ET Euroopa Liidu Teataja L 251/1

EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS (EL) 2016/1624,

14. september 2016,

mis käsitleb Euroopa piiri- ja rannikuvalvet ning millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EL) 2016/399 ning tunnistatakse kehtetuks Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 863/2007, nõukogu määrus (EÜ) nr 2007/2004 ning nõukogu otsus 2005/267/EÜ

EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 77 lõike 2 punkte b ja d ning artikli 79 lõike 2 punkti c,

võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,

olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele,

võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust (1),

toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt (2)

ning arvestades järgmist:

(1) Euroopa Ülemkogu kutsus 25. ja 26. juuni 2015. aasta kohtumisel üles tegema suuremaid jõupingutusi liidusuunaliste ennenägematute rändevoogude probleemi terviklikuks lahendamiseks, sealhulgas piirihalduse tugevdamise kaudu, et paremini hallata kasvavaid segarändevooge. Lisaks sellele rõhutasid riigipead ja valitsusjuhid 23. septembril 2015. aastal toimunud mitteametlikul kohtumisel rände teemal vajadust lahendada väga keeruline olukord välispiiridel ning tugevdada välispiiride kontrolli, eelkõige Euroopa Liidu Liikmesriikide Välispiiril Tehtava Operatiivkoostöö Juhtimise Euroopa Agentuuri, Euroopa Varjupaigaküsimuste Tugiameti (EASO) ja Europoli jaoks täiendavate vahendite andmisega ning kasutades liikmesriikide inimressursse ja tehnilisi vahendeid.

(2) Liidu poliitika eesmärk välispiiri halduse valdkonnas on arendada ja rakendada Euroopa integreeritud piirihaldust riigi ja liidu tasandil, mis on vajalik eeldus isikute vabaks liikumiseks liidus ning vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala oluline komponent. Euroopa integreeritud piirihaldus on keskse tähtsusega, et parandada rändehaldust. Eesmärgiks on hallata tõhusalt välispiiride ületamist ja tegeleda rändeprobleemide ja võimalike tulevaste ohtudega neil piiridel, aidates sellega võidelda piiriülese mõõtmega raskete kuritegude vastu ning ja tagada liidus kõrgel tasemel sisejulgeolek. Seejuures on oluline järgida täielikult põhiõigusi ja samas kaitsta isikute vaba liikumist liidus.

(3) Euroopa integreeritud piirihaldus, mis põhineb neljatasandilisel riiki sissepääsu kontrolli mudelil, hõlmab meetmeid kolmandates riikides, näiteks ühise viisapoliitika alusel, naabruses asuvate kolmandate riikidega võetavaid meetmeid, piirikontrolli meetmeid välispiiridel, riskianalüüsi ning meetmeid Schengeni ala piires ning tagasisaatmist.

(4) Euroopa integreeritud piirihalduse rakendamisel tuleks tagada kooskõla teiste poliitikavaldkondade eesmärkidega, sealhulgas piiriülese transpordi korralik toimimine.

(5) Selleks et tagada Euroopa integreeritud piirihalduse tõhus rakendamine, tuleks luua Euroopa piiri- ja rannikuvalve. Euroopa piiri- ja rannikuvalvele tuleks tagada vajalikud rahalised vahendid, inimressursid ja seadmed. Euroopa piiri- ja rannikuvalve, mis hõlmab Euroopa Piiri- ja Rannikuvalve Ametit („amet“) ning piirihalduse eest vastutavaid riiklikke asutusi, sealhulgas rannikuvalveasutusi, kui nad täidavad piirikontrolli ülesandeid. Euroopa piiri- ja rannikuvalve tugineb teabe, suutlikkuse ja süsteemide ühisele kasutamisele riigi tasandil ning ameti reageerimisele liidu tasandil.

(6) Euroopa integreeritud piirihaldust tuleks rakendada nii, et selle eest vastutavad ühiselt amet ning piirihalduse eest vastutavad riiklikud asutused, sealhulgas rannikuvalveasutused, kui nad teostavad merepiiril patrull- ja vaatlustegevust ja täidavad muid piirikontrolli ülesandeid. Ehkki liikmesriikidele jääb esmavastutus oma välispiiride haldamise eest enda ja kõikide liikmesriikide huvides, peaks amet toetama välispiiride haldusega seotud liidu meetmete kohaldamist seeläbi, et ta tugevdab, hindab ja kooskõlastab neid meetmeid rakendavate liikmesriikide tegevust.

(7) Euroopa integreeritud piirihaldus ei muuda komisjoni ja liikmesriikide vastavat pädevust tolli valdkonnas, eelkõige seoses kontrollide, riskijuhtimise ja teabevahetusega.

(8) Välispiiri kontrolli ja tagasisaatmist käsitleva poliitika ja õigusnormide väljatöötamine, sealhulgas Euroopa integreeritud piirihalduse strateegia väljatöötamine, jääb liidu institutsioonide ülesandeks. Tuleks tagada tihe kooskõlastamine ameti ning kõnealuste institutsioonide vahel.

(9) Euroopa Liidu Liikmesriikide Välispiiril Tehtava Operatiivkoostöö Juhtimise Euroopa Agentuur ehk Frontex asutati nõukogu määrusega (EÜ) nr 2007/2004 (3). Alates oma kohustuste täitma asumisest 1. mail 2005 on Frontex edukalt aidanud liikmesriikidel rakendada välispiiri halduse operatiivseid aspekte ühisoperatsioonide ja piirivalve kiirreageerimisoperatsioonide, riskianalüüsi, teabevahetuse, kolmandate riikidega hoitavate suhete ning tagasipöördujate tagasisaatmise kaudu.

(10) On vaja tõhusalt jälgida välispiiride ületamist, tegeleda rändeprobleemidega ja võimalike tulevaste ohtudega välispiiridel, tagada kõrgel tasemel sisejulgeolek liidus, kaitsta Schengeni ala toimimist ning austada üldist solidaarsuse põhimõtet. Eelnevat arvestades on vaja välispiiride haldust tugevdada, tuginedes Frontexi tööle ja arendades seda edasi, ja muuta Frontex ametiks, millel on jagatud vastutus välispiiride haldamise eest.

(11) Euroopa Liidu Liikmesriikide Välispiiril Tehtava Operatiivkoostöö Juhtimise Euroopa Agentuuri ülesandeid tuleks seega laiendada. Kõnealuste muudatuste kajastamiseks tuleks see ümber nimetada Euroopa Piiri- ja Rannikuvalve Ametiks, mida kutsutakse jätkuvalt Frontexiks. See peaks jääma samaks juriidiliseks isikuks, jätkates täielikult kogu tegevust ja kõiki menetlusi. Ameti peamiseks ülesandeks peaks olema kehtestada tehniline- ja tegevusstrateegia integreeritud piirihalduse rakendamiseks liidu tasandil, teostada järelevalvet piirikontrolli tõhusa toimimise üle välispiiridel, tagada suurem tehniline ja operatiivabi liikmesriikidele ühisoperatsioonide ja piirivalve kiirreageerimisoperatsioonide kaudu; tagada meetmete praktiline elluviimine olukorras, mis nõuab kiireloomulist tegutsemist välispiiridel; anda tehnilist ja operatiivabi merehädaliste otsingu- ja päästeoperatsioonides ja korraldada, kooskõlastada ja läbi viia tagasisaatmisoperatsioone ja tagasisaatmisega seotud sekkumist.

(12) Ameti tegevus ei tohiks mõjutada liikmesriikide nende kohustuste täitmist, mis on seotud avaliku korra säilitamise ja sisejulgeoleku tagamisega.

(13) Amet peaks täitma oma ülesandeid nii, et sellega ei piirata liikmesriikide kaitsealast pädevust.

(14) Ameti laiendatud ülesannete ja pädevusega peaksid kaasnema tugevamad meetmed põhiõiguste kaitsmiseks ja suurem aruandekohustus.

(15) Liikmesriikidel peaks olema võimalik jätkata välispiiridel operatiivtasandil koostööd teiste liikmesriikide ja/või kolmandate riikidega, sealhulgas õiguskaitse eesmärgil läbi viidavaid sõjalisi operatsioone, kui selline koostöö on kooskõlas ameti tegevusega.

(16) Amet tugineb liikmesriikide koostööle, et suuta oma ülesandeid tõhusalt täita. Seoses sellega on ameti ja liikmesriikide jaoks oluline tegutseda heas usus ning vahetada õigeaegselt täpset teavet. Ükski liikmesriik ei tohiks olla kohustatud andma teavet, mille avalikustamist ta peab oma oluliste julgeolekuhuvide vastaseks.

(17) Samuti peaksid liikmesriigid sisestama enda ja teiste liikmesriikide huvides Euroopa andmebaasidesse andmeid. Ka peaksid nad tagama, et andmed on täpsed, ajakohastatud ning saadud ja sisestatud õiguspäraselt.

(18) Amet peaks koostama üldise ja oludele kohandatud riskianalüüsi, mis põhineb ühisel integreeritud riskianalüüsi mudelil, mida kasutavad amet ise ja liikmesriigid. Amet peaks muu hulgas liikmesriikide antud teabe põhjal andma asjakohast teavet, mis hõlmab kõiki Euroopa integreeritud piirihalduse asjakohaseid aspekte, eelkõige piirikontrolli, tagasisaatmist, kolmandate riikide kodanike ebaseaduslikku teisest rännet liidus, piiriülese kuritegevuse, sealhulgas ebaseaduslikule piiriületusele kaasaaitamise, inimkaubanduse, terrorismi ja hübriidohtude tõkestamist ning olukorda naabruses asuvates kolmandates riikides, et võimaldada võtta asjakohaseid meetmeid või tegeleda tuvastatud ohtude ja riskidega eesmärgiga parandada välispiiride integreeritud haldamist.

(19) Arvestades ameti tegevust välispiiridel, peaks ta aitama ennetada ja avastada piiriülese mõõtmega raskeid kuritegusid, nagu migrantide ebaseaduslik üle piiri toimetamine, inimkaubandus ja terrorism, kui amet on saanud oma tegevusega vastavat teavet ja kui tema sekkumine on asjakohane. Amet peaks kooskõlastama oma tegevust Europoliga kui ametiga, kelle ülesanne on toetada ja tugevdada liikmesriikide meetmeid ja koostööd kahte või enamat liikmesriiki mõjutava raske kuritegevuse tõkestamisel ja selle vastu võitlemisel. Piiriülesel kuritegevusel on paratamatult piiriülene mõõde. Piiriülest mõõdet iseloomustavad kuriteod, mis on otseselt seotud välispiiride ebaseadusliku ületamisega, sealhulgas inimkaubandusega või migrantide ebaseadusliku üle piiri toimetamisega. Samas võimaldab nõukogu direktiivi 2002/90/EÜ (4) artikli 1 lõige 2 liikmesriikidel mitte määrata karistusi, kui tegevuse eesmärk on anda migrantidele humanitaarabi.

(20) Jagatud vastutusest juhindudes peaks ameti roll olema välispiiride halduse korrapärane jälgimine. Amet peaks tagama nõuetekohase ja tõhusa jälgimise mitte üksnes riskianalüüsi, teabevahetuse ja Euroopa piiride valvamise süsteemi (EUROSUR) kaudu, aga ka oma töötajate hulka kuuluvate ekspertide liikmesriikides kohapeal viibimise kaudu. Amet peaks seega saama lähetada sideohvitsere liikmesriikidesse teatavaks ajaks, mille jooksul annab sideohvitser tegevdirektorile aru. Sideohvitseride aruanne peaks moodustama haavatavuse hinnangu osa.

(21) Amet peaks läbi viima objektiivsetest kriteeriumidest lähtuva haavatavuse hindamise, et hinnata liikmesriikide suutlikkust ja valmisolekut tulla toime survega nende välispiiridele. Hindamine peaks hõlmama liikmesriikide vahendeid, taristut, personali, eelarvet ja rahalisi ressursse, samuti nende hädaolukorra lahendamise plaane välispiiridel tekkida võivate kriiside lahendamiseks. Liikmesriigid peaksid võtma meetmeid, et kõrvaldada haavatavuse hindamise käigus kindlaks tehtud puudujäägid. Tegevdirektor peaks tegema kindlaks meetmed, mida tuleb võtta, ning soovitama neid asjaomasele liikmesriigile. Tegevdirektor peaks samuti kehtestama tähtaja, mille jooksul neid meetmeid tuleb võtta. Kui kehtestatud tähtaja jooksul vajalikke meetmeid ei võeta, tuleks küsimus edastada haldusnõukogule edasise otsuse tegemiseks.

(22) Kui ametile ei esitata kiiresti täpset teavet, mida on vaja haavatavuse hindamiseks, peaks ametil olema võimalik seda asjaolu haavatavuse hindamisel arvesse võtta, kui andmete esitamata jätmiseks ei esitata mõjuvaid põhjuseid.

(23) Amet peaks korraldama asjakohast tehnilist ja operatiivabi liikmesriikidele, et suurendada nende suutlikkust täita oma kohustusi seoses välispiiride kontrolliga ning tulla toime survega välispiiridel, mis tulenevad ebaseaduslikust sisserändest või piiriülesest kuritegevusest. Selline abi ei tohiks piirata asjaomaste riiklike asutuste pädevust algatada kriminaaluurimisi. Seoses sellega peaks amet liikmesriigi taotlusel või omal algatusel korraldama ja koordineerima ühe või mitme liikmesriigi jaoks ühisoperatsioone ning lähetama Euroopa piiri- ja rannikuvalverühmasid ning vajalikke tehnilisi seadmeid. Lisaks võib amet lähetada oma töötajate seast eksperte.

(24) Juhtudel, mil välispiiridel esineb spetsiifiline ja ebaproportsionaalne surve, peaks amet liikmesriigi taotlusel või omal algatusel korraldama ja kooskõlastama piirivalve kiirreageerimisoperatsiooni ning lähetama kiirreageerimisreservist Euroopa piiri- ja rannikuvalverühmad ning tehnilised seadmed. Piirivalve kiirreageerimisoperatsioonid peaksid piiratud ajaks tagama toe olukordades, kus on vaja viivitamatult reageerida ning kus selline sekkumine tagaks tõhusa reageerimise. Sellise sekkumise tõhusa toimimise tagamiseks peaksid liikmesriigid saatma kiirreageerimisreservi piirivalveametnikke ja muid asjaomaseid töötajaid ning andma vajalikke tehnilisi seadmeid. Amet ja asjaomane liikmesriik peaksid leppima kokku operatsiooniplaanis.

(25) Kui mõni liikmesriik seisab oma välispiiride mõnel alal silmitsi spetsiifilise ja ebaproportsionaalse rändesurvega, mida iseloomustab suur segarändevoogude sissevool, peaksid liikmesriigid saama tugineda suuremale tehnilisele- ja operatiivtoele. Seda tuleks anda esmase vastuvõtu piirkondades rändehalduse tugirühmade poolt. Tugirühmadesse peaksid kuuluma eksperdid, kes on lähetatud liikmesriigist ameti ja EASO poolt või ameti, Europoli ja muude asjaomaste liidu ametite poolt. Amet peaks aitama komisjonil erinevate ametite tegevust kohapeal koordineerida.

