ET Euroopa Liidu Teataja L 225/104

KOMISJONI OTSUS,

2. juuli 2008,

riigiabi C 16/04 (ex NN 29/04, CP 71/02 ja CP 133/05) kohta, mida Kreeka rakendas ettevõtja Hellenic Shipyards suhtes

(teatavaks tehtud numbri K(2008) 3118 all)

(Ainult kreekakeelne tekst on autentne)

(EMPs kohaldatav tekst)

(2009/610/EÜ)

EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,

võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 88 lõike 2 esimest lõiku,

võttes arvesse Euroopa Majanduspiirkonna lepingut, eriti selle artikli 62 lõike 1 punkti a,

olles kutsunud huvitatud isikuid esitama märkusi vastavalt eespool nimetatud sätetele (1) ja võttes nende märkusi arvesse,

ning arvestades järgmist:

1. MENETLUS

(1) 9. septembri 2003. aasta kirjaga esitasid Kreeka ametiasutused komisjonile ettevõtja Hellenic Shipyards (edaspidi „HSY”) taotluse ümberkorraldamiseks kasutatava investeerimiskava muutmise kohta, mille jaoks antava abi kiitis komisjon heaks 15. juuli 1997. aasta otsusega N 401/97 (2) (edaspidi „otsus N 401/97”). 2002. aasta novembris muudetud kava kohaselt taotles HSY Kreeka ametiasutuste heakskiitu, mille ta lõpuks ka sai, et viia investeerimiskava lõplikult ellu 30. juuniks 2004. Muudetud kava kohaselt ei ole komisjoni poolt 1997. aastal heakskiidetud abi ettevõtjale HSY veel välja makstud.

(2) 31. oktoobri 2003. aasta kirjas selgitasid Kreeka ametiasutused, et muudetud kava edastati komisjonile „teadmiseks” ja selle eesmärk ei olnud riigiabist teatamine.

(3) 18. novembri 2003. aasta kirjas palus komisjon Kreeka ametiasutustel selgitada, kas nad kavatsevad ettevõtjale HSY muudetud investeerimiskava täitmiseks anda toetust või seda välja maksta. Sama kirjaga tuletas komisjon Kreeka ametiasutustele meelde, et sellisel juhul ja vastavalt nõukogu 22. märtsi 1999. aasta määrusele (EÜ) nr 659/1999, millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad EÜ asutamislepingu artikli 93 kohaldamiseks (edaspidi „määrus (EÜ) nr 659/1999”), (3) tuleb abi andmisest komisjonile teatada ja seda ei tohi rakendada enne komisjoni ametliku seisukohta selle suhtes.

(4) 16. jaanuari 2004. aasta kirjas väitsid Kreeka ametiasutused, et abi, mida nad kavatsesid anda, on „olemasolev abi”, mis on hõlmatud komisjoni 1997. aasta heakskiitva otsusega ja et Kreeka ametiasutused on volitatud kiitma heaks ümberkorralduskava muudatusi, sealhulgas pikendama rakendamise ajakava.

(5) 20. veebruari 2004. aasta kirjaga teatas komisjon Kreeka ametiasutustele oma kahtlustest ülalmainitud väidete paikapidavuse suhtes.

(6) 27. veebruari 2004. aasta kirjas teatasid Kreeka ametiasutused, et kuni kõnealuse kuupäevani ei ole ettevõtjale HSY abi antud.

(7) 20. aprilli 2004. aasta otsusega K(2004) 1359 (4) (edaspidi „algatamisotsus”) algatas komisjon asutamislepingu artikli 88 lõikes 2 ettenähtud menetluse investeerimiskavas tehtud muudatuste suhtes, mida osaliselt rahastatakse otsusega N 401/97 heakskiidetud investeerimisabist. Algatamisotsuses osutatakse samuti sellele, et riigile kuuluv Kreeka tööstusarengu pank (Hellenic Bank of Industrial Development) (edaspidi „ETVA”) andis ettevõtjale HSY mitmeid laene ja garantiisid ning Kreeka ametiasutused ei esitanud aastaaruandeid, mida nad oleksid pidanud esitama.

(8) Märkuste esitamise tähtaja pikendamistaotluse rahuldamise järel esitas Kreeka oma märkused algatamisotsuse kohta 20. oktoobri 2004. aasta kirjaga.

(9) Komisjoni otsus menetluse algatamise kohta avaldati Euroopa Liidu Teatajas (5). Komisjon kutsus huvitatud isikuid esitama märkusi kõnealuste meetmete kohta.

(10) Märkuste esitamise tähtaja pikendamise järel esitas ettevõtja HSY märkused algatamisotsuse kohta 18. oktoobri 2004. aasta kirjaga. Märkused kattusid 20. oktoobril 2004 esitatud Kreeka märkustega. Ettevõtja HSY Kreeka konkurent Elefsis esitas märkused 10. septembri 2004. aasta kirjaga. Nimetatud märkused saadeti Kreekale 16. detsembri 2004. aasta ja 23. detsembri 2004. aasta kirjadega, millele Kreeka vastas 20. jaanuari 2005. aasta ja 26. jaanuari 2005. aasta kirjadega. Komisjon saatis ettevõtja Elefsis täiendavad märkused Kreekale 29. märtsi 2005. aasta kirjaga, millele Kreeka vastas 23. mai 2005. aasta kirjaga.

(11) 2002. aastal hakkas komisjon saama kaebusi ettevõtjalt Elefsis, kes väitis, et HSY on saanud kasu mitmetest ebaseaduslikest ja kokkusobimatutest abimeetmetest ning väärkasutanud komisjoni heakskiidetud abi. Kõnealused kirjad saadeti 23. mail 2002, 28. mail 2002, 14. augustil 2002, 24. aprillil 2003, 3. veebruaril 2004, 4. märtsil 2004, 30. juunil 2004, 8. aprillil 2005, 27. aprillil 2005, 24. mail 2005, 10. juunil 2005, 15. juulil 2005, 28. juulil 2005, 13. septembril 2005, 16. septembril 2005, 21. oktoobril 2005, 12. detsembril 2005, 23. detsembril 2005, 6. jaanuaril 2006, 10. jaanuaril 2006, 12. jaanuaril 2006, 18. jaanuaril 2006, 23. jaanuaril 2006, 3. veebruaril 2006, 9. veebruaril 2006, 23. märtsil 2006, 28. märtsil 2006, 6. aprillil 2006, 20. aprillil 2006, 24. mail 2006 ja 2. juunil 2006. Komisjon vastas kaebustele 27. juunil 2002, 22. juulil 2004 ja 12. augustil 2005.

(12) Kõnealused kaebused registreeriti numbrite CP 71/02 ja CP 133/05 all.

(13) Komisjon palus Kreekalt teavet 30. jaanuari 2003. aasta, 30. juuli 2004. aasta, 2. mai 2005. aasta, 24. märtsi 2006. aasta, 24. mai 2006. aasta ja 29. mai 2006. aasta kirjades. Kreeka vastas 31. märtsi 2003. aasta, 21. oktoobri 2004. aasta, 17. detsembri 2004. aasta, 20. juuni 2005. aasta, 25. aprilli 2006. aasta, 30. mai 2006. aasta ja 1. juuni 2006. aasta kirjadega.

(14) Komisjon kohtus Kreeka ametiasutustega 22. märtsil 2006 (Kreeka ametiasutustel olid kaasas ettevõtja HSY ja panga Piraeus Bank esindajad ning komisjonile esitati mõned lisadokumendid), kaebuste esitajaga kohtus komisjon 10. jaanuaril 2003, 14. jaanuaril 2005, 10. märtsil 2005, 20. mail 2005, 19. oktoobril 2005, 8. novembril 2005 ja 23. märtsil 2006 ning ettevõtjaga Thyssen Krupp Marine Systems AG (edaspidi „TKMS”) 21. märtsil 2006.

(15) 4. juuli 2006. aasta otsusega K(2006) 2983 (6) (edaspidi „pikendamisotsus”) pikendas komisjon asutamislepingu artikli 88 lõikes 2 ettenähtud menetlust, et hõlmata ettevõtja HSY suhtes rakendatud mitmeid täiendavaid abimeetmeid. Kõnealuses pikendamisotsuses märkis komisjon, et paljud meetmed, millest ei ole teatatud, ei kuulu asutamislepingu artikli 296 reguleerimisalasse ega kujuta abi asutamislepingu artikli 87 lõike 1 tähenduses.

(16) Menetluse pikendamine riigiabi C 16/04 puhul ei piira mis tahes olemasolevaid või tulevasi riigiabimenetlusi ettevõtja HSY suhtes, eriti menetlust C 40/02.

(17) Pärast vastamistähtaja pikendamise rahuldamist vastas Kreeka pikendamisotsusele 5. oktoobri 2006. aasta kirjaga.

(18) Komisjoni otsus menetluse pikendamise kohta avaldati Euroopa Liidu Teatajas (7). Komisjon kutsus huvitatud isikuid esitama märkusi kõnealuste meetmete kohta.

(19) Komisjon sai märkused järgmistelt huvitatud isikutelt. Ettevõtja HSY esitas märkused 30. oktoobri 2006. aasta kirjaga. Ettevõtja Greek Naval Shipyard Holding (edaspidi „GNSH”) ja TKMS esitasid märkused ühiselt 30. oktoobri 2006. aasta kirjaga. Piraeus Bank esitas märkused 27. oktoobri 2006. aasta kirjaga ja pärast komisjoniga 15. novembril 2007. aastal toimunud kohtumist 27. detsembri 2006. aasta kirjaga. Vastamistähtaja pikendamise rahuldamise järel esitas ettevõtja Elefsis märkused 17. novembri 2006. aasta kirjaga.

(20) 22. veebruari 2007. aasta kirjaga saatis komisjon kõnealused märkused Kreekale edasi, kes esitas märkused nende kohta 7. märtsi 2007. aasta ja 19. märtsi 2007. aasta kirjadega. 27. aprilli 2007. aasta kirjaga saatis komisjon Kreekale lisad huvitatud isikute märkuste kohta, mis olid välja jäänud 22. veebruari kirjast. 27. aprilli 2007. aasta kirjas esitas komisjon Kreekale samuti mitmeid küsimusi, millele Kreeka vastas 29. juuni 2007. aasta kirjaga. 23. augusti 2007. aasta kirjas esitas komisjon küsimused HSY-le, kes vastas 9. oktoobri 2007. aasta kirjaga. 13. novembri 2007. aasta kirjas palus komisjon Kreekalt lisateavet ja saatis edasi ettevõtja HSY 9. oktoobri 2007. aasta vastused. Kreeka vastas 4. detsembri 2007. aasta ja 14. detsembri 2007. aasta kirjadega. Komisjon kohtus Kreeka ametiasutustega 16. oktoobril 2007 ja 21. jaanuaril 2008. Komisjon saatis 12. veebruaril 2008. aastal Kreekale täiendavad küsimused, millele Kreeka vastas 3. märtsi 2008. aasta kirjaga.

(21) 8. mail 2007. aastal kohtusid komisjon, TKMS/GNSH ja ettevõtja HSY jurist. TKMS/GNSH esitasid täiendavad märkused 21. juuni 2007. aasta kirjaga. Komisjon saatis kirja 11. septembril 2007 edasi Kreekale, kes esitas märkused 11. oktoobri 2007. aasta kirjaga. Pärast komisjoni ja samade isikute vahel toimunud teist kohtumist 9. jaanuaril 2008 esitasid TKMS/GNSH täiendavad märkused 18. jaanuari 2008. aasta kirjas, mis saadeti Kreeka ametiasutustele edasi 12. veebruari 2008. aasta kirjaga.

(22) Komisjon kohtus ettevõtjaga Elefsis 15. märtsil 2007 ja 7. augustil 2007. Viimase kohtumise järel esitas Elefsis täiendavad märkused 8. novembri 2007. aasta kirjaga, mis saadeti Kreekale edasi 17. jaanuari 2008. aasta kirjaga. Kreeka esitas märkused 15. veebruari 2008. aasta kirjaga.

(23) Piraeus Bank esitas täiendavad märkused 22. oktoobri 2007. aasta kirjaga, mis saadeti Kreekale edasi 13. novembri 2007. aasta kirjaga. 12. veebruaril 2008 palus Piraeus Bank komisjonilt veel ühte kohtumist. Kohtumine leidis aset 5. märtsil 2008.

(24) Määruse (EÜ) nr 659/1999 artiklis 6 on sätestatud, et liikmesriikidel ja huvitatud isikutel on õigus esitada märkusi ühe kuu jooksul ning „nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel võib komisjon etteantud tähtaega pikendada”. Kõnealusel juhul jätkasid osapooled märkuste esitamist (ja komisjoniga kohtumiste taotlemist) pärast kõnealuse perioodi möödumist. Esialgu saatis komisjon nimetatud märkused Kreekale märkuste esitamiseks edasi, andes Kreekale seeläbi märku, et komisjon võttis nimetatud märkused vastu pärast ühekuulise tähtaja möödumist. Esialgu rahuldas komisjon huvitatud isikute palved kohtuda ning nimetatud kohtumiste jooksul rahuldas ta huvitatud isikute taotlused märkuste esitamiseks, et anda lisateavet kohtumisel arutatud küsimuste kohta. Komisjon ei andnud huvitatud isikutele kunagi mõista, et võtab vastu mis tahes muud märkused, mis on esitatud pärast ühekuulise tähtaja möödumist. Eelkõige ei andnud komisjon huvitatud isikutele kunagi mõista, et nad võivad märkuseid esitada lõpmatuseni või et komisjon teavitab neid sellest, kui lõpetab märkuste vastuvõtmise.

(25) Komisjon on seisukohal, et ettenähtud tähtaja pikendamine üle ühe kuu oli antud juhul põhjendatud, kuna pikendamisotsusega on hõlmatud suur hulk meetmeid. Lisaks tuleb mitme kõnealuse meetme hindamise puhul läbi viia keeruline õiguslik analüüs ja selgitada enam kui kümne aasta taguseid asjaolusid.

(26) Siiski jätkasid mõned huvitatud isikud komisjonile märkuste esitamist enam kui aasta möödumisel pikendamisotsuse avaldamisest. Kui komisjon ei oleks otsustanud ignoreerida pärast teatavat kuupäeva esitatud märkuseid, oleks märkuste esitamise jätkumine takistanud komisjonil teha lõplik otsus mõistliku aja jooksul (8). Lisaks kommenteerisid huvitatud isikud märkustes küsimusi, mida nad olid juba kommenteerinud varasemates märkustes, ilma et oleksid lisanud uusi asjaolusid. See ei saa olla märkuste esitamise tähtaja pikendamise eesmärk.

(27) Seega otsustas komisjon, et pärast 5. märtsi 2008. aastal esitatud märkused (st kuupäev, kui komisjon sai nelja lehekülje pikkuse 3. märtsi 2008. aasta kuupäevaga kirja, millega Kreeka vastas komisjoni 12. veebruari 2008. aasta kirjale) on esitatud pärast märkuste esitamise tähtaja möödumist. See hõlmab ettevõtja Elefsis 7. märtsi 2008. aasta, 24. aprilli 2008. aasta ja 2. juuni 2008. aasta märkuseid (9) ja ettevõtjate GNSH/TKMS 2. aprilli 2008. aasta märkuseid. See tähendab, et kõnealuseid märkuseid ei saadetud Kreekale edasi märkuste esitamiseks ja neid ei ole käesolevas otsuses arvesse võetud.

