30)

2. peatükki lisatakse järgmine jagu: „7. jagu Riskipositsioonid seoses ülekantud krediidiriskiga Artikkel 122a 1. Krediidiasutus, kes ei toimi laenude algse väljastaja, tehingu korraldaja või algse laenuandjana, on avatud krediidiriskile tema kauplemisportfelli või pangaportfelli kuuluva väärtpaberistamise positsiooni korral, kui laenude algne väljastaja, tehingu korraldaja või algne laenuandja on teinud krediidiasutusele selgesõnaliselt teatavaks, et ta säilitab jätkuvalt materiaalse netoosaluse („net economic interest”), mis mingil juhul ei ole väiksem kui 5 %. Käesoleva artikli kohaldamisel tähendab materiaalse netoosaluse säilitamine järgmist: a) säilitatakse vähemalt 5 % iga investoritele müüdud või üle kantud väärtpaberistamise seeria nominaalväärtusest; b) uuenevate nõuete väärtpaberistamise korral säilitatakse laenude algse väljastaja materiaalne netoosalus vähemalt 5 % ulatuses väärtpaberistatud riskipositsioonide nominaalväärtusest; c) säilitatakse juhuslikult valitud riskipositsioonid, mis on vähemalt 5 % väärtpaberistatud riskipositsioonide nimiväärtuse summast, juhul kui sellised riskipositsioonid oleksid väärtpaberistamise käigus väärtpaberistatud, tingimusel, et potentsiaalselt väärtpaberistatud riskipositsioonide arv ei ole algsel väljastamisel väiksem kui 100, või d) säilitatakse esimese järjekoha kahju seeria ja vajaduse korral muud seeriad, millel on sama või kõrgem riskiprofiil kui muude seeriate puhul, mis on investoritele üle kantud või müüdud ja mille tähtpäev ei saabu varem kui muude seeriate puhul, mis on investoritele üle kantud või müüdud, nii et säilitatakse kokku vähemalt 5 % väärtpaberistatud riskipositsioonide nominaalväärtusest. Materiaalset netoosalust mõõdetakse selle tekkimisel ja seda säilitatakse jätkuvalt. Selle suhtes ei kohaldata krediidiriski maandamist, lühikest positsiooni ega muid riskide vähendamise vahendeid. Materiaalne netoosalus määratakse kindlaks nominaalväärtusega bilansiväliste kirjete jaoks. Käesoleva artikli kohaldamisel tähendab sõna „jätkuvalt”, et säilitatud positsioone, netoosalust või riskipositsioone ei kaitsta ega müüda. Säilitamisnõudeid ei kohaldata mitmekordselt ühegi väärtpaberistamise suhtes. 2. Kui ELis emaettevõtjana tegutsev krediidiasutus või ELi finantsvaldusettevõtja või mõni selle tütarettevõtja laenude algse väljastaja või tehingu korraldajana väärtpaberistab riskipositsioone mitme krediidiasutuse, investeerimisühingu või muu finantsinstitutsiooni suhtes, mis on hõlmatud konsolideeritud järelevalvega, võib esimeses lõikes osutatud nõuet täita asjaomase ELis emaettevõtjana tegutseva krediidiasutuse või ELi finantsvaldusettevõtja konsolideeritud andmetele tuginedes. Käesolevat lõiget kohaldatakse üksnes juhul, kui krediidiasutus, investeerimisühing või muud finantsinstitutsioon, kes tekitasid väärtpaberistatud riskipositsiooni, on võtnud kohustuse täita lõikes 5 sätestatud nõudeid ning anda laenude algsele väljastajale või tehingu korraldajale ja ELis emaettevõtjana tegutsevale krediidiasutusele või ELi finantsvaldusettevõtjale õigeaegselt teavet, et täita lõikes 7 osutatud nõudeid. 3. Lõiget 1 ei kohaldata, kui väärtpaberistatud riskipositsioonid kujutavad endast nõudeid või tingimuslikke nõudeid järgmiste asutuste vastu või mida garanteerivad täies ulatuses, tingimusteta ja pöördumatult järgmised asutused: a) keskvalitsused või keskpangad; b) piirkondlikud omavalitsused, kohalikud omavalitsused ja liikmesriikide avaliku sektori asutused; c) asutused, kelle riskikaaluks määratakse artiklite 78–83 kohaselt kõige enam 50 % või d) mitmepoolsed arengupangad. Lõiget 1 ei kohaldata: a) selgel, läbipaistval ja juurdepääsetaval indeksil põhinevate tehingute suhtes, mille puhul aluseks olevad referentsühikud on samaväärsed nendega, mis moodustavad indeksi, millega kaubeldakse laialdaselt, või need on muud kaubeldavad väärtpaberid kui väärtpaberistamise positsioonid; b) sündikaatlaenude, omandatud nõuete ega krediidiriski ülekandetehingute suhtes, kui neid instrumente ei kasutata lõikes 1 osutatud väärtpaberistamise „pakkimiseks” ega nendega seotud riskide maandamiseks. 