(26) Liikmesriigid peaksid tagama, et asutustel, kes tõenäoliselt võivad rahvusvahelise kaitse taotlusi saada, näiteks politseil, piirivalvel, sisserändeasutustel ja kinnipidamisasutuste töötajatel on asjakohane teave. Liikmesriigid peaksid samuti tagama, et selliste asutuste töötajad saavad oma tööülesannetele ja kohustustele vastavat vajalikul tasemel koolitust ning juhiseid taotlejate teavitamiseks, kuhu ja kuidas saab rahvusvahelise kaitse taotlusi esitada.

(27) Eri ametid ja liikmesriigid peaksid esmase vastuvõtu piirkondades tegutsema oma volituste ja õiguste piires. Komisjon koostöös muude asjaomaste ametitega peaks tagama esmase vastuvõtu piirkondades toimuva tegevuse vastavuse asjakohasele liidu õigustikule, muu hulgas Euroopa ühisele varjupaigasüsteemile ja põhiõigustele.

(28) Kui välispiiri kontroll on muutunud niivõrd ebatõhusaks, et see võib seada ohtu Schengeni ala toimimise, sest liikmesriik ei võta vajalikke meetmeid kooskõlas haavatavuse hinnanguga või ei ole seoses välispiiridel esineva spetsiifilise ja ebaproportsionaalse survega taotlenud ametilt piisavat toetust või ei astu vajalikke samme nende meetmete rakendamiseks, tuleks liidu tasandil tagada ühtne, kiire ja tõhus reageerimine. Nende riskide leevendamise eesmärgil ning liidu tasandil parema kooskõlastamise tagamiseks peaks komisjon esitama nõukogule otsuse, millega määratakse kindlaks meetmed, mida amet peab rakendama, ning nõudma, et asjaomane liikmesriik teeks nende meetmete rakendamisel ametiga koostööd. Rakendamisvolitused sellise otsuse vastuvõtmiseks tuleks anda nõukogule, sest sellised meetmed, mis sageli tõenäoliselt riivavad riigi täidesaatvaid ja jõustamisalaseid õigusi, võivad olla poliitiliselt tundlikku laadi. Amet peaks seejärel kindlaks määrama meetmed, mida on vaja nõukogu otsuses osutatud meetmete praktiliseks elluviimiseks. Seejärel peaks amet koostama koos asjaomase liikmesriigiga operatsiooniplaani. Kui liikmesriik 30 päeva jooksul kõnealust nõukogu otsust ei täida ja ametiga selles otsuses sisalduvate meetmete rakendamisel koostööd ei tee, peaks komisjonil olema õigus algatada Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2016/399 (5) artiklis 29 sätestatud erimenetlus, et lahendada eriolukord, mis ohustab sisepiirikontrollita ala üldist toimimist. Seetõttu tuleks määrust (EL) 2016/399 vastavalt muuta.

(29) Ameti käsutuses peaksid olema vajalikud seadmed ja töötajad, et neid lähetada ühisoperatsioonidele või piirivalve kiirreageerimisoperatsioonidele. Sel eesmärgil peaks ametil olema liikmesriigi taotlusel piirivalve kiirreageerimisrühmade sekkumise korral või kiireloomulist tegevust nõudva olukorra puhul võimalus lähetada liikmesriikide Euroopa piiri- ja rannikuvalverühmad kiirreageerimisreservist, mis peaks olema alaline korpus, kuhu kuuluvad piirivalveametnikud ja muud asjaomased töötajad. Reservi peaks kuuluma vähemalt 1 500 piirivalveametnikku ja muud asjaomast töötajat. Euroopa piiri- ja rannikuvalverühmade kiirreageerimisreservist lähetatavatele rühmadele tuleks vajaduse korral viivitamata lisaks saata täiendavad Euroopa piiri- ja rannikuvalverühmad.

(30) Liikmesriikide panus kiirreageerimisreservi sätestatakse I lisas, võttes aluseks käesoleva määruse jõustumise ajal asjaolusid arvestades antud lubadusi. Nende asjaolude põhjaliku ja struktuurse muutumise korral, sealhulgas pärast seda, kui vastavalt asjakohaste ühinemisaktide sätetele võetakse vastu otsus kaotada kontrollid liikmesriikide sisepiiridel, peaks komisjon tegema ettepaneku nimetatud lisa muutmiseks.

(31) Võttes arvesse seda, kui kiiresti peab toimuma seadmete ja töötajate lähetamine eelkõige nendel välispiirialadel, kus esineb järsk sisserändevoo suurenemine, võiks ametil olla võimalus lähetada ka oma tehnilisi seadmeid, mille ta peaks omandama ise või koos liikmesriigiga. Liikmesriik, kus tehnilised seadmed on registreeritud, peaks need andma ameti nõudmise korral kohe tema käsutusse. Amet peaks haldama ka liikmesriikide eraldatud tehniliste seadmete reservi, tuginedes ameti kindlaks tehtud vajadustele, ning seda peaks täiendama transpordivahendid ja operatiivseadmed, mille liikmesriigid on ostnud Sisejulgeolekufondi erimeetmete raames.

(32) Euroopa Ülemkogu kutsus 15. oktoobril 2015 üles laiendama Frontexi volitusi tagasisaatmise valdkonnas, et anda talle õigus korraldada omal algatusel ühiseid tagasisaatmisoperatsioone, ning suurendada tema rolli seoses tagasipöördujate jaoks reisidokumentide hankimisega.

(33) Amet peaks suurendama oma abi liikmesriikidele kolmandate riikide kodanike tagasisaatmiseks vastavalt liidu tagasisaatmispoliitikale ning kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2008/115/EÜ (6). Eelkõige peaks amet koordineerima ja korraldama ühest või mitmest liikmesriigist tagasisaatmise operatsioone ning korraldama ja läbi viima tagasisaatmisega seotud sekkumist, et tugevdada nende liikmesriikide tagasisaatmissüsteemi, kes vajavad suuremat tehnilist ja operatiivabi, täites oma kohustust saata tagasi kolmandate riikide kodanikud kooskõlas kõnealuse direktiiviga.

(34) Amet peaks, austades seejuures täiel määral põhiõigusi, pakkuma liikmesriikidele vajalikku abi tagasisaatmisoperatsioonide korraldamisel ja tagasipöördujate tagasisaatmisega seotud sekkumistes. Amet ei peaks võtma seisukohta liikmesriikide tehtud tagasisaatmisotsuste põhjendatuse suhtes. Lisaks peaks amet abistama liikmesriike tagasisaatmiseks vajalike reisidokumentide hankimisel koostöös asjaomaste kolmandate riikide asutustega.

(35) Tagasisaatmismenetlusi läbi viivatele liikmesriikidele antav abi peaks hõlmama vastuvõtvate kolmandate riikide kohta käesoleva määruse rakendamiseks vajaliku praktilise teabe andmist, näiteks tagasisaatmisoperatsioonide sujuvaks läbiviimiseks vajalike kontaktandmete või muu logistilise teabe andmist. Tagasisaatmisotsuste tegemisega seoses ei tohiks amet olla seotud liikmesriikidele teabe andmisega vastuvõtvate kolmandate riikide kohta.

(36) Liikmesriigi ja kolmanda riigi vaheline võimalik kokkulepe ei vabasta ametit ega liikmesriiki liidu või rahvusvahelisest õigusest tulenevatest kohustustest, eelkõige välja- või tagasisaatmise lubamatuse põhimõtte järgimisest.

(37) Amet peaks looma reservid, kuhu kuuluvad liikmesriikide poolt saadetavad sunniviisilise tagasisaatmise järelevalvajad, sunniviisilise tagasisaatmise saatemeeskonnad ja tagasisaatmisspetsialistid, keda tuleks kasutada tagasisaatmisoperatsioonide ajal ning kes peaksid kuuluma tagasisaatmisega seotud sekkumisel kasutatavate spetsiaalsete Euroopa tagasisaatmisrühmade koosseisu. Reservidesse peaks kuuluma töötajaid, kellel on eriteadmised lastekaitse valdkonnas. Amet peaks pakkuma neile vajalikku koolitust.

(38) Vastavalt rahvusvahelise õiguse allikatele, nagu Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni lapse õiguste konventsioon, loetakse käesoleva määruse alusel iga alla 18-aastast isikut lapseks. Amet peab oma tegevuses esmatähtsaks pidama lapse huvisid.

(39) Tagasisaatmisega seotud töötajate kohta tuleks kehtestada erisätted, et täpsustada nende ülesandeid, õigusi ja vastutust. Samuti tuleks koostada konkreetsed juhised õhusõiduki pilootide õiguste ning õhusõiduki registreerimisriigi kriminaaljurisdiktsiooni laiendamise kohta rahvusvahelise lennundusõiguse alusel, eelkõige Tokyo konventsiooni alusel, mis käsitleb kuritegusid ja mõningaid teisi tegusid õhusõiduki pardal.

(40) Amet peaks töötama välja konkreetsed koolitusvahendid, sealhulgas spetsiaalse koolituse lastekaitse valdkonnas. Amet peaks pakkuma riiklikele piirivalveametnike instruktoritele liidu tasandil koolitust. Amet peaks pakkuma ka lisakoolitust ja seminare seoses integreeritud piirihalduse ülesannetega, sealhulgas liikmesriikide pädevate asutuste ametnikele. See peaks hõlmama asjakohast liidu ja rahvusvahelist õigust ning põhiõigusi käsitlevat koolitust. Ametil peaks olema õigus korraldada koolitustegevust koostöös liikmesriikidega ja kolmandate riikidega nende territooriumil.

(41) Amet peaks jälgima ja aitama arendada Euroopa integreeritud piirihalduse jaoks olulisi teadusuuringuid. Amet peaks levitama selliseid teadusuuringuid käsitlevat teavet Euroopa Parlamendile, liikmesriikidele ja komisjonile.

(42) Välispiiride integreeritud halduse tõhus rakendamine nõuab korrapärast, sujuvat ja usaldusväärset teabevahetust liikmesriikide vahel. Amet peaks välja töötama ja käitama teabesüsteeme, mis võimaldavad sellist teabevahetust kooskõlas liidu andmekaitsealase seadusandlusega. Oluline on, et liikmesriigid esitaksid ametile kiiresti täieliku ja täpse teabe, mida amet oma ülesannete täitmiseks vajab.

(43) Amet võib oma tegevuseesmärkide saavutamiseks ning oma ülesannete täitmiseks vajalikul määral teha käesoleva määrusega reguleeritud küsimustes koostööd liidu institutsioonide, organite, asutuste ja ametitega ning samuti rahvusvaheliste organisatsioonidega liidu õiguse ja poliitika kohaselt kehtestatud töökorra raames. Töökorra peaks komisjon eelnevalt heaks kiitma.

(44) Rannikuvalve ülesandeid täitvad riiklikud asutused vastutavad mitmete ülesannete eest, mis võivad hõlmata meresõiduohutust, turvalisust, otsingu- ja päästetöid, piirikontrolli, kalanduskontrolli, tollikontrolli, üldist õiguskaitset ning keskkonnakaitset. Amet, nõukogu määrusega (EÜ) nr 768/2005 (7) asutatud Euroopa Kalanduskontrolli Amet ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 1406/2002 (8) asutatud Euroopa Meresõiduohutuse Amet peaksid seetõttu tugevdama oma koostööd nii omavahel kui ka rannikuvalve ülesandeid täitvate riiklike asutustega, et suurendada teadlikkust olukorrast merel ning toetada sidusat ja kulutõhusat tegevust. Merenduse valdkonnaga seotud eri osapoolte vaheline koostoime peaks olema kooskõlas Euroopa integreeritud piirihalduse ja merendusjulgeoleku strateegiaga.

(45) Käesoleva määruse rakendamine ei mõjuta aluslepingute kohast pädevuse jaotust liidu ja liikmesriikide vahel ega liikmesriikide kohustusi selliste rahvusvaheliste konventsioonide alusel nagu Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni mereõiguse konventsioon, rahvusvaheline konventsioon inimelude ohutusest merel, rahvusvaheline mereotsingute ja -pääste konventsioon, rahvusvaheline laevade põhjustatava merereostuse vältimise konventsioon, meremeeste väljaõppe, diplomeerimise ja vahiteenistuse aluste rahvusvaheline konventsioon, ning muude asjakohaste rahvusvahelise mereõiguse allikate alusel.

(46) Amet peaks hõlbustama ja ergutama tehnilist ja operatiivkoostööd liikmesriikide ja kolmandate riikide vahel liidu välissuhete poliitika raames. Sellega seoses peaks amet koordineerima operatiivkoostööd liikmesriikide ja kolmandate riikide vahel välispiiride haldamise valdkonnas, lähetama kolmandatesse riikidesse sideohvitsere ja tegema koostööd kolmandate riikide ametiasutustega tagasisaatmise valdkonnas, sealhulgas seoses reisidokumentide hankimisega. Koostöös kolmandate riikidega peaksid amet ja liikmesriigid alati järgima liidu õigust, sealhulgas põhiõiguste kaitse ja välja- või tagasisaatmise lubamatuse põhimõtet. See peaks kehtima ka juhul, kui kolmandate riikidega tehakse koostööd kõnealuste riikide territooriumil. Läbipaistvuse ja aruandekohustuse suurendamiseks peaks amet kajastama koostööd kolmandate riikidega oma aastaaruandes.

(47) Euroopa piiri- ja rannikuvalve, mis koosneb ametist ja ning piirihalduse eest vastutavatest riiklikest asutustest, sealhulgas rannikuvalveasutustest, kui nad täidavad piirikontrolli ülesandeid, peaks oma ülesannete täitmisel järgima täiel määral põhiõigusi, eeskätt Euroopa Liidu põhiõiguste hartat („harta“), Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni, asjassepuutuvat rahvusvahelist õigust, muu hulgas Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni lapse õiguste konventsiooni, konventsiooni naiste diskrimineerimise kõigi vormide likvideerimise kohta, pagulasseisundi konventsiooni ning rahvusvahelise kaitse saamisega seotud kohustusi, eriti välja- või tagasisaatmise lubamatuse põhimõtet, Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni mereõiguse konventsiooni, rahvusvahelist konventsiooni inimelude ohutusest merel ning rahvusvahelist mereotsingute ja -pääste konventsiooni. Vastavalt liidu õigusele ja nimetatud õigusallikatele peaks amet vajaduse korral alati ja kõikjal abistama liikmesriike otsingu- ja päästeoperatsioonides, et kaitsta ja päästa elusid.

(48) Arvestades lisandunud ülesandeid, peaks amet edasi arendama ja ellu viima põhiõiguste kaitse seire ja tagamise strateegiat. Selleks peaks ta andma oma põhiõiguste ametnikule piisavad ressursid ja töötajad vastavalt ameti volitustele ja suurusele. Põhiõiguste ametnikul peaks olema juurdepääs kogu teabele, mida tal on vaja oma ülesannete täitmiseks. Amet peaks kasutama oma rolli, et edendada aktiivselt liidu õigustiku kohaldamist seoses välispiiride haldamisega, sealhulgas ka seoses põhiõiguste järgimise ja rahvusvahelise kaitsega.