2. KOMISJONI JA NÕUKOGU EELMISED OTSUSED

(28) HSY rajatised on ühed suurimad Vahemere idaosas. Laevatehas asub Skaramangas, Ateena lääneosas, Atikas. Kreeka merevägi asutas HSY 1939. aastal ja 1957. aastal ostis selle Niarchose grupp. Laevandussektori ulatuslik kriis, mis järgnes esimesele naftakriisile, mõjutas negatiivselt HSY majandustegevust. 1985. aasta aprillis oli olukord nii kriitiline, et firma lõpetas tegevuse ja alustas likvideerimismenetlust. 1985. aasta septembris ostis ettevõtte ära riigile kuuluv pank ETVA. Pärast kõnealust müüki alustati taas tegevust. Siiski ei olnud firma tegevus piisav, pidades silmas suuri rajatisi ja töötajate suurt arvu (10).

(29) 1990. aastal lisas nõukogu oma 21. detsembri 1990. aasta direktiivi 90/684/EMÜ laevaehitusele antava abi kohta (edaspidi „direktiiv 90/684/EMÜ”), (11) Kreeka suhtes erisätte, võimaldades ümberkorraldamiseks antavat tegevusabi mitmete laevatehaste erastamise raames.

(30) 1992. aastal kuulus HSY rahaliste kohustuste ja kogunenud kahjumi tõttu likvideerimisele. 1993. aasta novembris, pärast kahte HSY ebaõnnestunud müügikatset, likvideerimismenetlus tühistati. Kreeka valitsuse antud garantiide alusel, et riiklikud laevatehased erastatakse 31. märtsiks 1993, kiitis komisjon 23. detsembril 1992 (12) heaks võla kustutamise HSY kasuks. Kuna Kreeka valitsus ei suutnud täita 1993. aasta märtsiks seatud tähtaega, algatas komisjon 10. märtsil 1994. aastal (C 10/94) heakskiidetud abi väärkasutamist käsitleva menetluse (13). 26. juulil 1995 otsustas komisjon (14) lõpetada menetluse negatiivse otsusega ettevõtjale HSY antud abi kohta. Kreeka valitsuse palvel, kes väitis, et laevatehas müüakse peatselt, otsustas komisjon kõnealusest otsusest teatamise edasi lükata. Lõpuks teatasid Kreeka ametiasutused komisjonile, et 49 % HSY aktsiatest on müüdud selle töötajatele: Kreeka kasutas võimalust säilitada enamusosalus ühes oma laevatehastest ja tõi enda kaitseks põhjendused, mis on esitatud direktiivi 90/684/EMÜ artikli 10 lõikes 3. 31. oktoobril 1995 tühistas komisjon lõpliku negatiivse otsuse HSY kohta (15). Samal ajal võla kogusumma kasvas ja ümberkorraldamist ei olnud ellu viidud. Seetõttu pikendas komisjon 8. jaanuaril 1997. aastal menetlust, mis oli algatatud juhtumi C 10/94 suhtes (16). Seejärel võeti vastu nõukogu 2. juuni 1997. aasta määrus (EÜ) nr 1013/97 abi kohta teatavatele ümberkorraldamisel olevatele laevatehastele (17) (edaspidi „nõukogu määrus (EÜ) nr 1013/97”), sealhulgas ettevõtjale HSY.

(31) 15. juulil 1997. aastal kiitis komisjon heaks HSY-le abi andmise kahes eraldi otsuses: — esimeses otsuses (18) (edaspidi „otsus C 10/94”) lõpetas komisjon menetluse C 10/94, mis algatati 1994. aastal võla kustutamise heakskiitmiseks kogusummas 54,5 miljardit Kreeka drahmi (160 miljonit eurot) vastavalt nõukogu määrusele (EÜ) nr 1013/97; — otsuses N 401/97 kiitis komisjon vastavalt Kreeka ametiasutuste 20. juuni 1997. aasta teatisele heaks 7,8 miljardi Kreeka drahmi (22,9 miljonit euro) suuruse abi investeerimisprogrammi jaoks kogusummas 15,6 miljardi Kreeka drahmi (45,9 miljonit eurot), mille eesmärk on laevatehase ümberkorraldamine.

(32) 2001. aastal otsustas valitsus HSY täielikult erastada. Kreeka valitsus otsustas korraldada avaliku enampakkumise, milleks koostati pakkumiskutse dokument. 31. mail 2002 müüsid ETVA ja HSY töötajad oma aktsiad konsortsiumile, mis koosnes ettevõtjatest HDW ja Ferrostaal (19) (edaspidi „HDW/Ferrostaal”). Kõnealune konsortsium asutas ettevõtja GNSH, et varjata osalust ettevõtjas HSY. Ettevõtjad HDW ja Ferrostaal tegid ettevõtjasse GNSH võrdse panuse. ThyssenKrupp võttis HDW üle 2005. aasta jaanuaris (20) ja ostis Ferrostaali aktsiad ettevõtjas GNSH 2005. aasta novembris (21). Alates 2005. aasta lõpust kuulus ettevõtja HSY seega sajaprotsendiliselt ettevõtjale ThyssenKrupp, kes ühtlasi kuulus ka HSY tegevust. GNSH ja ENAE ühinesid ettevõtjaks TKMS – ThyssenKruppi osa, mis on spetsialiseerunud mereväelaevade süsteemidele ja eriotstarbelistele kaubalaevadele.

(33) HSY müümiseks algatatud pakkumismenetluse ajal augustis 2001 võttis Kreeka riik vastu seaduse 2941/2001, mis hõlmab mitmeid meetmeid, mille eesmärk on lihtsustada HSY müüki. Esiteks ergutatakse seadusega töötajaid lahkuma ettevõttest vabatahtlikult. Teiseks võtab Kreeka riik üle mõned HSY ühekordsed pensionikohustused. Kolmandaks võimaldatakse seadusega saada ettevõtjal HSY kasu mitmetest maksuvabadest reservidest, kui nendega kompenseeritakse eelmiste aastate kahjumit. Neljandaks sisaldab seadus sätteid nendele töötajatele hüvitise maksmise kohta, kes olid HSY aktsionärid enne erastamist. Täpsemalt soovis Kreeka riik korvata töötajatele summa, mille nad investeerisid ettevõtjasse HSY eelnevatel aastatel toimunud kapitali suurendamise raames. 5. juunil 2002 võttis komisjon vastu kahekordse otsuse (edaspidi „otsus N 513/01”) (22) mitmete meetmete kohta, mis on hõlmatud seadusega 2941/01 ja millest Kreeka teatas 2001. aastal (teatis on registreeritud numbri N 513/01 all). Komisjon otsustas heaks kiita 29,5 miljoni euro suuruse sulgemisabi ettevõtjale HSY ja algatada (juhtumi C 40/02 alusel) ametliku uurimismenetluse, nagu on ette nähtud EÜ asutamislepingu artikli 88 lõikes 2: (1) HSY töötajatele mõnede ühekordsete pensionikohustuste maksmise suhtes riigi poolt; (2) bilansi reservide ülekandmise suhtes selleks seadusega ettenähtud 10 % maksu maksmata. 20. oktoobril 2004 (23) vastu võetud lõplikus otsuses (edaspidi „otsus C 40/02”) märkis komisjon, et kõnealuse kahe meetme puhul on tegemist kokkusobimatu riigiabiga, mis tuleb tagasi maksta.

3. HORISONTAALKÜSIMUSTE HINDAMINE

(34) Käesolevas otsuses käsitletakse 16 meedet. Enne nende ühekaupa hindamist peab komisjon lahendama mõned põhiküsimused, mis on olulised mitme kõnealuse meetme hindamisel.

3.1. 1. horisontaalküsimus: maksejõulisus ja juurdepääs finantsturule ajavahemikul 1997–2002

(35) Enamiku käesoleva otsuse subjektiks olevate meetmete hindamiseks on vaja välja selgitada, milline oli HSY majanduslik ja finantsolukord ajavahemikul 1997–2002 ning kas lootus, et firma muutub pikas perspektiivis taas elujõuliseks, oli põhjendatud. Lisaks tuleb välja selgitada, kas turumajanduslik investor oleks andnud ettevõtjale HSY samadel tingimustel laene ja garantiisid, nagu neid, andis riik ja riigile kuuluv pank ETVA. Viimased olid ainsad institutsioonid, mis andsid ettevõtjale HSY kõnealusel perioodil rahalisi vahendeid.

(36) Komisjon alustab analüüsi 1997. aasta olukorrast ja analüüsib seejärel arenguid, mis toimusid kuni 2002. aastani.

3.1.1. Olukord 1997. aastal

(37) Selle analüüsi alustamiseks tuleb kontrollida, kas komisjon ei ole kõnealusel teemal oma arvamust oma varasemates otsustes juba avaldanud. Esiteks tuletab komisjon meelde, et otsuses N 401/97 ja otsuses C 10/94, mille komisjon võttis vastu 15. juulil 1997, ei kahelnud komisjon Kreeka esitatud äriplaani õigsuses. Seega andis komisjon kaudselt mõista, et kõnealuse kava rakendamine oleks suutnud taastada HSY elujõulisuse. Teiseks viidatakse otsuse N 401/97 kirjeldavas osas sellele, et laevatehas rahastab osa ümberkorralduskavast pangalaenude abil kogusummas 4,67 miljardit Kreeka drahmi, mis on laenatud turutingimustele vastavalt ja ilma riigi garantiideta. Kuna kõnealuse rahastamise teostatavuses ei kaheldud, pidi komisjon seega eeldama, et firma on suuteline laenuturule juurde pääsema, vähemalt osutatud summa puhul. Tõepoolest: kui komisjon oleks olnud seisukohal, et laevatehasel on võimatu saada 4,67 miljardi Kreeka drahmi suurust laenu, oleks ta pidanud osutama sellele, et ümberkorralduskava ei ole teostatav ja oleks pidanud takistama suurtes summades ümberkorraldusabi andmist (sealhulgas investeerimisabi). Järelikult ei saa komisjon käesolevas otsuses kahte varasemat hinnangut vaidlustada.

(38) Neid hinnanguid vaidlustamata tuletab komisjon siiski meelde, kui nõrk oli laevatehase olukord ajavahemikul 1996–1997.

(39) Esiteks osutatakse füüsilise infrastruktuuri kontekstis otsuses N 401/97 sellele, et laevatehases kasutatud seadmed olid vanad ja iganenud ning investeerimiskava oli esimene investeerimiskava pärast laevatehase ehitamist (24). Otsuses C 10/94 osutatakse samuti sellele, et kõnealune infrastruktuuri ajakohastamine oli vajalik, et taastada konkurentsivõime ja elujõulisus. Seega võib järeldada, et elujõulisuse taastumine oli investeerimiskava kiire rakendamise eeltingimus.

(40) Teiseks, mis puudutab HSY äritegevust ja selle tellimuste mahtu, tunnistasid Kreeka ametiasutused isegi, et „investeerimiskava tutvustamise ajal ei ole firma allkirjastanud laevaehituslepinguid, laevatehase tegevust iseloomustab suur ebakindlus selle tuleviku suhtes, selge äristrateegia puudumine ja investeeringute vähesus. Ainus tõsiseltvõetav tegevus oli MEKO-tüüpi fregattide tootmise lõpetamine Kreeka mereväele.” (25) Kuna laevaehituse tellimusi ei olnud ja laevatehas vajas eluvõimelisuse saavutamiseks piisaval määral laevaehitustegevust, järeldas komisjon, et elujõulisuse taastamine sõltub tulutoovate tsiviil- või sõjaväeliste laevaehituslepingute kiirest allkirjastamisest (st sõlmimisest).

(41) Kolmandaks, HSY finantsolukorda käsitlevad peamised raamatupidamisandmed on esitatud tabelis 1. Seoses firma maksejõulisusega 1997. aastal märkis komisjon, et firmal on suur omakapitald (26). Kõnealune positiivne olukord oli tekkinud seeläbi, et 1996. aastal kustutas riik võlad. Riik kustutas võla summas 54,52 miljardit Kreeka drahmi (160 miljardit eurot), mis oli seotud tsiviiltegevusega (kõnealune kustutamine kiideti heaks otsusega C 10/94); samuti kustutas riik võla summas 46,35 miljardit Kreeka drahmi (136 miljonit eurot), mis oli seotud sõjalise tegevusega. Näiliselt terviklik bilanss 31. detsembri 1996. aasta seisuga oli kuidagi „kunstlik;” ja eelkõige puudus kindlus selles osas, et laevatehas on taastanud oma konkurentsivõime ja et jagu on saadud paljude probleemide põhjustest, millega puututi kokku viimase kahekümne aasta jooksul. Ilma ümberkorralduskava täieliku rakendamiseta oleks laevatehas üsna tõenäoliselt kandnud kahjusid, mis oleksid kiiresti kahandanud omavahendeid (st netoväärtust). Tuleb meeles pidada, et ettevõtja HSY suhtes on likvideerimismenetlust algatatud viimase 12 aasta jooksul kaks korda. Järelikult ei oleks sellest positiivsest väärtusest piisanud, et veenda panka laenama HSY-le tavalise intressimääraga, st intressimääraga, millega antakse laenu heas majanduslikus olukorras olevatele firmadele. Tabel 1 Andmed HSY käibe, kasumi ja omakapitali kohta ajavahemikul 1997–2005 (miljonit EUR) 1997 1998 1999 2000 2001 2002 2003 (27) 2004 2005 Osakapital 86 91 92 95 65 106 106 121 121 Netoväärtus 82 88 54 17 –4 –78 –83 – 111 – 182 Käive 74 83 30 59 55 89 112 130 198 Kasum 7 1 –36 –42 –21 – 115 –1 –45 –71

(42) Seega oli komisjon seisukohal, et laevatehas oli 1997. aastal jätkuvalt raskustes ja ei olnud veel konkurentsivõimeline, kuid elujõulisuse taastumist võib oodata investeerimiskava tervikliku ja õigeaegse rakendamise järel ning juhul, kui laevatehasel õnnestub kiirelt sõlmida tulutoovaid laevaehituslepinguid. Kuna elujõulisuse taastumine sõltus kõnealusest kahest ebakindlast arengust, oli laenu andmine ettevõtjale HSY 1997. aastal ja järgnevatel aastatel „eriti ohtlik”. Erapank oleks HSY-le andnud laenu või garantiid, kuid hinnaga, mis kajastab olulist riskimarginaali. Olukorras, mis on „eriti ohtlik”, osutatakse komisjoni teatises viite/diskontomäärade kohta, (28) et piisav võrdluspunkt riigiabi olemasolu ja summa kindlaksmääramiseks on Kreeka viitemäär (st ATHIBOR pluss 300 baaspunkti kuni 31. detsembrini 2000 ja viieaastane euro-vahetustehingute intressimäär pluss 75 baaspunkti alates 1. jaanuarist 2001), mida on suurendatud vähemalt 400 baaspunkti suuruse riskipreemia võrra (st ATHIBOR pluss 700 baaspunkti kuni 31. detsembrini 2000 ja viieaastane euro-vahetustehingute intressimäär pluss 475 baaspunkti alates 1. jaanuarist 2001). Laenutagatiste kontekstis hindab komisjon abi olemasolu sama meetodi alusel, st võrdleb garanteeritud laenu kogukulusid (st intressimäär, mida HSY maksis pangale pluss garantiipreemia, mida HSY maksis garandile) ja kulusid, mida HSY oleks kandnud, kui oleks sõlminud laenulepingu turutingimuste kohaselt (st Kreeka viitemäär pluss vähemalt 400 baaspunkti).

3.1.2. Areng alates 1997. aastast

(43) Nagu allpool selgitatud, ei välista komisjon, et kuni 30. juunini 1999 oli HSY jätkuvalt võimeline võtma turult laenu sellise intressimääraga, mille kujunemist kirjeldati eelmises lõigus (29).

