ET Euroopa Liidu Teataja L 34/152

KOMISJONI OTSUS (EL) 2016/154,

22. juuli 2015,

riigiabi SA.13869 (C 68/2002) (ex NN 80/2002) (üldise jaotusvõrgu uuendamiseks maksuvabastusega loodud arvestusliku reservi ümberliigitamine kapitalisisendi alla) kohta, mida Prantsusmaa rakendas ettevõtte EDF suhtes

(teatavaks tehtud numbri C(2015) 4959 all)

(Ainult prantsuskeelne tekst on autentne)

(EMPs kohaldatav tekst)

EUROOPA KOMISJON,

võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 108 lõike 2 esimest lõiku (1),

olles kutsunud huvitatud isikuid üles esitama märkusi vastavalt osutatud artiklile (2)

ja võttes neid märkusi arvesse

ning arvestades järgmist:

(1) 16. oktoobri 2002. aasta otsusega („menetluse algatamise otsus”) algatas komisjon Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 108 lõike 2 kohase ametliku uurimismenetluse eelise kohta, mis tuleneb sellest, et ettevõte Etablissement Public à Caractère Industriel et Commercial „Electricité de France (E.D.F.), Service National” („EDF”, millest sai 2004. aasta lõpus aktsiaselts Electricité de France SA) ei maksnud bilansi restruktureerimise käigus 1997. aastal äriühingu tulumaksu arvestusliku reservi osa pealt, mis loodi maksuvabastusega üldise jaotusvõrgu uuendamiseks.

(2) 11. detsembril 2002 komisjonile edastatud märkustes ei nõustunud Prantsuse ametiasutused väitega EDFi saadud maksueelise kohta ning rõhutasid eeskätt, et täiendava kapitalisisendi abil korrigeeriti alakapitaliseeritust ning see oli seetõttu põhjendatud.

(3) 21. jaanuaril 2003 edastas komisjon Prantsusmaale ühelt huvitatud isikult saadud ainukesed märkused ning palus Prantsusmaal esitada oma kommentaarid. Prantsusmaa ei esitanud nende märkuste kohta kommentaare.

(4) 12. veebruaril 2003 toimus komisjoni ja Prantsuse ametiasutuste vaheline tehniline koosolek ning seejärel esitas komisjon 4. juulil 2003 täiendava teabe nõude.

(5) 11. novembril 2003 esitas Prantsusmaa täiendava teabe. 17. novembril 2003 korraldati uus tehniline nõupidamine komisjoni, Prantsuse ametiasutuste ja EDFi esindajate vahel. Prantsuse ametiasutused esitasid täiendava teabe 20. novembril 2003.

(6) 16. detsembri 2003. aasta otsusega (3) kuulutas komisjon EDFi kasuks võetud meetme siseturuga kokkusobimatuks ning nõudis kõnealuse abi ja selle pealt arvutatud intresside tagasimaksmist. Abi maksti tagasi 2004. aasta veebruaris.

(7) 15. detsembri 2009. aasta otsusega tühistas Üldkohus komisjoni otsuse (4). Prantsusmaa maksis 2004. aastal tagastatud abisumma EDFile uuesti välja.

(8) 5. juuni 2012. aasta otsusega lükkas Euroopa Kohus tagasi komisjoni esitatud apellatsioonikaebuse Üldkohtu otsuse suhtes (5).

(9) 2. mai 2013. aasta otsusega laiendas komisjon ametlikku uurimismenetlust („menetluse laiendamise otsus”) (6).

(10) 1. juulil 2013 esitasid Prantsuse ametiasutused komisjonile oma märkused.

(11) 13. augusti 2013. aasta kirjaga edastas komisjon Prantsusmaale ühelt huvitatud isikult, nimelt EDFilt 29. juulil 2013 saadud märkused ning palus Prantsusmaal esitada oma kommentaarid. Prantsusmaa esitas oma kommentaarid EDFi märkuste kohta 11. oktoobril 2013.

(12) 18. oktoobril 2013 edastas EDF komisjonile konsultandi (Oxera) koostatud 15. oktoobri 2013. aasta uuringu. 22. oktoobril 2013 edastas komisjon uuringu Prantsusmaale ja palus esitada selle kohta kommentaarid. Selle palve puhul tuleb samas võtta arvesse asjaolu, et uuring edastati enam kui kaks ja pool kuud pärast menetluse laiendamise otsuses seatud tähtaja lõppemist, samuti asjaolu, et uuring koostati pärast Prantsusmaa tehtud väidetavat EDFi investeerimise otsust. 6. novembril 2013 esitas Prantsusmaa kommentaarid kõnealuse uuringu kohta.