(49) Käesolev määrus austab põhiõigusi ja järgib põhimõtteid, mida tunnustatakse Euroopa Liidu lepingu (ELi leping) artiklites 2 ja 6 ning mis on kajastatud hartas. Eelkõige soovitakse käesoleva määrusega austada täielikult inimväärikust, õigust elule, õigust vabadusele ja turvalisusele, õigust isikuandmete kaitsele, varjupaigaõigust, õigust tõhusale õiguskaitsele, lapse õigusi, piinamise ning ebainimliku või alandava kohtlemise või karistamise keeldu ja inimkaubanduse keeldu. Ühtlasi püütakse edendada mittediskrimineerimise ja välja- või tagasisaatmise lubamatuse põhimõtte kohaldamist.

(50) Käesoleva määrusega luuakse ametile esitatud kaebuste lahendamise kord koostöös põhiõiguste ametnikuga, et tagada inimõiguste austamine ameti kogu tegevuses. See kord peaks endast kujutama halduskorraldust, mille kohaselt põhiõiguste ametnik peaks olema vastutav ameti saadud kaebuste lahendamise eest tulenevalt õigusest heale haldusele. Põhiõiguste ametnik peaks läbi vaatama kaebuse vastuvõetavuse, registreerima vastuvõetavad kaebused, edastama kõik registreeritud kaebused tegevdirektorile, edastama rühmade liikmeid käsitlevad kaebused päritoluliikmesriigile ning registreerima ameti või kõnealuse liikmesriigi järelmeetmed. Kord peaks olema tõhus ja tagama, et kaebustega tegeletakse nõuetekohaselt. Kaebuste lahendamise kord ei tohiks piirata halduslike ega kohtulike õiguskaitsevahendite kasutamist ning korra järgimine ei tohiks olla õiguskaitsevahendite kasutamise eeldus. Kriminaaluurimist peaks läbi viima liikmesriigid. Läbipaistvuse ja aruandekohustuse suurendamiseks peaks amet esitama oma aastaaruandes teabe kaebuste lahendamise kohta. See peaks kajastama eelkõige saadud kaebuste arvu, põhiõiguste rikkumise liike, operatsioone, mille käigus rikkumine toimus ning, kui see on võimalik, ameti ja liikmesriikide poolt võetud järelmeetmeid.

(51) Amet peaks olema tehnilistes- ja operatiivküsimustes sõltumatu ning õiguslikult, halduslikult ja rahanduslikult autonoomne. Selleks on vajalik ja asjakohane, et tegemist oleks liidu asutusega, kes on juriidiline isik ja kes kasutaks talle käesoleva määrusega antud rakendamisvolitusi.

(52) Komisjon ja liikmesriigid peaksid olema haldusnõukogus esindatud, et teostada järelevalvet ameti üle. Haldusnõukogu peaks võimaluse korral koosnema piirivalve juhtimise eest vastutavate riiklike teenistuste tegevjuhtidest või nende esindajatest. Et tagada haldusnõukogu töö järjepidevus, peaksid haldusnõukogus esindatud osalised püüdma piirata oma esindajate vahetumist. Haldusnõukogule tuleks anda vajalikud volitused kehtestada ameti eelarve, kontrollida selle täitmist, võtta vastu asjakohaseid finantseeskirju, kehtestada ameti otsuste tegemise tarbeks läbipaistev töökord ning nimetada ametisse tegevdirektor ja tegevdirektori asetäitja. Ametit tuleks juhtida ja amet peaks tegutsema, võttes arvesse liidu detsentraliseeritud asutusi käsitleva ühise lähenemisviisi põhimõtteid, mille võtsid 19. juulil 2012 vastu Euroopa Parlament, nõukogu ja komisjon.

(53) Et tagada ameti iseseisvus ja sõltumatus, peaks tal olema oma eelarve, mille peamise tulu moodustab liidu rahaline toetus. Liidu eelarvemenetlust tuleks kohaldada selles osas, mis hõlmab liidu rahalist toetust ja muid liidu üldeelarvest makstavaid toetusi. Raamatupidamisarvestust peaks auditeerima kontrollikoda.

(54) Ameti suhtes tuleks piiranguteta kohaldada Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EL, Euratom) nr 883/2013 (9) ning ta peaks ühinema Euroopa Parlamendi, Euroopa Liidu Nõukogu ja Euroopa Ühenduste Komisjoni 25. mai 1999. aasta institutsioonidevahelise kokkuleppega, mis käsitleb Euroopa Pettustevastase Ameti (OLAF) sisejuurdlusi (10).

(55) Ameti suhtes tuleks kohaldada Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 1049/2001 (11). Amet peaks olema oma tegevuses võimalikult läbipaistev, ilma et see ohustaks tema operatsioonide eesmärgi saavutamist. Amet peaks avalikustama teabe kogu oma tegevuse kohta. Samuti peaks ta tagama, et üldsus ja kõik huvitatud isikud saavad tema töö kohta kiiresti teavet.

(56) Amet peaks ühtlasi Euroopa Parlamendile ja nõukogule oma tegevuse kohta põhjalikult aru andma.

(57) Ameti poolt käesoleva määruse raames teostatav isikuandmete töötlemine peaks toimuma kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 45/2001 (12).

(58) Liikmesriikide poolt käesoleva määruse raames teostatav isikuandmete töötlemine peaks toimuma kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 95/46/EÜ (13). Kui andmete töötlemine on vajalik eeskätt selleks, et tagada liidu sisejulgeoleku kõrge tase, eelkõige seoses rändevoogude jälgimise ja riskianalüüsiga, ühisoperatsioonide, katseprojektide ja piirivalve kiirreageerimisoperatsioonide käigus või rändehalduse tugirühmade kogutud isikuandmetega või seoses koosööga liidu institutsioonide, organite, asutuste, ametite ja rahvusvaheliste organisatsioonidega, kohaldatakse nõukogu raamotsust 2008/977/JSK (14). Isikuandmete töötlemisel tuleks järgida vajalikkuse ja proportsionaalsuse põhimõtteid.

(59) Kuna käesoleva määruse eesmärke, nimelt välispiiride integreeritud haldamissüsteemi arendamine ja rakendamine, et tagada Schengeni ala nõuetekohane toimimine, ei suuda liikmesriigid eraldi tegutsedes piisavalt saavutada, küll aga saab neid sisepiiridel puuduva kontrolli ja välispiiridel esineva märkimisväärse rändesurve tõttu ning lähtuvalt vajadusest jälgida tõhusalt välispiiride ületamist ja aidata kaasa sisejulgeoleku kõrge taseme hoidmisele liidus paremini saavutada liidu tasandil, võib liit võtta meetmeid kooskõlas ELi lepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev määrus nimetatud eesmärkide saavutamiseks vajalikust kaugemale.

(60) Käesolevas määruses osutatud välispiirid on piirid, mille suhtes kohaldatakse määruse (EL) 2016/399 II jaotise sätteid ja mis hõlmab Schengeni liikmesriikide välispiire kooskõlas protokolliga nr 19 Euroopa Liidu raamistikku integreeritud Schengeni acquis' kohta, mis on lisatud ELi lepingule ja Euroopa Liidu toimimise lepingule (ELi toimimise leping).

(61) Islandi ja Norra puhul kujutab käesolev määrus endast nende Schengeni acquis' sätete edasiarendamist Euroopa Liidu Nõukogu ning Islandi Vabariigi ja Norra Kuningriigi vahelise lepingu (viimase kahe riigi osalemiseks Schengeni acquis' rakendamises, kohaldamises ja edasiarendamises) (15) tähenduses, mis kuuluvad nõukogu otsuse 1999/437/EÜ (16) artikli 1 punktis A osutatud valdkonda. Euroopa Ühenduse ning Islandi Vabariigi ja Norra Kuningriigi vahelises, nimetatud riikide Euroopa Liidu Liikmesriikide Välispiiril Tehtava Operatiivkoostöö Juhtimise Euroopa Agentuuri tegevuses osalemise üksikasjalikke eeskirju käsitlevas kokkuleppes (17) on sätestatud nende riikide agentuuri töös osalemise eeskirjad, sealhulgas rahalist toetust ja töötajaid käsitlevad sätted.

(62) Šveitsi puhul kujutab käesolev määrus endast selliste Schengeni acquis' sätete edasiarendamist Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vahelise lepingu (Šveitsi Konföderatsiooni ühinemise kohta Schengeni acquis' sätete rakendamise, kohaldamise ja edasiarendamisega) (18) tähenduses, mis kuuluvad otsuse 1999/437/EÜ artikli 1 punktis A osutatud valdkonda, kusjuures nimetatud otsuse vastavat punkti tõlgendatakse koostoimes otsuse 2008/146/EÜ (19) artikliga 3.

(63) Liechtensteini puhul kujutab käesolev määrus endast nende Schengeni acquis' sätete edasiarendamist Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse, Šveitsi Konföderatsiooni ja Liechtensteini Vürstiriigi vahelise protokolli (mis käsitleb Liechtensteini Vürstiriigi ühinemist Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vahelise lepinguga Šveitsi Konföderatsiooni ühinemise kohta Schengeni acquis' rakendamise, kohaldamise ja edasiarendamisega) (20) tähenduses, mis kuuluvad nõukogu otsuse 1999/437/EÜ artikli 1 punktis A osutatud valdkonda, kusjuures nimetatud otsuse vastavat punkti tõlgendatakse koostoimes otsuse 2011/350/EL (21) artikliga 3.

(64) Kokkuleppes ühelt poolt Euroopa Ühenduse ning teiselt poolt Šveitsi Konföderatsiooni ja Liechtensteini Vürstiriigi vahel nimetatud riikide Euroopa Liidu Liikmesriikide Välispiiril Tehtava Operatiivkoostöö Juhtimise Euroopa Agentuuri tegevuses osalemise üksikasjalike eeskirjade kohta (22) on sätestatud nende riikide agentuuri töös osalemise eeskirjad, sealhulgas rahalist toetust ja töötajaid käsitlevad sätted.

(65) ELi lepingule ja ELi toimimise lepingule lisatud protokolli nr 22 (Taani seisukoha kohta) artiklite 1 ja 2 kohaselt ei osale Taani käesoleva määruse vastuvõtmisel ning see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav. Arvestades, et käesolev määrus põhineb Schengeni acquis'l, otsustab Taani kõnealuse protokolli artikli 4 kohaselt kuue kuu jooksul pärast nõukogu poolt otsuse tegemist käesoleva määruse üle, kas ta rakendab seda oma siseriiklikus õiguses.

(66) Käesolev määrus kujutab endast nende Schengeni acquis' sätete edasiarendamist, milles Ühendkuningriik ei osale vastavalt nõukogu otsusele 2000/365/EÜ (23). Seetõttu ei osale Ühendkuningriik käesoleva määruse vastuvõtmisel ning see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav.

(67) Käesolev määrus kujutab endast nende Schengeni acquis' sätete edasiarendamist, milles Iirimaa ei osale vastavalt nõukogu otsusele 2002/192/EÜ (24). Seetõttu ei osale Iirimaa käesoleva määruse vastuvõtmisel ning see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav.

(68) Amet peaks soodustama sellise spetsiifilise tegevuse korraldamist, mille käigus võivad liikmesriigid kasutada vastavalt haldusnõukogu poolt iga üksikjuhtumi puhul eraldi kehtestatavatele tingimustele oskusi ja vahendeid, mida Iirimaa ja Ühendkuningriik võivad olla valmis pakkuma. Selleks võidakse Iirimaa ja Ühendkuningriigi esindajatel paluda osaleda haldusnõukogu koosolekutel, mis võimaldab neil täielikult sellise spetsiifilise tegevuse ettevalmistamisel osaleda.

(69) Hispaania Kuningriik ja Ühendkuningriik on Gibraltari piiride demarkatsiooni küsimuses eri seisukohtadel.

(70) Käesoleva määruse kohaldamise peatamine Gibraltari piiride suhtes ei muuda asjaomaste riikide vastavaid seisukohti.

(71) Euroopa andmekaitseinspektoriga konsulteeriti kooskõlas määruse (EÜ) nr 45/2001 artikli 28 lõikega 2 ning ta esitas arvamuse 18. märtsil 2016 (25).

(72) Käesoleva määruse eesmärk on muuta ja laiendada Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruste (EÜ) nr 2007/2004 ja (EÜ) nr 863/2007 (26) ning nõukogu otsuse 2005/267/EÜ (27) sätteid. Kuna tehtavaid muudatusi on palju ja need on laadilt olulised, tuleks need õigusaktid selguse huvides asendada ja kehtetuks tunnistada,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:

I PEATÜKK

Euroopa piiri- ja rannikuvalve

Artikkel 1

Reguleerimisese

Käesoleva määrusega luuakse Euroopa piiri- ja rannikuvalve, et tagada välispiiridel Euroopa integreeritud piirihaldus eesmärgiga hallata tõhusalt välispiiride ületamist. See hõlmab tegelemist rändeprobleemide ja võimalike tulevaste ohtudega välispiiridel, aidates sellega võidelda piiriülese mõõtmega raskete kuritegude vastu, kindlustada liidus kõrge julgeoleku tase põhiõigusi täielikult järgides, kaitstes samal ajal isikute vaba liikumist liidus.

