Komisjoni otsus,

29. aprill 2004,

PM2,5 proovide võtmise ja mõõtmise ajutise standardmeetodi juhise kohta

(teatavaks tehtud numbri K(2004) 1713 all)

(EMPs kohaldatav tekst)

(2004/470/EÜ)

EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,

võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,

võttes arvesse nõukogu 22. aprilli 1999. aasta direktiivi 1999/30/EÜ vääveldioksiidi, lämmastikdioksiidi ning lämmastikoksiidide, tahkete osakeste ja plii piirtasemete kohta välisõhus [1] ning eriti selle artikli 7 lõike 5 kolmandat lõiku ja IX lisa V jagu,

pärast nõupidamist nõukogu direktiivi 96/62/EÜ [2] artikli 12 lõike 2 alusel loodud komiteega

ning arvestades järgmist:

(1) Kuni PM2,5 proovivõtu ja mõõtmise standardmeetodi loomiseni Euroopa Standardikomitee poolt tuleks sätestada sellise proovivõtu ja mõõtmise ajutine standardmeetod.

(2) Komisjoni otsus 2003/37/EÜ [3] annab sellise ajutise standardmeetodi juhise.

(3) Otsust 2003/37/EÜ tuleks muuta väljajäetud osa tõttu selle lisas, mis käsitles välitingimustes valideerimiseks kasutatavaid proovivõtuseadmeid. Samal ajal tuleks kõnealuse lisa mõõtmismeetodeid ja tulemuste hindamise olukorda käsitlevat muud teavet selguse huvides ja tehnika arengut arvesse võttes uuendada.

(4) Otsus 2003/37/EÜ tuleks selguse huvides asendada,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

Artikkel 1

PM2,5 proovivõtu ja mõõtmise ajutist standardmeetodit käsitlev juhis sätestatakse lisas.

Artikkel 2

Otsus 2003/37/EÜ tunnistatakse kehtetuks.

Artikkel 3

Käesolev otsus on adresseeritud liikmesriikidele.

Brüssel, 29. aprill 2004

Komisjoni nimel

komisjoni liige

Margot Wallström

[1] EÜT L 163, 29.6.1999, lk 41. Direktiivi on muudetud komisjoni otsusega 2001/744/EÜ (EÜT L 278, 23.10.2001, lk 35).

[2] EÜT L 296, 21.11.1996, lk 55. Määrust on viimati muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 1882/2003 (ELT L 284, 31.10.2003, lk 1).

[3] EÜT L 12, 17.1.2003, lk 31.

--------------------------------------------------

LISA

PM2,5 MÕÕTMISE JUHIS DIREKTIIVI 1999/30/EÜ KOHASELT

Käesoleva dokumendi eesmärk on anda soovitusi õhu kvaliteedi eest vastutavatele isikutele ja võrguoperaatoritele PM2,5 mõõteseadmete valikuks, mis on nõutavad vastavalt direktiivile 1999/30/EÜ peenosakeste kohta. Neid soovitusi ei kohaldata teiste võimalike kasutusviiside suhtes, mille puhul mõõtmise eesmärgid on teistsugused, nt teadusuuringud või indikaatormõõtmised.

Taust ja standardimistööd Euroopa Standardikomitees

Direktiiv 1999/30/EÜ sätestab artiklis 5, et "Liikmesriigid tagavad mõõtejaamade rajamise ja töös hoidmise, et saada andmeid PM2,5 sisalduse kohta välisõhus. Iga liikmesriik määrab nende mõõtejaamade arvu ja asukoha ise kindlaks nii, et andmed iseloomustaksid PM2,5 taset selles liikmesriigis. Kui see on võimalik, tuleks PM2,5 ja PM10 proovide võtmise kohad ühitada." Artikkel 7 mainib lisaks, et "PM2,5 proovivõtu ja mõõtmise ajutine standardmeetod sätestatakse IX lisa V jaos." Peale selle nõutakse IX lisas, et Euroopa Komisjon valmistaks koostöös direktiivi 96/62/EÜ artiklis 12 osutatud komiteega ette vastava suunise.