(44) HSY teatas väikesest puhaskasumist 1997. ja 1998. aastal (30). Siiski ei õnnestunud ettevõtjal sõlmida kahe aasta jooksul ühtki laevaehituslepingut, (31) ei sõjaväelist ega tsiviillepingut. Leping oleks olnud vajalik piisava äritegevuse tagamiseks ja kahjumi vältimiseks järgmistel aastatel. Esimene laevaehitusleping, mis laevatehasel õnnestus sõlmida, puudutas kahe parvlaeva ehitamist Strintzise jaoks. See leping allkirjastati alles 1999. aasta alguses (32). Lisaks teati algusest peale, et müügihind oli liiga väike, et katta kulusid ja leping oleks seetõttu toonud kaasa kahjumi (33). 1999. aasta juulis sõlmis Kreeka merevägi ettevõtjatega HSY ja HDW lepingu kolme allveelaeva ehitamiseks. Need kolm allveelaeva plaaniti ehitada peaaegu kümne aasta jooksul ja lepingu kogumaksumus oleks olnud ligikaudu 350 miljardit Kreeka drahmi (1 miljard eurot), millest ligikaudu kolm neljandikku oleks läinud ettevõtjale HSD, kes pidi tarnima masinad, surveseadmed ja tundlikud elektroonikasüsteemid. Lisaks oleks esimene allveelaev ehitatud HDW laevatehases Kielis (34). Seega ei oleks see projekt esimestel aastatel andnud ettevõtjale HSY märkimisväärset tegevust ja sissetulekut (35).

(45) Arvestades, et 1997. ja 1998. aastal ning 1999. aasta esimestel kuudel ei õnnestunud luua suurt ja tulutoovat tellimuste paketti, oleks juhatus ja kõik investorid, kes oleks analüüsinud laevatehase olukorda, saanud hiljemalt 1999. aasta esimestel kuudel aru, et laevatehasel ei ole 1999. ja 2000. aastal piisavalt tegevust, et katta oma kulusid ning et kõnealustel aastatel teataks laevatehas suurest kahjumist, mis võib kahandada tema omakapitali väga väikeseks (36). Sellises olukorras ei saanud enam loota elujõulisuse taastumisele (37). Täiendava elemendina märgib komisjon, et Kreeka ametiasutuste esimene aruanne investeerimiskava rakendamise kohta näitas, et 30. juuniks 1999 oli üksnes väike osa kavast ellu viidud. Seetõttu, lisaks majanduslikule ebaedule, oli rajatiste ajakohastamine aeglane (38). Lõpuks märgib komisjon, et eelseisvad finantsraskused põhjustasid tüli laevatehase sõltumatu juhtkonna (st Brown & Root, mis määrati ametisse 1996. aasta septembris) ja töötajate/aktsionäride vahel. Eelkõige nõudis juhtkond, et väikese tootmismahu tõttu tuleb tööjõudu veelgi vähendada. Ametiühingute liidrid olid sellise reformi vastu ning neil õnnestus juhtkond välja tõrjuda (39). Selline sündmus, mis tõi endaga kaasa juhtkonna järjepidevuse katkemise ja näitas piisavate reformide elluviimise keerukust laevatehases, oli veel üks asjaolu, mis oleks heidutanud turumajanduslikku investorit HSY-le laenu andmast.

(46) Eeltoodust lähtuvalt märgib komisjon, et alates 30. juunist 1999 ei olnud enam mõistlik loota elujõulisuse taastumisele. Seetõttu on komisjon seisukohal, et nimetatud kuupäevast alates ei oleks ükski pank nõustunud laevatehasele laenu andma, isegi mitte kõrge intressimääraga, ja mitte ükski pank ei oleks nõustunud andma garantiid, isegi mitte kõrge garantiilõivu vastu. Kuna HSY ei oleks turult saanud ei laenu ega garantiid, kujutavad kõik laenud või garantiid pärast 30. juunit 1999 endast riigiabi. Kui oleks jõutud seisukohale, et see on kokkusobimatu ja veel välja maksmata, oleks tulnud kõik garantiid viivitamata peatada ning kõik laenud viivitamata tagasi maksta. Mis tahes laenu tagasimaksmisest – vastavalt tavapärasele ajakavale, mis on ette nähtud laenulepingus ja tulenevalt käesolevast otsusest –, mis on antud pärast 30. juunit 1999, ei piisa siiski esialgse olukorra taastamiseks, kuna tagasimaksmise tähtajani anti ettevõtja HSY käsutusse rahalisi vahendeid, mida ta tavaolukorras ei oleks turult saanud. Esialgse olukorra taastamiseks tuleb tagasi maksta kõnealune eelis, mille suurust on võimalik hinnata üksnes ligikaudselt ja kasutada selleks eriti riskantse laenu intressimäära. Ajavahemiku kohta, mis algab laenu väljamaksmisega ettevõtjale HSY ja lõpeb selle tagasimaksmisega HSY poolt, peab komisjon tegema kindlaks vahe selle intressimäära vahel, mida HSY tegelikult maksis, ja intressimäära vahel, mis on tegelikult asjakohane eriti riskantse laenu puhul. Viimase intressimäära kindlaksmääramise eesmärgil märgib komisjon, et komisjoni teatises viite/diskontomäärade kohta osutatakse sellele, et riskipreemia võib viitemäärast olla 400 baaspunkti võrra suurem, „kui ükski erapank ei oleks nõustunud vastavat laenu andma”, mis peab paika kõnealusel juhul. Komisjon on mitmetes otsustes olnud seisukohal, et viitemäärast 600 baaspunkti võrra suurem riskipreemia on piisavalt minimaalne, et peegeldada kõrge riskitasemega olukorda (40). Komisjon on seisukohal, et see määr on antud olukorra laenude puhul minimaalne. Pärast 30. juunit 1999 antud riigigarantiide suhtes kohaldab komisjon samasugust lähenemist: perioodi kohta, mis algab garanteeritud laenu väljamaksmisega ja lõpeb garantii kehtivuse kaotamisega – olgu siis tavapärase ajakava kohaselt, mis on ette nähtud garantiilepingus või tulenevalt käesolevast otsusest –, nõuab komisjon vahe kinnimaksmist garanteeritud laenu kulude (pangale tasutud intressimäär pluss garantiipreemia) ja Kreeka viitemäära vahel, mida on suurendatud 600 baaspunkti võrra.

(47) Oma väite tõestamiseks, et riigi ja ETVA antud laene ja garantiisid oleks samadel tingimustel andnud samuti erapank, esitas HSY esimese Deloitte’i aruande (41). Selle aruande 5. jaos analüüsib Deloitte ettevõtja HSY krediidivõimet 1999. aastal ja järgnevatel aastatel. Ta järeldab, et „vaatlusalusel perioodil oleks ettevõte võinud saada laenu või garantiikirju mõnelt teiselt mitteseotud asutuselt (st üksnes asutuselt, kellega on tavapärases ärilises koostöösuhtes)” (42). Komisjon märgib, et aruandes ei selgitata, kuidas kõnealust järeldust saab ühitada asjaoluga, et HSY katsed saada rahalisi vahendeid teistelt finantsinstitutsioonidelt ebaõnnestusid (43). Lisaks märgib komisjon, et analüüs sisaldab mitmeid vigu, (44) mis mõjutavad oluliselt otsuse tegemist.

3.1.3. Kontsernisisene analüüs

(48) Kõik laenud ja garantiid, mis on hõlmatud käesoleva menetlusega, olid antud ETVA või riigi poolt. Kreeka ametiasutused väidavad, et kuna ETVA ja Kreeka riik (ETVA kaudu) olid HSY aktsionärid, siis tuleks laene ja garantiisid käsitleda kontsernisiseste tehingutena. Selles kontekstis esitab Kreeka kaks väidet: — esiteks on täiesti tavaline, et emaettevõtja laenab tütarettevõtjale soodsatel tingimustel. Tõepoolest suurendab tütarettevõtjale antud eelis emaettevõtja valduses olevate aktsiate väärtust. Seetõttu, isegi kui komisjon on seisukohal, et ETVA ja riigi antud laenud ja garantiid on turuhinnast väiksemad, oleks see turumajanduslikule investorile olnud sarnases olukorras vastuvõetav. Seega ei kujuta nimetatud laenud ja garantiid endast abi; — teiseks on tavaline, et emaettevõtja annab laenu raskustes olevale tütarettevõtjale. Tõepoolest on sellise laenu eesmärk säilitada emaettevõtja valduses olevate aktsiate väärtus. Seetõttu, isegi kui komisjon oleks olnud seisukohal, et mitte ükski erapank ei oleks HSY-le teatava perioodi jooksul laenu andnud, kuna laevatehase olukord oli liiga halb, tuleb ETVA ja riigi antud laene ja garantiisid pidada erainvestorile sarnastes tingimustes vastuvõetavaks. Seega ei kujuta nimetatud laenud ja garantiid endast abi.

(49) Komisjon on seisukohal, et Kreeka järeldused ei ole korrektsed.

(50) Esiteks teeb komisjon kaks tähelepanekut. Esimese näite puhul ei oleks turumajanduslik investor seadnud end ETVA olukorda. Tõepoolest tuletatakse meelde, et kui ETVA 1985. aastal HSY ostis, oli ta arengupank, mis tegutses valitsuse korralduse kohaselt, et vältida Kreeka majanduse jaoks tähtsa ettevõtte sulgemist (45). HSY elushoidmiseks tegi ETVA 1986. aastal kapitalisüsti, mida komisjon pidas riigiabiks (46). 1995. aastal säilitas ETVA „51 % enamusosaluse” HSYs, kuna Kreeka väitis, et see on „põhjendatud kaitse huvides” vastavalt direktiivi 90/684/EMÜ artiklile 10. Teise näite puhul märgib komisjon, et kui võtta arvesse kõiki riigi rakendatud meetmeid (sealhulgas ETVA rakendatud meetmeid, kuna neid saab – nagu käesolevas otsuses hiljem tõestatud – seostada riigiga) HSY kasuks, eriti korduvat ja suurt riigiabi, mida anti HSY-le kuni 2002. aastani, selgub, et kuni 2002. aastani ei käitunud riik turumajandusliku investorina. Ta andis pidevalt suurt rahalist toetust, mis oli vajalik HSY elushoidmiseks, ja see oli väga kulukas. Järelikult, kuna riik (ETVA kaudu) pidas ennast antud olukorras HSY aktsionäriks ainult seetõttu, et käitus riigiasutusena, kes soovis säilitada HSY tootmismahu iga hinna eest ja kuna ta ei käitunud kunagi turumajandusliku investorina, kes soovib teenida raha osaluse kaudu ettevõtjas HSY, ei kõla usutavalt väide, justkui oleksid ETVA ja riik tegutsenud turumajanduslikule investorile vastuvõetaval viisil, sest ebapiisavad intressimäärad (või garantiilõivud) rahaliste vahendite eest (laenud ja garantiid), mida nad andsid ettevõtjale HSY, tasakaalustas HSY aktsiate väärtuse suurenemine. Kuna riik (sealhulgas ETVA) ei käitunud kunagi investorina, kes püüab teenida kasumit, vaid vastupidi nõustus iga hinna eest hoidma ettevõtjat HSY elus, oleksid Kreeka ja HSY pidanud oma väidet kinnitama vähemalt üksikasjaliku analüüsiga, mis oleks näidanud, et HSY aktsionärina oleksid riik ja ETVA tegelikult oodanud kapitalikasumit (st aktsiate väärtuste suurenemist), mis oleks olnud suurem kui „saamatajäänud tulu” (st ebapiisav intressimäär või ebapiisav garantiipreemia). Kuna sellist analüüsi ei tehtud ning kuna HSY ja Kreeka esitasid oma kahtlased ja hüpoteetilised väited ilma asjakohaste tõenditeta, lükkab komisjon ilma täiendava analüüsita tagasi nende väite, justkui oleks riik (sealhulgas ETVA) käitunud turumajandusliku investorina, kuna soodsatel tingimustel antud rahalised vahendid suurendasid HSY aktsiate väärtust, mis oli piisavalt oluline kompenseerimaks „saamatajäänud tulu”.

(51) Teiseks, isegi kui ülalmainitud selgitused lükati tagasi ja kontsernisiseseid aspekte tuleks analüüsida (st HSY aktsiate väärtuse potentsiaalset suurenemist), on küllaldaselt tõendeid selle kohta, et ETVA tehingud ei oleks olnud vastuvõetavad turumajanduslikule investorile, kellele kuuluks 51 % HSY aktsiatest.

(52) 1995. aasta lõpus anti 49 % HSY aktsiatest üle HSY töötajatele. Hinna üle, mida töötajad pidid maksma nimetatud 49 % ostmise eest, otsustati sel hetkel. Seetõttu said järgnevatel aastatel, kui ETVA ja riik andsid ettevõtjale HSY rahalisi vahendeid väiksema hinnaga sellest, mida oleks nõudnud (mitteseotud) erapank, said ülejäänud aktsionärid kasu 49 % HSY aktsiate väärtuse suurenemisest kõnealuse kokkuhoiu abil (st HSY maksis väiksemat intressimäära). ETVA ja riik said ettevõtjale HSY antud eelisest (nõutud intressimäärade ja nõutud garantiipreemiate vähendamine) tagasi üksnes 51 % seeläbi, et HSY väärtus suurenes. Mitte ükski turumajanduslik investor ei oleks nõustunud sellise kingituse tegemisega teistele HSY aktsionäridele. Vältimaks raha kaotamist teistele aktsionäridele, oleks turumajanduslik investor küsinud intressimäära, mis on võrdväärne (mitteseotud) erapankade küsitava intressimääraga. Seetõttu ei ole Kreeka ametiasutuste esimene väide põhjendatud.

(53) Perioodi puhul, mis algab pärast 30. juunit 1999 ehk siis ajal, kui ükski erapank ei oleks ettevõtjale HSY andnud rahalisi vahendeid, kuna pankrotioht oli liiga suur, kehtib sama arutluskäik. Eelkõige oleks mõistlik investor, kellele kuulub üksnes 51 % ettevõttest, palunud teistel aktsionäridel eraldada rahalisi vahendeid proportsionaalselt nende osalusega ettevõtjas HSY. Kui teistel aktsionäridel ei oleks selleks olnud rahalisi vahendeid, oleks mõistlik investor pidanud vähemalt läbirääkimisi ettevõtjale HSY rahaliste vahendite andmise üle suurema osaluse vastu ettevõtjas HSY. Märkimisväärsete rahaliste vahendite andmine ettevõtjale HSY ilma teiste aktsionäride poolse kaasrahastamiseta või kontsessioonideta võrdub samaga, kui seada oma raha suurde ohtu selleks, et päästa kellegi teise aktsiate väärtust. Mitte ükski turumajanduslik investor ei oleks nõustunud sarnastes tingimustes sellise kingituse tegemisega teistele aktsionäridele (47). Seetõttu tuleb Kreeka ametiasutuste teine väide tagasi lükata.

3.2. 2. horisontaalküsimus: riigi seotus ETVA käitumisega

(54) Paljusid nendest kuueteistkümnest meetmest, mida analüüsitakse käesolevas otsuses, ei andnud otseselt riik. Need andis riigile kuuluv pank ETVA. Kuna Kreeka, HSY ja TKMS/GNSH vaidlustavad riigi seotuse nende meetmetega ning samas Elefsis ja Piraeus Bank kinnitavad seda, tuleb kõnealust küsimust analüüsida.

