liikmete sõnavõttude esitajate nimekirja. Kaubanduspoliitika läbivaatamise organ võib teha otsuse muuta oma kodukorda WTO lepingu artikli IV:4 kohaselt.
(5)

Prantsusmaa esitatud argumentidest nähtub, et kuigi vastavate kokkupuute hindamise mudelite kohaselt on kõnealuse toote kasutamine vastuvõetav, ei ole sellisest kasutamisest tulenev risk minimaalne kutseliste kasutajate jaoks; muud puidukonservandid, mis sisaldavad toimeaineid, mis ei vasta määruse (EL) nr 528/2012 artikli 5 lõikes 1 osutatud väljajätmise kriteeriumidele, on kõnealuse toote puhul kavandatud kasutuseks Prantsuse turul kättesaadavad; samuti nähtub, et kõnealune toode ei olnud siiani Prantsuse turul kättesaadav. Seega peab Prantsusmaa kõnealust toodet inimeste ja loomade tervisele ning keskkonnale avalduva igasuguse tõsise ohu vähendamisel ebaoluliseks ning leiab, et kõnealusele tootele Prantsusmaal loa andmata jätmisega ei kaasneks Prantsuse ühiskonnale mingit ebaproportsionaalselt negatiivset mõju.
(1)

Direktiivi 2009/158/EÜ artikli 3 lõikes 1 on sätestatud, et liikmesriigid esitavad komisjonile plaani, kus on kirjeldatud riiklikke meetmeid, mida nad kavatsevad rakendada, et tagada kõnealuse direktiivi II lisas esitatud ettevõtete heakskiitmise eeskirjade järgimine liidusisesel kodulindude ja haudemunadega kauplemisel.
b)

UNODA toetab aruandluse kõikehõlmavuse saavutamiseks tehtavaid jõupingutusi. Kuigi resolutsiooniga nr 1540 (2004) kutsutakse riike üles esitama resolutsiooni nr 1540 komiteele esimest aruannet nende sammude kohta, mida nad on astunud või kavatsevad resolutsiooni rakendamiseks astuda, hiljemalt kuus kuud peale resolutsiooni vastuvõtmist, on siiski teatud arv riike, kes aruandeid ei esita. Sellega seoses toetab UNODA oma Aafrika piirkondliku keskuse (UNREC) ja Aasia ja Vaikse-Ookeani piirkonna piirkondliku keskuse (UNRCPD) kaudu ning tihedas koostöös Aafrika Liidu ja asjaomaste piirkondlike Euroopa Liidu keemilise, bioloogilise, radioloogilise ja tuumaohu vähendamise tippkeskustega (edaspidi „ELi KBRT tippkeskused“) kuni viit riiklikku või piirkondlikku tegevust, mis on konkreetselt suunatud riikidele, kes jätsid aruande esitamata.
(6)

Meetme üks tagajärgi on see, et kaubatarnijad või teenuseosutajad, kes on maksukohustuslased, ei saa sisendkäibemaksu maha arvata oma tarnitud kauba või osutatud teenuste eest saadud käibemaksust. Nad võivad olla pidevalt krediidipositsioonis ja võivad maksuametilt taotleda käibemaksu tagastamist. 2016. aasta juunis esitas Itaalia vastavalt nõukogu rakendusotsuse (EL) 2015/1401 artikli 3 lõikele 2 aruande, milles näitas, et käibemaksu tagastamise süsteem toimib nõuetekohaselt ning et keskmiselt ei kesta käibemaksu tagastamise protsess kauem kui kolm kuud. Lisaks esitas Itaalia teabe, mille kohaselt kehtib riigiasutustele kauba tarnijate ja teenuste osutajate suhtes eelisjärjekord, mis muudab tagastamise aeja isegi lühemaks. Itaalia arvates aitavad käibemaksutagastuste võimalikku kasvu hallata uued jõustunud eeskirjad.
(6)

Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2004/35/EÜ (3) eesmärk on ära hoida ja parandada keskkonnakahju, mille on põhjustanud erinevad kutsealased tegevused, sealhulgas ka ohtlike kaupade meretransport. Kõnealust direktiivi ei kohaldata siiski isikukahju, eraomandile tekitatud kahju ja majandusliku kahju suhtes ning see ei mõjuta selliste kahjude eest hüvitise saamise õigust. Kõnealuse direktiivi ja ohtlike ja kahjulike ainete 2010. aasta konventsiooni reguleerimisese kattub seega osaliselt, kuid mitte suures ulatuses. Liikmesriigid säilitavad oma pädevuse ohtlike ja kahjulike ainete 2010. aasta konventsiooniga hõlmatud valdkondades, mis ei mõjuta ühiseeskirju.
(10)