Keskkonna peadirektoraat on volitanud Euroopa Standardikomiteed välja töötama Euroopa standardmeetodi PM2,5 mõõtmiseks. See meetod põhineb välisõhust võetud proovi tahkete osakeste PM2,5 fraktsiooni gravimeetrilisel määramisel. CEN TC 264/WG 15 alustas tööd 2000. aastal. Valideerimised välitingimustes viidi läbi kaheksas Euroopa riigis, nimelt Hispaanias, Saksamaal, Madalmaades, Austrias, Itaalias, Rootsis, Ühendkuningriigis ja Kreekas ning lõpetati suvel 2003. Seetõttu ei ole lõplik CENi standardmeetod kättesaadav enne 2004. aastat.

CEN WG 15 katsetab praegu mitmesuguseid gravimeetrilisel määramismeetodil põhinevaid ja nii Euroopa tootjate eri tüüpi sisenditega mõõtevahendeid kui ka Ameerika Ühendriikide standardproovivõtuseadet:

- MINI-WRAC, ühefiltriline proovivõtuseade, tootja: Fraunhofer Institute for Toxicology and Aerosol Research (FhG-ITA), Saksamaa,

- Ameerika Ühendriikide föderaalne proovivõtuseade, ühefiltriline proovivõtuseade: RAAS 2,5-1, tootja: Thermo Andersen, Ameerika Ühendriigid

- Partisol FRM Model 2000, tootja: Rupprecht and Patashnick, Ameerika Ühendriigid,

- Partisol plus Model 2025-SCC, filtrite kassetiga; tootja: Rupprecht and Patashnick, Ameerika Ühendriigid,

- LVS-3D, ühefiltriline proovivõtuseade, tootja: Derenda, Saksamaa,

- SEQ 47/50, filtrite kassetiga, automaatselt järjestikku filtreid vahetav proovivõtuseade, tootja: Leckel Company, Saksamaa,

- HVS-DHA 80, filtrite kassetiga, automaatselt järjestikku filtreid vahetav proovivõtuseade, tootja: Digitel, Šveits.

Lisaks katsetab CEN ka mitmeid automaatseid mõõtevahendeid, mis põhinevad beetakiirguse absorbtsiooni ehk neeldumise meetodil ning TEOM-meetodil (Tapered Element Oscillating Microbalance), et teha kindlaks, kas need on gravimeetrilise standardmeetodiga samaväärsed:

- ADAM, beetakiirguse absorbtsiooni ehk neeldumise meetod, filtrite kassetiga, automaatse järjestikuse filtrite vahetusega, tootja: OPSIS, Rootsi,

- FH 62 I-R, beetakiirguse absorbtsiooni ehk neeldumise meetod, lintfiltriga, tootja: ESM Andersen Company, Saksamaa,

- BAM 1020, beetakiirguse absorbtsiooni ehk neeldumise meetod, lintfiltriga, tootja: Met One, Ameerika Ühendriigid,

- TEOM SES, tsükloniga fraktsioneerimisel põhinev meetod (Sharp Cut Cyclone), tootja: Rupprecht and Patashnick, Ameerika Ühendriigid.

Probleemid PM2,5 massikontsentratsiooni mõõtmisel

PM2,5 massikontsentratsiooni mõõtmisel tuleb arvesse võtta mitmeid probleeme, mis on osaliselt teada juba eelnevatest PM10 mõõtmise kogemustest. Mitmes liikmesriigis läbiviidud esialgsed võrdlevad uuringud on näidanud olulisi erinevusi manuaalsete PM2,5 proovivõtuseadmete tulemuste vahel, need võivad ulatuda kuni ±30 %. Proovivõtuseadmete vaadeldud erinevuste põhjused on keerukad ja neid võib liigitada järgmiselt:

- proovi filtrile kogumisel tekkivad ebatäpsused, nt tingituna proovi osalisest aurumisest proovi kogumise kestel või filtril,

- proovi fraktsioneerimisel tekkivad ebatäpsused, nt tingituna seadme halvast konstruktsioonist, voolukiiruse ebastabiilsusest või osakeste sadenemisest proovivõtuplaadile,

- proovivõtusüsteemi paigaldamisest tingitud ebatäpsused, nt osakeste sadenemine proovivõtutorus (pikkade või kõverate torude korral eriti).