(55) ETVA rakendas neid meetmeid ajavahemikul 1996–2002. Pretsedendiõiguse kohaselt liigitatakse sellised meetmed riigiabina EÜ asutamislepingu artikli 87 lõike 1 kohaselt, juhul kui riik oli võimeline ETVAt kontrollima ning kui ametiasutused olid „ühel või teisel viisil seotud kõnealuste meetmete rakendamisega” (48).

(56) ETVA, mille nimetähed tähistavad Kreeka tööstusarengu panka, asutati 1964. aastal kolme organisatsiooni ühinemisel (Tööstusarengu Organisatsioon, Majandusarengu Rahastamisorganisatsioon ja Turismikrediidi Organisatsioon). ETVA muudeti korporatsiooniks seadusega nr 1369/1973. Alates 1973. aastast on ETVA tegutsenud riigile kuuluva pangana. Kreeka andmetel (49) on „põhikirja järgi ETVA kui arengupanga peamine eesmärk soodustada riigi arengut tootmistegevuse rahastamise abil Kreeka majanduses (turism, tööstustoodang jne)”. ETVA oli Kreeka ainus arengupank. Seetõttu püüdis ETVA mängida otsustavat rolli riigi majandus- ja regionaalarengus ettevõtjate rahastamise, riigi piirkondlike infrastruktuuride arendamise, riskikapitali pakkumise ja osaluse kaudu ettevõtjates, mis on Kreeka majandusele strateegiliselt olulised. Pärast kõnealusest tegevusest tulenevaid finantsraskusi 1995. aastal muutus panga rekapitaliseerimine, ümberkorraldamine ja ajakohastamine Kreeka valitsuse peamiseks prioriteediks. Seda tehti viieaastase kava alusel seaduse nr 2359/95 raames. Lisaks sellele, et valitsus andis 427 miljardit Kreeka drahmi kapitali, oli ümberkorraldamise eesmärk rakendada uut strateegilist suunda, muuta organisatsiooni struktuuri ja töötada välja kaasaegsed äriprotseduurid, mis vastavad ajakohastele konkurentsitingimustele. Seega „töötas ETVA arendustegevuse kõrval välja samuti kommertspangateenuseid, eriti alates 1997. aastast” (50).

(57) 1999. aastal otsustas riik, kellele kuulus 100 % ETVA aktsiatest, jätkata panga noteerimist Ateena börsil, pakkudes 24 % oma aktsiakapitalist üldsusele. Riik otsustas minna panga erastamisega veelgi kaugemale ja kahandas riigi osaluse alla 50 %. Kuulutati välja pakkumismenetlus ning välja valiti Piraeus Bank. 20. märtsil 2002. aastal anti Piraeus Bankile üle 57,7 % ETVA aktsiakapitalist (51).

(58) Mis puutub riigi võimalustesse kontrollida ETVA-t, märgib komisjon, et kuni 1999. aasta lõpuni oli ETVA ainuomanikuks Kreeka riik. Riik säilitas enamusosaluse kuni enamusaktsiate üleandmiseni Piraeus Bankile 20. märtsil 2002. aastal. Seega oli riigil võimalik kontrollida ETVA-t vähemalt kuni 20. märtsini 2002. See tõestab samuti, et riigi ressursid olid ETVA rakendatud meetmetesse kaasatud.

(59) Riigi seotuse kohta erinevate meetmete rakendamisel teeb komisjon järgmised tähelepanekud: — esiteks märgib komisjon, et kolme kõige tähtsamat otsust ETVA osaluse kohta ettevõtjas HSY ei langetanud ETVA juhtkond sõltumatult: need otsused võttis vastu valitsus ja neid täitis ETVA. Tõepoolest: kui ETVA ostis 1985. aastal pankrotistunud HSY, oli tegemist valitsuse otsusega (52). ETVA viis valitsuse otsuse lihtsalt ellu ja tegi HSYsse kiiresti suure kapitalisüsti, mida komisjon käsitles riigiabina (53). See selgitab, miks ETVA ja HSY suhted on algusest peale olnud riigi toetusega suhted ettevõtja kasuks, kes on Kreeka valitsusele oluline tööhõive ja majandustegevuse tõttu. Teiseks tähtsaks otsuseks oli see, kui ETVA müüs 49 % HSY kapitalist töötajatele, mille üle otsustati seadusega nr 2367/1995 (54). Lisaks kehtestati kõnealuse seadusega ettevõtjale HSY märkimisväärsed ümberkorraldusmeetmed (55) (ja anti laevatehasele suurtes summades abi). Kolmas suursündmus oli HSY erastamine aastatel 2001–2002 (st ETVA pidi müüma ülejäänud 51 % HSY aktsiatest). Kõnealune erastamine kiideti heaks ministeeriumidevahelise erastamiskomitee otsusega nr 14/3-2001 ja erastamine toimus Kreeka erastamisõiguse 2000/91 raames. Seda korrati korduvalt pakkumisdokumentides, mille Alpha Finance – pank, kes korraldas HSY müüki riigi ja müüjate ehk siis ETVA ja töötajate nimel – esitas huvitatud investoritele/pakkujatele. 2. aprilli 2001. aasta pakkumisdokumendid osutavad sellele, et riik valib kõige parema pakkuja välja müüjatega ühiselt. Kokkuvõtteks oli riik see, kes võttis vastu kolm tähtsat otsust ETVA osaluse kohta ettevõtjas HSY; — lisaks otsesele seotusele kolme kõnealuse sündmusega andis riik ajavahemikul 1995–2002 väga suurtes summades abi. Riik kustutas võla summas 54,52 miljardit Kreeka drahmi (160 miljardit eurot), mis oli seotud tsiviiltegevusega (kõnealune kustutamine kiideti heaks otsusega C 10/94) ja võla summas 46,35 miljardit Kreeka drahmi (136 miljonit eurot), mis oli seotud sõjalise tegevusega. Nagu on osutatud otsuses N 401/97, kavatses riik samuti anda 7,8 miljardi Kreeka drahmi (22, 9 miljonit eurot) väärtuses investeerimisabi. 2001. aastal toimunud pakkumismenetluse ajal võttis Kreeka riik vastu seaduse 2941/2001, mis sisaldas suures summas rahalist toetust HSY erastamise lihtsustamiseks (vt käesoleva otsuse põhjendus 33). Nagu komisjon osutas otsuses N 513/01, oli riik valmis maksma 118 miljonit eurot hüvitisi, et julgustada töötajaid lahkuma ettevõttest vabatahtlikult. Korduvalt suurtes summades abi andmisega andis valitsus selgelt märku, et peab HSY ellujäämist poliitiliselt väga oluliseks (56); — lõpetuseks märgib komisjon, et riik sõlmis nimetatud aastate jooksul ettevõtjaga HSY strateegilised kaitselepingud, näiteks allveelaevade ehitamise kohta. Seega oli riik otseselt huvitatud HSY majandustegevuse kontrollimisest ja laevatehase töö jätkamise tagamisest.

(60) Riik andis väga selgelt märku, et omistas suurt tähtsust HSY majandustegevusele ja jälgis laevatehase olukorda väga tähelepanelikult, kui otsustas ETVA osaluse suuruse üle HSYs, andis HSY-le pidevalt suurt rahalist toetust ja sõlmis Kreeka julgeoleku jaoks tähtsaid sõjalisi lepinguid. Kõnealuses üldises kontekstis on komisjon seisukohal, et kuni ETVA erastamiseni 2002. aasta märtsis ei saa kahelda selles, et riik oli seotud ETVA käitumisega. Tõepoolest oli sellistes tingimustes ETVA juhtkonnal võimatu arendada edasi HSY laenupoliitikat, mis ei oleks olnud kooskõlas püsiva toetuse poliitikaga, mille võttis vastu valitsus. Eelkõige ei saanud ETVA võtta vastu otsuseid, mis oleks ettevõtjale HSY põhjustanud finantsprobleeme. Näiteks ei oleks ETVA saanud nõuda kõrgemat intressimäära (st pankadevahelisest määrast kõrgemat kursivahet) HSY-le antud laenude puhul, kuna see oleks halvendanud HSY finantsolukorda, mis oli valitsuse jaoks poliitiliselt lubamatu. Sarnaselt ei oleks ETVA saanud keelduda laenu andmisest, mida HSY küsis oma tegevuse rahastamiseks (57). Teisisõnu ei olnud ETVA-l muud võimalust kui järgida ettevõtjale HSY tugeva ja katkematu toetuse andmise poliitikat, mille riik oli vastu võtnud. Komisjon järeldab seetõttu, et kõiki meetmeid, mida ETVA rakendas HSY suhtes (laenud, garantiid, kapitalisüstid jne), saab automaatselt seostada riigiga ning ei ole vaja esitada täiendavaid tõendeid riigi seotuse kohta ajal, kui kõigi meetmete rakendajaks oli ETVA. Lõpetuseks on komisjon seisukohal, et ETVA rakendatud eri meetmeid saab seostada riigiga.

(61) Täiendavate põhjendustena esitab komisjon järgmised elemendid, mis kinnitavad, et riiki saab ETVA käitumisega seostada.

(62) Esiteks müüs ETVA 1995. aastal töötajatele üksnes 49 % HSY aktsiatest, mitte 100 %. „Kreeka tõi ettekäändeks oma sõjalised vajadused laevaehituse valdkonnas, et õigustada 51 % laevatehase aktsiate endale jätmist, nagu on lubatud direktiivi artiklis 10.” (58) Nõukogu direktiivi 90/684/EMÜ artikli 10 lõikes 3 on tõepoolest sätestatud, et „Vaatamata lõikes 2 nimetatud kohustustele laevatehased müüa, lubatakse Kreeka laevatehastel säilitada ühes laevatehases 51 % enamusosalus, kui see on põhjendatav riigikaitsehuvidega.” See tõestab, et ETVA 51 % osalus ettevõtjas HSY oli mõeldud selleks, et riik saaks kontrollida ettevõtjat eesmärgiga säilitada Kreeka kaitsehuvid. On ilmne, et antud kontekstis ei saanud ETVA juhtkond arendada ettevõtjaga HSY suhteid, mis põhinevad äritingimustel. Mis tahes otsus HSY-le rahalise toetuse andmise kohta ja selle tingimuste kohta ei tohtinud olla vastuolus Kreeka kaitsehuvidega. Eelkõige ei näe komisjon, kuidas ETVA juhtkonnal oleks olnud võimalik keelduda rahalise toetuse andmisest HSY-le või nõuda sellelt kõrgemat intressimäära. Lisaks, kui Kreeka eesmärk oli säilitada kaitsehuvid, võib oletada, et valitsus teostas tegelikult otsest järelevalvet HSY juhtkonna oluliste otsuste üle ja ETVA mis tahes otsuste üle, mis on seotud HSY-le antava rahalise toetusega.

(63) Teiseks, kuna ETVA volitused arengupangana oli riigi poolt kindlaks määratud, võib järeldada, et kõiki ETVA meetmeid, mida ta rakendas kõnealuste volituste raames, saab seostada riigiga. Sarnaselt osutatakse pretsedendiõiguses sellele, et asjakohane oleks analüüsida firma rakendatud meetmete seotust „firma majandustegevuse olemusega ja selle elluviimist turul tavapärase konkurentsi tingimustes eraettevõtjatega” (59). Sellega seoses tunnistavad Kreeka ametiasutused, et „ETVA ei tegutsenud alates tema loomisest tavalise kommertspangana, vaid spetsiaalse arengualase krediidiasutusena peamiselt pikaajaliste laenude valdkonnas, millel on oluline roll riigi majandus- ja regionaalarengus” (60). Sellega seoses tuletab komisjon meelde, et ETVA ostis HSY 1985. aastal. ETVA seotus ettevõtjaga HSY arenes seega kõnealuste „arengupanga” volituste raames ja mitte äritegevuse raames, mis algas kõige varem 1997. aastal. Kuna ETVA pidi kõnealuse ajani toetama ettevõtjat HSY oma volituste kohaselt „arengupangana”, ei saanud ETVA 1997. aastal järsku lõpetada laenude ja garantiide andmist, mida HSY küsis ja lasta laevatehasel pankrotti minna. Siinkohal tuletab komisjon meelde, et 1990ndate teisel poolel anti ETVA-le volitused arendada äritegevust koos arendustegevusega ja arendustegevust mitte asendada, vaid hoopis jätkata.

(64) Kolmandaks, vastavalt pretsedendiõigusele, võib „ettevõtja õiguslik seisund, st kas see kuulub avaliku õiguse või tavapärase äriühinguõiguse reguleerimisalasse” (61) olla asjakohane seotuse tõestamisel. Kuna ETVA kui riigile kuuluva arengupanga peamine eesmärk on soodustada riigi arengut Kreeka majanduse rahastamise kaudu, ei kuulunud see pangandusdirektiivide reguleerimisalasse (62). Alles siis, kui ETVA aktsiad noteeriti Ateena börsil 12. jaanuaril 2000, hakkas ETVA kuuluma järelevalvealaste standardeeskirjade reguleerimisalasse, mida kohaldatakse kommertspankade suhtes.

(65) Neljandaks märgib komisjon, et ajavahemikul 1996–2002 tundis riik erilist huvi ETVA tehingute vastu. Tõepoolest võttis riik vastu seaduse nr 2359/95, et korraldada ETVA ümber ja teha selle raames sadadesse miljarditesse drahmidesse ulatuv rahasüst. 1999. aastal otsustas ta noteerida osa oma kapitalist Ateena börsil. Aasta hiljem otsustas ta erastada enamiku ETVA kapitalist. Erastamine lõppes 2002. aastal. See selgitab, et ajavahemikul 1996–2002 tundis riik sügavat huvi ETVA tehingute vastu. HSY-le antud laenud ja garantiid olid piisavalt suured, (63) et otsuseid nende andmise kohta ei oleks saanud teha ETVA juhtkond ilma ETVA ainuomanike heakskiidu või otsese korralduseta.

(66) Eelmistes punktides osutas komisjon sellele, et perioodil, mis eelnes ETVA müümisele Piraeus Bankile 2002. aasta märtsis, olid kõik ETVA rakendatud meetmed seotud riigi ressurssidega ning kõiki meetmeid, mida ETVA rakendas HSY suhtes, saab seostada riigiga. ETVA rakendatud meetmete üksikasjalikus hindamises ei osuta komisjon seetõttu enam nimetatud kahele punktile.

(67) Komisjon arutleb kõnealuse kahe küsimuse üle uuesti üksnes meetme E18c hindamise kontekstis, kuna mõned osapooled väidavad, et kõnealust meedet rakendas ETVA 2002. aasta märtsis ehk siis pärast seda, kui Piraeus Bank oli ETVA ära ostnud.

3.3. 3. horisontaalküsimus: abimeetmed, millega osaliselt rahastatakse HSY sõjalist tegevust

(68) Kreeka väidab vastuses pikendamisotsuse kohta, et paljud komisjoni uuritud meetmetest toetasid laevatehase sõjalist tegevust. Seetõttu väidab Kreeka, et need kuuluvad asutamislepingu artikli 296 reguleerimisalasse ja neid ei saa riigiabi eeskirjade kohaselt hinnata ega tagasi nõuda.

(69) Seega peab komisjon hindama, kas mõned meetmetest võivad osaliselt või tervikuna kuuluda asutamislepingu artikli 296 reguleerimisalasse.

(70) Mitte ükski kõnealuse menetluse osapooltest ei vaidlusta, et HSY teostab tsiviil- ja sõjalist tegevust. Viimase viieteistkümne aasta jooksul oli peamine tsiviiltegevus tsiviillaevade remontimine. HSY on samuti valmistanud raudteid ja tsiviillaevade keresid. HSY sõjaline tegevus seisnes sõjalaevade ja allveelaevade remontimises ja ehitamises Kreeka mereväe jaoks.