Vastavalt määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 54 lõikele 3 võivad liikmesriigid nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel otsustada tagasinõudmismenetlust mitte alustada. Sellise otsuse võib teha vaid juhul, kui juba kantud ja tõenäoliselt kantavad kulud on suuremad kui tagasinõutav summa või kui tagasinõudmine osutub võimatuks, kuna võlgnik või eeskirjade eiramise eest juriidiliselt vastutavad isikud on asjaomase liikmesriigi õigusaktide kohaselt tunnistatud maksejõuetuks. Kui otsus tehakse nelja aasta jooksul pärast esmakordset halduslikku või kohtulikku väljaselgitamist või kaheksa aasta jooksul, kui tagasinõudmine toimub liikmesriigi kohtu kaudu, kaetakse eeskirjade eiramisega seotud tagasinõudmise puudumise finantstagajärgedest 100 % liidu eelarvest. Summad, mille puhul liikmesriik otsustas tagasinõudmismenetlust mitte alustada, ja tema otsuse põhjendused esitatakse vastavalt koondaruandes, millele on osutatud määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 54 lõikes 4 koostoimes artikli 102 lõike 1 punkti c alapunktiga iv. Seepärast ei pea asjaomased liikmesriigid neid summasid katma ja seega kaetakse need liidu eelarvest.
(9)

Vastavalt määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 54 lõikele 3 võivad liikmesriigid nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel otsustada tagasinõudmismenetlust mitte alustada. Sellise otsuse võib teha vaid juhul, kui juba kantud ja tõenäoliselt kantavad kulud on suuremad kui tagasinõutav summa või kui tagasinõudmine osutub võimatuks, kuna võlgnik või eeskirjade eiramise eest juriidiliselt vastutavad isikud on asjaomase liikmesriigi õigusaktide kohaselt tunnistatud maksejõuetuks. Kui kõnealune otsus on tehtud nelja aasta jooksul pärast sellekohase taotluse kuupäeva või kaheksa aasta jooksul juhul, kui tagasinõudmine toimub liikmesriigi kohtu kaudu, kaetakse finantstagajärjed, mis tulenevad tagasinõudmata jätmisest, 100 % liidu eelarvest. Summad, mille puhul teatav liikmesriik otsustas tagasinõudmismenetlust mitte alustada, ja tema otsuse põhjendused esitatakse vastavalt koondaruandes, millele on osutatud määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 54 lõikes 4 koostoimes artikli 102 lõike 1 punkti c alapunktiga iv. Seepärast ei pea asjaomased liikmesriigid neid summasid katma ja need kaetakse liidu eelarvest.
(19)