(13) 14. novembril 2013 toimus komisjoni ja Prantsusmaa ametiasutuste koosolek. 15. novembril 2013 palus komisjon esitada täiendavat teavet ja täpsustusi Prantsusmaa märkuste kohta, mis esitati 23. detsembril 2013.

(14) 22. novembril 2013 edastas EDF komisjonile EDFi tellitud õigusliku arvamuse, mis täiendas ja toetas tema 29. juulil 2013 esitatud märkusi.

(15) EDFi ettepanekul korraldati 12. märtsil 2014 koos komisjoniga koosolek, kus osalesid ka Prantsuse ametiasutuste esindajad.

(16) 13. mail 2014 palus komisjon Prantsusmaal esitada võimalikud kommentaarid, arvamused ja täpsustused EDFi esitatud õigusliku arvamuse kohta. Prantsusmaa edastas need 19. juuni 2014. aasta kirjaga.

1. MEETME ÜKSIKASJALIK KIRJELDUS

1.1. ABI SAAJA EDF, TEMA STAATUSE JA KAPITALI MUUTUSED

(17) EDF asutati 8. aprilli 1946. aasta seadusega nr 46-628, elektri- ja gaasi natsionaliseerimise kohta („seadus nr 46-628”), mille artikli 1 sätete kohaselt natsionaliseeriti Prantsusmaa elektrienergia tootmine, transport, jaotamine, import ja eksport. Kõnealuse seaduse alusel usaldati natsionaliseeritud elektriettevõtete haldamine riiklikule avalikule tööstus- ja kaubandusettevõttele, mille nimetus on „Electricité de France (E.D.F.), Service National”.

(18) Seaduse nr 46-628 artiklis 16 on sätestatud, et EDFi kapitali moodustavad talle üle antud varad, õigused ja kohustused, mis kuuluvad rahvale ja on võõrandamatud ning ettevõtte tegevuskahjumi korral taastatakse kapital järgmiste majandusaastate tulemi abil. 14. mai 1956. aasta dekreedi nr 56-493, milles käsitletakse EDFi kapitalisisendit, artikli 1 sätete kohaselt reguleerisid seda eespool osutatud seaduse artiklis 16 sätestatud eeskirjad. Kõnealuse dekreedi artikli 2 kohaselt makstakse nende eraldiste alusel riigile intressi ja dividende.

(19) Seaduse nr 46-628 alusel oli EDF alates asutamisest ja ka 1997. aastal riiklik avalik tööstus- ja kaubandusasutus, mille tegevust ei reguleerinud aktsiaseltside suhtes kohaldatavad õigusaktid. Avalikul tööstus- ja kaubandusasutusel ei ole aktsiakapitali, erinevalt riiklikust aktsiaseltsist, kelle omanike ringi moodustavad tema aktsionärid (7). Vaatamata sellele, et asjaomastes tekstides kasutatakse mõisteid „kapital” ja „kapitalisisend”, ei ole EDFil avalik-õigusliku juriidilise isiku seisundi tõttu aktsiakapitali. 9. augusti 2004. aasta seaduses nr 2004-803 elektrienergia ja gaasiga varustamise avaliku teenuse ning elektri- ja gaasiettevõtete kohta („seadus nr 2004-803”) nähakse ette selle seisundi muutmine tulevikus. Seaduse nr 2004-803 artiklis 24 on sätestatud, et EDFi, mille kapitalist peab üle 70 % kuuluma riigile, tegevust hakkavad reguleerima aktsiaseltside suhtes kohaldatavad õigussätted, kui õigusaktides ei ole sätestatud teisiti. Kõnealuse seaduse artiklis 47 on samuti nähtud ette avaliku asutuse EDF hilisem ümberkujunemine aktsiaseltsiks ning ettevõtte uue seisundi kohta vastava dekreedi avaldamine. Artiklis 46 on sätestatud, et aktsiaseltsi EDF bilanss 31. detsembri 2004. aasta seisuga koostatakse avalik-õigusliku asutuse EDF 31. detsembri 2003. aasta bilansi ja 2004. majandusaasta tulemiaruande alusel.

(20) EDFi ümberkujundamine aktsiaseltsiks sai teoks 17. novembri 2004. aasta dekreedi nr 2004-1224, mis käsitles aktsiaseltsi Electricité de France põhikirja, kohaldamisega. Dekreedi lisana esitatud põhikirjas sätestati, et EDF on edaspidi aktsiaselts, mille tegevust reguleerivad äriühingute suhtes kohaldatavad õigusaktid, eeskätt äriseadustik sedavõrd, kuivõrd seda ei piira konkreetsemad õigussätted, muu hulgas ka põhikiri ise.