Artikkel 2

Mõisted

Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid:

1) „välispiirid“– määruse (EL) 2016/399 artikli 2 punktis 2 määratletud välispiirid, mille suhtes kohaldatakse nimetatud määruse II jaotist;

2) „piirikontroll“– määruse (EL) 2016/399 artikli 2 punktis 10 määratletud piirikontroll;

3) „piirivalveametnik“– määruse (EL) 2016/399 artikli 2 punktis 14 määratletud piirivalveametnik;

4) „Euroopa piiri- ja rannikuvalverühmad“– osalevatest liikmesriikidest pärit piirivalveametnike ja muude asjaomaste töötajate rühmad, sealhulgas liikmesriikide poolt riiklike ekspertidena Euroopa Piiri- ja Rannikuvalve Ametisse lähetatud piirivalveametnikud ja muud asjaomased töötajad, keda kasutatakse ühisoperatsioonide ja piirivalve kiirreageerimisoperatsioonide ajal ning rändehalduse tugirühmade raames;

5) „vastuvõttev liikmesriik“– liikmesriik, kus toimub või kust algatatakse ühisoperatsioon või piirivalve kiirreageerimisoperatsioon, tagasisaatmisoperatsioon või tagasisaatmisega seotud sekkumine või kuhu saadetakse rändehalduse tugirühm;

6) „päritoluliikmesriik“– liikmesriik, kus Euroopa piiri- ja rannikuvalverühma liige on piirivalveametnik või muu asjaomane töötaja;

7) „osalev liikmesriik“– liikmesriik, kes osaleb ühisoperatsioonis, piirivalve kiirreageerimisoperatsioonis, tagasisaatmisoperatsioonis, tagasisaatmisega seotud sekkumises või rändehalduse tugirühma saatmises, tagades tehnilised seadmed, piirivalveametnikud ja muud asjaomased töötajad, keda kasutatakse Euroopa piiri- ja rannikuvalverühmade raames, samuti liikmesriik, kes osaleb tagasisaatmisoperatsioonides või tagasisaatmisega seotud sekkumises, tagades tehnilised seadmed või töötajad, kuid kes ei ole vastuvõttev liikmesriik;

8) „rühmade liige“– Euroopa piiri- ja rannikuvalverühmade liige või tagasisaatmisega seotud ülesandeid täitvate töötajate rühmade liige, kes osaleb tagasisaatmisoperatsioonides või tagasisaatmisega seotud sekkumises;

9) „rändehalduse tugirühm“– ekspertide rühm, mis pakub esmase vastuvõtu piirkondades asuvatele liikmesriikidele tehnilist ja operatiivtuge ning koosneb Euroopa Piiri- ja Rannikuvalve Ameti ja Euroopa Varjupaigaküsimuste Tugiameti liikmesriikidest, Euroopa Piiri- ja Rannikuvalve Ametist, Europolist ja muudest asjaomastest liidu ametitest lähetatud ekspertidest;

10) „esmase vastuvõtu piirkond“– ala, kus vastuvõttev liikmesriik, komisjon, asjaomased liidu ametid ja osalevad liikmesriigid teevad koostööd eesmärgiga tulla toime olemasoleva või potentsiaalse ebaproportsionaalse rändeprobleemiga, mida iseloomustab välispiiridele saabuvate migrantide arvu märkimisväärne suurenemine;

11) „tagasisaatmine“– direktiivi 2008/115/EÜ artikli 3 punktis 3 määratletud tagasisaatmine;

12) „tagasisaatmisotsus“– haldus- või kohtuotsus või -akt, millega tunnistatakse kolmanda riigi kodaniku riigis viibimine ebaseaduslikuks ja kehtestatakse või nähakse ette tagasipöördumiskohustus, järgides direktiivi 2008/115/EÜ;

13) „tagasipöörduja“– riigis ebaseaduslikult viibiv kolmanda riigi kodanik, kelle suhtes liikmesriik on väljastanud tagasisaatmisotsuse;

14) „tagasisaatmisoperatsioon“– operatsioon, mida koordineerib Euroopa Piiri- ja Rannikuvalve Amet ning mis hõlmab tehnilist ja operatiivtuge, mida pakuvad üks või mitu liikmesriiki, ning mille raames saadetakse ühest või mitmest liikmesriigist tagasipöördujad tagasi kas sunniviisiliselt või vabatahtlikult;

15) „tagasisaatmisega seotud sekkumine“– Euroopa Piiri- ja Rannikuvalve Ameti tegevus, millega pakutakse liikmesriikidele ulatuslikumat tehnilist ja operatiivabi, mis seisneb Euroopa tagasisaatmisrühmade lähetamises liikmesriikidesse ning tagasisaatmisoperatsioonide korraldamises;

16) „piiriülene kuritegevus“– välispiiridel või selle läheduses või sellega seoses toime pandud raske piiriülese mõõtmega kuritegu.

Artikkel 3

Euroopa piiri- ja rannikuvalve

1. Euroopa Piiri- ja Rannikuvalve Amet („amet“) ning piirihalduse eest vastutavad riiklikud asutused, sealhulgas piirikontrolli ülesandeid täitvad rannikuvalveasutused, moodustavad Euroopa piiri- ja rannikuvalve.

2. Amet kehtestab tegevdirektori ettepanekul põhineva haldusnõukogu otsusega Euroopa integreeritud piirihalduse tehnilise ja tegevusstrateegia. Amet võtab põhjendatud juhtudel arvesse liikmesriikide konkreetset olukorda, eelkõige nende geograafilist asukohta. Nimetatud strateegia peab olema kooskõlas artikliga 4. Strateegia edendab ja toetab Euroopa integreeritud piirihalduse rakendamist kõikides liikmesriikides.

3. Piirihalduse eest vastutavad riiklikud asutused, sealhulgas piirikontrolli ülesandeid täitvad rannikuvalveasutused kehtestavad oma riiklikud integreeritud piirihalduse strateegiad. Nimetatud riiklikud strateegiad peavad olema kooskõlas artikliga 4 ja käesoleva artikli lõikes 2 osutatud strateegiaga.

Artikkel 4

Euroopa integreeritud piirihaldus

Euroopa integreeritud piirihaldus koosneb järgmistest osadest:

a) piirikontroll, sealhulgas meetmed seadusliku piiriületuse lihtsustamiseks, ja kui see on asjakohane, meetmed piiriülese kuritegevuse (nt migrantide ebaseadusliku üle piiri toimetamise, inimkaubanduse ja terrorismi) tõkestamiseks ja tuvastamiseks, ning meetmed rahvusvahelist kaitset vajavate või taotleda soovivate inimeste edasi suunamiseks;

b) merehädaliste otsingu- ja päästetööd, mis on algatatud ja elluviidud kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 656/2014 (28) ja rahvusvahelise õigusega, mis toimuvad olukordades, mis võivad tekkida merepiiridel toimuva patrull- ja vaatlustegevuse käigus;

c) sisejulgeoleku riskide analüüs ning välispiiride toimimist või julgeolekut mõjutada võivate ohtude analüüs;

d) liikmesriikidevaheline koostöö, mida toetab ja koordineerib amet;

e) asutustevaheline koostöö liikmesriigis piirikontrolli või muude piiril täidetavate ülesannete eest vastutavate riiklike asutuste ning asjaomaste liidu institutsioonide, organite, asutuste ja ametite vahel, sealhulgas korrapärane teabevahetus olemasolevate teabevahetusvahendite, näiteks Euroopa piiride valvamise süsteemi (EUROSUR) kaudu, mis on loodud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 1052/2013 (29);

f) koostöö kolmandate riikidega käesoleva määrusega reguleeritud valdkondades, keskendudes eelkõige naaberriikidele ning nendele kolmandatele riikidele, mis on riskianalüüsi alusel tuvastatud kui päritoluriigid ja/või ebaseadusliku sisserände transiidiriigid;

g) tehnilised ja operatiivmeetmed Schengeni alal, mis on seotud piirikontrolliga ja mille eesmärk on tulla paremini toime ebaseadusliku sisserändega ja võidelda paremini piiriülese kuritegevusega;

h) nende kolmandate riikide kodanike tagasisaatmine, kelle suhtes liikmesriik on väljastanud tagasisaatmisotsused;

i) tipptasemel tehnoloogia, sealhulgas suuremahuliste infosüsteemide kasutamine;

j) kvaliteedikontroll, eelkõige Schengeni hindamismehhanism ja võimalikud riiklikud menetlused, et tagada liidu seadusandluse rakendamine piirihalduse valdkonnas;

k) solidaarsusmehhanismid, eelkõige liidu rahastamisvahendid.

Artikkel 5

Jagatud vastutus

1. Euroopa piiri- ja rannikuvalve rakendab Euroopa integreeritud piirihaldust ameti ning piirihalduse eest vastutavate riiklike asutuste – sealhulgas rannikuvalveasutuste, kui nad teostavad merepiiridel patrull- ja vaatlustegevust ja täidavad muid piirikontrolli ülesandeid – jagatud vastutusena. Liikmesriikidele jääb esmavastutus nende kontrolli alla kuuluvate välispiirilõikude haldamise eest.

2. Liikmesriigid tagavad oma välispiiride halduse enda ja kõikide liikmesriikide ühistes huvides täielikus kooskõlas liidu õigusega ning vastavalt artikli 3 lõikes 2 osutatud tehnilisele ja tegevusstrateegiale ning tihedas koostöös ametiga.

3. Amet toetab välispiiride haldusega seotud liidu meetmete kohaldamist, toetades, hinnates ja koordineerides liikmesriikide tegevust nende meetmete rakendamisel ja tagasisaatmisel.

II PEATÜKK

Euroopa Piiri- ja Rannikuvalve Amet

1. jagu

Euroopa Piiri- ja Rannikuvalve Ameti ülesanded

Artikkel 6

Euroopa Piiri- ja Rannikuvalve Amet

1. Määrusega (EÜ) nr 2007/2004 asutatud Euroopa Liidu liikmesriikide välispiiril tehtava operatiivkoostöö juhtimise Euroopa agentuuri uus nimetus on Euroopa Piiri- ja Rannikuvalve Amet. Ameti tegevus tugineb käesolevale määrusele.

2. Selleks et tagada sidus Euroopa integreeritud piirihaldus, hõlbustab ja tõhustab amet olemasolevate ja tulevaste välispiiride haldamisega seotud liidu meetmete, eelkõige määrusega (EL) 2016/399 kehtestatud Schengeni piirieeskirjade kohaldamist.

3. Amet panustab liidu õiguse, sealhulgas põhiõigusi käsitleva liidu õigustiku pidevasse ja ühetaolisesse kohaldamisse kõikjal välispiiridel. Liidu panus hõlmab heade tavade vahetamist.

Artikkel 7

Vastutus

Amet on vastutav Euroopa Parlamendi ja nõukogu ees vastavalt käesolevale määrusele.

Artikkel 8

Ülesanded

1. Amet täidab järgmisi ülesandeid, et aidata kaasa tõhusale, kõrgetasemelisele ja ühtsele piirikontrollile ja tagasisaatmisele:

a) jälgib rändevooge ning teeb riskianalüüsi seoses integreeritud piirihalduse kõikide aspektidega;

b) viib läbi haavatavuse hindamise, mille käigus hinnatakse ka liikmesriikide suutlikkust ja valmisolekut tulla toime ohtudega välispiiridel ja survega välispiiridele;

c) jälgib liikmesriikides asuvate ameti sideohvitseride kaudu välispiiride haldust;

d) abistab liikmesriike olukorras, kus välispiiridel on vaja tõhustatud tehnilist ja operatiivabi, koordineerides ja korraldades ühisoperatsioone, võttes arvesse seda, et mõnikord on tegemist humanitaarhädaolukorraga ja merepäästega kooskõlas liidu ja rahvusvahelise õigusega;

e) abistab liikmesriike olukorras, kus välispiiridel on vaja tõhustatud tehnilist ja operatiivabi, käivitades piirivalve kiirreageerimisoperatsioonid nende liikmesriikide välispiiridel, kus esineb spetsiifiline ja ebaproportsionaalne surve, võttes arvesse seda, et mõnikord on tegemist humanitaarhädaolukorraga ja merepäästega kooskõlas liidu ja rahvusvahelise õigusega;

f) annab kooskõlas määrusega (EL) nr 656/2014 ja rahvusvahelise õigusega tehnilist ja operatiivabi liikmesriikidele ning kolmandatele riikidele seoses merehädaliste otsingu- ja päästetöödega, mis võivad toimuda merel läbiviidavate piirivalveoperatsioonide käigus;

g) moodustab Euroopa piiri- ja rannikuvalverühmad, sealhulgas kiirreageerimisreservi, mida kasutatakse ühisoperatsioonide ja piirivalve kiirreageerimisoperatsioonide ajal ning rändehalduse tugirühmade raames;

h) loob tehniliste seadmete reservi, mida kasutatakse ühisoperatsioonidel, piirivalve kiirreageerimisoperatsioonidel ning rändehalduse tugirühmade raames, samuti tagasisaatmisoperatsioonidel ja tagasisaatmisega seotud sekkumistes;

i) rändehalduse tugirühmade raames esmase vastuvõtu piirkondades: i) lähetab Euroopa piiri- ja rannikuvalverühmi ning tehnilisi seadmeid, et anda abi isikute kontrollimisel, küsitlemisel, tuvastamisel ning sõrmejälgede võtmisel; ii) kehtestab koostöös Euroopa Varjupaigaküsimuste Tugiameti (EASO) ja riiklike asutustega korra rahvusvahelist kaitset vajavate või taotleda soovivate inimeste edasisuunamiseks ja neile esialgse teabe andmiseks;

j) toetab seadmete tehniliste standardite väljatöötamist, eriti taktikalise tasandi juhtimises ja sides, samuti tehnilist seiret, et tagada koostalitlusvõime liidu ja liikmesriikide tasandil;

k) lähetab kiirreageerimisreservi kuuluvaid vajalikke seadmeid ning piirivalveametnikke ja teisi asjaomaseid töötajaid välispiiridel esineva kiireloomulisi meetmeid nõudva olukorra puhul võetavate meetmete praktiliseks rakendamiseks;

l) abistab liikmesriike olukordades, mis nõuavad suuremat tehnilist ja operatiivabi tagasipöördujate tagasisaatmise kohustuse täitmiseks, sealhulgas tagasisaatmisoperatsioonide koordineerimise ja korraldamise kaudu;

m) teeb asjaomaste ametite volituste raames koostööd Europoli ja Eurojustiga ning toetab liikmesriike olukordades, kus välispiiridel on vaja suuremat tehnilist ja operatiivabi piiriülese organiseeritud kuritegevuse ja terrorismi vastu võitlemiseks;

n) loob sunniviisilise tagasisaatmise järelevalvajate, sunniviisilise tagasisaatmise saatemeeskondade ja tagasisaatmisspetsialistide reservi;

o) loob Euroopa tagasisaatmisrühmad ja kasutab neid tagasisaatmisega seotud sekkumiste ajal;

p) abistab liikmesriike piirivalveametnike, muude asjaomaste töötajate ja tagasisaatmisspetsialistide koolitamisel, sealhulgas ühiste koolitusstandardite kehtestamisel;

q) osaleb sellise teadus- ja innovatsioonitegevuse arendamises ja juhtimises, mis on välispiiride kontrolli ja seire jaoks oluline ja mis hõlmab kõrgetasemelise jälgimistehnoloogia kasutamist, ning töötab käesoleva määrusega reguleeritud valdkondades välja katseprojekte;

r) töötab kooskõlas määrusega (EÜ) nr 45/2001 ja nõukogu raamotsusega 2008/977/JSK välja ja käitab selliseid teabesüsteeme, mis võimaldavad sujuvat ja usaldusväärset teabevahetust välispiiride haldamisel, ebaseaduslikul sisserändel ja tagasisaatmisel ilmnevate riskide kohta, tehes seda tihedas koostöös komisjoni, liidu organite, asutuste ja ametite ning nõukogu otsusega 2008/381/EÜ (30) loodud Euroopa rändevõrgustikuga;

s) annab vajalikku abi EUROSURi väljatöötamiseks ja toimimiseks ning asjakohasel juhul ühise teabejagamiskeskkonna, sealhulgas süsteemide koostalitlusvõime väljatöötamiseks, eelkõige EUROSURi raamistiku arendamise, haldamise ja koordineerimise teel kooskõlas määrusega (EL) nr 1052/2013;

t) teeb koostööd Euroopa Kalanduskontrolli Ameti ja Euroopa Meresõiduohutuse Ametiga, nende ametite volituste piires, et toetada artiklis 53 sätestatud rannikuvalve ülesandeid täitvaid riiklikke asutusi, pakkudes teenuseid, teavet, seadmeid ja koolitust ning koordineerides mitmeotstarbelisi operatsioone;

u) abistab liikmesriike ja kolmandaid riike käesoleva määrusega hõlmatud küsimustes tehtavas tehnilises ja operatiivkoostöös.