Libeeria tegevus, mida on kirjeldatud põhjendustes 15–17, ei ole kooskõlas ÜRO mereõiguse konventsiooni artikli 94 lõigetega 1 ja 2, mille kohaselt peab iga riik tagama tulemuslikult oma jurisdiktsiooni ja kontrolli tema lipu all sõitvate laevade üle. Samuti ei ole Libeeria tegevus kooskõlas ÜRO Toidu- ja Põllumajandusorganisatsiooni (FAO) ETR-kalapüügi vältimise, ärahoidmise ja lõpetamise rahvusvahelise tegevuskava (5) (edaspidi „ETR-kalapüügi vastane tegevuskava“) punktiga 24, mille kohaselt peavad riigid püügitegevust igakülgselt ja tõhusalt kontrollima, ning ETR-kalapüügi vastase tegevuskava punktiga 35, mille kohaselt peab lipuriik olema enne laeva registreerimist veendunud, et ta suudab täita oma kohustust tagada, et laev ei ole seotud ETR-kalapüügiga. Samuti on riigi tegevus vastuolus ETR-kalapüügi vastase tegevuskava punktiga 36, mille kohaselt peaksid lipuriigid vältima varem nõudeid rikkunud laevade registreerimist oma lipu alla, ning ETR-kalapüügi vastase tegevuskava punktiga 42, milles on sätestatud, et iga riik peab registrit, mis sisaldab tema lipu all sõitvate laevade nimesid ning andmeid nende laevade kohta. Libeeria ei täida ETR-kalapüügi vastase rahvusvahelise tegevuskava punkti 71, milles soovitatakse riikidel võtta meetmeid oma turgude läbipaistvuse suurendamiseks, et tagada kala ja kalandustoodete jälgitavus. Samuti ei täida riik FAO vastutustundliku kalapüügi juhendi (edaspidi „FAO juhend“) artiklit 11, milles on kehtestatud püügijärgse tegevuse ja vastutustundliku rahvusvahelise kaubanduse head tavad.
Saint Vincent ja Grenadiinid ei ole välja töötanud riiklikku strateegiat, et jälgida, kontrollida ja teha järelevalvet oma kalalaevastiku ning inspekteerimis- ja vaatlussüsteemide üle. Nagu on rõhutatud 12. detsembri 2014. aasta otsuse põhjenduses 27, täheldas komisjon 2014. aasta mai külastuse käigus, et Saint Vincent ja Grenadiinid ei suutnud jälgida oma lipu all sõitvaid laevu avamerel, kolmandate riikide vetes ega nende külastusi kolmandate riikide sadamatesse. 2016. aasta veebruari külastuse käigus sai komisjon kinnitust, et Saint Vincent ja Grenadiinid ei olnud parandanud puudusi oma laevastiku jälgimises ega täitnud seega ÜRO mereõiguse konventsiooni artiklit 94, milles on sätestatud, et lipuriigile kuulub riikliku õiguse alusel jurisdiktsioon iga selle riigi lipu all sõitva laeva, selle kapteni, juhtkonna ja meeskonna üle. Saint Vincent ja Grenadiinid rikub ka ÜRO kalavarude kokkuleppe (UNFSA) artikli 18 lõiget 3, millega on ette nähtud riigi meetmed tema lipu all sõitvate laevade suhtes. Samuti ei täida Saint Vincent ja Grenadiinid lipuriigina ÜRO kalavarude kaitse rakenduskokkulepe artikli 19 kohaseid nõuete järgimise ja jõustamiskohustusi, kuna ta ei ole suutnud tõendada, et tegutseb ja toimib nimetatud artiklis sätestatud üksikasjalike eeskirjade kohaselt.
(39)

1. oktoobri 2015. aasta otsuse põhjendustes 20–23 on öeldud, et ligikaudu 20 Komooride kalalaeva ja kalapüügiga seotud laeva on ajavahemikus 2010–2015 olnud seotud ETR-kalapüügiga. Nimelt tegi komisjon kindlaks, et need laevad tegutsesid väljaspool Komooride majandusvööndit ilma Komooride ametiasutuste loata ja kontrollita, samuti tegutsesid nad väljaspool IOTC pädevusalasse kuuluvat ala, eelkõige Atlandi ookeani idaosas. See olukord on vastuolus soovitustega, mis on esitatud ETR-kalapüügi vastase rahvusvahelise tegevuskava punktis 45 ja FAO vastutustundliku kalapüügi juhendi (edaspidi „FAO juhend“) punktis 8.2.2, mille kohaselt peaksid lipuriigid tagama, et igal nende lipu all sõita võival laeval oleks nende vetest väljaspool kala püüdes kehtiv püügiluba. Lisaks on see vastuolus lipuriigi tegevust käsitlevate FAO vabatahtlike suuniste punktides 29 ja 30 esitatud soovitustega. Nagu on selgitatud põhjenduses 31 kinnitasid Komooride ametiasutused, et ükski Komooride laev ei tohiks tegutseda väljaspool Komooride majandusvööndit ilma Komooride ametiasutuste loata ning et ükski Komooride kalalaev või kalapüügiga seotud laev ei tohiks tegeleda kalapüügi või kalapüügiga seotud tegevusega väljaspool IOTC pädevusalasse kuuluvat ala.
(3)

Nõukogu andis 16. septembril 2013 komisjonile loa pidada liidu nimel läbirääkimisi liidu ühinemise üle ICACiga ICACi reglemendi II artikli lõigete 1 ja 2 kohaselt, märkides, et tulenevalt puuvilla tähtsusest liidu põllumajanduse, tööstusmajanduse ja kaubanduse jaoks on ICACi liikmesus liidu huvides. Liit on puuvillatootja ning on alates 2009. aastast muutunud puuvilla netoimportijast puuvilla netoeksportijaks. Lisaks on liidu tekstiili- ja rõivatööstus oluline puuvillase riide kasutaja. Puuvill on ka Euroopa arengukoostöö oluline valdkond, sest liit on jäänud Aafrika puuvillasektori peamiseks rahastajaks.
(4)

