Komisjoni direktiiv 2002/77/EÜ,

16. september 2002,

konkurentsi kohta elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste turgudel

(EMPs kohaldatav tekst)

EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,

võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 86 lõiget 3,

ning arvestades järgmist:

(1) Komisjoni 28. juuni 1990. aasta direktiivi 90/388/EMÜ konkurentsi kohta telekommunikatsiooniteenuseturgudel, [1] viimati muudetud direktiiviga 1999/64/EÜ, [2] on mitu korda oluliselt muudetud. Täiendavate muudatuste tegemiseks tuleks see direktiiv selguse huvides uuesti sõnastada.

(2) Asutamislepingu artikli 86 kohaselt on komisjoni ülesanne tagada, et kõigi riigi osalusega äriühingute ja eri- või ainuõigustega ettevõtjate puhul järgivad liikmesriigid ühenduse õigusest tulenevaid kohustusi. Vastavalt artikli 86 lõikele 3 võib komisjon täpsustada ja selgitada kõnealusest artiklist tulenevaid kohustusi ja näha sellega seoses ette tingimused, mis on vajalikud selleks, et komisjon saaks nimetatud lõikes sätestatud järelevalvekohustusi tulemuslikult täita.

(3) Direktiiv 90/388/EMÜ kohustas liikmesriike kaotama telekommunikatsiooniteenuste osutamise eri- ja ainuõigused esialgu muude teenuste puhul peale telefonside, satelliitteenuste ja mobiilraadioside ning seejärel kehtestati sellega järk-järgult täielik konkurents telekommunikatsiooniturul.

(4) Euroopa Parlament ja nõukogu on asutamislepingu artikli 95 põhjal võtnud kõnealuses valdkonnas vastu hulga muid direktiive, mille põhimõtteline eesmärk on kehtestada telekommunikatsiooniteenuste siseturg avatud võrgu pakkumise ja universaalteenuse osutamise abil avatud ja konkurentsinõuetele vastavas keskkonnas. Need direktiivid tuleks tunnistada kehtetuks alates 25. juulist 2003, kui hakatakse kohaldama elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste uut reguleerivat raamistikku.

(5) Elektroonilise side uus reguleeriv raamistik koosneb ühest ülddirektiivist, s.o Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. märtsi 2002. aasta direktiiv 2002/21/EÜ elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste ühise reguleeriva raamistiku kohta (raamdirektiiv), [3] ja neljast eridirektiivist: Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. märtsi 2002. aasta direktiiv 2002/20/EÜ elektrooniliste sidevõrkude ja -teenustega seotud lubade andmise kohta (loadirektiiv), [4] Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. märtsi 2002. aasta direktiiv 2002/19/EÜ elektroonilistele sidevõrkudele ja nendega seotud vahenditele juurdepääsu ja vastastikuse sidumise kohta (juurdepääsu käsitlev direktiiv), [5] Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. märtsi 2002. aasta direktiiv 2002/22/EÜ universaalteenuse ning kasutajate õiguste kohta elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste puhul (universaalteenuse direktiiv), [6] Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. juuli 2002. aasta direktiiv 2002/58/EÜ, milles käsitletakse isikuandmete töötlemist ja eraelu puutumatuse kaitset telekommunikatsioonisektoris (eraelu puutumatust ja elektroonilist sidet käsitlev direktiiv). [7]

(6) Pidades silmas arengut, mis on olnud omane liberaliseerimisele ja Euroopa telekommunikatsioonituru järkjärgulisele avanemisele alates 1990. aastast, tuleks direktiivis 90/388/EMÜ ja seda muutvates õigusaktides kasutatud teatavaid mõisteid kohandada, et kajastada viimasel ajal telekommunikatsioonivaldkonnas toimunud tehnoloogia arengut, või asendada need, et võtta arvesse infotehnoloogiat, meedia- ja telekommunikatsioonitööstust viimastel aastatel kujundanud vastastikust lähenemist. Teatavate sätete sõnastust tuleks võimaluse korral selgemaks muuta, et lihtsustada nende kohaldamist, võttes vajaduse korral arvesse asutamislepingu artikli 95 põhjal vastuvõetud direktiive ja muudetud direktiivi 90/388/EMÜ rakendamisel omandatud kogemusi.