4. Krediidiasutused on enne investeerimist ja vajaduse korral pärast seda võimelised pädevatele ametiasutustele tõestama iga väärtpaberistamise positsiooni puhul, et neil on selle kohta igakülgsed ja põhjalikud teadmised ning et nad on rakendanud formaalseid eeskirju ja menetlusi, mis seonduvad nende kauplemisportfelli ja pangaportfelliga ja mis vastavad nende investeeringute riskiprofiilile väärtpaberistatud positsioonides, järgmise teabe analüüsimiseks ja registreerimiseks: a) lõike 1 kohane laenude algse väljastaja või tehingu korraldaja avaldatud teave, et täpsustada materiaalne netoosalus, mille nad väärtpaberistamise korral jätkuvalt säilitavad; b) väärtpaberistamise üksiku positsiooni riskitunnused; c) nende riskipositsioonide tunnused, mis on aluseks väärtpaberistamise positsioonile; d) laenude algse väljastaja või tehingu korraldaja maine ja saadud kahju varasemate sellise riskipositsiooni klassiga väärtpaberistamiste puhul, mis on aluseks väärtpaberistamise positsioonile; e) laenude algse väljastaja või tehingu korraldaja või nende esindaja või nõustaja selgitused nende väärtpaberistatud riskipositsioonide puhul rakendatud hoolsuskohustuse kohta ja vajaduse korral väärtpaberistatud riskipositsioone toetavate tagatiste kvaliteedi kohta; f) vajaduse korral metoodika ja käsitlus, millel põhineb väärtpaberistatud riskipositsiooni kaitset pakkuva alusvara hindamine, ning laenude algse väljastaja või tehingu korraldaja põhimõtted, et kindlustada hindaja sõltumatus, ja g) väärtpaberistamise kõik struktuursed näitajad, mis võivad oluliselt mõjutada krediidiasutuse väärtpaberistatud positsiooni tulemusi. Krediidiasutused teevad korrapäraselt stressteste, mis vastavad nende väärtpaberistamise positsioonidele. Sel eesmärgil võivad krediidiasutused tugineda reitinguagentuuri väljatöötatud finantsmudelitele, kui krediidiasutused suudavad nõudmise korral näidata, et nad on enne investeerimist hoolsuskohustust järgides veendunud mudelite eelduste ja struktuuri õigsuses ning on mõistnud metoodikat, eeldusi ning tulemusi. 5. Krediidiasutused, välja arvatud laenude algne väljastaja, tehingu korraldaja või algne laenuandja, kehtestavad ametliku korra, mis seondub nende kauplemisportfelli ja pangaportfelli riskipositsioonidega ning vastab nende investeeringute riskiprofiilile väärtpaberistatud positsioonides, et jälgida jooksvalt ja õigeaegselt teavet väärtpaberistamise positsioonide aluseks olevate riskipositsioonide tulemuste kohta. Vajaduse korral hõlmab see riskipositsiooni tüüpi; laenude osakaalu (protsentides), mille tasumise tähtpäeva on ületatud 30, 60 ja 90 päeva; kahjumäärasid; ennetähtaegse tasumise määrasid; sissenõutud tagatistega laene; tagatiste tüüpi ja kasutusastet; riskipositsioonide krediidikvaliteedi astme või muu krediidikõlblikkuse näitaja määramise sagedust; majandussektoripõhist ja geograafilist jaotust; laenu sagedusjaotust vastavalt väärtusele vööndites, mis sobivad vastavasse tundlikkusanalüüsi. Kui aluspositsioonid on samal ajal ka väärtpaberistamise positsioonid, saavad krediidiasutused käesolevas lõigus sätestatud teavet mitte üksnes väärtpaberistamise alusseeriate kohta, nagu nende väljastaja nimi ja krediidikvaliteet, vaid ka nende väärtpaberistamise seeriate aluseks olevate (vara)kogumite kohta. Krediidiasutustel on põhjalikud teadmised väärtpaberistamise tehingu kõigi struktuursete näitajate kohta, mis mõjutaksid oluliselt nende riskipositsioonide tulemusi, näiteks kaskaadimõjuga tehingud ja kaskaadi vallandavad tegurid, krediidikvaliteedi parandamine, likviidsuse parandamine, turuväärtuse mõjutajad ja tehinguga seotud makseviivituse tekkimise määratlus. Kui