(21) EDFi põhikirja artiklis 6 on sätestatud, et aktsiaseltsi aktsiakapital, mis esialgu kuulus täies ulatuses riigile, on suurusega 8,129 miljardit eurot, mis on jaotatud 1 625 800 000 aktsiaks nimiväärtusega 5 eurot. Uue aktsiaseltsi EDF aktsiakapitali suurus määrati kindlaks 2004. aasta novembris suuruses 8,1 miljardit eurot, mis võrdus avalik-õigusliku majandus- ja kaubandusasutuse EDF kapitali ja selle hetkeni kogunenud kapitalieraldiste summaga. Kõnealune kapitali ja kapitalieraldiste summa oli tekkinud 10. novembri 1997. aasta seaduse nr 97-1026, millega kehtestati mitmesugused majandus- ja kaubandusmeetmed („seadus nr 97-1026”), alusel ja see oli püsinud muutumatuna alates 1997. aastast.

(22) Seaduses nr 2004-803 ja EDFi põhikirjas sätestati, et riigile pidi – ja peab jätkuvalt – kuuluma enam kui 70 % aktsiaseltsi kapitalist. 2005. aasta novembris Euronexti börsil noteerimiseks lubatud uusi EDFi aktsiaid pakuti avatud hinnaga, avades seeläbi võimaluse osaleda EDFi aktsiakapitalis ka teistel aktsionäridel peale riigi.

1.2. ARVESTUSLIKU RESERVI MOODUSTAMINE ÜLDISE JAOTUSVÕRGU UUENDAMISEKS

(23) Seaduse nr 46-628 artikli 36 kohaselt anti EDFile kõik natsionaliseeritud elektriga seotud kontsessioonid. Seaduse artikli 37 kohaselt pidi kontsessionäär nende kontsessioonidega seoses järgima standardtingimusi. Erinevad riigi üleantud elektri edastamise kontsessioonid ühendati 1958. aastal ühtseks kontsessiooniks, mida nimetati üldiseks jaotusvõrguks.

(24) Kuna kontsessioonidega seotud spetsiifilised raamatupidamiseeskirjad puudusid, otsustas EDF alates 1946. aastast, et ta on üldise jaotusvõrguga hõlmatavate varade omanik ning kandis vastavad varad oma bilanssi. 28. novembri 1956. aasta dekreediga nr 56-1225 kinnitatud tingimuste artikli 8 kohaselt peab EDF oma kulul teostama kõik hooldus- ja uuendustööd, mis on vajalikud kontsessiooniga hõlmatavate objektide hoidmiseks nõuetekohases töökorras.

(25) 1987. aastal, pärast seda, kui 1982. aastal muudeti üldist kontoplaani ja nähti ette eraldi eeskirjad varade jaoks, mis tagastatakse riigile pärast kontsessiooni lõppemist, muutis EDF raamatupidamistavasid seoses üldise jaotusvõrgu hulka kuuluvate varadega, mida senini oli käsitatud omavaradena, ja liigitas need aktivad bilansikirje „Kontsessiooni alla kuuluvad varad” alla. EDF rakendas nende varade suhtes spetsiaalseid raamatupidamiseeskirju, mis on loodud Prantsusmaal kontsessiooni alla kuuluvate varade tarbeks, mis tuleb riigile tagastada pärast kontsessiooni lõppemist, ja lõi seega maksuvabastuse tingimustes reservi üldise jaotusvõrgu uuendamiseks.

(26) 1994. aasta aruandes (8) väitis kontrollikoda, et kuivõrd EDFi näol on tegemist riigi ainsa ja püsiva kontsessionääriga, on raske käsitada varasid, mis moodustavad üldise jaotusvõrgu, varadena, mis tuleb riigile tagastada pärast kontsessiooni lõppemist, erinevalt EDFile kuuluvatest üldise jaotusvõrgu omavahenditest. Seega ei pidanud kontrollikoda põhjendatuks EDFi 1987. aastal tehtud raamatupidamistingimuste muudatust, mille tulemusena moodustati maksuvabastuse abil reserv. EDFi olukorra nõuetelevastavuse tagamiseks võeti ettevõtte ja järelevalveasutuse vahel viivitamatult asjakohased meetmed.