2. Liikmesriigid võivad jätkata operatiivtasandil koostööd teiste liikmesriikide ja/või kolmandate riikidega, kui selline koostöö on kooskõlas ameti ülesannetega. Liikmesriigid hoiduvad tegevusest, mis võiks ohustada ameti toimimist või tema eesmärkide saavutamist. Liikmesriigid annavad ametile aru teiste liikmesriikide ja/või kolmandate riikidega välispiiridel ja tagasisaatmise valdkonnas tehtava operatiivkoostöö kohta. Tegevdirektor teavitab haldusnõukogu nendest küsimustest korrapäraselt ja vähemalt kord aastas.

3. Amet tegeleb omal algatusel tema volituste raamesse kuuluva teavitustegevusega. Ta annab üldsusele oma tegevuse kohta täpset ja põhjalikku teavet.

Teavitustegevus ei või kahjustada lõikes 1 osutatud ülesannete täitmist, eelkõige avaldada operatiivteavet, mis seaks avalikuks tulemise korral ohtu operatsioonide eesmärgi saavutamise. Teavitustegevus toimub ilma artikli 50 kohaldamist piiramata ning vastavalt haldusnõukogus vastu võetud asjakohastele teavitamis- ja levitamiskavadele.

2. jagu

Seire ja kriisiennetus

Artikkel 9

Heauskse koostöö kohustus

Amet ning piirihalduse ja tagasisaatmise eest vastutavad riiklikud asutused, sealhulgas piirikontrolli ülesandeid täitvad rannikuvalveasutused, on kohustatud tegema heas usus koostööd ja vahetama teavet.

Artikkel 10

Kohustus vahetada teavet

Selleks et täita neile käesoleva määrusega antud ülesandeid, eelkõige selleks, et amet jälgiks liitu suunduvaid ja liidusiseseid rändevooge, koostaks riskianalüüsi ja hindaks haavatavust, jagavad amet ja piirihalduse ja tagasisaatmise eest vastutavad riiklikud asutused, sealhulgas piirikontrolli ülesandeid täitvad rannikuvalveasutused, kooskõlas käesoleva määruse ning muu asjakohase teabevahetust käsitleva liidu ja liikmesriigi õigusega õigeaegselt ja täpselt kogu vajalikku teavet.

Artikkel 11

Rändevoogude jälgimine ja riskianalüüs

1. Amet jälgib liitu suunduvaid ja liidusiseseid rändevooge, suundumusi ja muid võimalikke probleeme liidu välispiiridel. Selleks kehtestab amet tegevdirektori ettepanekul põhineva haldusnõukogu otsusega ühise integreeritud riskianalüüsi mudeli, mida amet ja liikmesriigid kohaldavad. Amet hindab ka haavatavust vastavalt artiklile 13.

2. Amet koostab üldisi riskianalüüse, mis esitatakse vastavalt artiklile 50 Euroopa Parlamendile, nõukogule ja komisjonile, ning operatiivtegevuse erivajadustele kohandatud riskianalüüse.

3. Ameti koostatud riskianalüüs hõlmab kõiki Euroopa integreeritud piirihalduse seisukohast asjakohaseid aspekte, eesmärgiga töötada välja varajase hoiatamise mehhanism.

4. Liikmesriigid edastavad ametile kogu vajaliku teabe välispiiride ja tagasisaatmise valdkonna olukorra, suundumuste ja nendega seotud võimalike ohtude kohta. Liikmesriigid esitavad ametile korrapäraselt või tema nõudmise korral kogu asjakohase teabe, näiteks seoses Schengeni acquis' rakendamisel kogutud statistilised ja operatiivandmed, samuti teabe, mis on saadud analüüsides liikmesriigi olukorrapilti vastavalt määrusele (EL) nr 1052/2013.

5. Riskianalüüsi tulemused esitatakse haldusnõukogule õigeaegselt ja täpselt.

6. Liikmesriigid võtavad arvesse riskianalüüsi tulemusi, kui nad kavandavad oma operatsioone ja tegevust välispiiridel ning oma tegevust seoses tagasisaatmisega.

7. Amet kasutab ühise integreeritud riskianalüüsi mudeli tulemusi piirivalveametnike ja tagasisaatmisega seotud ülesannete täitmisel osalevate töötajate koolituse ühise põhiõppekava väljatöötamisel.

Artikkel 12

Sideohvitserid liikmesriikides

1. Amet tagab kõigi liikmesriikide välispiiride halduse korrapärase jälgimise ameti sideohvitseride kaudu.

Amet võib otsustada, et üks sideohvitser jälgib kuni nelja liikmesriiki, mis asuvad geograafiliselt üksteisele lähedal.

2. Tegevdirektor nimetab ameti töötajate seast eksperdid, kes lähetatakse sideohvitseridena. Tegevdirektor teeb riskianalüüsi põhjal ja asjaomaste liikmesriikidega konsulteerides ettepaneku lähetuse laadi ja tingimuste, liikmesriigi või piirkonna, kuhu sideohvitseri võidakse lähetada, ning võimalike ülesannete kohta, mis ei ole hõlmatud lõikega 3. Tegevdirektori ettepaneku peab kinnitama haldusnõukogu. Tegevdirektor teavitab asjaomast liikmesriiki ametisse nimetamisest ning määrab koos liikmesriigiga kindlaks lähetuse koha.

3. Sideohvitserid tegutsevad ameti nimel ja nende ülesandeks on edendada koostööd ja dialoogi ameti ning piirihalduse ja tagasisaatmise eest vastutavate riiklike asutuste, sealhulgas piirikontrolli ülesandeid täitvate rannikuvalveasutuste vahel. Sideohvitserid teevad eelkõige järgmist:

a) peavad ühendust ameti ning piirihalduse ja tagasipöördumise eest vastutavate riiklike asutustega, sealhulgas rannikuvalveasutustega, kui nad täidavad piirikontrolli ülesandeid;

b) toetavad sellise teabe kogumist, mida amet nõuab artiklis 11 osutatud ebaseadusliku rände jälgimiseks ja riskianalüüsiks;

c) toetavad artiklis 13 osutatud teabe kogumist, mida amet nõuab haavatavuse hindamiseks;

d) jälgivad meetmeid, mida liikmesriigid võtavad piirilõikudel, millele on vastavalt määrusele (EL) nr 1052/2013 määratud kõrge mõjutase;

e) aitavad edendada välispiiride haldamist käsitleva liidu õigustiku kohaldamist, sealhulgas seoses põhiõiguste järgimisega;

f) võimaluse korral abistavad liikmesriike nende piirihaldust käsitlevate hädaolukorra lahendamise plaanide koostamisel;

g) hõlbustavad liikmesriikide ja ameti suhtlust, jagavad liikmesriikidele ameti asjakohast teavet, sealhulgas käimasolevate operatsioonide kohta;

h) annavad tegevdirektorile korrapäraselt aru välispiiridel valitseva olukorra ning asjaomase liikmesriigi suutlikkuse kohta tegeleda tõhusalt olukorraga välispiiridel; annavad samuti aru asjaomastesse kolmandatesse riikidesse suunatud tagasisaatmisoperatsioonide läbiviimise kohta;

i) jälgivad meetmeid, mida liikmesriigid võtavad seoses olukorraga, mis nõuab kiiret tegutsemist välispiiridel, nagu on osutatud artiklis 19.

Kui punktis h osutatud sideohvitseri aruandes väljendatakse muret seoses asjaomase liikmesriigi jaoks olulise ühe või mitme aspektiga, teavitab tegevdirektor viivitamata asjaomast liikmesriiki.

4. Lõike 3 kohaldamisel ning kooskõlas liikmesriigi ja liidu julgeoleku- ja andmekaitse-eeskirjadega on sideohvitseril:

a) õigus saada teavet riiklikult koordinatsioonikeskuselt ja riigi olukorrapildilt, mis on koostatud vastavalt määrusele (EL) nr 1052/2013;

b) kohustus pidada korrapäraselt ühendust piirihalduse eest vastutavate riiklike asutustega, sealhulgas piirikontrolli ülesandeid täitvate rannikuvalveasutustega, teavitades ühtlasi asjaomase liikmesriigi määratud kontaktpunkti.

5. Sideohvitseri aruanne on osaks artiklis 13 osutatud haavatavuse hinnangust. Aruanne edastatakse asjaomasele liikmesriigile.

6. Oma ülesandeid täites saavad sideohvitserid juhiseid üksnes ametilt.

Artikkel 13

Haavatavuse hinnang

1. Amet kehtestab tegevdirektori ettepanekul põhineva haldusnõukogu otsusega haavatavuse hindamise ühise metoodika. Metoodika hõlmab objektiivseid kriteeriumeid, mille alusel amet hindab haavatavust, hindamise sagedust ning haavatavuse järjestikuste hindamiste läbiviimist.

2. Amet jälgib ja hindab liikmesriikide piirikontrolliks vajalike tehniliste seadmete, süsteemide, suutlikkuse, vahendite, taristu, nõuetekohaselt kvalifitseeritud ja koolitatud töötajate olemasolu. Tegemist on ennetusmeetmega, mis võetakse artikli 11 lõike 3 alusel koostatud riskianalüüsi alusel. Amet viib seire ja hindamise läbi vähemalt kord aastas, kui tegevdirektor ei otsusta riskihindamise või eelmise haavatavuse hinnangu alusel teisiti.

3. Liikmesriigid annavad ameti taotlusel teavet riigi tasandil piirikontrolli teostamiseks olemasolevate tehniliste seadmete, personali ja võimaluste piires olemasolevate rahaliste vahendite kohta. Ameti nõudmisel annavad liikmesriigid ka teavet oma piirihaldust käsitlevate hädaolukorra lahendamise plaanide kohta.

4. Haavatavuse hindamiseks hindab amet liikmesriikide suutlikkust ja valmidust tulla toime eesseisvate probleemidega, sealhulgas praeguste ja tulevaste ohtude ja survega välispiiridel, teha kindlaks, eriti nende liikmesriikide puhul, kes seisavad silmitsi spetsiifilise ja ebaproportsionaalse survega, võimalikud vahetud tagajärjed välispiiridel ning järgnevad tagajärjed Schengeni ala toimimisele; ning hindab liikmesriikide suutlikkust osaleda artikli 20 lõikes 5 osutatud kiirreageerimisreservis. Hinnang ei mõjuta Schengeni hindamismehhanismi.

Hinnangus võtab amet arvesse liikmesriikide suutlikkust täita kõiki piirihaldusega seotud ülesandeid, sealhulgas suutlikkust tulla toime võimaliku suure arvu isikute saabumisega nende territooriumile.

5. Haavatavuse hinnangu tulemused esitatakse asjaomastele liikmesriikidele. Asjaomased liikmesriigid võivad nimetatud hinnangu kohta märkusi esitada.

6. Vajadusel korral esitab tegevdirektor asjaomase liikmesriigiga konsulteerides soovituse, milles määratakse kindlaks vajalikud meetmed, mis asjaomane liikmesriik peab võtma, sealhulgas tähtaja, mille jooksul tuleb neid meetmeid rakendada. Tegevdirektor kutsub asjaomaseid liikmesriike üles võtma vajalikke meetmeid.

7. Tegevdirektor tugineb asjaomastele liikmesriikidele soovitatavate meetmete osas haavatavuse hinnangu tulemustele, võttes arvesse ameti riskianalüüsi, asjaomase liikmesriigi märkusi ja Schengeni hindamismehhanismi tulemusi.

Kõnealuste meetmete eesmärk peaks olema kõrvaldada hinnangus tuvastatud kitsaskohad, et liikmesriigid saaksid suurendada oma valmisolekut tulla toime eesseisvate probleemidega, selle nimel tõhustades või täiustades oma suutlikkust, tehnilisi seadmeid, süsteeme, ressursse ja hädaolukorra lahendamise plaane.

8. Kui liikmesriik ei rakenda soovituses esitatud vajalikke meetmeid käesoleva artikli lõikes 6 ettenähtud tähtaja jooksul, edastab tegevdirektor küsimuse haldusnõukogule ja teavitab komisjoni. Haldusnõukogu võtab tegevdirektori ettepaneku alusel vastu otsuse, milles määratakse kindlaks vajalikud meetmed, mida asjaomane liikmesriik peab võtma, ning tähtaeg, mille jooksul tuleb neid meetmeid rakendada. Haldusnõukogu otsus on liikmesriigi jaoks siduv. Kui liikmesriik ei rakenda meetmeid otsuses ette nähtud tähtaja jooksul, teavitab haldusnõukogu sellest nõukogu ja komisjoni ning võidakse võtta täiendavaid meetmeid vastavalt artiklile 19.

9. Haavatavuse hindamise tulemused edastatakse kooskõlas artikliga 50 Euroopa Parlamendile, nõukogule ja komisjonile regulaarselt ja vähemalt kord aastas.

3. jagu

Välispiiri haldus

Artikkel 14

Ameti tegevus välispiiridel

1. Liikmesriik võib taotleda ametilt abi oma välispiiride kontrolliga seotud kohustuste täitmisel. Amet viib samuti ellu meetmeid kooskõlas artikliga 19.

2. Amet korraldab asjakohase tehnilise ja operatiivabi vastuvõtvale liikmesriigile ning võib kooskõlas asjakohase liidu ja rahvusvahelise õigusega, sealhulgas välja- või tagasisaatmise lubamatuse põhimõttega, võtta ühe või mitu järgmist meedet:

a) ühisoperatsioonide koordineerimine ühe või mitme liikmesriigi jaoks ning Euroopa piiri- ja rannikuvalverühmade lähetamine;

b) piirivalve kiirreageerimisoperatsioonide korraldamine ja Euroopa piiri- ja rannikuvalverühmade lähetamine kiirreageerimisreservist ning asjakohasel juhul täiendavate Euroopa piiri- ja rannikuvalverühmade lähetamine;

c) ühe või mitme liikmesriigi ja kolmanda riigi välispiiridel tegevuse koordineerimine, sealhulgas ühisoperatsioonide koordineerimine naabruses asuvate kolmandate riikidega;

d) Euroopa piiri- ja rannikuvalverühmade lähetamine rändehalduse tugirühmade raames esmase vastuvõtu piirkondades;

e) käesoleva lõike punktides a, b ja c nimetatud operatsioonide raames ning kooskõlas määrusega (EL) nr 656/2014 ja rahvusvahelise õigusega tehnilise ja operatiivabi andmine liikmesriikidele ja kolmandatele riikidele seoses merehädaliste otsingu- ja päästetöödega, mis võivad toimuda merel läbiviidavate piirivalveoperatsioonide käigus;

f) oma ekspertide ning liikmesriikide poolt ametisse lähetatud rühmade liikmete lähetamine, et toetada asjaomase liikmesriigi pädevaid asutusi asjakohase aja jooksul;

g) tehniliste seadmete lähetamine.

3. Amet rahastab või kaasrahastab lõikes 2 osutatud toiminguid oma eelarvest kooskõlas tema suhtes kohaldatavate finantseeskirjadega.

4. Kui ametil tekib olukorra tõttu välispiiridel vajadus oluliselt suurema rahastamise järele, teavitab ta sellest viivitamata Euroopa Parlamenti, nõukogu ja komisjoni.