(7) Käesolevas direktiivis kasutatakse seniste mõistete "telekommunikatsiooniteenused" ja "telekommunikatsioonivõrgud" asemel mõisteid "elektroonilised sideteenused" ja "elektroonilised sidevõrgud". Need uued mõisted on vajalikud selleks, et võtta arvesse lähenemisprotsessi ja hõlmata ühe mõistega kõik elektroonilised sideteenused ja/või -võrgud, mida kasutatakse signaalide edastamiseks traadi, raadio, optiliste või muude elektromagnetiliste vahendite abil (st paik- ja traadita võrgud, kaabeltelevisiooni- ja satelliitvõrgud). Seega tuleks raadio- ja teleprogrammide ülekandmist ja edastamist käsitada elektroonilise sideteenusena ning selliseks ülekandmiseks ja edastamiseks kasutatavaid võrke tuleks käsitada elektrooniliste sidevõrkudena. Lisaks tuleks teha selgeks, et uus mõiste "elektroonilised sidevõrgud" hõlmab ka kiudoptilisi võrke, mis võimaldavad kolmandatel isikutel oma lülitusseadmete või marsruutimisseadmete abil signaale edastada.

(8) Sellega seoses tuleks selgeks teha, et liikmesriigid peavad kõrvaldama (kui nad ei ole seda juba teinud) mitte ainult elektrooniliste sideteenuste osutamise, vaid kõigi elektrooniliste sidevõrkude pakkumise ainu- ja eriõigused, ning nad peaksid tagama, et ettevõtjatel on õigus osutada selliseid teenuseid, ilma et see piiraks direktiivide 2002/19/EÜ, 2002/20/EÜ, 2002/21/EÜ ja 2002/22/EÜ kohaldamist. Elektrooniliste sidevõrkude mõiste peaks tähendama ka seda, et liikmesriigid ei tohi piirata operaatori õigust rajada, laiendada ja/või pakkuda kaabellevivõrku selle põhjendusega, et niisugust võrku võib kasutada ka raadio- ja teleprogrammide ülekandmiseks. Eri- ja ainuõigused, mis piiravad elektrooniliste sidevõrkude kasutamist telesignaalide ülekandmiseks ja levitamiseks, on eelkõige vastuolus EÜ asutamislepingu artikli 86 lõikega 1 koostoimes artikliga 43 (asutamisõigus) ja/või artikli 82 punktiga b, kuivõrd need lubavad turgu valitseval ettevõtjal piirata "toodangut, turge või tehnilist arengut tarbijate kahjuks". See ei piira siiski nende erieeskirjade kohaldamist, mis liikmesriigid on vastu võtnud kooskõlas ühenduse õigusega, eelkõige kooskõlas nõukogu 3. oktoobri 1989. aasta direktiiviga 89/552/EMÜ teleringhäälingutegevust käsitlevate liikmesriikide teatavate õigusnormide kooskõlastamise kohta, [8] muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 97/36/EÜ, [9] ja mis reguleerivad üldsusele mõeldud audiovisuaalprogrammide levitamist.

