ET Euroopa Liidu Teataja C 166/1

NÕUKOGU RESOLUTSIOON,

31. mai 2007,

ELi tarbijapoliitika strateegia kohta (2007–2013)

(2007/C 166/01)

EUROOPA LIIDU NÕUKOGU:

MEENUTAB, et vastavalt Euroopa Ühenduse asutamislepingu artiklile 153

a. aitab ühendus kaitsta tarbijate tervist, turvalisust ja majanduslikke huve, samuti edendada nende õigust teavitamisele, koolitamisele ja organiseerumisele oma huvide kaitseks;

b. ühenduse ülejäänud poliitika ja meetmete määratlemisel ning rakendamisel võetakse arvesse tarbijakaitse nõudeid;

TUNNISTAB tarbijapoliitika olulist osa siseturu kujundamisel ja selle koostoimet siseturu poliitikatega; tarbijate ja ettevõtete usaldus on siseturu tõhusa toimimise eeltingimuseks, hoogustades konkurentsi, innovatsiooni ja majandusarengut; hästi informeeritud ja mõjukad tarbijad, kellel on kindlad õigused ja usaldus oma õiguste vastu, on majandusliku edu ja muutuste liikumapanev jõud;

TUNNISTAB seni veel riikide kaupa tugevasti killustatud jaemüügi siseturu potentsiaali tuua hüvesid tarbijatele ja ettevõtetele, kõrvaldades tõkked ning laiendades nii tarbijate ja jaemüüjate võimalusi;

TUNNISTAB uute, eelkõige digitaalkeskkonnas pakutavate tehnoloogiate ja innovatsiooni võimalusi, mis on vastuseks tarbijate valikutele ja mis parandavad juurdepääsu uutele turgudele ning samuti väljakutseid kindlustamaks seda, et tarbijaõigused oleksid piisavad, selged, läbipaistvad ja tagatud ning arendamaks edasi säästva tarbimise ja tarbijakäitumise parema mõistmise mehhanisme;

RÕHUTAB, pidades samuti silmas Euroopa Ühenduse asutamislepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõtet, ühenduse õiguse tähtsust kõrgetasemelise tarbijakaitse tagamisel ja vajadust tõhusate jõustamismehhanismide järele ka seoses tarbijate piiriüleste tehingutega;

NÕUSTUB, et tarbijahuvidega tuleks arvestada kõikides Euroopa poliitikavaldkondades; ee on tõhusa tarbijapoliitika eeltingimuseks ja heaks aluseks Lissaboni eesmärkide saavutamisele; Tarbijate majandushuvidega ja eelkõige tarbijatele suunatud teabega seotud mured on seotud mitmete eri poliitikavaldkondadega; Tarbijate huvidega arvestamine muudes poliitikavaldkondades, sealhulgas üldhuviteenuste poliitikas, on ühine ülesanne, mida peavad täitma kõik ELi institutsioonid ja liikmesriigid;

I. TERVITAB komisjoni tarbijapoliitika strateegia 2007–2013 (1) väljatöötamist ELi tasandil, mis keskendub tarbijate valikute ja usalduse võimendamisele, suurendades nii tarbijate mõjukust kui kaitset, edendades majanduskasvu ja töökohtade loomist ning laiendades konkurentsile rajatud turge eesmärgiga saavutada integreeritum ja tõhusam jaemüügi siseturg;