Tuleb märkida, et PM2,5 keemiline koostis on oluliselt erinev PM10 koostisest, eelkõige on PM2,5 fraktsioon rikastatud osaliselt lenduvate tahkete osakestega (nt ammooniumnitraat, orgaanilised ühendid). Tahked osakesed fraktsioonivahemikus PM10 kuni PM2,5 koosnevad peamiselt niisugustest inertsetest komponentidest nagu ränidioksiid, metallioksiidid jne. Seega võivad juba PM10 proovide võtmisel täheldatud osaliselt lenduva aine kao probleemid ilmneda veelgi markantsemalt PM2,5 mõõtmisel.

Kaod sõltuvad peamiselt aerosoolide koostisest ja lenduva tahke aine olemasolust, samuti välis- ja proovivõtutemperatuuri vahest. Kaod võivad seetõttu sõltuvalt aastaajast ja geograafilisest piirkonnast suuresti erineda. Nii näiteks olid kaod ühel kevadisel proovivõtul Skandinaavias 0 % lähedased (aerosoolid teede liivatamiselt), samal ajal kui talvisel proovivõtul Kesk-Euroopas olid kaod kuni 70 % (kõrge ammooniumnitraadi sisaldusega aerosoolid).

Sellest tulenevalt võib eeldada, et proovivõtusüsteemi igasuguse soojenemise korral on PM2,5 massikontsentratsiooni näidud oluliselt madalamad kui välistingimustes käitatava süsteemi korral.

Soovitused PM2,5 seireks

Kuivõrd Euroopa Standardikomitee standardiseerimismeetmete järeldused veel puuduvad, on hetkel võimalik anda järgmised soovitused.

Mõõtmismeetodi kohta

Komisjoni poolt CENile antud ülesandes täpsustati, et standardiseeritav mõõtmismeetod põhineb välisõhust filtrile kogutud proovi PM2,5-fraktsiooni tahkete osakeste massi gravimeetrilisel määramisel. CEN WG15 testib praegu muid meetodeid nagu beetakiirguse neeldumise meetod ja TEOM-meetod (Tapered Element Oscillating Microbalance), et teha kindlaks, kas need on gravimeetrilise meetodiga samaväärsed.

Spetsiaalse PM2,5 sisendi kohta

Käesoleval ajal on seire ja teadusuuringute otstarbel saadaval ja kasutusel kaks peamist sisendikonstruktsiooni: impaktor-tüüpi ja tsüklon-tüüpi sisendid. Praegu testitakse mitmesuguseid sisendeid mõlemast tüübist, nt CEN WG 15 raames. Osakeste esmase, suuruse järgi fraktsioneerimise tõhusus sisendil peab tagama, et 50 % osakestest, mille aerodünaamiline läbimõõt on 2,5 μm, kogutakse filtrile.

Mõõteseadmete kohta

Teooria ja PM10 valideerimisel saadud eelneva kogemuse põhjal võib järeldada, et PM2,5 mõõtmisel tuleks vältida selliste seadmete kasutamist, mille proovivõttur ja/või filter proovivõtmisel soojenevad. Et viia miinimumini lenduvate osakeste võimalik kadu, tuleks PM2,5 mõõtmisel eelistada seadmeid, mille temperatuur proovivõtmise ajal on võimalikult lähedane välistemperatuurile.

Arvestades seniste uuringute ebatäielikkust ja nende tulemuste vähest järjepidevust, ei ole käesoleval ajal võimalik PM2,5 seireseadmete hulgast täpsemat valikut teha. Konkreetse mõõteseadme valimisel tuleb otsus hoolikalt läbi kaaluda. Eelistada tuleks lahendust, mis ei nõua liiga suuri investeeringuid ja mida on võimalik kohandada tulevikus esilekerkivate mõõtmisvajadustega (nt peatselt kehtestatav PM2,5 mõõtmise Euroopa standardmeetod, seadmetootjate läbiviidavad tehnilised uuendused, lähiajal vastu võetav raskemetallide määrus).

PM2,5 andmete esitamisel on oluline nende kogumisel kasutatud mõõtmismetoodika täielikult dokumenteerida.

--------------------------------------------------