(8)

Hinnates uuesti Belgia võetud meetmeid, mille eesmärk on kõrvaldada ülemäärane eelarvepuudujääk 2012. aastaks vastavalt nõukogu 2. detsembri 2009. aasta soovitusele, jõuti järgmistele järeldustele: — 2012. aasta valitsemissektori eelarvepuudujäägi kohta ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluses esitatud teatise põhjal, mille komisjon (Eurostat) on kinnitanud, on selgunud, et 2012. aasta puudujääk oli 3,9 % SKPst. Osalt on see tingitud pangandusgrupi Dexia tungivast rekapitaliseerimisvajadusest 2012. aasta lõpus, mille negatiivne mõju valitsemissektori eelarvepuudujäägile oli 0,8 % SKPst. Ent ka ilma selleta ei oleks tähtaega saavutatud, arvestades, et puudujääk oli ka kõnealuse toimingu ühekordset negatiivset mõju kõrvale jättes 3,2 % SKPst. Peale selle sisaldas 2012. aasta eelarve olulisi ühekordseid puudujäägi vähendamise meetmeid, mis ulatusid hinnanguliselt ligikaudu 0,4 %-ni SKPst; — esmane eelarvepositsioon paranes, kui 2009. aasta puudujääk 1,9 % SKPst vähenes 2010. aastal 0,4 %-ni SKPst, ning jäi 2011. aastal üldjoontes stabiilseks. 2012. aastal suurenes esmane puudujääk Dexia rekapitaliseerimise mõjul 0,5 %-ni SKPst; ilma selleta oleks esmane eelarvepositsioon jõudnud ülejääki 0,3 % SKPst; — alates 2010. aastast on keskmine eelarve konsolideerimise tase aastas olnud hinnanguliselt 0,3 % SKPst, mis jääb tunduvalt alla nõukogu soovitatud ¾ % SKPst. Ka pärast korrigeerimist läbivaadatud potentsiaalse majanduskasvu mõju ja tulude arenguga ei ulatu kohandatud keskmine konsolideerimine siiski poolenigi soovitatud tasemest; alt-üles meetodil tehtud arvutused näitavad, et kaalutlusõiguse alusel võetud püsivat laadi meetmete kumulatiivne netomõju on ajavahemikul 2010-2012 hinnanguliselt ligikaudu 2 % SKPst. Need arvutused sisaldavad nii puudujääki vähendavate meetmete mõju kui ka osalt varasematest poliitilistest otsustest tulenevat kulude suurenemist (nt sotsiaaltoetuste kohandamine, äriühingutele makstavate palgatoetuste kiire kasv), mis osaliselt vähendavad konsolideerimise mõju. Lisaks ei ole kaalutlusõiguse alusel võetud meetmete (2 % SKPst) mõju olnud piisav selleks, et peatada elanikkonna vananemisest tulenevat avaliku sektori kulude autonoomset kasvusuundumust ja samal ajal saavutada struktuurse eelarvepositsiooni soovitatav paranemine konsolideerimisperioodil; — 2010. aastal rakendas Belgia eelarvepuudujäägi vähendamise meetmeid üldjoontes kavakohaselt, mis tõi kaasa struktuurse paranemise ½ % ulatuses SKPst, millest ¼ protsendipunkti tuleneb intressikulu märkimisväärsest vähenemisest. Nominaalne puudujääk langes prognoositust paremate makromajanduslike tulemuste tõttu 2009. aasta 5,6 %-lt SKPst (sh 0,6 protsendipunkti ühekordsete negatiivsete tegurite mõju) 3,8 %-le SKPst, mis on oluliselt madalam näitaja, kui Belgia ametiasutuste poolt 2010. aasta jaanuari stabiilsusprogrammis kavandatud 4,8 % SKPst. Ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse raames mõukogu 2. detsembri 2009. aasta soovituse andmise ajal prognoositi 2010. aasta kasvumääraks 0,6 %, kuid tegelikult kasvas SKP siis 2,4 %; — vaatamata suhteliselt soodsatele makromajanduslikele tingimustele 2011. aasta esimeses pooles (aastane SKP kasv 1,8 %), langes nominaalne puudujääk sel aastal vähe, s.o 3,7 %-le SKPst, ehkki 2011. aasta stabiilsusprogrammis seati eesmärgiks 3,6 % SKPst. Struktuurne eelarvepositsioon halvenes 2011. aastal 0,1 %. Seega saab öelda, et Belgia ei suutnud suhteliselt soodsaid majanduslikke tingimusi ära kasutada puudujäägi vähendamiseks, mis on osalt põhjustatud riigis 2010. aasta juuni valimistest 2011. aasta detsembrini valitsenud poliitilisest ummikseisust; — 2011. aasta detsembris lisas äsja moodustatud Belgia valitsus 2012. aasta eelarvesse terve hulga konsolideerimismeetmeid, mis eelarve ja 2011.-2015. aasta stabiilsusprogrammi järgi ulatusid ligikaudu 3 %-ni SKPst. 2012. aasta märtsis ja oktoobris võeti täiendavaid meetmeid, et tasakaalustada majanduse aeglustumise negatiivset mõju eelarvele. 2012. aasta lõpus tuli Belgia ja Prantsuse valitsustel suurendada pangandusgrupi Dexia kapitali, et parandada negatiivset netovarapositsiooni ning võimaldada grupi kriisi nõuetekohast lahendamist. Belgia puhul avaldas see puudujäägile ühekordset negatiivset mõju 0,8 % ulatuses SKPst. Vaatamata tugevdatud järelevalvemehhanismile mõjutas majanduslangus valitsemissektori tulu prognoositust enam, mis tõi kaasa föderaaltasandi eelarvepuudujäägi 2,7 % SKPst (arvestamata Dexia toimingu mõju), kui eesmärk oli 2,4 %. Lisaks selgus 2013. aasta aprillis ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse raames esitatud teatisest, et ka kohalike omavalitsuste tasandil jäi puudujäägieesmärk saavutamata (-0,3 % SKPst -0,2 % asemel), mida ainult osaliselt tasakaalustas piirkondade ja kogukondade saavutatud oodatust parem tulemus (-0,1 % SKPst -0,2 % asemel). Hinnanguliselt paranes struktuurne eelarvepositsioon 2012. aastal ½ protsendipunkti SKPst. Valitsemissektori mahukate meetmete mõju on osaliselt vähendanud suurenevad intressikulud, varasema inflatsiooniga seotud palkade automaatse indekseerimise ja sotsiaaltoetuste negatiivne mõju ning pensionikulude märkimisväärne suurenemine; — valitsemissektori võlg kasvas 84,0 %-lt SKPst 2007. aastal 99,6 %-ni SKPst 2012. aastal. Umbes 6,5 protsendipunkti kõnealusest kasvust on tingitud puudujäägi ja SKP arengust ning ligikaudu 9 protsendipunkti välistest teguritest, peamiselt kapitalisüstide kaudu finantssektori päästmiseks tehtud toimingutest.