(27) Aastal 1997 oli EDFi raamatupidamises kaht liiki reservid, mis olid loodud maksuvabastuse abil üldise jaotusvõrgu uuendamiseks: seni kasutamata reserv 38,5 miljardi Prantsuse frangi (FRF) suuruse summa ulatuses ja kontsessioonitasud, mis vastavad juba läbi viidud uuendustegevusele 18,345 miljardi Prantsuse frangi suuruses summas.

1.3. ARVESTUSLIKU RESERVI ÜMBERLIIGITAMINE

(28) Seaduses nr 97-1026 selgitati üldise jaotusvõrgu varade seisundit. Kõnealuse seaduse artiklis 4 on sätestatud: „I. Elektrienergia üldise jaotusvõrgu ehitisi peetakse Électricité de France'i omandiks alates sellest ajast, kui selle võrgu kontsessioon talle anti. II. I lõike sätete kohaldamiseks 1. jaanuaril 1997 kirjendatakse üldise jaotusvõrgu kontsessiooniga antud esemelise vara rahaline väärtus, mis on esitatud Électricité de France'i bilansi passiva poolel ning mis on puutumata vastavatest ümberhindluse erinevustest, kirjesse „Kapitalisisend” […]”.

(29) Seadust kohaldati kõikide EDFi kapitaliga seotud tehingute suhtes. Kuni 1997. aastani kehtinud versioonis nähti seaduse nr 46-628 artikliga 16 ette, et EDFi kapital on võõrandamatu ja kuulub rahvale. Seega tulenesid üldise jaotusvõrgu uuendamiseks ette nähtud reservi ümberliigitamise tulemusena tekkinud EDFi kapitalieraldised Prantsuse õigussüsteemi õigusaktidest.

(30) Üldise jaotusvõrgu varade omandiõigus määrati kindlaks seaduse nr 97-1026 alusel. Seega toimus EDFi bilansi ümberkorraldamine seaduse nr 97-1026 põhjal. Reserv, mille EDF oli moodustanud ajavahemikul 1987–1996 üldise jaotusvõrgu uuendamiseks, eesmärgiga tagastada oma varad – kasutatud või mitte – riigile, oleks kaotanud oma otstarbe juhul, kui üldise jaotusvõrguga seotud varad oleks tunnistatud kuuluvaks EDFile.

(31) EDFile 22. detsembril 1997 saadetud majandus-, rahandus- ja tööstusministri ning eelarve riigisekretäri ja tööstuse riigisekretäri kirja 1. lisas (edaspidi „majandusministri kiri”) selgitati EDFi bilansi restruktureerimist vastavalt seaduse nr 97-1026 artiklile 4: „— „kontsessioonitasu” ümberliigitamine (18 345 563 605 Prantsuse franki): — üldise jaotusvõrgu kasutusse antud esemelise vara rahalise väärtuse kapitalisisendi kindlustamine 14 119 065 335 Prantsuse frangi ulatuses. — Üldise jaotusvõrgu ümberhindamiste erinevuste koondamine – ümberhindamised tehti 1959. aastal (2 425 miljonit Prantsuse franki) ja 1976. aastal (mitteamortiseeritav vara, 97 miljonit Prantsuse franki), varad kanti üle reale „Üldise jaotusvõrgu ümberhindamise erinevused”, millel olev summa suurenes 1 720 miljonilt frangilt 4 145 miljoni frangini. — Amortiseeritava varaga seotud ja õigusaktidega nõutavate reservi ümberhindamiste koondamine 1976. aastal (1 704 miljonit Prantsuse franki), suurenes 877 miljonilt frangilt 2 581 miljoni frangini). — Uuendamiseks ette nähtud, kuid põhjendamatuks osutunud reservi (38 520 943 408 frangi ulatuses) ümberliigitamine eelmiste perioodide jaotamata tulemi hulka riikliku raamatupidamisnõukogu 18. juuni 1997. aasta arvamuse nr 97-06 (mis käsitleb arvutusmeetodite muutusi) alusel.”

(32) EDFi bilansi ümberkorraldamise raames järgisid Prantsuse ametiasutused riikliku raamatupidamisnõukogu 18. juuni 1997. aasta seisukohta nr 97-06, mis käsitleb raamatupidamismeetodite, hinnangu andmise ja maksunduskorralduse muutusi ja vigade parandusi („riikliku raamatupidamisnõukogu seisukoht”), milles määratakse kindlaks, et raamatupidamisaruandluses esinevate vigade parandusi, mis juba oma loomu poolest hõlmavad mineviku tehingute raamatupidamisarvestust, „tehakse selle majandusaasta tegevuse tulemuste kontol, mille jooksul nad on tuvastatud”.