(71) Komisjon tuletab meelde, et pikendamisotsusega määrati kindlaks meetmed, mis toetavad eranditult laevatehase sõjalist tegevust. Pikendamisotsuses järeldati, et kõnealused meetmed kuuluvad tervikuna asutamislepingu artikli 296 reguleerimisalasse ning ei kuulu seega riigiabi eeskirjade reguleerimisalasse. Pikendamisotsust ei ole kohtus vaidlustatud.

(72) Mõned käesoleva otsusega hõlmatud riigi poolt antud toetused ei olnud eraldatud konkreetse tegevuse jaoks, st need ei olnud eraldatud konkreetse projekti rahastamiseks. Komisjon peab seetõttu kindlaks tegema, millisel määral toetati sellise abiga sõjalist tegevust ja millisel määral tsiviiltegevust. Selle arvutuse muudab keeruliseks asjaolu, et HSY ei pidanud eraldi raamatupidamisarvestust tsiviil- ja sõjalise tegevuse kohta. Nendes tingimustes tugineb komisjon analüüsi koostamisel kahe tegevuse suhtelisele osakaalule. Seega peab ta hindama iga tegevuse suhtelist osakaalu. Komisjon märgib, et mis tahes riigi toetus (st rahaline toetus, kapitalisüst), mis anti HSY-le (ja mida ei eraldatud konkreetse tegevuse rahastamiseks), kattis samal ajal eelmiste perioodide kahju (st eelmiste lepingute tõttu tekkinud kahju) ja võimaldas laevatehasel rahastada tulevast tegevust. Selleks et määrata kindlaks, millisel määral toetas kõnealune riigiabi tsiviil- ja sõjalist tegevust, on komisjon seisukohal, et analüüs ei tohiks piirduda vahe tegemisega tsiviil- ja sõjalise tegevuse vahel (st mõlema tegevuse suhtelisele osakaalule) abi andmise aastal, vaid tuleb arvutada välja kõnealuse kahe tegevuse keskmine osakaal suhteliselt pika perioodi kestel. Asjaolu, et kahe tegevuse suhteline osakaal varieerub tugevalt aastate lõikes, räägib samuti mitme aasta keskmise osakaalu kasutamise kasuks. Tõepoolest ei pruugi kõnealune aasta olla nende kahe tegevuse keskmise osakaalu tüüpiliseks näiteks keskpikas või pikas perspektiivis.

(73) Otsusega C 40/02 ebaseaduslikuks ja kokkusobimatuks kuulutatud abi tagasimaksmise menetluse raames väitis Kreeka, et tsiviiltegevus hõlmas 25 % ja sõjaline tegevus 75 % HSY kogutegevusest. Selle väite kinnitamiseks esitas Kreeka andmed töötundide ja käibe (st müüginumbrite) kohta kahe tegevuse lõikes ajavahemiku 1997–2005 kohta (64). Praeguse menetluse kontekstis ei ole Kreeka kõnealuseid andmeid vaidlustanud. Lisaks nõustus komisjon osakaaludega (25 % tsiviiltegevus ja 75 % sõjaline tegevus) oma otsuses N 513/01, mida ei ole kohtus vaidlustatud. Eeltoodust lähtuvalt on komisjon seisukohal, et tsiviiltegevus hõlmab 25 % ja sõjaline tegevus 75 % HSY tegevusest.

(74) HSY sõjalise tegevuse kontekstis on komisjon tunnistanud varasemates otsustes järjekindlalt, et sõjalisele tegevusele antud toetus jääb riigiabi eeskirjade reguleerimisalast välja (65). Komisjon kordas seda hinnangut pikendamisotsuse punktides 86–90. Kuna käesoleva otsuse subjektiks olevaid meetmeid rakendati HSY suhtes (st HSY suhtes tervikuna) sama perioodi jooksul, mida analüüsiti kõnealustes varasemates otsustes, järeldab komisjon, et osa neist meetmetest, mis toetasid HSY sõjalist tegevust, kuuluvad samuti asutamislepingu artikli 296 reguleerimisalasse ja nendele tehakse erand riigiabi eeskirjadest.

(75) Iga meetme individuaalsel hindamisel teeb komisjon kindlaks, kas see toetas eranditult HSY tsiviiltegevust või kas seda rakendati HSY suhtes konkreetset kasutuseesmärki kindlaks määramata (66). — Komisjon on seisukohal, et üksnes tsiviiltegevuse toetamise korral ei oleks kohaldatud asutamislepingu artiklit 296 ning kogu meedet oleks saanud hinnata asutamislepingu artikli 87 kohaselt. — Komisjon on seisukohal, et kui oleks toetatud ettevõtjat HSY tervikuna, oleks 75 % riigi toetusest läinud sõjalise tegevuse jaoks, sest 75 % laevatehase tegevusest on seotud sõjalise tootmisega ning see kuuluks asutamislepingu artikli 296 reguleerimisalasse. Ülejäänud 25 % riigi toetusest saab hinnata riigiabi eeskirjade kohaselt.

4. MEETMED: KIRJELDUS, MENETLUSE ALGATAMISE PÕHJUSED, ESITATUD MÄRKUSED, HINDAMINE JA KOKKUVÕTE

(76) Kreeka ja kolmandate isikute märkuste kontekstis märgib komisjon, et need hõlmavad paljusid argumente. Näiteks väitis kaebuse esitaja Elefsis arvukates märkustes komisjonile, et mitmetel põhjustel tuleks meetmeid pidada kokkusobimatuks abiks. Sarnaselt väitsid Kreeka, HSY ja TKMS/GNSH oma järgnevates märkustes komisjonile, et eksisteerib mitmeid põhjuseid, mille alusel saab meetmeid pidada ühisturuga kokkusobivateks.

(77) Asutamislepingu artikli 253 kohaselt tuleb komisjoni otsuses esitada põhjused, millele otsus tugineb. Siiski ei ole komisjon kohustatud vastama kõigile argumentidele, mille osapooled on tõstatanud. Järelikult käsitletakse käesolevas otsuses selgesõnaliselt üksnes osapoolte tõstatud peamisi probleeme. Eriti ei käsitleta otsuses mõne osapoole tõstatatud põhjuseid, mis on faktidega selgelt kokkusobimatud, vastuolus sama osapoole teistes märkustes esitatud punktidega või mida saab selgelt tagasi lükata käesolevas otsuses tutvustatud faktide ja hinnangute alusel.

(78) Kuna käesolev uurimine hõlmab suurt hulka meetmeid, on oluline need nummerdada loetavuse lihtsustamiseks ja segaduse vältimiseks. Seetõttu nummerdatakse algatamisotsusega hõlmatud meetmed numbritega P1–P4. Pikendamisotsusega hõlmatud kaksteist meedet on sama numbriga nagu käesolevas otsuses, kuid numbrile eelneb täht E.

4.1. 1997. aastal heakskiidetud investeerimisabi väärkasutus (meede P1)

4.1.1. Meetme kirjeldus

(79) Otsusega N 401/97 kiitis komisjon heaks 7,8 miljardi Kreeka drahmi (22,9 miljoni euro) suuruse investeerimisabi, millest Kreeka teatas 20. juunil 1997. Selles otsuses hinnati abi nõukogu direktiivi 90/684/EMÜ artikli 6 „Investeerimisabi” peatüki III „Ümberkorraldusabi” kohaselt, kus on sätestatud, et „[…] investeerimisabi ei tohi anda […], kui see ei ole seotud ümberkorralduskavaga, mis ei hõlma laevatehase laevaehitusvõimsuse kasvu […]. Niisugust abi ei tohi anda laevaremonditehastele, kui see ei ole seotud ümberkorralduskavaga, mille tulemusena väheneb asjassepuutuva liikmesriigi üldine laevaremondivõimsus”. Otsuses N 401/97 osutatakse sellele, et äriplaan koostati eesmärgiga taastada laevatehase konkurentsivõime tootlikkuse suurendamise ja ajakohastamise abil. Kõnealuse äriplaani esimene sammas oli ulatuslik ümberkorraldamine ja tööjõu vähendamine. Eelkõige vähendatakse 1997. aasta lõpuks töötajate arvu 2 000-le ning võetakse kasutusele paindlikumad töömeetodid. Otsuses N 401/97 osutatakse sellele, et suurem osa tööjõu vähendamise kavast oli ellu viidud juba otsuse tegemise ajal, mis aitab tõsta tootlikkust. Ümberkorralduskava teine sammas oli investeerimiskava, mille eesmärk oli asendada vanad ja iganenud seadmed uue ajakohase tehnikaga. Otsuses osutatakse sellele, et kava kohaselt taastub laevatehase elujõulisus äriplaani lõpuks, st 2000. aastaks. Investeerimiskava kogumaksumus oli hinnanguliselt 15,62 miljardit Kreeka drahmi (45,9 miljonit eurot). Otsuse kirjeldavas osas osutatakse sellele, et kõnealust kava rahastatakse järgmiselt: 7,81 miljardit Kreeka drahmi (22,9 miljonit eurot) riigiabist, 3,13 miljardit Kreeka drahmi (9,2 miljonit eurot) aktsiakapitali suurendamisest ning 4,67 miljardit Kreeka drahmi (13,7 miljonit eurot) pangalaenudest. Kapitali suurendamine toimub proportsionaalselt kapitaliosade jaotusega, st 51 % ETVA-lt ja 49 % HSY töötajatelt. Lisaks osutatakse otsuses sellele, et pangalaenu antakse tavapäraste turutingimuste kohaselt ilma riigi garantiita. Oma hinnangus märgib komisjon, et vastavalt ümberkorralduskavale ei suurene laevaehitusvõimsus ega vähene laevaremondivõimsus. Komisjon märgib samuti, et abi määr (50 %) on kooskõlas Kreeka piirkondliku abimääraga. Määr on samuti põhjendatud asjaomase ümberkorraldamise ulatusega.

4.1.2. Menetluse algatamise põhjused

(80) Kirjavahetust Kreeka ja komisjoni vahel, mis toimus enne menetluse algatamist, on kirjeldatud käesoleva otsuse 1. peatükis „Menetlus”.

(81) Algatamisotsuses avaldas komisjon kahtlust, et otsusega N 401/97 heakskiidetud investeerimisabi võidi väärkasutada. Esiteks märgib komisjon, et investeerimiskava rakendati üksnes osaliselt ning oluliste viivitustega. Kreeka ametiasutused pikendasid investeerimiskava rakendamise tähtaega pärast 31. detsember 1999 mitmel korral, konsulteerimata selles küsimuses komisjoniga. Teiseks, arvestades, et otsuses N 401/97 osutatakse, et investeerimiskava rahastatakse tavapärastel turutingimustel antavate pangalaenudega ilma riigi garantiideta, näib, et ettevõte sai laenu riigile kuuluvalt pangalt intressimääraga, mis ei vasta turuväärtustele ja et üks laen oli kaetud riigi garantiiga. Kolmandaks ei saatnud Kreeka ametiasutused aastaaruandeid kava rakendamise kohta, nagu see oli ette nähtud otsuses N 401/97. Otsuse N 401/97 kolme rikkumise tõttu näib, et investeerimisabi väärkasutati.

4.1.3. Huvitatud isikute märkused

(82) Elefsis rõhutab, et maavärin, millega põhjendati viivitust, toimus alles 1999. aasta septembris. See oli neli kuud enne investeerimiskava rakendamisperioodi lõppu (31. detsember 1999). 1999. aasta lõpuks oli HSY viinud ellu üksnes väikese osa investeerimiskavast. See näitab, et HSY-l viibis kava rakendamine enne maavärinat oluliselt ning HSY ei oleks suutnud lõpetada investeerimiskava rakendamist ka siis, kui maavärinat ei oleks toimunud. Sarnaselt kasutati HSY erastamist põhjendusena viivitusele, mis toimus pärast 1999. aasta lõppu ja seega ei põhjendanud see HSY suutmatust täita otsust N 401/97. Lõpuks väidab Elefsis, et kuna HSY sai laenu riigi garantiiga ja mitteärilistel tingimustel, rikkus ta otsuses N 401/97 sätestatud tingimusi. Seega tuleb täiendav abi ning samuti investeerimisabi tagasi maksta.

(83) HSY esitas Kreekaga samasugused märkused; need on kokku võetud järgmises peatükis.

4.1.4. Kreeka märkused

(84) Kreeka ametiasutused kinnitasid 20. oktoobri 2004. aasta kirjas, et seadsid esialgu investeerimiskava elluviimise tähtajaks 31. detsembri 1999. 1999. aasta detsembris kontrollisid nad esimest korda kava rakendamist seoses kuludega, mida HSY-l tuli kanda enne 30. juunit 1999. Selgus, et need kulud moodustavad 2,7 miljardit Kreeka drahmi (8,1 miljonit eurot), mis on 17,7 % investeerimisprogrammi kogukuludest. 27. juunil 2001 pikendasid Kreeka ametiasutused investeeringu rakendamistähtaega 31. detsembrini 2001, kuna 7. septembri 1999. aasta maavärin oli kahjustanud laevatehase rajatisi ning lükkas investeerimiskava rakendamist edasi. Teist korda pikendasid Kreeka ametiasutused oma 28. detsembri 2001. aasta otsusega tähtaega 30. juunini 2002 erastamisprotsessi tõttu, mis algas 2001. aasta jaanuaris (ja viidi lõplikult ellu 31. mail 2002), milleks oli vaja investeerimiskava külmutada. Teise kontrolli läbiviimisel 2002. aasta mais tegid Kreeka ametiasutused kindlaks, et kulud, mis tekkisid HSY-le enne 31. detsembrit 2001, moodustasid 9,8 miljardit Kreeka drahmi (28,9 miljonit eurot) ehk 63 % investeeringu kogukuludest. 14. juuni 2002. aasta otsusega pikendati tähtaega 30. juunini 2004. 23. juuli 2003. aasta otsusega kiitsid ametiasutused heaks investeerimiskava muutmise. Sel korral palus ettevõte kõrvaldada mõned investeerimiskulud, mis sertifitseeriti teise kontrolli ajal. Kõnealused kulud olid ettemaksed investeeringuteks, mille firma oli otsustanud investeerimiskavast välja jätta. Seetõttu vähenes teise kontrolli järel sertifitseeritud kogusumma 23,3 miljonile eurole ehk 50,75 %-le kogukuludest. 30. juuni 2004. aasta kirjas palus laevatehas uut pikendust kuni 31. detsembrini 2004. Tänase päeva seisuga ei ole investeerimisabi laevatehasele välja makstud.

(85) Kreeka ametiasutused väidavad, et tähtaja pikendamisel arvasid nad heas usus, et tegutsevad komisjoni heakskiitva otsuse raames ning pidasid seda olemasolevaks abiks, mille puhul uus teatamine ei ole vajalik. Nad olid seisukohal, et sellise suuruse ja ulatusega investeerimiskavale pikendamisvõimaluse mittepakkumine on ebarealistlik, eriti laevatehase puhul, kellel puuduvad kogemused sellise kava rakendamiseks, nagu komisjon ise tunnistas oma heakskiitvas otsuses. Samuti väidavad nad, et teavitasid komisjoni pikendamisest 2002. aasta novembris. Investeerimiskava muudatus, mille nad 2003. aastal heaks kiitsid, ei muutnud heakskiidetud abi olemust, sisu ega eesmärki. Selle eesmärk oli üksnes kohandada kava sisu uute tingimustega: laevatehase erastamine, uued ettenägematut laadi lepingud (allveelaevad), 1999. aasta maavärin ning tehnoloogia areng. Kreeka ametiasutused ei näinud samuti, kuidas võiks tähtaja pikendamine mõjutada abi olemust ja seega selle kokkusobivust. Lõpuks väidavad nad, et komisjon peaks investeerimiskava pikendamise kokkusobivust hindama ühenduse suuniste, milles käsitletakse raskustes olevate äriühingute päästmiseks ja ümberkorraldamiseks antavat riigiabi, (67) punkti 52 kohaselt (edaspidi „1999. aasta ühenduse suunised”). Käesoleval juhul tuleb abi pidada kokkusobivaks, kuna läbivaadatud kavas nähakse ette elujõulisuse taastumine mõistliku ajavahemiku jooksul, nimelt pärast 30. juunit 2004. Kreeka ametiasutused väidavad, et viivitust ei põhjustanud firma, vaid vääramatud jõud (1999. aasta maavärin ja ettevõtte erastamine). Lõpuks ei rikutud ühekordse abi (one time, last time) põhimõtet, kuna abi antakse olemasoleva ümberkorralduskava kohandamisel.