Artikkel 15

Ühisoperatsioonide ja piirivalve kiirreageerimisoperatsioonide algatamine välispiiridel

1. Liikmesriik võib paluda ametil käivitada ühisoperatsioone eesseisvate probleemide lahendamiseks, sealhulgas ebaseadusliku rändega, välispiiridel esinevate praeguste ja tulevaste ohtudega või piiriülese kuritegevusega toimetulekuks, või osutada suurendatud tehnilist ja operatiivabi, täites oma kohustusi seoses välispiiride kontrolliga.

2. Liikmesriigi taotlusel, kes seisab silmitsi spetsiifilise ja ebaproportsionaalne survega, eriti teatavates välispiiride punktides suure hulga kolmandate riikide kodanike saabumisega, kes üritavad siseneda ebaseaduslikult kõnealuse liikmesriigi territooriumile, võib amet lähetada kõnealuse vastuvõtva liikmesriigi territooriumile piiratud ajavahemikuks piirivalve kiirreageerimisoperatsiooni.

3. Tegevdirektor hindab, kiidab heaks ja koordineerib liikmesriikide esitatud ühisoperatsioonide ettepanekuid. Ühisoperatsioonidele ja piirivalve kiirreageerimisoperatsioonidele eelneb põhjalik, usaldusväärne ja ajakohane riskianalüüs, mis võimaldab ametil seada kavandatavad ühisoperatsioonid ja piirivalve kiirreageerimisoperatsioonid tähtsuse järjekorda, võttes arvesse mõju välispiiride lõikudele vastavalt määrusele (EL) nr 1052/2013 ja vahendite olemasolu.

4. Tegevdirektor soovitab haavatavuse hinnangu tulemuste põhjal ning võttes arvesse ameti riskianalüüsi ja kooskõlas määrusega (EL) nr 1052/2013 koostatud Euroopa olukorrapildi analüüsikihti algatada asjaomasel liikmesriigil ühisoperatsioone või piirivalve kiirreageerimisoperatsioone ja viia neid ellu. Amet annab vastuvõtva liikmesriigi või osalevate liikmesriikide käsutusse oma tehnilised seadmed.

5. Ühisoperatsiooni ja piirivalve kiirreageerimisoperatsiooni eesmärgid võib saavutada mitmeotstarbelise operatsiooni osana. Sellised operatsioonid võivad hõlmata rannikuvalve ülesandeid ja piiriülese kuritegevuse tõkestamist, sealhulgas võitlust inimeste ebaseadusliku üle piiri toimetamise ja inimkaubanduse vastu, ning rändehaldust, mis hõlmab isikute tuvastamist, registreerimist, küsitlemist ja tagasisaatmist.

Artikkel 16

Operatsiooniplaan ühisoperatsioonideks

1. Ühisoperatsiooni ettevalmistamisel koostab tegevdirektor koostöös vastuvõtva liikmesriigiga vajalike tehniliste seadmete ja personali loetelu, võttes arvesse vastuvõtva liikmesriigi käsutuses olevaid vahendeid. Nende asjaolude põhjal määrab amet kindlaks tehnilise- ja operatiivtoe paketi ning suutlikkuse suurendamise meetmed, mida operatsiooniplaan peab hõlmama.

2. Tegevdirektor koostab välispiiridel korraldatavateks ühisoperatsioonideks operatsiooniplaani. Tegevdirektor ja vastuvõttev liikmesriik lepivad osalevate liikmesriikidega konsulteerides kokku operatsiooniplaanis, milles täpsustatakse ühisoperatsiooni korralduslikud ja menetluslikud aspektid.

3. Operatsiooniplaan on ametile, vastuvõtvale liikmesriigile ja osalevatele liikmesriikidele siduv. See hõlmab kõiki aspekte, mida peetakse ühisoperatsiooni elluviimiseks vajalikuks, sealhulgas järgmist:

a) olukorra kirjeldus, töömeetodid ja lähetamise eesmärgid, sealhulgas operatiiveesmärk;

b) ühisoperatsiooni prognoositav kestus;

c) geograafiline ala, kus ühisoperatsioon toimub;

d) Euroopa piiri- ja rannikuvalverühmade ülesannete, kohustuste, sealhulgas põhiõiguste austamisega seotud kohustuste, ning neile antavate erikorralduste kirjeldus, milles käsitletakse muu hulgas vastuvõtvas liikmesriigis lubatud andmebaaside kasutamist ning lubatud teenistusrelvi, laskemoona ja seadmeid;

e) Euroopa piiri- ja rannikuvalverühmade koosseis ning muude asjaomaste töötajate lähetamine;

f) juhtimist käsitlevad sätted, sealhulgas rühmade liikmete ja ametiga koostöö tegemise eest vastutavate vastuvõtva liikmesriigi piirivalveametnike – eelkõige nende piirivalveametnike, kes annavad lähetuse ajal korraldusi – nimed ja auastmed ning rühmade liikmete koht käsuliinis;

g) ühisoperatsiooni käigus lähetatavad tehnilised seadmed, sealhulgas erinõuded, nagu kasutustingimused, nõutav meeskond, transport ja muu logistika, ning finantssätted;

h) üksikasjalikud sätted, mis käsitlevad ameti kohustust teavitada intsidentidest viivitamata haldusnõukogu ja asjaomaseid riiklikke asutusi;

i) teavitus- ja hindamissüsteem, mis hõlmab hindamisaruande kriteeriume, sealhulgas põhiõiguste kaitse osas, ja lõpliku hindamisaruande esitamise lõppkuupäeva;

j) mereoperatsioonide puhul spetsiifiline teave selles geograafilises alas, kus ühisoperatsioon toimub, kohaldatava jurisdiktsiooni ja seadusandluse kohta, sealhulgas viited siseriiklikule, rahvusvahelisele ja liidu õigusele, mis käsitleb kinnipidamist, merepäästet ja maaletoimetamist. Seda arvestades lepitakse kokku operatsiooniplaan kooskõlas määrusega (EL) nr 656/2014;

k) kolmandate riikide, muude liidu organite, asutuste ja ametite või rahvusvaheliste organisatsioonidega tehtava koostöö tingimused;

l) menetlusreeglid, mille kohaselt suunatakse rahvusvahelist kaitset vajavad isikud, inimkaubanduse ohvrid, saatjata alaealised ja teised haavatavad isikud liikmesriigi pädevate asutuste juurde asjakohase abi saamiseks;

m) menetlusreeglid, millega luuakse kord, et võtta vastu ja edastada ametile ühisoperatsioonis või piirivalve kiirreageerimisoperatsioonis osalevate isikute, sealhulgas vastuvõtva liikmesriigi piirivalveametnike või muude asjaomaste töötajate ning Euroopa piiri- ja rannikuvalverühmade liikmete vastu esitatud kaebusi, milles käsitletakse väidetavaid põhiõiguste rikkumisi seoses nende isikute osalemisega ühisoperatsioonis või piirivalve kiirreageerimisoperatsioonis;

n) logistiline korraldus, sealhulgas teave töötingimuste ja keskkonna kohta piirkonnas, kus ühisoperatsioone kavandatakse.

4. Operatsiooniplaani muutmiseks või kohandamiseks on vaja tegevdirektori ja vastuvõtva liikmesriigi kokkulepet, millele eelneb osalevate liikmesriikidega konsulteerimine. Amet saadab muudetud või kohandatud operatsiooniplaani koopia viivitamata osalevatele liikmesriikidele.

Artikkel 17

Piirivalve kiirreageerimisoperatsiooni käivitamise kord

1. Liikmesriigi taotlus piirivalve kiirreageerimisoperatsiooni käivitamiseks sisaldab olukorra kirjeldust, võimalikke eesmärke ja kavandatavaid vajadusi. Taotluse korral võib tegevdirektor saata viivitamata ameti eksperte asjaomase liikmesriigi välispiiridele olukorda hindama.

2. Tegevdirektor teavitab viivitamata haldusnõukogu liikmesriigi taotlusest käivitada piirivalve kiirreageerimisoperatsioon.

3. Liikmesriigi taotluse kohta otsuse tegemisel võtab tegevdirektor arvesse ameti riskianalüüsi järeldusi ning kooskõlas määrusega (EL) nr 1052/2013 koostatud Euroopa olukorrapildi analüüsikihti, samuti artiklis 13 osutatud haavatavuse hindamise tulemust ja muud asjakohast teavet, mille asjaomane või muu liikmesriik on edastanud.

4. Tegevdirektor teeb piirivalve kiirreageerimisoperatsiooni käivitamise taotluse kohta otsuse kahe tööpäeva jooksul alates taotluse kättesaamise kuupäevast. Tegevdirektor teavitab samal ajal asjaomast liikmesriiki ja haldusnõukogu otsusest kirjalikult. Otsuses esitatakse otsuse tegemise peamised põhjused.

5. Kui tegevdirektor otsustab käivitada piirivalve kiirreageerimisoperatsiooni, lähetab ta Euroopa piiri- ja rannikuvalverühmad kiirreageerimisreservist vastavalt artikli 20 lõikele 5 ja võtab kasutusele kiirreageerimise seadmete reservi vastavalt artikli 39 lõikele 7 ning teeb vajaduse korral otsuse rühmade viivitamatu tugevdamise kohta, lähetades ühe või mitu Euroopa piiri- ja rannikuvalverühma vastavalt artikli 20 lõikele 8.

6. Tegevdirektor koostab koos vastuvõtva liikmesriigiga artikli 16 lõikes 3 osutatud operatsiooniplaani viivitamata ning igal juhul hiljemalt kolme tööpäeva jooksul alates otsuse kuupäevast.

7. Kohe kui operatsiooniplaanis on kokku lepitud ja see on liikmesriikidele edastatud, esitab tegevdirektor liikmesriikidele kirjaliku taotluse lähetada viivitamata piirivalveametnikke või muid asjaomaseid töötajaid, kes moodustavad osa kiirreageerimisreservist. Tegevdirektor määrab kiirreageerimisreservi määratud piirivalveametnike või muude asjaomaste töötajate hulgast kindlaks igalt liikmesriigilt nõutavate piirivalveametnike või muude asjaomaste töötajate profiili ja arvu.

8. Samal ajal lõikes 7 osutatud lähetusega ja vajaduse korral teavitab tegevdirektor liikmesriike täiendavalt lähetatavate piirivalveametnike või muude asjaomaste töötajate nõutavast arvust ja profiilist, et tagada kiirreageerimisreservist lähetatud Euroopa piiri- ja rannikuvalverühmade viivitamatu tugevdamine. Teave edastatakse kirjalikult riiklikele kontaktpunktidele ning selles märgitakse kuupäev, millal lähetamine toimub. Lisatakse ka operatsiooniplaani koopia.

9. Liikmesriigid tagavad, et kiirreageerimisreservi määratud piirivalveametnikud või muud asjaomased töötajad antakse nõutaval arvul ja profiilidele vastavalt viivitamata ameti käsutusse eesmärgiga tagada täielik lähetamine vastavalt artikli 20 lõigetele 5 ja 7. Liikmesriigid annavad vastavalt artikli 20 lõikele 8 riigi reservist ameti käsutusse ka täiendavad piirivalveametnikud või muud asjaomased töötajad.

10. Kiirreageerimisreservi kasutuselevõtmine toimub hiljemalt viie tööpäeva jooksul pärast kuupäeva, mil tegevdirektor ja vastuvõttev liikmesriik operatsiooniplaanis kokku lepivad. Euroopa piiri- ja rannikuvalverühmade täiendav lähetamine toimub vajaduse korral seitsme tööpäeva jooksul alates kiirreageerimisreservi kasutuselevõtmisest.

11. Kiirreageerimisreservi kasutuselevõtmise korral hindab tegevdirektor haldusnõukoguga konsulteerides viivitamata prioriteete seoses ameti pooleliolevate ja kavandatud ühisoperatsioonidega muudel välispiiridel, et tagada ressursside võimalik ümberpaigutamine neile välispiirialadele, kus tugevdatud jõudusid on kõige rohkem vaja.

Artikkel 18

Rändehalduse tugirühmad

1. Kui liikmesriik seisab tema välispiiride teatavas esmase vastuvõtu piirkonnas silmitsi ebaproportsionaalse rändesurvega, mida iseloomustab suur segarändevoogude sissevool, võib kõnealune liikmesriik taotleda rändehalduse tugirühmade pakutavat operatiiv- ja tehnilist tuge. Kõnealune liikmesriik esitab ametile ja muudele asjaomastele liidu ametitele, eelkõige EASOle ja Europolile taotluse toe saamiseks ja oma vajaduste hinnangu.

2. Tegevdirektor hindab teiste asjaomaste liidu ametitega kooskõlastades liikmesriigi taotlust toe saamiseks ja tema vajaduste hinnangut eesmärgiga määrata kindlaks terviklik tugipakett, mis koosneb erinevatest tegevustest, mida koordineerivad asjaomased liidu ametid, ning milles tuleb asjaomase liikmesriigiga kokku leppida.

3. Komisjon kehtestab koostöös vastuvõtva liikmesriigi ja teiste asjaomaste ametitega esmase vastuvõtu piirkondades tehtava koostöö korra ning vastutab rändehalduse tugirühmade tegevuse koordineerimise eest.

4. Euroopa piiri- ja rannikuvalverühmade, Euroopa tagasisaatmisrühmade ja ameti töötajatest ekspertide pakutav tehniline ja operatiivtugi rändehalduse tugirühmade raames võib hõlmata järgmist:

a) täielikult põhiõigusi järgides abi andmine välispiiridele saabuvate kolmandate riikide kodanike kontrollimisel, sealhulgas kõnealuste kolmandate riikide kodanike isiku tuvastamisel, registreerimisel ja küsitlemisel ning liikmesriigi taotlusel nendelt sõrmejälgede võtmisel, ning andes teavet nende menetluste otstarbe kohta;

b) rahvusvahelist kaitset taotleda soovivatele isikutele esialgse teabe andmine ja nende suunamine asjaomase liikmesriigi pädevatesse asutustesse või EASOsse;

c) tehniline ja operatiivabi tagasisaatmise valdkonnas, sealhulgas tagasisaatmisoperatsioonide ettevalmistamine ja korraldamine.

5. Rändehalduse tugirühmadesse kuuluvad vajaduse korral töötajad, kellel on eriteadmisi lastekaitse, inimkaubanduse, soopõhise tagakiusamise eest kaitsmise ja/või põhiõiguste alal.

Artikkel 19

Kiiret tegutsemist nõudev olukord välispiiridel

1. Kui välispiiride kontroll on muutunud niivõrd ebatõhusaks, et see võib seada ohtu Schengeni ala toimimise, sest:

a) liikmesriik ei võta vajalikke meetmeid kooskõlas haldusnõukogu otsusega, millele on osutatud artikli 13 lõikes 8, või

b) liikmesriik, kelle välispiiridel esineb spetsiifiline ja ebaproportsionaalne surve, ei ole ametilt taotlenud piisavat toetust artiklite 15, 17 või 18 alusel või ei astu vajalikke samme nimetatud artiklite alusel meetmete rakendamiseks,

võib nõukogu komisjoni ettepaneku alusel võtta rakendusaktiga viivitamatult vastu otsuse, milles määratakse kindlaks ameti rakendatavad meetmed ohtude leevendamiseks ning nõutakse asjaomastelt liikmesriikidelt ametiga koostöö tegemist kõnealuste meetmete rakendamisel. Enne ettepaneku esitamist konsulteerib komisjon ametiga.