II. KUTSUB KOMISJONI ÜLES rakendama kõnealust kolme peamise eesmärgiga strateegiat ning eelkõige 1. jätkama turu läbipaistvusele suunatud tarbijapoliitikat ja tugevdama siseturu võimet täita tarbija ootusi. tõhusatele turgudele suunatud tarbijapoliitika annab panuse majanduskasvu ja tööhõivesse ning edendab tarbijate heaolu; 2. seadma esikohale kõrgetasemelise tarbijakaitse, valikud ja kättesaadavuse ühendusesiseselt ja tagama nii tarbijate usalduse piiriülestes ostudes või lepingutes ning pöörama erilist tähelepanu tarbijapoliitika ja teenustega seotud tarbijakaitsemeetmete väljatöötamisele; 3. tagama rakenduslike eesmärkide kooskõla nende eesmärkidega, mis on sätestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2006. aasta otsus nr 1926/2006/EÜ, millega kehtestatakse ühenduse tarbijapoliitika tegevusprogramm aastateks 2007–2013 (2); 4. edendama ja kaitsma tarbijate huvisid üha enam globaliseeruvas maailmas ning edendama neid rahvusvahelistes suhetes ja rahvusvaheliste lepingute kaudu; 5. vaatama üle ühenduse õigustiku tarbijakaitse valdkonnas eesmärgiga seda lihtsustada, ajakohastada, rakendada parema õigusloome põhimõtteid, kõrvaldada olemasolevad vastuolud ning järgida uutest tehnoloogiatest tulenevaid nõudeid, võttes nõuetekohaselt arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõtet; ning võttes arvesse ühenduse tarbijaõigustiku läbivaatamist käsitleva rohelise raamatu konsulteerimise tulemusi, tegema vajadusel ettepanekuid õigustiku vastavaks kohandamiseks, tingimusel et asjakohased õigused ja kohustused tagavad kõrgetasemelise tarbijakaitse ning parandavad siseturu toimimist; 6. tegema kindlaks, kus iseregulatsiooni ja kaasregulatsiooni meetmed võivad olemasolevaid õigusnorme täiendada; 7. toetama põhjalikke tarbijatele suunatud teadusuuringuid, mis hindavad turu toimimist, tarbijate ootusi ja tarbijakäitumist, kehtestama tarbijapoliitika juhtimiseks ja hindamiseks tarbijatele suunatud järelevalvesüsteeme ning arendama vastavate teadmiste alusel välja sobivaid näitajaid; 8. toetama koostööd tarbijakaitsenormide ja tooteohutusalaste õigusaktide täitmise eest vastutavate institutsioonide vahel, edendama tarbijate võrgustiku tegevusi, töötama välja teabesüsteeme ning laiendama ELi ja kolmandate riikide vahelist vastastikust halduskoostööd käsitlevaid rahvusvahelisi lepinguid; 9. pidevalt jälgima vaidluste lahendamise alternatiivmenetluste kasutamiseks mõeldud minimaalseid eritagatisi käsitlevate soovituste tõhusust ning töötama nendes sätestatud põhimõtete laialdasema kohaldamise ja tugevdamise suunas, tagama samuti olemasolevate alternatiivsete vaidluste lahendamise süsteemide vahelise parema seotuse ja teavitama paremini olemaolevatest teabevahenditest; 10. kaaluma hoolega kollektiivse hüvitamise mehhanisme ja esitama käimasolevate asjakohaste uuringute tulemused, et teha vajadusel ettepanekuid või võtta meetmeid; 11. pöörama erilist tähelepanu nõutavale tarbijakaitsele, tarbijate valikutele ja teenuste kättesaadavusele finantsteenuste siseturu väljakujundamisel, võttes arvesse finantstooteid käsitlevate otsuste olulist tähtsust tarbijatele, nt teenuste osutamine seoses vanaduspõlve kindlustamise või kinnisvara finantseerimisega; 12. enam tähtsustama mõjuhinnanguid neis poliitikavaldkondades, mis mõjutavad tarbijate pikaajalisi huvisid; 13. kaasama enam asjaomaseid tarbijapoliitika sidusrühmasid aruteludesse, mis on korraldatud muude ühenduse poliitikate raames esitatud ettepanekute üle, millel on oluline mõju tarbijatele;

III. KUTSUB KOMISJONI JA LIIKMESRIIKE ÜLES 14. jätkama võitlust parema koordineerimise eest üksikute poliitikavaldkondade probleemide ja prioriteetidega ja sobitama nende tarbijapoliitikaid enam muude eri poliitikatega, eelkõige majanduse-, transpordi-, keskkonna-, energia- ja telekommunikatsioonipoliitikaga; 15. töötama tõhusa tarbijakaitse ja -koolituse, sealhulgas säästva tarbimise alase koolituse suunas kõikides liikmesriikides, tagades nii võrdselt aktiivsed ja mõjukad tarbijad kogu siseturul; 16. veelgi tugevdama liikmesriikide jõustamissüsteeme ja liikmesriikidevahelist koostööd tarbijakaitse alal, kiirendades samal ajal tarbijakaitsenormide elluviimiseks tehtavat koostööd; 17. jätkama tarbijate huvide kaitsmist seoses üldhuviteenustega ja asjakohaselt kaitsma tarbijaid oma õiguste eest seismisel; 18. arvestama tarbijate huvidega standardimistöös ja märgistussüsteemides nii Euroopa kui riiklikul tasandil ja töötama tarbija huvide kaitsmise suunas rahvusvahelisel tasandil; 19. tunnistama tõhusate ja esinduslike tarbijaorganisatsioonide olulist tähtsust, nii et nad saavad sõltumatult esindada tarbijate huve ühenduse tasandil ja liikmesriikides; 20. jätkuvalt toetama Euroopa tarbijakeskuste võrgustikku (ECC-Net) ja tagama tarbija kontaktametniku nimetamise kõigis liikmesriikides, et abistada tarbijaid piiriüleste vaidluste tõhusal lahendamisel;

IV. KUTSUB LIIKMESRIIKE ÜLES tagama tarbijapoliitika strateegia eesmärkidega arvestamise oma riiklikes poliitikates;

V. KUTSUB komisjoni üles a. korrapäraselt liikmesriikidega konsulteerima, et hinnata strateegia rakendamist ja teha vajadusel muudatusi või kohandusi teises etapis ning b. esitama aruande tarbijapoliitikas tehtud edusammude kohta ning lisaks esitama vahearuande tarbijapoliitika strateegia rakendamise kohta 2011. aasta märtsiks ja järelhindamise aruande 2015. aasta detsembriks.

(1) Dok 7503/07.

(2) ELT L 404, 30.12.2006, lk 39.