(86) Mis puutub aastaaruannete esitamata jätmisse investeerimiskava rakendamise kohta, on Kreeka seisukohal, et see asjaolu ei ole piisavalt tähtis, et takistada kava muutmist.

4.1.5. Hindamine

4.1.5.1. Asutamislepingu artikkel 296

(87) Enne kokkusobivuse hindamist asutamislepingu artikli 87 ja 88 kohaselt tuleb kaaluda asutamislepingu artikli 296 kohaldatavust. Sellega seoses teeb komisjon kolm tähelepanekut. Esiteks teatas Kreeka 1997. aastal investeerimisabist vastavalt menetlusele, mis on ette nähtud asutamislepingu artikli 88 lõikes 3. Abist teatamisega tunnistas Kreeka, et investeerimiskava on peamiselt seotud HSY tsiviiltegevusega (st laevaremondi ja laevaehitusega), sest juhul kui kava oleks olnud seotud sõjalise tegevusega ja oluline riigi julgeoleku jaoks, oleks Kreeka saanud kasutada EÜ asutamislepingu artiklit 296 ega oleks pidanud investeerimisabist teatama (68). Lisaks ei vaidlustanud Kreeka heakskiitvat otsust, kus komisjon hindas teatatud abi vastavalt riigiabi eeskirjadele. Lõpuks ei kasutanud Kreeka artiklit 296 oma märkustes algatamisotsuse kohta. Eeltoodud punktid on piisavad järeldamaks, et investeerimiskava ei mõjutanud Kreeka julgeolekut ning mis tahes abi investeerimiskava rahastamiseks saab käsitleda asutamislepingu artiklites 87 ja 88 ette nähtud riigiabi eeskirjade kohaselt.

4.1.5.2. Abi väärkasutuse olemasolu

(88) Algatamisotsuses esitatud kolme kahtlust analüüsitakse järjest.

(89) Mis puutub tingimuse rikkumisse, et laenu tuleb anda turuhinnaga ja ilma riigi garantiita, on komisjon seisukohal, et kõnealune rikkumine mõjutab viimaste meetmete kokkusobivust ja mitte investeerimisabi kokkusobivust. Tõepoolest on sellise tingimuse eesmärk vältida täiendava abi andmist investeerimiskava jaoks (st vältida abi suurenemist üle määra, mis on ette nähtud otsusega N 401/97). Nagu on selgitatud allpool käesolevas otsuses, leiab komisjon muude õiguslike aluste põhjal, et HSY-le antud riigi garantii kujutab endast kokkusobimatut abi, mis tuleb tagasi maksta. Laenude suhtes on komisjon samuti seisukohal, et abi element tuleb tagasi maksta. Kuna abi element makstakse tagasi, taastatakse esialgne olukord ja HSY rahastamiskulud ei ole turuhinnast väiksemad. Teisisõnu ei ole kõnealuse tagasimaksmise tõttu täidetud tingimuse eesmärk, mis nähti ette otsuses N 401/97 ja milleks oli täiendava abi andmise vältimine rahaliste vahendite abil, mis anti HSY-le alla turuhinna. Seetõttu lükkab komisjon tagasi ettevõtja Elefsis ülalmainitud väite, et laenude ja garantiide mõlemad abielemendid ning investeerimisabi, mis kiideti heaks otsusega N 401/97, tuleb tagasi maksta.

(90) Algatamisotsuses tõstatatud aastaaruannete mitteesitamise puhul leiab komisjon, et aruannete mitteesitamine ei kujuta endast abi väärkasutust. Tõepoolest ei muuda see abi olemust, mõju ega investeerimiskava olemust. Kuna Kreeka ei esitanud seda teavet siiski õigeaegselt ning seetõttu ei teavitanud komisjoni viivitustest nende tekkimise hetkel, takistas ta komisjonil kõnealustes küsimustes õigeaegse otsuse vastuvõtmist. Järelikult toob aruannete mitteesitamine endaga kaasa selle, et Kreekal tuleb tõendada seda, et komisjon oleks kiitnud heaks investeerimiskava rakendamisperioodi järgmise pikendamise.

(91) Mis puutub investeerimiskava rakendamisel tekkinud viivitustesse, mis oli algatamisotsuses väljendatud peamine kahtlus, tegi komisjon järgmise järelduse: otsusega N 401/97 kiitis komisjon heaks abi andmise investeeringutele, mis olid „seotud ümberkorralduskavaga”, nagu on ette nähtud direktiivi 90/684/EMÜ III peatükis „Ümberkorraldusabi”. Nagu osutati äriplaani kirjelduses otsuses N 401/97, ei olnud investeerimiskava tegelikult ümberkorraldamisega mitte lihtsalt seotud, vaid oli ümberkorraldamise üks kahest sambast, kuna laevatehas ei teinud eelmistel aastatel mingeid investeeringuid ja pidi „vanad ja iganenud seadmed asendama uute seadmetega”, et taastada oma konkurentsivõime. Kreeka ametiasutused kinnitavad 20. oktoobri 2004. aasta kirja punktis 2.1, et investeerimiskava eesmärk oli taastada HSY konkurentsivõime parema tootlikkuse ja ajakohastamise abil, et muuta ettevõte konkurentsivõimeliseks riiklikul ja rahvusvahelisel tasandil. Kreeka kinnitab samuti, et eesmärk oli vahetada iganenud ja kasutamata seadmed välja kaasaegse tehnoloogiaga uue varustuse vastu. Seega, tulenevalt otsusest N 401/97 ja samuti Kreeka kirjadest, selgub, et investeerimiskava mängis otsustavat rolli ümberkorralduskavas ja elujõulisuse taastamisel (69). Kuna see oli „seotud ümberkorralduskavaga” ja oluline elujõulisuse taastamisel, on selge, et investeerimiskava rakendamist ei saanud oluliselt edasi lükata. Tegelikult oli rakendamine hädavajalik, et võimaldada elujõulisuse taastamist. Järelikult kiitis komisjon heaks abi investeerimiskava toetamiseks, mis oleks tulnud rakendada kindlaksmääratud aja jooksul ning ei kiitnud heaks abi mis tahes investeerimisprojekti toetamiseks, mis viiakse ellu tulevikus.

(92) Kõnealuse investeerimiskava rakendamise täpne ajakava ei olnud otsuse N 401/97 ajakavas ette nähtud. Otsuses N 401/97 osutatakse üksnes sellele, et „laevatehas taastab oma elujõulisuse äriplaani lõpuks ehk 2000. aastaks”. 20. oktoobri 2004. aasta kirjas osutasid Kreeka ametiasutused sellele, et vastavalt 2007. aasta detsembri ministri dekreedile toetuse andmise kohta oleks investeerimiskava tulnud lõpule viia 31. detsembriks 1999.l (70). Ometi ei mainita kõnealust kuupäeva otsuses N 401/97. Komisjon järeldab, et otsuse N 401/97 kohaselt oleks investeerimiskava tulnud viia ellu hiljemalt 2000. aasta lõpuks.

(93) Eeltoodust lähtuvalt järeldab komisjon, et 31. detsembriks 2000 seatud tähtajast kinnipidamine oli oluline ümberkorralduskava edu tagamiseks. Lisaks ei saanud pidada mitte ühtki investeeringut, mida rakendati oluliselt hiljem pärast 2000. aastat, ümberkorralduskavaga seotuks, mida on kirjeldatud otsuses N 401/97, nagu see on ette nähtud direktiivis 90/684/EMÜ.

(94) Pärast otsuse N 401/97 analüüsimist peab komisjon otsustama, kas ta oleks andnud pikendust investeeringute rakendamisperioodile, kui Kreeka oleks seda palunud ning teavitanud komisjoni viivitustest nõuetekohaselt. 1999. aasta septembris kahjustas maavärin osaliselt laevatehase järgmisi rajatisi: seinu, katuseid, aknaid, kolme ehitise tarindeid, torusid, elektrivõrke, kaisid ja kraanarööpaid. Kreeka väidab, et maavärin sundis laevatehast investeerimiskava peatama ja keskenduma eelnimetatud kahjustuste likvideerimisele.

(95) Tuues viivituse põhjuseks maavärina, palus laevatehas 2000. aasta novembris esimest korda pikendada investeerimiskava rakendamistähtaega 31. detsembrini 2001. Küsimus seisneb selles, kas komisjon oleks kõnealuse taotluse selle saamise korral heaks kiitnud. Komisjon märgib, et kui ta oleks kohaldanud 1999. aasta ühenduse suuniste punkti 52, ei oleks ta esimest pikendamist heaks kiitnud, kuna 1997. aastal heaks kiidetud ümberkorralduskava ei olnud enam selgelt piisav elujõulisuse taastamise seisukohast, arvestades 2000. aasta novembris valitsenud olukorda, ning tol hetkel ei eksisteerinud ühtki teist ümberkorralduskava, mis oleks võimaldanud elujõulisuse taastamist. Siiski kahtleb komisjon selles, kas ta oleks kohaldanud 1999. aasta ühenduse suuniste punkti 52, kuna abi ei olnud nende suuniste alusel heaks kiidetud, kuivõrd kava olemust ei „muudetud”. Edasi lükkus vaid investeeringute rakendamise kuupäev ning lisaks puudusid otsuses N 401/97 ja direktiivis 90/684/EMÜ selged sätted investeeringute rakendamise kuupäeva muutmise kohta. Tugev maavärin on sündmus, mis ei kuulu laevatehase ja Kreeka ametiasutuste vastutusalasse, see on erandlik ega ole seotud majanduse ja ettevõtlusega, oleks komisjon tõenäoliselt olnud seisukohal, et maavärin võib õigustada mõne kuu pikkust viivitust. Lisaks on investeerimiskava rakendamine keeruline, mille puhul võivad osutuda vajalikuks täiendavad kuud. Vaatamata sellele, et üks aasta on juba pikk viivitus, on mõistlik asuda seisukohale, et komisjon oleks võinud pikendamise heaks kiita.

(96) Kreeka ametiasutuste antud teist pikendamist põhjendasid Kreeka ja HSY laevatehase erastamisega, mille ajal investeerimiskava külmutati (71). Teisisõnu tulenes viivitus investeerimiskava rakendamisel teadlikust otsusest lükata rakendamine edasi. Komisjon ei saa investeerimiskava rakendamisperioodi pikendamist kindlasti heaks kiita, kui otsus peatada rakendamine mitmeks kvartaliks võeti vastu teadlikult. Nagu järeldati eespool, oli ümberkorralduskava rakendamiseks sätestatud ajakava järgimine väga oluline. Komisjon kiitis heaks abi konkreetse ümberkorralduskava rakendamise toetamiseks konkreetsel hetkel. Lisaks märgib komisjon, et kui oleks kiidetud heaks tähtaja pikendamine pärast 31. detsembrit 2001, oleks ümberkorraldamise periood olnud nii pikk, et sellele järgneval perioodil rakendatud investeeringuid ei oleks saanud pidada enam „seotuks” – direktiivi 90/684/EMÜ tähenduses – ümberkorraldamisega, mis algas 1996. aastal. 1997. aastal heakskiidetud ümberkorralduskavast ei piisanud, et lahendada laevatehase keerulist finantsolukorda 2001. aastale järgnenud perioodil. Lisaks rakendati perioodil 2001–2002 olulisi ümberkorraldusmeetmeid, mis olid uued ja mida ei olnud hõlmatud otsuses N 401/97 kirjeldatud ümberkorralduskavas (näiteks tööjõu täiendav vähendamine). Ülalmainitud kaalutlusi arvesse võttes on komisjon seisukohal, et ta ei oleks investeerimisperioodi pikendamist pärast 31. detsembrit 2001 heaks kiitnud.

(97) Seega on komisjon seisukohal, et mis tahes abi investeerimiskulude toetamiseks, mis tekkisid pärast 31. detsembrit 2001, jääb välja otsuse N 401/97 reguleerimisalast.

(98) Kreeka väidab, et isegi kui komisjon on seisukohal, et abi mõnede investeerimiskulude toetuseks ei kuulu otsuse N 401/97 reguleerimisalasse, tuleks seda abi pidada siiski ümberkorraldusabina kokkusobivaks 1999. aasta ühenduse suuniste kohaselt. Seetõttu peab komisjon analüüsima, kas HSY-le pärast 31. detsembrit 2001 tekkinud investeerimiskulude toetuseks antud abi saab pidada kokkusobivaks. Komisjon märgib, et selle suhtes, kas HSY oli pärast 31. detsembrit 2001 raskustes olev ettevõte, ei ole mingit kahtlust. Näiteks olid eelmiste aastate jooksul kogunenud kahjumid nii suured, et omakapital oli negatiivne. Seega oleks saanud ümberkorraldusabiks pidada firmale antud mis tahes abi, eriti iganenud seadmete ajakohastamiseks antud abi. Komisjon on seisukohal, et firma ei vastanud siiski abi saamise tingimustele 1999. aasta ühenduse suuniste kohaselt. Näiteks rikuti kõnealuste suuniste punktis 48 sätestatud ühekordse abi põhimõtet, kuna Kreeka oli ettevõtjale HSY andnud juba ümberkorraldusabi 1997. aasta detsembri ministri dekreedi alusel. Tõepoolest oli otsuses N 401/97 heakskiidetud investeerimisabi ümberkorraldusabi direktiivi 90/684/EMÜ ja otsuse N 401/97 kohaselt. 1999. aasta ühenduse suuniste punkti 48 kohaselt tohib ühekordse abi põhimõttest teha erandit „erandlikel ja ettenägematutel tingimustel”. Komisjonil ei õnnestunud välja selgitada erandlikke ja ettenägematuid tingimusi, mis võiksid õigustada ümberkorraldusabi andmist pärast 31. detsembrit 2001 tekkinud investeerimiskulude toetamiseks. Nagu eespool järeldatud, saab 1999. aasta septembri maavärinaga õigustada investeerimiskava rakendamisel tekkinud viivitust üksnes piiratud ulatuses. Kuid see ei ole põhjus, miks investeerimiskava rakendamine ületas 31. detsembriks 2001 seatud tähtaega. Kava külmutamine erastamisprotsessi ajal ei vasta määratlusele „erandlikud ja ettenägematud tingimused”. Kreeka väidab, et ühekordse abi põhimõtet ei rikuta, kuna abi antakse osana olemasoleva ümberkorralduskava kohandamisest. Nagu laialdaselt selgitatud, on komisjon seisukohal, et pärast 31. detsembrit 2001 rakendatud investeeringud ei ole otsuses N 401/97 kirjeldatud investeerimiskava osa. Lisaks osutatakse 1999. aasta ühenduse suuniste punktis 52 sellele, et „läbivaadatud kava peab sisaldama elujõulise saavutamist mõistliku aja jooksul”. Esialgse kava kohaselt oleks laevatehas pidanud oma elujõulisuse taastama 2000. aastaks. Seetõttu on komisjon seisukohal, et kavandatud elujõulisuse taastumine 2004. aasta juunis oli võrreldes esialgse kavaga liiga pikk viivitus ega jäänud enam mõistliku ajavahemiku piiresse. Lõpuks märgib komisjon, et ümberkorraldusperioodi sellise pikendamise heakskiitmist võiks võrrelda ühekordse abi põhimõttest kõrvalehiilimisega.