(33) Vastavalt seadusele nr 97-1026 ja majandusministri kirjale viidi ümberhindluse erinevused üle rubriiki „Omakapital” ilma maksualast mõju arvestamata, sest nad olid kooskõlas maksuvabastuse või maksualaselt neutraalse hindamise tingimustes saadud ümberhindluskasumiga vastavalt 1959. aasta ja 1976. aasta ümberhindamise seadustele.

1.4. ARVESTUSLIKU RESERVI ÜMBERLIIGITAMISE MAKSUALANE MÕJU

(34) Majandusministri kirja 3. lisas on esitatud ka EDFi bilansi ümberkorraldamise maksualased tagajärjed. Uuendamiseks ette nähtud kasutamata reservi ümberliigitamise tulemusena tekkis netovarade muutus 38,5 miljardi FRFi ulatuses, mis kanti eelmiste perioodide jaotamata tulemi hulka ja mille suhtes kohaldati 1997. aastal kehtinud äriühingu tulumaksu 41,66 % määra. Seega maksustasid Prantsuse ametiasutused seni kasutamata 38,5 miljardi Prantsuse frangi suurust reservi tavapäraselt. Seevastu reservi osa, mis tekkis samuti maksuvabastuse tulemusena ja mis konsolideeriti kontsessioonitasudest moodustuva kapitalieraldisena, ei maksustatud.

(35) Maksuhalduri 9. aprillil 2002 komisjonile edastatud teates märgivad Prantsuse ametiasutused, et „Üldise jaotusvõrguga seotud kontsessioonitasu kujutab endast maksmata võlga, mille kapitali hulka arvamine vabastas põhjendamatult maksust”, ja et „see reserv oleks tulnud enne selle kapitali hulka arvamist kanda ettevõtte kohustuste alt, kus ta ekslikult oli, netoarvele, mis oleks kaasa toonud maksustatava netovara positiivse muutuse vastavalt juba viidatud artikli 38 [lõikele 2]”. Ametiasutused tõdesid, et „niimoodi [EDFi 1997. aastal] saavutatud maksusoodustus on hinnanguliselt 5,88 miljardit Prantsuse franki (14,119 × 41,66 %)”.

2. MENETLUSE ALGATAMISE OTSUS

(36) Menetluse algatamise otsuses jõudis komisjon järeldusele, et üldise jaotusvõrgu uuendamiseks ajavahemikul 1987–1996 ebaseaduslikult moodustatud lisareserv andis EDFile eelise Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses. Kõnealune tehing andis ettevõttele valikulise majanduseelise, mis tulenes erinevusest vaadeldaval ajavahemikul reservi pealt tasumata jäänud äriühingu tulumaksu kapitaliseeritud väärtuse ja EDFi 1997. aastal, pärast seaduse nr 97-1026 artikli 4 jõustumist, tasutud äriühingu tulumaksu vahel.

(37) Vaatamata asjaolule, et EDF tegutses Prantsusmaal mitmetel turgudel, kus enne, kui elektriturg Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 96/92/EÜ (9) jõustumisega konkurentsile avanes, kohaldati monopolimaksu, leidis komisjon, et kõnealune EDFile antud abi kahjustas või ähvardas kahjustada konkurentsi ning mõjutas liikmesriikidevahelist kaubandust Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses. See tulenes eeskätt asjaolust, et vaatamata sellele, et EDFi teatud tegevuse näol Prantsusmaal oli tegemist ainuõigusega, toimus asjaomastel turgudel siiski teataval määral ka liikmesriikidevaheline kaubandustegevus. Lisaks eksisteeris vaba konkurents seotud turgudel, kus EDF oli juba mitmekesistanud oma tegevust kaugemale oma ainuõiguste ulatusest (nii geograafilisest kui ka valdkonnapõhisest vaatepunktist). Need mõjud olid olemas juba enne elektrituru konkurentsile avamist.

(38) Komisjon leidis samuti, et tegemist oli uue abiga, mis ei võimaldanud sellel etapil eeldada, et Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 107 lõigetes 2 ja 3 esitatud tingimused oleksid täidetud. Lisaks sellele ei toonud Prantsuse ametiasutused välja vajadust kohaldada Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 106 lõike 2 sätteid.

3. HUVITATUD KOLMANDA ISIKU MÄRKUSED

(39) 6. jaanuari 2003. aasta kirjaga saatis sõltumatute soojuselektritootjate riiklik ametiühing (Syndicat National des Producteurs Indépendants d'Electricité Thermique, SNPIET) ametliku uurimismenetluse raames komisjonile märkused. Nende märkuste kohaselt ei vastanud EDFi tegevus, mis oli seotud maksuvabastuse teel loodud üldise jaotusvõrgu uuendamiseks ettenähtud reservi pealt 1997. aastal äriühingu tulumaksu maksmata jätmisega, tööstus- ja kaubandusühingute valdkonnas kohaldatavatele eeskirjadele, olles vastuolus 8. aprilli 1946. aasta seaduse nr 46-628 sätetega.