2. Euroopa Parlamenti teavitatakse kohe kiireloomulist tegutsemist nõudva olukorra tekkides sellest olukorrast ja ka kõikidest järgnevatest olukorra lahendamiseks võetud meetmetest ja tehtud otsustest.

3. Leevendamaks ohtu Schengeni ala toimimisele, nähakse lõikes 1 osutatud nõukogu otsusega ette üks või mitu järgmist meedet, mille amet peab võtma:

a) piirivalve kiirreageerimisoperatsioonide korraldamine ja koordineerimine ning Euroopa piiri- ja rannikuvalverühmade lähetamine kiirreageerimisreservist ning vajaduse korral täiendavate Euroopa piiri- ja rannikuvalverühmade lähetamine;

b) Euroopa piiri- ja rannikuvalverühmade lähetamine rändehalduse tugirühmade raames esmase vastuvõtu piirkondadesse;

c) ühe või mitme liikmesriigi ja kolmanda riigi välispiiridel tegevuse koordineerimine, sealhulgas ühisoperatsioonide koordineerimine naabruses asuvate kolmandate riikidega;

d) tehniliste seadmete lähetamine;

e) tagasisaatmisega seotud sekkumiste korraldamine.

4. Tegevdirektor teeb kahe tööpäeva jooksul alates lõikes 1 osutatud nõukogu otsuse vastuvõtmise kuupäevast järgmist:

a) määrab kindlaks toimingud, mida tuleb teha nimetatud otsuses kindlaksmääratud meetmete praktiliseks elluviimiseks, sealhulgas tehnilised seadmed ning piirivalveametnike ja muude nimetatud otsuse eesmärkide saavutamiseks vajalike asjaomaste töötajate arv ja profiil;

b) koostab operatsiooniplaani ja esitab selle asjaomasele liikmesriigile.

5. Tegevdirektor ja asjaomane liikmesriik lepivad operatsiooniplaanis kokku kolme tööpäeva jooksul alates selle esitamise kuupäevast.

6. Amet lähetab viivitamata ja igal juhul viie tööpäeva jooksul alates operatsiooniplaani kokkuleppimisest vajaliku personali artikli 20 lõikes 5 osutatud kiirreageerimisreservist käesoleva artikli lõikes 1 osutatud nõukogu otsuses kindlaks määratud meetmete praktiliseks elluviimiseks. Täiendavad Euroopa piiri- ja rannikuvalverühmad lähetatakse vastavalt vajadusele teises etapis ning igal juhul seitsme tööpäeva jooksul alates kiirreageerimisreservi lähetamisest.

7. Amet lähetab viivitamata ja igal juhul 10 tööpäeva jooksul alates operatsiooniplaani kokkuleppimisest vajalikud tehnilised seadmed lõikes 1 osutatud nõukogu otsuses sätestatud meetmete praktiliseks elluviimiseks.

Täiendavad tehnilised seadmed lähetatakse vastavalt vajadusele teises etapis kooskõlas artikliga 39.

8. Asjaomane liikmesriik täidab lõikes 1 osutatud nõukogu otsust ning teeb sel eesmärgil ametiga viivitamata koostööd ning astub vajalikke samme, et hõlbustada otsuse elluviimist ning otsuses ja tegevdirektoriga kokku lepitud operatsiooniplaanis esitatud meetmete praktilist elluviimist.

9. Liikmesriigid annavad ameti käsutusse piirivalveametnikud ja muud asjaomased töötajad või tagasisaatmisega seotud ülesannete täitmisel osalevad töötajad, kelle tegevdirektor on kooskõlas käesoleva artikli lõikega 4 kindlaks määranud. Liikmesriigid ei või tugineda olukorrale, millele on osutatud artikli 20 lõigetes 3 ja 8.

10. Kui asjaomane liikmesriik ei täida 30 päeva jooksul lõikes 1 osutatud nõukogu otsust ega tee ametiga käesoleva artikli lõikes 8 sätestatud koostööd, võib komisjon algatada määruse (EL) 2016/399 artiklis 29 sätestatud menetluse.

Artikkel 20

Euroopa piiri- ja rannikuvalverühmade koosseis ja lähetamine

1. Amet lähetab piirivalveametnikke ja muid asjaomaseid töötajaid Euroopa piiri- ja rannikuvalverühmade liikmetena ühisoperatsioonidele, piirivalve kiirreageerimisoperatsioonidele ning rändehalduse tugirühmade raames. Amet võib lähetada eksperte ka oma töötajate seast.

2. Haldusnõukogu teeb tegevdirektori ettepaneku alusel oma hääleõiguslike liikmete absoluutse häälteenamusega otsuse Euroopa piiri- ja rannikuvalverühmade käsutusse antavate piirivalveametnike ja muude asjaomaste töötajate profiili ja koguarvu kohta. Sama menetlust kohaldatakse profiilide ja koguarvu edaspidise muutmise suhtes. Liikmesriigid annavad Euroopa piiri- ja rannikuvalverühmadesse oma panuse riigi reservi kaudu, tuginedes erinevatele kindlaksmääratud profiilidele ja nimetades nõutavatele profiilidele vastavaid piirivalveametnikke ja muid asjaomaseid töötajaid.

3. Liikmesriikide panus seoses piirivalveametnike lähetamisega konkreetsetele ühisoperatsioonidele järgneval aastal kavandatakse ameti ja liikmesriikide vahel igal aastal peetavate kahepoolsete läbirääkimiste ja kokkulepete alusel. Vastavalt neile kokkulepetele annavad liikmesriigid ameti taotluse korral piirivalveametnikud lähetamiseks ameti käsutusse, välja arvatud juhul, kui liikmesriigis on erakorraline olukord, mis mõjutab oluliselt riigi ülesannete täitmist. Taotlus esitatakse vähemalt 21 tööpäeva enne kavandatavat lähetust. Kui liikmesriik tugineb kõnealusele erakorralisele olukorrale, esitab ta üksikasjalikud põhjused ja teabe olukorra kohta ametile saadetavas kirjas, mille sisu lisatakse lõikes 12 osutatud aruandesse.

4. Seoses piirivalve kiirreageerimisoperatsioonidega teeb haldusnõukogu tegevdirektori ettepaneku alusel kolmeneljandikulise häälteenamusega otsuse Euroopa piiri- ja rannikuvalverühmade kiirreageerimisreservi käsutusse antavate piirivalveametnike või muude asjaomaste töötajate profiili ja neile profiilidele vastavate piirivalveametnike või muude asjaomaste töötajate miinimumarvu kohta. Sama menetlust kohaldatakse kiirreageerimisreservi kuuluvate piirivalveametnike või muude asjaomaste töötajate profiili ja koguarvuga seoses tehtavate kõikide järgnevate muudatuste suhtes. Liikmesriigid annavad kiirreageerimisreservi oma panuse riigi ekspertide reservi kaudu, tuginedes erinevatele kindlaksmääratud profiilidele ja nimetades nõutavatele profiilidele vastavaid piirivalveametnikke või muid asjaomaseid töötajaid.

5. Kiirreageerimisreserv on alaline korpus, mille amet saab viivitamata oma käsutusse ning mida on võimalik lähetada igast liikmesriigist viie tööpäeva jooksul alates kuupäevast, millal tegevdirektor ja vastuvõttev liikmesriik operatsiooniplaanis kokku lepivad. Sel eesmärgil annab iga liikmesriik igal aastal ameti käsutusse teatud arvu piirivalveametnikke või muid asjaomaseid töötajaid. Nende profiilid määratakse kindlaks haldusnõukogu otsusega. Liikmesriikide poolt ameti käsutusse antud töötajate koguarv on vähemalt 1 500 piirivalveametnikku või muud asjaomast töötajat. Amet võib kontrollida, kas liikmesriigi soovitatud piirivalveametnikud vastavad kindlaksmääratud profiilidele. Amet võib liikmesriigilt nõuda piirivalveametniku väljaarvamist kiirreageerimisreservist käitumisreeglite või kohaldatavate eeskirjade rikkumise korral.

6. Iga liikmesriik vastutab lõikes 5 osutatud piirivalveametnike või muude asjaomaste töötajate arvu panustamise eest kooskõlas I lisaga.

7. Ameti taotluse alusel annavad liikmesriigid kiirreageerimisreservi kuuluvad piirivalveametnikud ja/või muud asjaomased töötajad lähetamise eesmärgil ameti käsutusse. Kui riskianalüüsist ja mis tahes olemasolevast haavatavuse hinnangust nähtub, et liikmesriigis valitseb olukord, mis mõjutab märkimisväärselt riigi ülesannete täitmist, vähendatakse asjaomase liikmesriigi panust piirivalve kiirreageerimisoperatsiooni lähetamisse poole võrra I lisas kindlaksmääratud panusest. Vastuvõttev liikmesriik, kus toimub piirivalve kiirreageerimisoperatsioon, ei läheta töötajaid, kes kuuluvad tema kindlaksmääratud panusesse kiirreageerimisreservi. Kui piirivalve kiirreageerimisoperatsiooni lähetamisel ilmneb töötajate puudus, otsustab haldusnõukogu tegevdirektori ettepaneku alusel, kuidas puuduolevad töötajad leitakse.

8. Vajaduse korral tuleb Euroopa piiri- ja rannikuvalverühmade kiirreageerimisreservist lähetatavatele rühmadele viivitamata lisaks saata täiendavad Euroopa piiri- ja rannikuvalverühmad. Selleks peab liikmesriik ameti taotlusel teatama viivitamata oma riigi reservis olevate selliste piirivalveametnike ja muude asjaomaste töötajate arvu, nimed ja profiilid, keda ta saab anda ameti käsutusse seitsme tööpäeva jooksul alates piirivalve kiirreageerimisoperatsiooni algusest. Liikmesriigid annavad ameti taotluse korral piirivalveametnikud või muud asjaomased töötajad lähetamiseks ameti käsutusse, välja arvatud juhul, kui liikmesriigis valitseb riigi ülesannete täitmist oluliselt mõjutav erakorraline olukord. Kui liikmesriik tugineb erakorralisele olukorrale, esitab ta üksikasjalikud põhjused ja teabe olukorra kohta ametile saadetavas kirjas, mille sisu lisatakse lõikes 12 osutatud aruandesse.

9. Kui tekib olukord, kus on vaja rohkem piirivalveametnikke kui lõigetes 5 ja 8 ette nähtud, teavitab tegevdirektor sellest viivitamata Euroopa Parlamenti, nõukogu ja komisjoni. Ta kutsub nõukogu üles taotlema liikmesriikidelt kohustuste võtmist puuduolevate töötajate leidmiseks.

10. Liikmesriigid tagavad, et piirivalveametnikud ja muud asjaomased töötajad, kelle nad saadavad, vastavad haldusnõukogu poolt kindlaksmääratud profiilile ja arvule. Lähetuse kestuse määrab kindlaks päritoluliikmesriik, kuid see ei ole lühem kui 30 päeva, välja arvatud siis, kui operatsioon, mille raames lähetus toimub, kestab vähem kui 30 päeva.

11. Amet saadab Euroopa piiri- ja rannikuvalverühmadesse pädevaid piirivalveametnikke või muid asjaomaseid töötajaid, kelle liikmesriigid on lähetanud ametisse riiklike ekspertidena. Liikmesriikide panus seoses piirivalveametnike või muude asjaomaste töötajate lähetamisega ameti teenistusse järgneval aastal kavandatakse ameti ja liikmesriikide vahel igal aastal kahepoolsete läbirääkimiste ja kokkulepete alusel. Vastavalt nendele kokkulepetele annavad liikmesriigid oma piirivalveametnikud või muud asjaomased töötajad lähetamise eesmärgil ameti käsutusse, välja arvatud juhul, kui see mõjutaks tõsiselt riigi ülesannete täitmist. Sellisel juhul võivad liikmesriigid oma lähetuses viibivad piirivalveametnikud ja muud asjaomased töötajad tagasi kutsuda.

Lähetused võivad kesta 12 kuud või kauem, ent mitte vähem kui kolm kuud. Lähetatud piirivalveametnikke ja muid asjaomaseid töötajaid käsitatakse rühmade liikmetena ning neil on rühmade liikmetele antud ülesanded ja õigused. Kõnealuseid piirivalveametnikke või muid asjaomaseid töötajaid lähetanud liikmesriiki käsitatakse nende päritoluliikmesriigina.

Muud ameti poolt ajutiselt tööle võetud töötajad, kes ei ole kvalifitseeritud täitma piirikontrolli ülesandeid, lähetatakse üksnes ühisoperatsioonide ajal selliste koordineerimis- ja muude ülesannete täitmiseks, mis ei eelda piirivalvealast väljaõpet. Nad ei kuulu Euroopa piiri- ja rannikuvalverühmadesse.

12. Amet teavitab igal aastal Euroopa Parlamenti piirivalveametnike arvust, kelle iga liikmesriik on käesoleva artikli kohaselt kohustunud Euroopa piiri- ja rannikuvalverühmadesse saatma, ning tegelikult saadetud piirivalveametnike arvust. Aruandes loetletakse liikmesriigid, kes tuginesid eelmisel aastal lõigetes 3 ja 8 osutatud erakorralisele olukorrale. Aruanne sisaldab asjaomase liikmesriigi esitatud põhjuseid ja teavet.

Artikkel 21

Euroopa piiri- ja rannikuvalverühmadele antavad korraldused

1. Euroopa piiri- ja rannikuvalverühmade lähetuses viibimise ajal annab neile korraldusi vastuvõttev liikmesriik vastavalt operatsiooniplaanile.

2. Amet võib oma koordineeriva ametniku kaudu teatada vastuvõtvale liikmesriigile oma seisukohad Euroopa piiri- ja rannikuvalverühmadele antavate korralduste kohta. Sellisel juhul võtab vastuvõttev liikmesriik neid seisukohti arvesse ja järgib neid nii palju kui võimalik.

3. Kui Euroopa piiri- ja rannikuvalverühmadele antud korraldused ei ole operatsiooniplaaniga kooskõlas, teatab koordineeriv ametnik sellest viivitamata tegevdirektorile, kes võib vajaduse korral võtta meetmeid vastavalt artikli 25 lõikele 3.

4. Rühmade liikmed austavad oma ülesannete täitmisel ja õiguste teostamisel täielikult põhiõigusi, sealhulgas juurdepääsu varjupaigamenetlustele, ja inimväärikust. Kõik nende ülesannete täitmisel ja õiguste teostamisel võetavad meetmed peavad olema proportsionaalsed nende abil taotletavate eesmärkidega. Oma ülesannete täitmisel ja õiguste teostamisel ei diskrimineeri nad kedagi soo, rassilise või etnilise päritolu, usutunnistuse või veendumuste, puude, vanuse või seksuaalse sättumuse alusel.