(9) Proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei tohiks liikmesriigid enam kohaldada elektrooniliste sideteenuste osutamise ning elektrooniliste sidevõrkude rajamise ja pakkumise suhtes litsentsisüsteemi, vaid üldloasüsteemi. Seda nõutakse ka direktiivis 2002/20/EÜ, mille kohaselt tuleks elektroonilisi sideteenuseid või -võrke pakkuda üldloa, mitte litsentside alusel. Isikul, kes ei ole sellega rahul, peaks olema võimalus vaidlustada sõltumatu organi ees ja vajaduse korral kohtus otsus, mis takistab tal pakkuda elektroonilisi sideteenuseid või -võrke. Ühenduse õiguse olulise põhimõtte kohaselt on isikul õigus tõhusale õiguskaitsele, kui siseriiklik meede kahjustab tema õigusi, mis tulenevad direktiivi sätetest.

(10) Riigiasutused võivad avaldada määravat mõju riigi osalusega äriühingute tegevusele tulenevalt äriühingu tegevust reguleerivatest eeskirjadest või osaluse jaotusest. Seega kui liikmesriigid kontrollivad vertikaalselt integreeritud võrguoperaatoreid, kes käitavad eri- või ainuõiguse alusel rajatud võrke, peaksid need liikmesriigid tagama asutamislepingus sätestatud konkurentsieeskirjade võimaliku rikkumise vältimiseks, et kui sellistel operaatoritel on asjaomasel turul valitsev seisund, siis ei diskrimineeri nad oma tegevuse kasuks. Sellest tulenevalt peaksid liikmesriigid võtma kõik meetmed, mis on vajalikud, et takistada igasugust diskrimineerimist selliste vertikaalselt integreeritud operaatorite ja nende konkurentide vahel.

(11) Käesolevas direktiivis tuleks selgitada ka komisjoni 16. jaanuari 1996. aasta direktiivist 96/2/EÜ (millega muudetakse direktiivi 90/388/EÜ mobiil- ja personaalside osas) [10] tulenevat põhimõtet, sätestades, et liikmesriigid ei tohiks anda raadiosageduste kasutamiseks ainu- või eriõigusi ning kõnealuste sageduste kasutamise õigused tuleks anda objektiivse, mittediskrimineeriva ja läbipaistva korra alusel. See ei tohiks piirata kriteeriumide ja korra kohaldamist, mis on liikmesriikides kehtestatud selliste õiguste andmiseks raadio- ja televisiooniringhäälingu sisuteenuse pakkujatele, et saavutada üldist huvi pakkuvad eesmärgid ühenduse õiguse kohaselt.

(12) Kõik direktiivi 2002/22/EÜ kohased siseriiklikud skeemid, mille eesmärk on jagada universaalteenuse osutamise kohustuse netokulu, peavad põhinema objektiivsetel, läbipaistvatel ja mittediskrimineerivatel kriteeriumidel ning olema kooskõlas proportsionaalsuse ja minimaalse turumoonutuse põhimõttega. Minimaalne turumoonutus tähendab seda, et osamaksed tuleb sisse nõuda nii, et lõppkasutajate kanda jääv rahaline koormus on võimalikult väike, kasutades selleks näiteks osamaksete võimalikult ulatuslikku jaotamist.

(13) Kui satelliitide kasutamise rahvusvaheliste organisatsioonide loomist käsitlevatest rahvusvahelistest konventsioonidest tulenevad õigused ja kohustused on vastuolus asutamislepingu konkurentsieeskirjadega, peaksid liikmesriigid tegema EÜ lepingu artikli 307 kohaselt kõik selliste vastuolude kõrvaldamiseks. Käesolevas direktiivis tuleks seda kohustust selgitada, sest direktiivi 94/46/EÜ [11] artikliga 3 nähti liikmesriikidele ette vaid kohustus "edastada komisjonile" nende käsutuses olev teave selliste vastuolude kohta. Käesoleva direktiivi artiklis 11 tuleks selgitada liikmesriikide kohustust kõrvaldada kõik piirangud, mis võivad nimetatud rahvusvaheliste konventsioonide tõttu veel jõus olla.