4. PRANTSUSMAA MÄRKUSED AMETLIKU UURIMISMENETLUSE ALGATAMISE OTSUSE KOHTA

(40) Prantsuse ametiasutused edastasid komisjonile oma märkused 11. detsembri 2002. aasta kirjaga. Nad ei nõustu sellega, et üldise jaotusvõrgu uuendamiseks maksuvabastuse abil 1997. aastal loodud reservi osa pealt äriühingu tulumaksu maksmata jätmist käsitatakse riigiabina.

(41) Kõigepealt ei nõustu Prantsuse ametiasutused üldise jaotusvõrgu uuendamiseks ettenähtud reservi suurusega, nagu selle on esitanud komisjon. Seejärel kinnitavad Prantsuse ametiasutused, et isegi eraldiste puudumisel üldise jaotusvõrgu uuendamise reservi ei oleks EDF ajavahemikul 1987–1996 olnud suuteline tasuma äriühingu tulumaksu, sest tegemist oli suures osas kahjude ülekandumisega. Võttes arvesse, et riik oli samaaegselt EDFi omanik ja üldise jaotusvõrgu kontsessiooni andja, leidsid Prantsuse ametiasutused, et kontsessioonitasu näol ei ole riigi jaoks tegemist reaalselt sissenõutava võlaga. Seega suunasid Prantsuse ametiasutused bilansi restruktureerimise käigus 1997. aastal kontsessioonitasud EDFi omakapitali, et korrigeerida selle alakapitaliseeritust, nõudmata seejuures nende pealt äriühingute tulumaksu tasumist.

(42) Prantsuse ametiasutused väidavad, et 1997. aasta raamatupidamise ümberkorraldamist võib käsitada täiendava kapitalieraldisena, mille suurus võrdub osalise maksuvabastuse summaga, mille eesmärk oli samuti vähendada alakapitaliseeritust. EDF ja riik soovisid väidetavalt muuta omavahendite hulka kuuluva kvaasikapitali suurust, arvates sellest maha äriühingu tulumaksu. Tõhusam ja erapooletum meetod oleks olnud maksta kontsessioonimaksud otseselt kogu ulatuses omavahenditesse, selle asemel et teostada samaväärne tehing, mis seisnes pärast äriühingu tulumaksu mahaarvamist saadava netosumma maksmises kapitali, netovara muutusele vastava äriühingu tulumaksu sissenõudmises EDFilt ja tasutud maksusummale vastava täiendava eraldise tegemises ettevõtte kapitali.

(43) Prantsuse ametiasutused on seisukohal, et selline täiendav eraldis oli põhjendatud 1997. aastal EDFi prognoositud kasumlikkuse väljavaadetega, mida täpsustati järgmistel aastatel. Prantsuse ametiasutuste väitel oleks turumajanduse tingimustes tegutsev arukas erainvestor võrreldavate tingimuste korral teinud sellise sissemakse kapitali.

(44) Prantsuse ametiasutused ei nõustu samuti väitega, et ajavahemikul 1987–1996 vähendati pärast kõnealuse reservi moodustamist põhjendamatult riigile makstava tasu suurust. Prantsuse ametiasutused osutavad, et isegi juhul, kui puhastulem oleks olnud suurem, ei oleks riigile makstav tasu olnud suurem, sest sellel ajavahemikul ei vastanud tasu suurus ettevõtte puhastulemi eelnevalt määratletud protsendimäärale. Kõnealuse tasu suuruse määras kindla summana vabalt kindlaks riik ning seda ei saanud määrata sõltuvalt ettevõtte majandustulemustest. Lisaks ei arvestatud seda tasu kohustuslikus korras iga majandusaasta netokasumist maha. Seda silmas pidades ning arvestades EDFi kahjumlikke majandusaruandeid, rõhutavad Prantsuse ametiasutused, et riik sai lõpuks ajavahemiku 1987–1996 eest dividende, mille tase ületas olulisel määral ettevõtete suhtes kohaldatavates õigusaktides sätestatud piirid.