Konventsiooni allakirjutamine liidu nimel aitab saavutada naiste ja meeste võrdõiguslikkust kõigis valdkondades, mis on liidu üks peamine eesmärk ja väärtus, mida tuleb järgida igas liidu tegevuses vastavalt Euroopa Liidu lepingu (ELi leping) artiklitele 2 ja 3, Euroopa Liidu toimimise lepingu (ELi toimimise leping) artiklile 8 ja Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklile 23. Naistevastane vägivald on naiste inimõiguste rikkumine ja äärmuslik diskrimineerimise vorm, mille juured on soolises ebavõrdsuses ning mis aitab kaasa ebavõrdsuse säilitamisele ja suurendamisele. Kohustudes konventsiooni rakendama, kinnitab liit tahet võidelda naistevastase vägivalla vastu oma territooriumil ja kogu maailmas ning tugevdab oma praegust poliitilist tegevust ja kriminaalmenetlusõiguse valdkonna olemasolevat ulatuslikku õigusraamistikku, mis on naiste ja tütarlaste jaoks eriti oluline.
(4)

Konventsiooni allakirjutamine liidu nimel aitab saavutada naiste ja meeste võrdõiguslikkust kõigis valdkondades, mis on liidu üks peamine eesmärk ja väärtus, mida tuleb järgida igasuguses liidu tegevuses vastavalt Euroopa Liidu lepingu (ELi leping) artiklitele 2 ja 3, Euroopa Liidu toimimise lepingu (ELi toimimise leping) artiklile 8 ja Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklile 23. Naistevastane vägivald on naiste inimõiguste rikkumine ja äärmuslik diskrimineerimise vorm, mille juured on soolises ebavõrdsuses ning mis aitab kaasa ebavõrdsuse säilitamisele ja suurendamisele. Kohustudes konventsiooni rakendama, kinnitab liit tahet võidelda naistevastase vägivalla vastu oma territooriumil ja kogu maailmas ning tugevdab oma praegust poliitilist tegevust ja kriminaalmenetlusõiguse valdkonna olemasolevat ulatuslikku õigusraamistikku, mis on naiste ja tütarlaste jaoks eriti oluline.
(4)

Siiski tuleneb Euroopa Kohtu väljakujunenud kohtupraktikast, et ELi toimimise lepingu artikli 114 kasutamine on põhjendatud ainult siis, kui liikmesriikide õigus- ja haldusnormide vahel esineb erinevusi, mis võivad riivata põhivabadusi ning mõjutada seeläbi otseselt siseturu toimimist; pelgast siseriiklike normide erinevuse sedastamisest ei piisa. Kui meetme eesmärk on vältida kaubavahetusele tulevikus tekkida võivaid takistusi, mis tulenevad siseriiklike õigusnormide erinevustest, peab selliste takistuste tekkimine olema tõenäoline ja asjaomase meetme eesmärk peab olema takistuste ennetamine.
(1)

Austria, Belgia, Kreeka, Madalmaad, Norra, Prantsusmaa, Rootsi, Saksamaa, Slovakkia, Sloveenia, Šveits, Taani, Tšehhi Vabariik, Ungari ja Ühendkuningriik esitasid komisjonile taotluse asutada Euroopa teadusuuringute infrastruktuuri konsortsiumina Euroopa sotsiaalteaduste andmearhiivide konsortsium (Consortium of European Social Science Data Archives – European Research Infrastructure Consortium, CESSDA ERIC). Eespool nimetatud riigid on kokku leppinud, et konsortsiumi CESSDA ERIC asukohariik on Norra. Šveitsi Konföderatsioon on teatanud oma otsusest osaleda konsortsiumi CESSDA ERIC töös esialgu vaatlejana. Samuti nõustus ta sellega, et konsortsiumi CESSDA ERIC asukohariik on Norra.
(1)

Itaalia, Madalmaad, Norra, Prantsusmaa ja Ühendkuningriik on palunud komisjonil luua süsinikdioksiidi kogumise ja säilitamise Euroopa labori Euroopa teadusuuringute taristu konsortsiumina (ECCSEL ERIC). Eespool nimetatud riigid on kokku leppinud, et konsortsiumi ECCSEL ERIC asukohaliikmesriik on Norra.
(3)