(14) Tagamaks, et turgu valitsevad elektrooniliste sidevõrkude ja üldkasutatavate telefoniteenuste pakkujad käitavad oma üldkasutatavaid elektroonilisi sidevõrke ja kaabeltelevisioonivõrke iseseisvate juriidiliste isikutena, tuleks käesoleva direktiiviga säilitada direktiiviga 1999/64/EÜ liikmesriikidele ettenähtud kohustus.

(15) Käesolev direktiiv ei tohiks piirata liikmesriikide kohustuste täitmist seoses I lisa B osas sätestatud tähtaegadega, mille jooksul liikmesriigid peavad üle võtma eespool nimetatud direktiivides sätestatud nõuded.

(16) Liikmesriigid peaksid esitama komisjonile kogu teabe, mis on vajalik näitamaks, et olemasolevates siseriiklikes rakendusaktides kajastuvad käesolevas direktiivis sätestatud selgitused, võrreldes direktiividega 90/388/EMÜ, 94/46/EÜ, 95/51/EÜ, [12] 96/2/EÜ, 96/12/EÜ [13] ja 1999/64/EÜ.

(17) Eespool nimetatut silmas pidades tuleks direktiiv 90/388/EÜ kehtetuks tunnistada,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:

Artikkel 1

Mõisted

Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:

1) elektrooniline sidevõrk – edastussüsteemid ja vajaduse korral lülitus- ja marsruutimisseadmed ning muud vahendid, mis võimaldavad edastada signaale traadi, raadio teel, optiliselt või muude elektromagnetiliste vahendite abil, kasutades sealhulgas satelliitvõrke, paik- (ahel- ja pakettkommuteeritud, k.a Internet) ja liikuva maaside võrku ja elektrikaablisüsteeme ulatuses, milles neid kasutatakse signaalide edastamiseks, raadio- ja teleringhäälinguvõrke ja kaabeltelevisioonivõrke, olenemata sellest, millist teavet nende kaudu edastatakse;

2) üldkasutatav sidevõrk – elektrooniline sidevõrk, mida kasutatakse ainult või peamiselt üldkasutatavate elektrooniliste sideteenuste osutamiseks;

3) elektrooniline sideteenus – tavaliselt tasu eest osutatav teenus, mis seisneb tervikuna või peamiselt signaalide edastamises elektrooniliste sidevõrkude kaudu, kaasa arvatud telekommunikatsiooniteenused ja edastusteenused ringhäälinguks kasutatavates võrkudes, ning välja arvatud teenused, mis pakuvad või mille abil teostatakse elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste abil edastatava sisu redigeerimist; elektrooniliste sideteenuste hulka ei kuulu direktiivi 98/34/EÜ artiklis 1 määratletud infoühiskonna teenused, mis ei seisne tervikuna või peamiselt signaalide edastamises elektrooniliste sidevõrkude kaudu;

4) üldkasutatavad elektroonilised sideteenused – üldsusele kättesaadavad elektroonilised sideteenused;

5) ainuõigused – õigused, mis liikmesriik mis tahes õigus- või haldusaktiga annab ühele ettevõtjale, reserveerides talle õiguse osutada elektroonilist sideteenust või tegutseda elektroonilise side alal teatavas geograafilises piirkonnas;

6) eriõigused – õigused, mis liikmesriik annab piiratud hulgale ettevõtjatele mis tahes õigus- või haldusaktiga, millega teatavas geograafilises piirkonnas:

a) määratakse või piiratakse kahe või enama ettevõtjaga selliste ettevõtjate hulka, kellele on antud luba osutada elektroonilist sideteenust või tegutseda elektroonilise side alal muul viisil kui objektiivsete, proportsionaalsete ja mittediskrimineerivate kriteeriumide kohaselt, või

b) antakse ettevõtjatele muul viisil kui kõnealuste kriteeriumide kohaselt õigus- või haldusaktiga eeliseid, mis oluliselt mõjutavad teiste ettevõtjate võimalusi osutada sama elektroonilist sideteenust või tegutseda samal elektroonilise side alal samas geograafilises piirkonnas ja sisuliselt samaväärsetel tingimustel;

7) satelliitside maajaamade võrk – kahest või enamast satelliidi vahendusel koos töötavast maajaamast koosnev süsteem;

8) kaabeltelevisioonivõrk – peamiselt juhtmepõhine infrastruktuur, mis on loodud eelkõige raadio- või teleülekannete edastamiseks või levitamiseks üldsusele.