5. Rühmade liikmete suhtes kohaldatakse nende päritoluliikmesriigi distsiplinaarmeetmeid. Päritoluliikmesriik näeb kooskõlas oma õigusega ette asjakohased distsiplinaar- või muud meetmed, mida rakendatakse ühisoperatsiooni või piirivalve kiirreageerimisoperatsiooni käigus toime pandud põhiõiguste või rahvusvahelise kaitsega seotud kohustuste rikkumise korral.

Artikkel 22

Koordineeriv ametnik

1. Amet tagab ühisoperatsioonide, katseprojektide ja piirivalve kiirreageerimisoperatsioonide ajal kõikide korralduslike aspektide operatiivse rakendamise, sealhulgas ameti töötajate kohaloleku.

2. Tegevdirektor nimetab ameti töötajate seast ühe või mitu eksperti, kes lähetatakse iga ühisoperatsiooni või piirivalve kiirreageerimisoperatsiooni koordineerivaks ametnikuks. Tegevdirektor teavitab vastuvõtvat liikmesriiki koordineeriva ametniku määramisest.

3. Koordineeriv ametnik tegutseb ameti nimel kõikides Euroopa piiri- ja rannikuvalverühmade lähetamist käsitlevates aspektides. Koordineeriva ametniku ülesanne on edendada koostööd ja koordineerimist vastuvõtvate ja osalevate liikmesriikide vahel. Eelkõige koordineeriv ametnik:

a) peab ühendust ameti, vastuvõtva liikmesriigi ning Euroopa piiri- ja rannikuvalverühmade liikmete vahel, pakkudes ameti nimel abi kõikides rühmadesse lähetamise tingimusi käsitlevates küsimustes;

b) jälgib operatsiooniplaani nõuetekohast elluviimist, sealhulgas põhiõiguste kaitsmise osas, ning annab ametile sellest aru;

c) tegutseb ameti nimel kõikides Euroopa piiri- ja rannikuvalverühmade lähetamist käsitlevates aspektides ning annab kõikidest neist aspektidest ametile aru;

d) annab tegevdirektorile teada, kui vastuvõtvate liikmesriikide poolt Euroopa piiri- ja rannikuvalverühmadele antud korraldused ei ole operatsiooniplaaniga kooskõlas.

4. Ühisoperatsioonide ja piirivalve kiirreageerimisoperatsioonidega seoses võib tegevdirektor lubada koordineerival ametnikul aidata lahendada lahkarvamusi operatsiooniplaani elluviimisel ja rühmade lähetamisel.

Artikkel 23

Riiklik kontaktpunkt

Liikmesriigid määravad riikliku kontaktpunkti ametiga suhtlemiseks kõikides ameti tegevust käsitlevates küsimustes. Riikliku kontaktpunktiga peab olema võimalik igal ajal ühendust võtta.

Artikkel 24

Kulud

1. Amet katab täielikult järgmised kulud, mida liikmesriigid on kandnud seoses oma piirivalveametnike ja muude asjaomaste töötajate ameti käsutusse andmisega Euroopa piiri- ja rannikuvalverühmade, sealhulgas kiirreageerimisreservi lähetamise eesmärgil:

a) päritoluliikmesriigist vastuvõtvasse liikmesriiki ning vastuvõtvast liikmesriigist päritoluliikmesriiki reisimisega seotud kulud;

b) vaktsineerimisega seotud kulud;

c) erikindlustusega seotud kulud;

d) tervishoiuga seotud kulud;

e) päevarahad, sealhulgas majutuskulud;

f) ameti tehniliste seadmetega seotud kulud.

2. Haldusnõukogu kehtestab Euroopa piiri- ja rannikuvalverühmade liikmetele päevarahade maksmist käsitlevad üksikasjalikud eeskirjad ja ajakohastab neid vastavalt vajadusele.

Artikkel 25

Tegevuste peatamine või lõpetamine

1. Tegevdirektor lõpetab ameti tegevused, kui nende läbiviimise tingimused ei ole enam täidetud. Enne tegevuste lõpetamist teavitab tegevdirektor asjaomast liikmesriiki.

2. Ühisoperatsioonis, piirivalve kiirreageerimisoperatsioonis või rändehalduse tugirühma lähetamises osalevad liikmesriigid võivad taotleda, et tegevdirektor lõpetaks asjaomase ühisoperatsiooni, piirivalve kiirreageerimisoperatsiooni või rändehalduse tugirühma lähetuse.

3. Tegevdirektor võib pärast asjaomase liikmesriigi teavitamist tegevuse rahastamisest loobuda või selle peatada või lõpetada, kui vastuvõttev liikmesriik ei järgi operatsiooniplaani.

4. Tegevdirektor loobub pärast põhiõiguste ametnikuga konsulteerimist ja asjaomasele liikmesriigile teatamist ühisoperatsiooni või piirivalve kiirreageerimisoperatsiooni, katseprojekti, rändehalduse tugirühma lähetamise, tagasisaatmisoperatsiooni, tagasisaatmisega seotud sekkumise või töökorra rahastamisest või peatab või lõpetab need tegevused tervikuna või osaliselt, kui ta leiab, et põhiõigusi või rahvusvahelise kaitsega seotud kohustusi on raskelt rikutud või et rikkumine tõenäoliselt jätkub. Tegevdirektor teavitab oma otsusest haldusnõukogu.

5. Kui tegevdirektor otsustab peatada või lõpetada rändehalduse tugirühma lähetamise ameti poolt, teavitab ta kõnealusest otsusest teisi asjaomaseid ameteid, kes tegutsevad asjaomases esmase vastuvõtu piirkonnas.

Artikkel 26

Tegevuste hindamine

Tegevdirektor hindab ühisoperatsioonide, piirivalve kiirreageerimisoperatsioonide, katseprojektide, rändehalduse tugirühmade lähetamise ja kolmandate riikidega tehtava operatiivkoostöö tulemusi. Ta edastab üksikasjalikud hindamisaruanded koos põhiõiguste ametniku tähelepanekutega 60 päeva jooksul pärast nende tegevuste lõppu haldusnõukogule. Tegevdirektor viib läbi tulemuste põhjaliku võrdleva analüüsi, eesmärgiga suurendada tulevaste tegevuste kvaliteeti, järjepidevust ja tõhusust, ning lisab nimetatud analüüsi ameti iga-aastasesse tegevusaruandesse.

4. jagu

Tagasisaatmine

Artikkel 27

Tagasisaatmine

1. Tagasisaatmisega seoses teeb amet, järgides põhiõigusi, liidu õiguse ja rahvusvahelise õiguse üldpõhimõtteid, sealhulgas pagulaste kaitset ja laste õigusi, eelkõige järgmist:

a) kooskõlastab tehnilisel ja operatiivtasandil liikmesriikide tagasisaatmisega seotud, sealhulgas vabatahtliku lahkumisega seotud meetmeid, et saavutada tagasisaatmise haldamise integreeritud süsteem liikmesriikide pädevate asutuste seas ja koostöös kolmandate riikide asjaomaste ametiasutuste ja muude oluliste sidusrühmadega;

b) pakub liikmesriikidele tehnilist ja operatiivabi, kui nende tagasisaatmissüsteemidega seoses avaldub eriline surve;

c) koordineerib asjakohaste IT-süsteemide kasutamist ja pakub liikmesriikidele tuge konsulaarkoostöös kolmandate riikide kodanike tuvastamiseks ning reisidokumentide omandamiseks, avaldamata sealjuures teavet asjaolu kohta, et on esitatud rahvusvahelise kaitse taotlus; korraldab ja koordineerib tagasisaatmisoperatsioone ning pakub tuge vabatahtliku lahkumise puhul koostöös liikmesriikidega;

d) korraldab, edendab ja koordineerib tegevust, mis võimaldab liikmesriikide vahel tagasisaatmisküsimustes teabevahetust ning parimate tavade tuvastamist ja koondamist;

e) rahastab või kaasrahastab oma eelarvest kooskõlas ameti suhtes kohaldatavate finantseeskirjadega käesolevas peatükis osutatud operatsioone, sekkumisi ja toiminguid.

2. Lõike 1 punktis b osutatud tehniline ja operatiivabi hõlmab meetmeid, millega aidatakse liikmesriikide pädevatel asutustel läbi viia tagasisaatmismenetlusi, pakkudes eelkõige

a) tõlketeenuseid;

b) käesoleva määruse rakendamiseks vajalikku praktilist teavet vastuvõtvate kolmandate riikide kohta, asjakohasel juhul koostöös teiste liidu organite, asutuste ja ametitega, sealhulgas EASOga;

c) nõustamist tagasisaatmismenetluste elluviimise ja haldamise kohta kooskõlas direktiiviga 2008/115/EÜ;

d) kooskõlas direktiiviga 2008/115/EÜ ja rahvusvahelise õigusega nõu ja abi meetmete puhul, mis on vajalikud selleks, et tagada tagasipöördujate olemasolu tagasisaatmise eesmärgil ning vältida nende põgenemist.

3. Ameti eesmärk on luua koostoime ja ühendada tagasisaatmise valdkonnas liidu rahastatavaid võrgustikke ja programme tihedas koostöös komisjoniga ja asjaomaste sidusrühmade, sealhulgas Euroopa rändevõrgustiku toel.

4. Amet võib kasutada tagasisaatmistoiminguteks ettenähtud liidu rahalisi vahendeid. Amet tagab, et rahalise toetuse andmine liikmesriikidega sõlmitud toetuslepingute raames sõltub harta täielikust austamisest.

Artikkel 28

Tagasisaatmisoperatsioonid

1. Tagasisaatmisotsuste põhjendatuse suhtes seisukohta võtmata ja kooskõlas direktiiviga 2008/115/EÜ pakub amet vajalikku abi ning tagab ühe või mitme osaleva liikmesriigi taotlusel tagasisaatmisoperatsioonide koordineerimise või korraldamise, sealhulgas sellisteks operatsioonideks õhusõiduki tellimise. Amet võib omal algatusel teha liikmesriikidele ettepaneku koordineerida või korraldada tagasisaatmisoperatsioone.

2. Liikmesriigid peavad iga kuu teavitama ametit sellest, milline on kavandatav esialgne tagasipöördujate arv ning millised on asjaomaste riiklike tagasisaatmisoperatsioonide puhul vastuvõtvad kolmandad riigid, ja vajadusest ameti abi või koordineerimise järele. Amet koostab jooksva operatsiooniplaani, et tagada taotluse esitanud liikmesriikidele vajalik operatiivtugi, sealhulgas tehnilised seadmed. Amet võib omal algatusel või liikmesriigi taotlusel lisada jooksvasse operatsiooniplaani selliste tagasisaatmisoperatsioonide kuupäevad ja sihtkohad, mida ta peab vajalikuks, tuginedes vajaduste hinnangule. Haldusnõukogu teeb tegevdirektori ettepaneku alusel otsuse jooksva operatsiooniplaani töömeetodite kohta.

3. Amet võib pakkuda vajalikku abi ning osalevate liikmesriikide taotlusel või omal algatusel tagada tagasisaatmisoperatsioonide koordineerimise või korraldamise, mille jaoks annab vastuvõttev kolmas riik ameti käsutusse transpordivahendid ja sunniviisilise tagasisaatmise saatemeeskonnad („vastuvõtva riigi tagasisaatmisoperatsioonid“). Osalevad liikmesriigid ja amet tagavad, et kogu tagasisaatmisoperatsiooni ajal tagatakse põhiõiguste austamine, välja- või tagasisaatmise lubamatuse põhimõtte järgimine ning piiravate meetmete proportsionaalne kasutamine. Kogu tagasisaatmisoperatsiooni ajal kuni vastuvõtvasse kolmandasse riiki saabumiseni peab juures viibima vähemalt üks liikmesriigi esindaja ja sunniviisilise tagasisaatmise järelevalvaja artikli 29 alusel loodud reservist või osaleva liikmesriigi riiklikust seiresüsteemist.

4. Tegevdirektor koostab vastuvõtva riigi tagasisaatmisoperatsioonide jaoks viivitamata tagasisaatmisplaani. Tegevdirektor ja osalev liikmesriik lepivad kokku plaanis, milles määratakse kindlaks vastuvõtva riigi tagasisaatmisoperatsiooni korralduslikud ja menetluslikud üksikasjad, võttes seejuures arvesse mõju põhiõigustele ja selliste operatsioonidega seotud riske. Nimetatud plaani muutmiseks või kohandamiseks on vaja lõikes 3 ning käesolevas lõikes osutatud osaliste nõusolekut.

5. Vastuvõtva riigi tagasisaatmisoperatsioonide jaoks koostatud tagasisaatmisplaan on ametile ja osalevale liikmesriigile siduv. Tagasisaatmisplaan hõlmab kõiki vastuvõtva riigi tagasisaatmisoperatsiooni läbiviimiseks vajalikke samme.

6. Tagasisaatmisoperatsioone jälgitakse vastavalt direktiivi 2008/115/EÜ artikli 8 lõikele 6. Sunniviisilise tagasisaatmise järelevalvaja jälgib sunniviisilise tagasisaatmise operatsioone objektiivsete ja läbipaistvate kriteeriumide alusel ning seire hõlmab kogu tagasisaatmisoperatsiooni alates lahkumiseelsest etapist kuni tagasipöördujate üleandmiseni vastuvõtvale kolmandale riigile. Sunniviisilise tagasisaatmise järelevalvaja esitab tegevdirektorile, põhiõiguste ametnikule ja kõikide operatsioonis osalenud liikmesriikide pädevatele asutustele aruande iga sunniviisilise tagasisaatmisoperatsiooni kohta. Tegevdirektor ja liikmesriikide pädevad asutused tagavad vajaduse korral asjakohased järelmeetmed.

7. Kui ametil on kahtlusi seoses põhiõiguste austamisega tagasisaatmisoperatsiooni käigus, teatab ta oma kahtlustest osalevatele liikmesriikidele ja komisjonile.

8. Tegevdirektor hindab tagasisaatmisoperatsioonide tulemusi. Ta edastab haldusnõukogule iga kuue kuu järel üksikasjaliku hindamisaruande kõigi läbiviidud tagasisaatmisoperatsioonide kohta koos põhiõiguste ametniku tähelepanekutega. Tegevdirektor viib läbi tulemuste põhjaliku võrdleva analüüsi, et parandada tulevaste tagasisaatmisoperatsioonide kvaliteeti, sidusust ja tõhusust. Tegevdirektor lisab nimetatud analüüsi ameti iga-aastasesse tegevusaruandesse.

9. Amet rahastab või kaasrahastab tagasisaatmisoperatsioone oma eelarvest kooskõlas tema suhtes kohaldatavate finantseeskirjadega, eelistades operatsioone, mida viib läbi rohkem kui üks liikmesriik, või operatsioone esmase vastuvõtu piirkondades.

Artikkel 29

Sunniviisilise tagasisaatmise järelevalvajate reserv

1. Amet moodustab pärast põhiõiguste ametnikuga konsulteerimist reservi pädevatest asutustest valitud sunniviisilise tagasisaatmise järelevalvajatest, kes jälgivad sunniviisilist tagasis