lõigetes 4 ja 7 ning käesolevas lõikes nimetatud nõudeid krediidiasutuse hooletuse või tegevusetuse tõttu mingis olulises osas ei täideta, tagavad liikmesriigid, et pädevad asutused kehtestavad proportsionaalse täiendava riskikaalu vähemalt 250 % ulatuses riskikaalust (piirmääraga 1 250 %), mida kohaldatakse, välja arvatud käesoleva lõike puhul, asjaomaste väärtpaberistamise positsioonide suhtes IX lisa 4. osa kohaselt, ja suurendavad riskikaalu progresseeruvalt iga järgneva hoolsuskohustuse sätete rikkumise puhul. Pädevad asutused võtavad arvesse lõikes 3 teatavate väärtpaberistamiste puhul ette nähtud erandeid, vähendades käesoleva artikli kohaselt vastasel juhul määratavat riskikaalu seoses väärtpaberistamisega, millele kohaldatakse lõiget 3. 6. Tehingut korraldavad krediidiasutused ja laene algselt väljastavad krediidiasutused kohaldavad laenu andmisel V lisa punkti 3 kohaselt samu põhjendatud ja kindlaksmääratud kriteeriume väärtpaberistatavate positsioonide suhtes kui nende riskipositsioonide suhtes, mida hoitakse nende pangaportfellis. Sel eesmärgil kohaldavad laenude algne väljastaja ja tehingu korraldaja sama korda laenude heakskiitmise ning vajaduse korral muutmise, uuendamise ja refinantseerimise suhtes. Krediidiasutused kohaldavad samu analüüsistandardeid osaluste omandamise või emissioonide tagamise suhtes, mis on omandatud kolmandatelt isikutelt, hoolimata sellest, kas neid osalusi või tagatud emissioone tuleb hoida kauplemis- või pangaportfellis. Kui käesoleva lõike esimeses lõigus osutatud nõuded ei ole täidetud, ei kohalda laene algselt väljastav krediidiasutus artikli 95 lõiget 1 ning laene algselt väljastaval krediidiasutusel ei ole lubatud väärtpaberistatud positsioone käesoleva direktiivi kohasest kapitali adekvaatsuse arvutusest välja jätta. 7. Tehingut korraldavad ja laene algselt väljastavad krediidiasutused teevad investoritele teatavaks, mil määral nad on võtnud lõike 1 kohase kohustuse säilitada väärtpaberistamises materiaalne netoosalus. Tehingut korraldavad ja laene algselt väljastavad krediidiasutused tagavad, et tulevastel investoritel on probleemideta juurdepääs kogu olulisele teabele krediidikvaliteedi ja üksikute aluspositsioonide tulemuste, rahavoogude, väärtpaberistamise positsiooni tagatise kohta, samuti sellisele teabele, mida on vaja rahavoogude ja aluspositsioonide tagatise väärtuse põhjaliku ja hästiinformeeritud stresstesti läbiviimiseks. Sel eesmärgil määratletakse oluline teave väärtpaberistamise päeva seisuga ja väärtpaberistamise laadist tulenevalt vajaduse korral pärast seda. 8. Lõikeid 1–7 kohaldatakse uute väärtpaberistamiste suhtes, mis lastakse välja 1. jaanuaril 2011 või pärast seda kuupäeva. Pärast 31. detsembrit 2014 kohaldatakse lõikeid 1–7 nende olemasolevate väärtpaberistamiste suhtes, millele lisatakse pärast nimetatud kuupäeva uusi või asendavaid aluspositsioone. Pädevad ametiasutused võivad otsustada lõigetes 1 ja 2 osutatud nõuete kohaldamise ajutiselt peatada perioodiks, kui turu üldine likviidsus on pingeline. 9. Pädevad asutused avalikustavad järgmise teabe: a) hiljemalt 31. detsembriks 2010 vastu võetud üldkriteeriumid ja metoodika, et vaadata läbi lõigete 1–7 nõuetele vastavus; b) ilma et see piiraks 1. peatüki 2. jao sätteid, järelevalve tulemuste lühikirjelduse ja nende meetmete kirjelduse, mis on võetud pärast 31. detsembrist 2011 kord aastas tuvastatava lõigete 1–7 nõuetele mittevastavuse korral. Käesolevas lõikes sätestatud nõude suhtes kohaldatakse artikli 144 teist lõiku. 10. Euroopa pangandusinspektorite komitee esitab komisjonile kord aastas aruande selle kohta, kuidas pädevad asutused täidavad käesoleva artikli nõudeid. Euroopa pangandusinspektorite komitee töötab välja suunised järelevalvetavade lähendamiseks käesoleva artikli kohaldamisel, kaasa arvatud hoolsuskohustuse ja riskijuhtimise kohustuse rikkumise korral võetavad meetmed.”