Artikkel 2

Elektrooniliste sidevõrkude ja elektrooniliste sideteenustega seotud ainu- ja eriõigused

1. Liikmesriigid ei anna ega säilita elektrooniliste sidevõrkude rajamise ja/või pakkumise või üldkasutatavate elektrooniliste sideteenuste osutamise ainu- või eriõigusi.

2. Liikmesriigid võtavad kõik vajalikud meetmed tagamaks, et kõigil ettevõtjatel on õigus osutada elektroonilisi sideteenuseid või luua, laiendada ja pakkuda elektroonilisi sidevõrke.

3. Liikmesriigid tagavad, et ei kehtestata ega säilitata piiranguid elektrooniliste sideteenuste osutamisele elektrooniliste sideteenuste osutajate rajatud elektroonilistes sidevõrkudes, kolmandate isikute pakutud infrastruktuuridele või võrkude, muude rajatiste või asukohtade jagamise teel, ilma et see piiraks direktiivide 2002/19/EÜ, 2002/20/EÜ, 2002/21/EÜ ja 2002/22/EÜ kohaldamist.

4. Liikmesriigid tagavad, et ettevõtjale elektrooniliste sideteenuste osutamiseks või elektrooniliste sidevõrkude rajamiseks ja/või pakkumiseks antud üldluba ja sellega kaasnevad tingimused põhinevad objektiivsetel, mittediskrimineerivatel, proportsionaalsetel ja läbipaistvatel kriteeriumidel.

5. Kõik direktiivi 2002/20/EÜ artikli 3 lõikes 1 sätestatud põhjustel tehtud otsused, millega takistatakse ettevõtjal pakkuda elektroonilisi sideteenuseid või -võrke, peavad olema põhjendatud.

Isikul, kes ei ole sellega rahul, peaks olema võimalus vaidlustada selline otsus asjaomastest isikutest sõltumatus organis ja vajaduse korral kohtus.

Artikkel 3

Vertikaalselt integreeritud riigi osalusega äriühingud

Lisaks artikli 2 lõikes 2 sätestatud nõuetele ja ilma et see piiraks direktiivi 2002/21/EÜ kohaldamist, tagavad liikmesriigid, et vertikaalselt integreeritud riigi osalusega äriühingud, kes pakuvad elektroonilisi sidevõrke ja kellel on turgu valitsev seisund, ei diskrimineeri nende oma tegevuse kasuks.

Artikkel 4

Sageduste kasutamise õigus

Ilma et see piiraks konkreetseid kriteeriume ja korda, mille liikmesriigid on kehtestanud raadiosageduste kasutamise õiguste andmiseks raadio- või televisiooniringhäälingu sisuteenuse pakkujatele, et saavutada üldist huvi pakkuvad eesmärgid kooskõlas ühenduse õigusega:

1) ei anna liikmesriigid elektrooniliste sideteenuste osutamiseks raadiosageduste kasutamise ainu- ega eriõigusi;

2) peab raadiosageduste eraldamine elektroonilisteks sideteenusteks põhinema objektiivsetel, läbipaistvatel, mittediskrimineerivatel ja proportsionaalsetel kriteeriumidel.

Artikkel 5

Kataloogiteenused

Liikmesriigid tagavad, et nende territooriumil kaotatakse kõik kataloogide loomise ja pakkumise, kaasa arvatud kataloogide avaldamise ja numbriinfoteenuste osutamise ainu- ja/või eriõigused.