(99) Seega on komisjon seisukohal, et pärast 31. detsembrit 2001 tekkinud investeerimiskulude toetuseks antud ja otsuses N 401/97 kirjeldatud investeerimiskavaga seotud abi saab pidada hõlmatuks otsusega N 401/97. Mis tahes muu abi ei kuulu otsuse N 401/97 reguleerimisalasse. Lisaks on ühisturuga kokkusobimatu mis tahes muu abi, mis on antud HSY-le sellele tekkinud investeerimiskulude toetuseks. Kuna Kreeka osutas sellele, et investeerimisabi ei ole HSY-le siiani välja makstud, ei pea HSY abi tagasi maksma.

4.2. 1999. aastal antud 4,67 miljardi Kreeka drahmi (13,72 miljoni euro) suurune laen, mis oli kaetud riigi garantiiga (meede P2)

4.2.1. Meetme kirjeldus

(100) Kreeka osutab sellele, et kõnealuse kaheksa aasta pikkuse laenu summas 4,67 miljardit Kreeka drahmi (13,72 miljonit eurot) andis ETVA investeerimiskava rahastamiseks (72). 8. detsembri 1999. aasta otsusega andis valitsus garantii ning nõudis aastast garantiilõivu (100 baaspunkti). Laenuleping sõlmiti 29. detsembril 1999 ning maksti HSY-le välja järjestikuste osadena kuni 26. detsembrini 2000 kogusummas 12,76 miljonit eurot (73). Intressimäär koosnes ATHIBOR (EURIBOR alates 1. jaanuarist 2001) pluss 25 baaspunkti. 31. mail 2002 pikendati riigi garantiid ja laenu kuni 30. juunini 2009 ning intressimäär tõusis 100 baaspunkti võrra. Kapitali tagasimaksmine algas esimese maksega 2003. aasta detsembris.

4.2.2. Menetluse algatamise põhjused

(101) Algatamisotsuses osutatakse sellele, et riigi garantii puhul võib tegemist olla riigiabiga, mille kokkusobivus on kaheldav. Jättes kõrvale selle, kas meede kvalifitseerub abina või mitte, osutatakse otsuses N 401/97 sellele, et investeerimiskava rahastamiseks oleks pangalaenu antud tavapärastel turutingimustel ilma riigi garantiita. Seetõttu näib, et riigi garantiid olid otsusega N 401/97 juba iseenesest keelatud.

4.2.3. Huvitatud isikute märkused

(102) Elefsis esitas meetmete P2, P3 ja P4 kohta järgmised märkused. Ta tuletab meelde, et otsuses N 401/97 on ette nähtud, et pangalaenu ettevõtja HSY rahastamiseks tuleb anda tavapärastel turutingimustel ilma riigi garantiideta. On võimalik tõestada, et kõik kolm laenu anti mitteärilistel tingimustel. Esiteks anti laenu pärast 1999. aasta lõppu, kui HSY finantsolukord oli katastroofiline ja esines ettevõtja tegevusloa tühistamise risk. Teiseks anti laenu ajal, kui oli selge, et ettevõtja HSY ei ole suutnud ümberkorraldus-/investeerimiskava ellu viia ega ole täitnud otsuse N 401/97 tingimusi. Kolmandaks, võttes arvesse ettevõtja katastroofilist finantsolukorda ja kindlustunde puudumist, ei oleks HSY saanud laenu erasektorist.

4.2.4. Kreeka märkused

(103) Kreeka ametiasutused (samuti HSY) väidavad, et riigi garantiide puhul ei ole tegemist riigiabiga ning seda pakuti tavapärastel turutingimustel. Nende analüüs põhineb järgmistel elementidel: — laevatehas oleks võinud sõlmida sarnase laenulepingu mis tahes muu pangaga, pakkudes teist tüüpi tagatisi kui riigi garantiid. Ettevõtja oleks saanud pakkuda tagatisi, mis on seotud suurte lepingute või mõnede varade hüpoteegiga; — aastane garantiilõiv on 1 % turuhinnast. Lisaks ei ole see valikuline, kuna Kreeka riik andis mitmeid garantiisid kõnealusel perioodil ning mõnedel juhtudel oli riigi nõutud lõiv palju väiksem; — isegi kui komisjon peaks asuma seisukohale, et garantiilõiv oli turuhinnast väiksem, käitus riik siiski turumajandusliku investorina, kuna oli HSY aktsionär (ETVA kaudu) ning oleks saanud kasu kasumlikkuse taastumisest investeerimiskava rakendamise järel; — asjaolu, et laenu eesmärk oli rahastada investeerimiskava, mille komisjon oli heaks kiitnud, oleks olnud piisavalt kindel põhjus laenu andvale pangale ja garandile eeldamaks, et HSY suudab laenu tagasi maksta; — laenu on tagasi makstud korrapäraselt ja garantiilõiv makstud.

4.2.5. Hindamine

4.2.5.1. Asutamislepingu artikkel 296

(104) Enne kokkusobivuse hindamist asutamislepingu artikli 87 kohaselt tuleb kaaluda asutamislepingu artikli 296 kohaldatavust. Komisjon märgib, et abi andmise otsuse kohaselt oli HSY kohustatud kasutama investeerimiskava rahastamiseks garanteeritud laenu, samuti kahte teist laenu, mis olid hõlmatud algatamisotsusega (st meetmeid P3 ja P4) (74). Nagu järeldati meetme P1 hindamisel, ei kuulu investeerimiskava asutamislepingu artikli 296 reguleerimisalasse. Komisjon on seetõttu seisukohal, et nimetatud kolme laenu suhtes, mis eraldati investeerimiskava rahastamiseks, saab kohaldada riigiabi eeskirju ning need ei ole hõlmatud asutamislepingu artikliga 296.

4.2.5.2. Abi olemasolu

(105) Kõigepealt tuleb kontrollida, kas riigi garantii vastab riigiabi tingimustele asutamislepingu artikli 87 lõike 1 tähenduses.

(106) Abi olemasolu hindamiseks erinevates garantiides, mida uuritakse käesolevas otsuses, kasutab komisjon komisjoni teatist EÜ asutamislepingu artiklite 87 ja 88 kohaldamise kohta garantiidena antava riigiabi suhtes (75) (edaspidi „garantiide teatis”), mis avaldati 2000. aasta märtsis. Siiski, nagu osutatud teatise punktis 1.4, ei käsitletud selles poliitika muutmist, vaid pigem kirjeldati üksikasjalikumalt meetodit, mida komisjon oli seni kasutanud garantiide hindamisel. Seega saab põhimõtteid, mis on sätestatud garantiide teatises, kasutada samuti enne 2000. aasta märtsi antud garantiide hindamisel. Kooskõlas nimetatud järeldusega kasutas komisjon algatamisotsuses garantiide teatist, et hinnata meedet P2. Kreeka ei vaidlustanud kõnealust kohaldamist. Vastupidi, Kreeka kohaldas seda samuti meetme P2 hindamisel (76).

(107) Esiteks peab meede sisaldama riigi ressursse, et seda saaks käsitleda artikli 87 lõike 1 kohaselt. See peab paika meetme P2 puhul, kuna kõnealuse garantii andmisega seadis riik oma ressursid ohtu.

(108) Teiseks tuleb kindlaks teha, kas meede oli valikuline või mitte. Kreeka väidab, et riik andis teistele firmadele mitmeid garantiisid ning nõudis samuti 1 % suurust tasu. Kreeka esitas nende firmade nimekirja. Komisjon on seisukohal, et kõnealune asjaolu ei tõesta, et meede oli üldist laadi. Üldine meede peab olema kättesaadav kõigile liikmesriigi majandustegevuses osalejatele.. See peab olema tõhusalt ja võrdselt kättesaadav kõigile firmadele ning selle kohaldamisala ei tohi tegelikult piirata näiteks riigi õigusega omal äranägemisel otsustada, kas abi anda või mitte, või muude teguritega, mis piiravad meetme tegelikku mõju. Seega ei saa käesolevat meedet pidada üldiseks. See, et teatavad firmad said riigilt garantii, ei tähenda, et kõik firmad võiksid seda saada. Kreeka ei ole tõestanud, et riigi garantii andmine on võrdselt kättesaadav kõigile majandustegevuses osalejatele. Lisaks on kõik firmad Kreeka esitatud nimekirjas riigile kuuluvad firmad või firmad, mis teostavad mõnda sõjalist tegevust. Seega näib, et erafirmad ei oleks sellist garantiid oma tavapärase tegevuse rahastamiseks saanud. Tegelikult ei osuta Kreeka õiguslikule alusele, mille alusel rahandusminister otsustas 8. detsembril 1999. aastal garantii anda. Tõenäoliselt on selleks seadus nr 2322/1995, mis on valikuline meede, nagu selgitatakse meetme E12b hindamisel.

(109) Kolmandaks tuleb tõestada eelise olemasolu. Vastavalt garantiide teatise punktile 2.2.2 ei eeldanud laenuandja abi olemasolu, sest garantii anti enne laenu andmist ja mitte pärast seda. Seetõttu tuleb uurida abi laenusaajale, nagu on määratletud garantiide teatise punktis 2.1.1. Kreeka väidab, et eelist ei ole, kuna HSY oleks saanud sarnase laenu, kui oleks pangale pakkunud teistsuguseid tagatisi riigi garantii asemel. Komisjon on seisukohal, et ta ei pea uurima, kas teiste tagatiste pakkumisel oleks HSY kõnealuse laenu saanud või mitte. Tõepoolest peab komisjon hindama, kas tegelik tehing, mille riik ellu viis ehk andis laenule garantii mis tahes tagatistest kasu saamata, oleks turumajanduslikule investorile olnud vastuvõetav. Garantii andmise puhul laenule, mis on tagatud mõnede varade hüpoteegiga või nõuete loovutamisega, on tegemist teistsuguse tehinguga. Nagu osutatud garantiide teatise punktis 2.1.1, on riigi garantii üks võimalikest eelistest, et laenusaaja võib „pakkuda väiksemat tagatist”. Isegi kui tuleks hinnata rahaliste vahendite saamise võimalust enamate tagatiste pakkumise abil, jõudis komisjon käesoleva otsuse punktis 3.1 seisukohale, et pärast 30. juunit 1999 ei oleks HSY saanud erapankadelt laenu ega garantiisid, isegi juhul, kui oleks pakkunud pangale tagatist. Komisjon on seisukohal, et kuna riigi garantii anti 1999. aasta detsembris, andis see HSY-le eelise, pakkudes talle rahalisi vahendeid, mida HSY ei oleks turult saanud.

(110) Kreeka väidab samuti, et garantiilõiv on 1 % turuhinnast ning ei kujuta seetõttu eelist. Komisjon märgib, et Kreeka ei esitanud turuandmeid, mis tõestaksid, et pangad olid valmis sellise hinnaga garantiid andma. Kreeka esitas üksnes nimekirja garantiide kohta, mida riik oli samal perioodil sama hinna eest andnud. Samuti ei mõista komisjon, kuidas kõnealune riigi garantiide nimekiri võiks tõestada, et HSY-lt küsitud garantiilõiv on turuga kooskõlas ega kujuta endast abi. Eriti ei saa kõnealust nimekirja pidada „riigi garantiikavaks, mis ei kujuta endast riigiabi artikli 87 lõike 1 kohaselt”, kuna HSY kasuks antud garantii näitab, et see ei vasta paljudele tingimustele, mis on sätestatud garantiide teatise punktis 4.3. Isegi kui 1 % suurune garantiilõiv võis olla kooskõlas teistele (heas majanduslikus olukorras) ettevõtetele pakutava lõivu turutingimustega, ei tähenda see automaatselt seda, et see peab paika raskustes ettevõtte, näiteks HSY puhul.

(111) Mis puutub väitesse, et turuhinnast väiksem garantiilõiv oleks erainvestorile sarnastes tingimustes olnud vastuvõetav, kuna Kreeka oli HSY aktsionär, lükkas komisjon kõnealuse väite käesoleva otsuse punktis 3.1 tagasi.

(112) Punktist 3.1 on samuti näha, et 30. juunil 1999 oli olemas piisavalt teavet järeldamaks, et HSY-l ei ole õnnestunud sõlmida piisavalt laevaehituslepinguid elujõulisuse taastamiseks ning oleks 1999. ja 2000. aastal seisnud silmitsi suurte kahjumitega. Arvestades asjaolu, et laen oli mõeldud investeerimiskava rahastamiseks, mille komisjon oli 1997. aastal heaks kiitnud, oleks see lohutanud potentsiaalset laenuandjat 1997. ja 1998. aastal, mitte aga panka 1999. aasta detsembris, sest oli selge, et äriplaan oli ebaõnnestunud. Seega lükatakse Kreeka esitatud asjaomane punkt tagasi.

(113) Lõpuks, mis puutub Kreeka väitesse, et laenu maksti tagasi lepingu tingimustele vastavalt, ei saa komisjon seda lugeda tõestuseks selle kohta, et erapank oleks kõnealust laenu andnud. Tõepoolest loeb firma olukord ja olemasolev teave garantii andmise ajal (77). Lisaks märgib komisjon, et vastavalt garantii andmise ajal kättesaadavale teabele, mille alusel võis eeldada, et laevatehas võib järgnevatel aastatel kanda suuri kahjusid, kandiski laevatehas järgnevatel aastatel tõepoolest suuri kahjusid ning selle omakapital muutus tõesti väga negatiivseks. Lisaks jäi HSY ellu (ja seega suutis laenu tagasi maksta) ainult seetõttu, et sai jätkuvalt toetust riigiabi näol.

(114) Eeltoodust lähtuvalt on komisjon seisukohal, et meede annab eelise HSY-le.

(115) See valikuline eelis moonutab konkurentsi, kuna pakub rahalisi vahendeid ajal, kui HSY ei oleks turult rahalisi vahendeid saanud ning oli raskustes. Meede aitas seega kaasa ettevõtja HSY elus hoidmisele ja selle tegevuse rahastamisele. Kuna HSY mõned konkurendid asuvad teistes liikmesriikides, (78) mõjutab kõnealune konkurentsi moonutamine liikmesriikide vahelist kaubandust (79).

(116) Kuna kõik asutamislepingu artikli 87 lõikes 1 sätestatud tingimused on täidetud, kujutab garantii endast riigiabi. Kuna sellest eelnevalt ei teatatud, mis on vastuolus EÜ asutamislepingu artikli 88 lõikes 3 sätestatud nõuetega, kujutab see endast ebaseaduslikku abi.

(117) Kuna komisjon just näitas, et valikuline eelis ettevõtja HSY kasuks moonutab konkurentsi ja kaubandust, ei korda komisjon ülejäänud meetmete hindamisel analüüsi konkurentsi- ja kaubanduse moonutuste olemasolu kohta.