(45) Lisaks sellele väidavad Prantsuse ametiasutused, et isegi juhul, kui reservi moodustamist üldise jaotusvõrgu uuendamiseks tõlgendataks eelisena, tuleks seda 1997. aastal tasutud äriühingu tulumaksu suurendamise tagajärjel lugeda tühistatuks. Samuti leiavad nad, et ajavahemiku 1987–1996 eest on EDF kokkuvõttes tasunud riigile suurema summa kui äriühingu tulumaks, mille oleks tasunud kaubanduslik äriühing, kes ei oleks loonud reservi üldise jaotusvõrgu uuendamiseks ja kes oleks maksnud oma aktsionärile dividendi, mis on võrdne 37,5 %ga puhaskasumist pärast maksu mahaarvamist.

(46) Seejuures leiavad Prantsuse ametiasutused, et juhul, kui sedastatakse põhjendamatu eelis, on tegemist juba olemasoleva abiga ja mitte uue abiga, tänu kümneaastasele aegumisajale, mis on sätestatud nõukogu määruse (EÜ) nr 659/1999 artikliga 15, mis hakkab kehtima alates esimeste abielementide võimaldamisest (10). Võttes arvesse, et komisjoni esimene teabenõue pärineb 10. juulist 2001, on enne 1991. aastat makstud võimalikud abi osad aegunud. Prantsuse ametiasutused väidavad, et kõnealune aegumistähtaeg ei katkenud seadusandja sekkumise tagajärjel 1997. aastal, kuna selline mõju saab olla üksnes komisjoni meetmetel. Prantsuse ametiasutused on seisukohal, et igal juhul on tegemist olemasoleva abiga, kuivõrd seda anti juba enne elektrituru konkurentsile avamist.

(47) 20. novembri 2003. aasta kirjaga tuletavad Prantsuse ametiasutused meelde oma väiteid seoses ümberhindamise erinevustega, mis kajastuvad kontsessiooni andja kontodele laekunud maksusummades ning seoses aegumiseeskirja kohaldamisega. Lisaks sellele kinnitavad Prantsuse ametiasutused, et äriühingu tulumaksu määr, mida oleks tulnud EDFi bilansi restruktureerimisel kohaldada, peaks olema 1996. aasta määr (36,67 %) ja mitte 1997. aasta määr (41,66 %). Prantsuse ametiasutused leiavad, et restruktureerimine viidi läbi 1997. aasta 23. detsembril esitatud maksudeklaratsiooni alusel pärast 1996. aasta majandusaasta lõppu, aga enne 1997. aasta majandusaasta lõppu.

(48) Seega vaidlevad Prantsuse ametiasutused vastu komisjoni väitele, mille kohaselt EDF sai 1997. aastal eelise, mis seisnes äriühingu tulumaksu tasumata jätmises maksuvabastuse abil loodud reservi osa pealt, mis oli ette nähtud üldise jaotusvõrgu uuendamiseks.

5. EUROOPA LIIDU KOHTUTE OTSUSED

(49) 15. detsembri 2009. aasta otsusega tühistas Üldkohus komisjoni 16. detsembri 2003. aasta otsuse, tuues põhjenduseks, et komisjonil on kohustus kontrollida, kas turumajanduse tingimustes tegutsev arukas erainvestor oleks samaväärsetes tingimustes teinud võrreldava suurusega investeeringu. Üldkohus leidis, et komisjon oleks pidanud kontrollima, kas kõnealune tehing vastas erainvestori kriteeriumile. Seega leidis Üldkohus, et komisjon rikkus õigusnormi ja eiras Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 107 sätteid.

(50) 5. juuni 2012. aasta otsusega lükkas Euroopa Kohus tagasi apellatsioonikaebuse, mille komisjon esitas Üldkohtu otsuse suhtes. Euroopa Kohus leidis eeskätt, et Üldkohus ei ole rikkunud ühtki õigusnormi, kui ta jõudis järeldusele, et komisjoni kohustus kontrollida, kas riik tegi kapitalieraldised tavapärastele turutingimustele vastavatel asjaoludel, ei sõltu asjaolust, millises vormis kõnealused kapitalieraldised tehti. Euroopa Kohus leidis samuti, et Üldkohus ei rikkunud õigusnormi, kui ta jõudis järeldusele, et erainvestori kriteeriumi võib kohaldada ka maksundusmeetmete kasutamise korral.

6. AMETLIKU UURIMISMENETLUSE LAIENDAMISE OTSUS

(51) 16. detsembri 2003. aasta otsuse tühistamise tagajärjel pidi komisjon Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 266 ja määruse (EÜ) nr 659/1999 artikli 13 kohaselt vastu võtma uue otsuse, millega ta pidi Euroopa Kohtu otsusega hõlmatavate punktide rahuldamiseks menetluse lõpetama. Kuivõrd 16. detsembri 2003. aasta otsus tühistati, pidi komisjon uuesti käsitlema kõnealuse otsuse punktidega 3 ja 4 seotud küsimusi.