Artikkel 6

Universaalteenuse osutamise kohustused

1. Kõik direktiivi 2002/22/EÜ kohased siseriiklikud korrad, mille eesmärk on jagada universaalteenuse osutamise kohustuse netokulu, peavad põhinema objektiivsetel, läbipaistvatel ning mittediskrimineerivatel kriteeriumidel ja olema kooskõlas proportsionaalsuse põhimõtte ja minimaalse turumoonutuse põhimõttega. Eelkõige juhul, kui universaalteenuse osutamise kohustus määratakse tervikuna või osaliselt elektroonilisi sideteenuseid osutavale riigi osalusega äriühingule, võetakse seda arvesse universaalteenuse osutamise kohustuse netokulude osamaksete arvestamisel.

2. Liikmesriigid edastavad kõik lõikes 1 osutatud korrad komisjonile.

Artikkel 7

Satelliidid

1. Liikmesriigid tagavad, et kaotatakse kõik keelud ja piirangud kosmosesegmendi kasutuse pakkumise kohta satelliitside maajaamade võrgu volitatud operaatorile ja lubavad oma territooriumil igal kosmosesegmendi pakkujal kontrollida, et seoses kõnealuse pakkuja kosmosesegmendiga kasutatav satelliitside maajaamade võrk vastab avaldatud tingimustele, mis käsitlevad juurdepääsu sellise isiku kosmosesegmendi kasutusele.

2. Kui satelliitide kasutamise rahvusvaheliste organisatsioonide loomist käsitlevate rahvusvaheliste konventsioonide sätted ei ole kooskõlas EÜ asutamislepingu konkurentsieeskirjadega, võtavad selliste konventsioonide osalisriigid kõik vajalikud meetmed selliste vastuolude kõrvaldamiseks.

Artikkel 8

Kaabeltelevisioonivõrgud

1. Kõik liikmesriigid tagavad, et ükski üldkasutatavaid elektroonilisi sidevõrke pakkuv ettevõtja ei tegutse oma kaabeltelevisioonivõrku käitades sama juriidilise isikuna kui muud üldkasutatavat elektroonilist sidevõrku käitades, kui selline ettevõtja:

a) on kõnealuse liikmesriigi kontrolli all või kui tal on eriõigused;

b) valitseb märkimisväärset osa üldkasutatavate elektrooniliste sidevõrkude ja üldkasutatavate telefoniteenuste ühisturust ja

c) käitab samas geograafilises piirkonnas eri- või ainuõiguste alusel loodud kaabeltelevisioonivõrku.

2. Mõiste "üldkasutatav telefoniteenus" tähendab sama mis direktiivi 1999/64/EÜ artiklis 1 kasutatud mõiste "avalik telefoniteenus".

3. Liikmesriigid, kes arvavad, et nende territooriumil on kliendiliinide infrastruktuuride ja teenuste pakkumise valdkonnas piisavalt suur konkurents, teatavad sellest komisjonile.

Sellises teabes sisaldub turustruktuuri üksikasjalik kirjeldus. Esitatud andmed on vastava nõudmise korral tutvumiseks kättesaadavad kõigile huvitatud isikutele, võttes arvesse ettevõtjate õigustatud huvi kaitsta oma ärisaladusi.

4. Komisjon otsustab mõistliku aja jooksul pärast nimetatud isikute ärakuulamist, kas asjaomases liikmesriigis võib juriidilise lahususe kohustuse lõpetada või ei.

5. Komisjon vaatab käesoleva artikli kohaldamise läbi hiljemalt 31. detsembril 2004.

Artikkel 9

Liikmesriigid esitavad komisjonile hiljemalt 24. juulil 2003 sellise teabe, mis võimaldab komisjonil kinnitada, et käesoleva direktiivi sätted on täidetud.