Nõukogu otsustas 2. detsembril 2009 kooskõlas ELi toimimise lepingu artikli 126 lõikega 6, et Portugalil on ülemäärane eelarvepuudujääk, ning esitas vastavalt ELi toimimise lepingu artikli 126 lõikele 7 ja määruse (EÜ) nr 1467/97 artiklile 3 soovituse korrigeerida ülemäärane eelarvepuudujääk hiljemalt 2013. aastaks. Vastuseks Portugali taotlusele saada rahalist abi liidult, liikmesriikidelt, mille rahaühik on euro, ja Rahvusvaheliselt Valuutafondilt (IMF) otsustas nõukogu anda Portugalile rahalist abi (2). 17. mail 2011 kirjutasid komisjon ja Portugali ametiasutused alla konkreetseid majanduspoliitilisi tingimusi käsitlevale vastastikuse mõistmise memorandumile (edaspidi „vastastikuse mõistmise memorandum“). Sestsaadik on nõukogu adresseerinud Portugalile ELi toimimise lepingu artikli 126 lõike 7 alusel kaks uut soovitust (9. oktoobril 2012 ja 21. juunil 2013), millega pikendati ülemäärase eelarvepuudujäägi korrigeerimise tähtaega vastavalt kuni 2014. ja 2015. aastani. Mõlemas soovituses leidis nõukogu, et Portugal on rakendanud tõhusaid meetmeid, kuid on toimunud ootamatuid majandust kahjustavaid sündmusi, millel on olnud oluline negatiivne mõju riigi rahandusele (3).
Komisjoni 2016. aasta ajakohastatud kevadprognoosi kohaselt oodatakse valitsemissektori eelarvepuudujäägi vähenemist 4,6 %ni SKPst 2016. aastal, 3,3 %ni SKPst 2017. aastal ja 2,7 %ni SKPst 2018. aastal (võrreldes stabiilsusprogrammi kohaste eesmärkidega 3,6 %, 2,9 % ja 2,2 % SKPst vastavalt 2016., 2017. ja 2018. aastal ning kevadprognoosis prognoositud puudujäägiga 3,9 % SKPst 2016. aastal ja 3,1 % SKPst 2017. aastal). Suurem prognoositud puudujääk tuleneb osaliselt asjaolust, et komisjoni ajakohastatud prognoosis võetakse vähemal määral arvesse komisjoni 2016. aasta märtsi soovitusest lähtuvaid meetmeid piirata kulutusi kesk- ja piirkondlikul tasandil (0,2 % SKPst) kui stabiilsusprogrammi prognoosis (0,4 % SKPst), kuna mõnda neist meetmetest ei ole veel piisavalt täpselt kirjeldatud, et neid saaks komisjoni prognoosi lisada tavapärase eelduse alusel, et poliitikat ei muudeta. Peamine erinevus tuleneb siiski muudatustest äriühingu tulumaksu õigusraamistikus, mistõttu on äriühingute ettemaksed („pagos fraccionados“) 2016. aastal väiksemad. Ettemaksete puudujääki ei kvantifitseeritud stabiilsusprogrammis ja see tuli ilmsiks alles aprillis esimese osamakse ajal, kui kevadprognoosi andmete esitamise tähtaeg oli möödunud. Komisoni 2016. aasta ajakohastatud kevadprognoosis hinnatakse kõnealuse puudujäägi määraks 2016. aastal 0,5 % SKPst. Kuna eelnimetatud muudatused loovad alalise viivituse maksude maksmises, kuid ei muuda maksumäära ega maksubaasi, ei mõjuta need uues püsiseisundis (alates 2017. aastast) äriühingu tulumaksust saadavat tulu. Muudatuste tulemuseks on maksukogumise ajutine vähenemine 2016. aastal, mida on ajakohastatud kevadprognoosis käsitletud ühekordse sündmusena.

2017. aastal tulenevad erinevused ajakohastatud kevadprognoosi ja stabiilsusprogrammi vahel oodatust halvemast stardipositsioonist ja asjaolust, et vastusena komisjoni 2016. aasta märtsi soovitusele võetud säästumeetmeid ei ole veel piisavalt täpselt kirjeldatud, et neid saaks arvesse võtta tavapärase eelduse alusel, et poliitikat ei muudeta. Eeldatav struktuurne eelarvepuudujääk peaks suurenema 0,4 %ni ja 0,1 %ni SKPst vastavalt 2016. ja 2017. aastal ning jääma 2018. aastal muutumatuks. 2016. aastal on struktuurse eelarvepuudujäägi prognoositud suurenemine siiski osaliselt tingitud asjaolust, et inflatsiooni ja SKP nominaalkasvu praegune väljavaade on väiksem kui 2016. aasta eelarves aluseks võetud, mis mõjutas negatiivselt valitsemissektori struktuurseid tulusid, võimaldamata sealjuures kulutusi kohandada.