4.2.5.3. Abi kokkusobivus

(118) Kokkusobivuse puhul asutamislepingu artikli 87 lõigete 2 ja 3 kohaselt märgib komisjon, et asutamislepingu artikli 87 lõike 2 ja artikli 87 lõike 3 punktide b ja d sätted ei ole kohaldatavad. Kokkusobivuse puhul asutamislepingu artikli 87 lõike 3 punktide a, c ja e kohaselt reguleeritakse alates 1. jaanuarist 1999 l laevaehitusele antavat abi nõukogu 29. juuni 1998. aasta määrusega (EÜ) nr 1540/98, millega kehtestatakse laevaehitusele antavale abile uued eeskirjad (80) (edaspidi „määrus (EÜ) nr 1540/98”). Kuna garanteeritud laenu eesmärk oli rahastada investeerimiskava, mis moodustas osa ümberkorralduskavast ning kuna HSY oli raskustes, tuleks riigi garantiid hinnata määruse (EÜ) nr 1540/98 artikli 5 kohaselt. On selge, et meede ei vasta kõnealuses artiklis sätestatud tingimustele. Eelkõige osutatakse artiklis 5, et ümberkorraldusabi „võib erandkorras pidada ühisturuga kokkusobivaks, tingimusel et see abi vastab ühenduse juhistele riigiabi andmise kohta raskustesse sattunud firmade päästmiseks ja ümberkorraldamiseks”. Garantii andmise ajal kohaldusid 1999. aasta ühenduse suunised, mis avaldati Euroopa Liidu Teatajas9. oktoobril 1999 (81) ning jõustusid samal päeval. Mitmed tingimused abi heakskiitmise kohta, mis on sätestatud kõnealuste suuniste punktis 3.2.2, ei ole täidetud. Näiteks tingimuse b „Elujõulisuse taastamine” kontekstis märgib komisjon, et riigi garantiiga rahastati investeerimiskava, mis moodustas osa ümberkorralduskavast, mis 1999. aasta detsembris oli täiesti ebapiisav, et taastada pikas perspektiivis HSY elujõulisus. Tingimuse d „Abi piirdumine minimaalse vajalikuga” puhul oli komisjon otsuses N 401/97 jube ette näinud, et riigiabi võib moodustada kuni 50 % investeerimiskuludest ja ülejäänud 50 % rahastatakse vahenditest, mis on saadud aktsionäridelt ja turutingimustel saadud pangalaenudest. Järelikult ei saa investeerimiskava toetuseks anda täiendavat abi, ilma et rikutaks abi 50 % osatähtsust. Riigi garantiiga rikuti samuti ühekordse abi põhimõtet, mis on ette nähtud 1999. aasta ühenduse suuniste punktis 3.2.3, kuna otsusega N 401/97 kiitis komisjon heaks investeerimisabi, mis direktiivi 90/648/EMÜ kohaselt oli teatavat liiki ümberkorraldusabi. Kõnealune abi anti HSY-le ministri 1997. aasta otsuse alusel (käesoleva otsuse põhjenduses 84 osutab Kreeka aga sellele, et abi ei ole HSY-le veel välja makstud).

(119) Eeltoodust lähtuvalt on komisjon seisukohal, et riigi garantii kujutab ebaseaduslikku ja kokkusobimatut abi, mis tuleb tagasi maksta. Kui seda ei ole käesoleva otsuse hetkel veel välja makstud, tuleb riigi garantii viivitamata peatada. See ei ole siiski piisav enne abi andmist valitsenud olukorra taastamiseks, sest HSY sai mitmete aastate jooksul kasu laenust, mida ta ei oleks saanud ilma riigi sekkumiseta. Kõnealuse eelise tagasimaksmise kontekstis on komisjon seisukohal, et vastavalt käesoleva otsuse punktis 3.1 tehtud järeldusele tuleb garantii kehtivusaja eest tagasi maksta vahe garanteeritud laenu kogukulude (intressimäär pluss garantiipreemia) ja Kreeka viitemäära vahel, mida on suurendatud 600 baaspunkti võrra.

(120) Komisjon on seisukohal, et seeläbi taastatakse olukord, mis oleks ilma riigi garantiita valitsenud. Seega on välistatud riigi garantiide ja turuhinnast väiksema hinnaga rahaliste vahendite andmise keelu rikkumine, mis on ette nähtud otsuses N 401/97.

4.3. 1999. aastal antud 1,56 miljardi Kreeka drahmi (4,58 miljoni euro) suurune laen (meede P3)

4.3.1. Meetme kirjeldus

(121) 1999. aastal sai HSY 1,56 miljardi Kreeka drahmi (4,58 miljonit eurot) suuruse laenu ETVA-lt, kes sai tagatiseks otsusega N 401/97 määratud investeeringutoetuse esimese osa maksmise õiguse. Laenuleping sõlmiti 28. juulil 1999 ja laen maksti HSY-le täielikult välja järgmisel päeval. Algseks tagastamistähtajaks oli 31. märts 2001. Korduvate pikendamiste järel tagastati laen 2. augustil 2004. Intressimääraks oli ATHIBOR (EURIBOR seisuga 1. jaanuar 2001) pluss 100 baaspunkti (82).

4.3.2. Menetluse algatamise põhjused

(122) Algatamisotsuses märgib komisjon, et laenu puhul võib olla tegemist abiga, mille kokkusobivus on kaheldav. Lisaks, kui selgub, et kõnealuse laenu puhul anti riigigarantii, oleks tegemist otsuse N 401/97 rikkumisega, sest nimetatud otsuse kohaselt peavad investeerimisprogrammi rahastamiseks kasutatavad pangalaenud peavad olema võetud tavapärastel turutingimustel ilma riigigarantiita.

4.3.3. Huvitatud isikute märkused

(123) Elefsis väidab lisaks meetme P2 kohta tehtud märkustele, et meetmeid P3 ja P4 võimaldati ajal, mil oli selgunud, et HSY ei suuda oma ümberkorralduskava/investeerimiskava ellu viia ning otsuse N 401/97 tingimusi täita, eksisteeris seepärast oluline risk, et nendele laenudele antud tagatis, st heakskiidetud investeeringutoetuse maksmine, oli ebaseaduslik ja seetõttu kehtetu ning jõustamatu.

4.3.4. Kreeka märkused

(124) Kreeka ametiasutused (ja HSY) väidavad, et kõnealune laen anti turutingimustel. Muu hulgas sarnaneb intressimäär mõningate ETVA poolt vastava ajavahemiku vältel teistele ettevõtetele antud laenude omale. HSY oleks võinud võtta laenu ükskõik millisest teisest pangast, kuid eelistas loogiliselt ETVA-t, oma aktsionäri. Lisaks oli investeeringutoetuse esimese osaga seonduvate nõuete üleandmise vormis antav tagatis vastuvõetav ükskõik millisele pangale. Lõpetuseks märkis Kreeka, et laen tagastati pangale täies mahus.

4.3.5. Hindamine

4.3.5.1. Asutamislepingu artikkel 296

(125) Komisjon on meetme P2 hindamisega seoses juba järeldanud, et meede P3 ei kuulu asutamislepingu artikli 296 reguleerimisalasse. Seetõttu tuleb meedet hinnata riigiabi eeskirjade alusel.

4.3.5.2. Abi olemasolu

(126) Esiteks märgib komisjon, et laenuandjaks oli ETVA ja laenul puudus riigigarantii.

(127) Meetme selektiivsuse osas väitis Kreeka, et teised ettevõtted said ETVA-lt laene sarnaste intressimääradega. Samas, nagu on juba selgitatud meetme P2 hindamisega seoses, kujutab meede endast üldmeedet vaid juhul, kui see vastab rangetele tingimustele, mis ei ole antud juhul selgelt täidetud. Näiteks ei ole meede avatud kõikidele ettevõtetele võrdväärse juurdepääsu põhimõtte alusel, sest intressimäärad varieeruvad laenusaajati ning sõltuvad ETVA otsusest laenu andmise või mitteandmise ja laenutingimuste kohta. Seetõttu on meede selektiivne.

(128) Eelisseisundi olemasolu osas märgib komisjon, et laen anti pärast 30. juunit 1999 ehk ajal, mil ettevõttel puudus juurdepääs laenuturule, nagu on selgitatud käesoleva otsuse lõikes 3.1. Asjaolu, et ETVA rakendas sarnast intressimäära mõningate vastaval ajavahemikul muudele ettevõtetele antud laenude puhul, ei tõenda seda, et kõnealune intressimäär oleks olnud kommertspangale sarnastel asjaoludel vastuvõetav. Esiteks sõltub kommertspanga poolt konkreetse laenu suhtes kohaldav intressimäär laenusaaja krediidivõimest. Kreeka ei ole tõendanud, et muude loetelus toodud laenusaajate makserisk oleks sarnanenud HSY makseriskile. Komisjon tuletab meelde, et HSY olukord oli tollal väga halb. Seetõttu on tõenäoline, et turumajanduslik investor oleks HSY laenude puhul kasutanud kõrgemat intressimäära kui heas seisundis ettevõtetele antavate laenude puhul. Teiseks, isegi juhul, kui muude laenusaajate makserisk oleks olnud sama kõrge kui HSY-l, ei piisaks Kreeka esitatud loendist siiski selleks, et teha järeldusi kõnealuse intressimäära turuhinnale vastavuse kohta. Kreeka esitatud loend hõlmab vaid laene, mille andjaks oli ETVA, mis aga oli riigile kuuluv pank (ja pealegi arengupank), ning seetõttu on võimalik, et muudki laenud sisaldasid riigiabi elemente. Seega ei tõenda eeltoodu, et laenud oleksid olnud kommertspanga jaoks vastuvõetavad.

(129) Samuti kinnitavad Kreeka ametiasutused, et investeeringutoetuse esimese osa suhtes esitatud nõuete üleandmise vormis antud tagatis oleks muutnud laenu vastuvõetavaks ükskõik millise kommertspanga jaoks. Komisjon märgib, et vastavalt valitsuse otsusele, millega investeeringutoetus heaks kiideti, pidi toetuse esimese osa väljamaksmine toimuma pärast seda, kui pädev kontrolliasutus on kinnitanud investeerimiskulude ulatumist 2,73 miljardi Kreeka drahmini. Lisaks pidi väljamakse toimuma enne 31. detsember 1999. Nagu näitasid Kreeka ametiasutuste poolt 1999. aasta detsembris läbiviidud kontrolltoimingud (vt Kreeka märkused meetme P1 suhtes), oli 2,73 miljardi Kreeka drahmi suurune summa saavutatud 30. juuniks 1999. Sellest tulenevalt, kuivõrd laen anti 1999. aasta juulis ning sel ajal oleks tõenäoliselt olnud võimalik oletada, et 2,73 miljardi Kreeka drahmi künnis on ületatud või ületatakse peatselt, võiks toetuse esimese osa kättesaamise tõenäosust esmapilgul pidada küllaltki kõrgeks. Eeltoodule vaatamata oleksid siiski võinud ilmneda mitmesugused toetuse väljamaksmist takistavad probleemid. Esiteks ei oleks HSY võimaliku pankrotistumise korral olnud kindel, kas Kreeka ametiasutused oleksid nõustunud maksma investeeringutoetust ettevõttele, mis on tegevuse lõpetanud (83). Niisugusel juhul oleks pank olnud sunnitud rakendama raha tagasisaamiseks kulukaid ja aeganõudvaid õiguslikke meetmeid. Teiseks ei ole kindel, et pädevad ametiasutused oleksid kantud investeerimiskuludega nõustunud, millisel juhul ei oleks künnist õigeaegselt ületatud. Kolmandaks oleks võinud ette tulla muid haldusprobleeme. Just see tegelikult juhtuski (84) ning Kreeka ametiasutused viivitasid esimese osa väljamaksmisega mitu aastat. Nagu on osutatud käesoleva otsuse peatükis 1 „Menetlus”, taotles komisjon investeerimiskava elluviimise hilinemisest tagantjärele teada saades HSY-le selleks ajaks tasumata toetuse väljamaksmise peatamist. Komisjon järeldab, et investeeringutoetuse esimese osa liikmesriigipoolne väljamaksmine oli tõenäoline, kuid mitte kindel. HSY rasket olukorda arvese võttes oleks kommertspank nõudnud tagatisi, mida saaks kiiresti ja kindlalt realiseerida, ning ei oleks rahuldunud tagatisega, mis võib teatavatel asjaoludel osutuda väärtusetuks. Seega järeldab komisjon, et kommertspank ei oleks nõustunud niisugust laenu väljastama. Nagu eespool märgitud, kinnitavad seda HSY edutud katsed hankida raha turumajanduslikelt investoritelt.

(130) Samuti väidab Kreeka, et HSY aktsionärina kaitses ETVA enda huve, andes laenu HSY-le. Selle väite on komisjon käesoleva otsuse lõikes 3.1.3 juba tagasi lükanud.

(131) Seoses laenu tagastamisega on komisjon meetme P2 hinnangus juba selgitanud, miks antud asjaolu ei tõenda, et mõni kommertspank oleks nõustunud HSY-d vastaval ajahetkel rahastama.

(132) Eeltoodu põhjal järeldab komisjon, et laen annab HSY-le eelise, sest turult ei oleks ettevõte niisugust laenu saanud.

(133) Komisjon järeldab, et meede P3 kujutab endast abi asutamislepingu artikli 87 lõike 1 tähenduses. Kuivõrd selle andmisest eelnevalt,ei teatatud, mis on vastuolus asutamislepingu artikli 88 lõikes 3 sätestatud nõudega, on tegemist ebaseadusliku abiga.

4.3.5.3. Abi kokkusobivus

(134) Nagu meedet P2 tuleb ja käesoleva meetme kokkusobivust hinnata määruse (EÜ) nr 1540/98 kohaselt. Sarnaselt meetmega P2 oli käesolev laen suunatud investeerimiskava rahastamiseks, mis moodustas osa ümberkorralduskavast. Kuna see oli antud raskustes ettevõttele, tuleks seda samuti käsitleda määruse (EÜ) nr 1540/98 artikli 5 kohase ümberkorraldustoetusena. On selge, et meede ei vasta osutatud artiklis kehtestatud tingimustele. Muu hulgas sätestatakse artiklis 5, et ümberkorraldusabi võib „erandkorras pidada ühisturuga kokkusobivaks tingimusel, et abi on kooskõlas raskustes olevate ettevõtete päästmiseks ja ümberkorraldamiseks antavat riigiabi käsitlevate ühenduse suunistega”. Abi andmise ajal kehtivad suunised avaldati Euroopa Liidu Teatajas23. detsembril 1994. aastal (85) ja jõustusid samal päeval (edaspidi: 1994. aasta ühenduse suunised). Mitmed kõnealuste suuniste lõikes 3.2.2 sätestatud abi võimaldamise tingimused ei ole täidetud. Näiteks märgib komisjon tingimuse i) „Elujõulisuse taastamine” puhul, et riigigarantiiga rahastati investeerimiskava, mis moodustas osa ümberkorralduskavast, mis 1999. aasta juuliks oli muutunud ebapiisavaks HSY pikaajalise elujõulisuse taastamise seisukohast. Mis puutub tingimusse iii) „Ümberkorraldamise hinna ja eelistega proportsionaalne abi”, oli komisjon oma otsuses N 401/97 juba otsustanud, et riigiabi võis ulatuda maksimaalselt 50 %-ni investeerimiskuludest ning ülejäänud 50 % oleks tulnud rahastada aktsionäridelt saadud vahendite ja turutingimustel võetud laenude arvelt. Eeltoodust tulenevalt ei ole lubatav ükskõik millise lisaabi andmine investeerimiskava jaoks, vastasel juhul ületatakse eelmainitud 50 % piir ning komisjon ei saa järeldada, et abi oli proportsionaalne „ümberkorraldamise hinna ja eelistega”.

(135) Eeltoodu põhjal järeldab komisjon, et laenu puhul oli tegemist ebas