Artikkel 10

Kehtetuks tunnistamine

Direktiiv 90/388/EÜ, mida on muudetud I lisa A osas nimetatud direktiividega, tunnistatakse kehtetuks alates 25. juulist 2003, ilma et see piiraks liikmesriikide kohustusi, mis on seotud I lisa B osas sätestatud ülevõtmistähtaegadega.

Viiteid kehtetuks tunnistatud direktiividele tõlgendatakse viidetena käesolevale direktiivile ja loetakse vastavalt II lisa vastavustabelile.

Artikkel 11

Käesolev direktiiv jõustub 20. päeval pärast selle avaldamist Euroopa Ühenduste Teatajas.

Artikkel 12

Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

Brüssel, 16. september 2002

Komisjoni nimel

komisjoni liige

Mario Monti

[1] EÜT L 192, 24.7.1990, lk 10.

[2] EÜT L 175, 10.7.1999, lk 39.

[3] EÜT L 108, 24.4.2002, lk 33.

[4] EÜT L 108, 24.4.2002, lk 21.

[5] EÜT L 108, 24.4.2002, lk 7.

[6] EÜT L 108, 24.4.2002, lk 51.

[7] EÜT L 201, 31.7.2002, lk 37.

[8] EÜT L 298, 17.10.1989, lk 23.

[9] EÜT L 202, 30.7.1997, lk 60.

[10] EÜT L 20, 26.1.1996, lk 59.

[11] EÜT L 268, 19.10.1994, lk 15.

[12] EÜT L 256, 26.10.1995, lk 49.

[13] EÜT L 74, 22.3.1996, lk 13.

--------------------------------------------------

I LISA

A OSA

Kehtetuks tunnistatavate direktiivide nimekiri

Direktiiv 90/388/EMÜ (EÜT L 192, 24.7.1990, lk 10)

Direktiivi 94/46/EÜ (EÜT L 268, 19.1.1994, lk 15) artiklid 2 ja 3

Direktiiv 95/51/EÜ (EÜT L 256, 26.10.1995, lk 49)

Direktiiv 96/2/EÜ (EÜT L 20, 26.1.1996, lk 59)

Direktiiv 96/19/EÜ (EÜT L 74, 22.3.1996, lk 13)

Direktiiv 1999/64/EÜ (EÜT L 175, 10.7.1999, lk 39)

B OSA

Eespool loetletud direktiivide ülevõtmise tähtpäevad

Direktiiv 90/388/EMÜ: ülevõtmise tähtpäev: | 31 detsember 1990 |

Direktiiv 94/46/EÜ: ülevõtmise tähtpäev: | 8. august 1995 |

Direktiiv 95/51/EÜ: ülevõtmise tähtpäev: | 1. oktoober 1996 |

Direktiiv 96/2/EÜ: ülevõtmise tähtpäev: | 15. november 1996 |

Direktiiv 96/19/EÜ: ülevõtmise tähtpäev: | 11. jaanuar 1997 |

Direktiiv 1996/64/EÜ: ülevõtmise tähtpäev: | 30. aprill 2000 |

--------------------------------------------------

II LISA

Vastavustabel

Käesolev direktiiv | Direktiiv 90/388/EMÜ |

Artikkel 1 (Mõisted) | Artikkel 1 |

Artikkel 2 (ainu- ja eriõiguste kaotamine) | Artikkel 2 |

Artikkel 3 (vertikaalselt integreeritud riigi osalusega äriühingud) | Artikli 3 punkti a alapunkt ii |

Artikkel 4 (raadiosageduste kasutamise õigused) | Artikli 3 punkt b |

Artikkel 5 (kataloogiteenused) | Artikli 4 punkt b |

Artikkel 6 (universaalteenuse osutamise kohustus) | Aartikli 4 punkt c |

Artikkel 7 (satelliidid) | Direktiivi 94/46/EÜ artikkel 3 |

Artikkel 8 (kaabellevivõrgud) | Artikkel 9 |

--------------------------------------------------