(52) Ühelt poolt ei olnud ei Euroopa Kohus ega Üldkohus otsustanud, et menetluse algatamise otsusega oleks eiratud eeskirju. Seega võib kõnealune otsus olla uue lõpliku otsuse õiguslik alus. Teiselt poolt nähti Euroopa Kohtu otsuses sõnaselgelt ette turumajanduse tingimustes tegutseva erainvestori kriteeriumi kohaldamise tingimused ja vajadus seda kriteeriumi kohaldada. Need kriteeriumid tuginevad eeskätt objektiivsete ja kontrollitavate asjaolude olemasolule, mis näitavad, et liikmesriigi otsuse aluseks oli soov teha tema kontrollitavasse avalikku ettevõttesse investeering, tuginedes majanduslikele kaalutlustele, mis on võrreldavad turumajanduse tingimustes tegutseva aruka erainvestori kaalutlustega tulevase kasumlikkuse määratlemisel (11).

(53) Ametliku uurimismenetluse laiendamise otsuses märkis komisjon, et haldusmenetluse selles etapis ei kinnitanud ükski tõend, tõestuskäik või dokument Prantsuse ametiasutuste väidet, mille kohaselt 1997. aasta raamatupidamisreform seisnes täiendavas kapitalieraldises, mille suurus võrdus osalise maksuvabastusega. Vastupidiselt Prantsuse ametiasutuste väitele ei olnud samuti ilmne, et selliste täiendavate kapitalieraldiste näol ei ole tegemist abiga, vaid sellise investeeringuga, mida samaväärses olukorras oleks teinud turumajanduse tingimustes tegutsev arukas erainvestor ja mis on põhjendatud EDFi 1997. aastal esitatud kasumlikkuse prognoosiga, mis peaks järgmiste aastate jooksul täpsustuma.

(54) Lisaks sellele täpsustas komisjon tema käsutuses oleva teabe ja dokumentide põhjal menetluse laiendamise otsuses oma eelnevat majanduslikku analüüsi võimaliku majanduseelise kohta, mis tulenes sellest, et EDF jättis 1997. aastal äriühingu tulumaksu tasumata osade eraldiste pealt summas 14,119 miljardit Prantsuse franki, mille näol oli tegemist kontsessioonitasuga, mis liigitati ümber kapitalieraldisteks.

(55) Sellega seoses tundub kõnealuste faktiliste asjaolude üldise hindamise tulemusena ilmnevat, et kõnealune meede on seotud avaliku võimu teostamisega ning et erainvestori põhimõte ei ole seetõttu kohaldatav. Oma väidete toetuseks ei esitanud Prantsuse ametiasutused EDFi suhtes maksuvabastuse kohaldamise otsusele eelnevat või sellega samaaegset teavet või äriplaani, mis oleks tõendanud sellise tehingu kasumlikkust. Sisulises plaanis, võttes arvesse Euroopa Kohtu esitatud kriteeriume, märkis komisjon, et ta peab õigeks, et Prantsusmaa määrab nõuetekohaselt kindlaks esitatud dokumentide väljastamise kuupäevad ning esitab tõendid, et need dokumendid on enne vaidlusaluse otsuse vastuvõtmist läbi vaadanud pädevad ministrid ja ametnikud ning parlamendikomisjonid.

(56) Seevastu selliste tõendite puudumisel tundub, et Prantsusmaa on maksundusalaste toimingute elluviimisel rakendanud EDFi omakapitali ümberkorraldamise viisist kõrvale kalduvat maksualast kohtlemist seoses seaduse nr 97-1026 artiklis 4 ettenähtud kontsessioonitasude ümberliigitamisega kapitalieraldisteks. Mitte ükski sõnaselge eelarve-eeskiri ei näe eelnevalt ette selle maksundusressursi andmist EDFile, niisamuti ei ole rakendatud investeeringute valdkonnas kohaldatavaid eeskirju või kontrollimeetmeid selleks, et anda väidetavale investeeringule õiguslik alus.

(57) Menetluse laiendamise otsuses märkis komisjon täiendavalt, et isegi kui turumajanduse tingimustes tegutseva erainvestori põhimõte oleks olnud kohaldatav, lubaks selle põhimõtte kohaldamine sellel etapil otsustada, et erainvestor ei oleks 1997. aastal investeerinud EDFi kapitali 5,88 Prantsuse frangi suurust summat. Kuivõrd Prantsuse ametiasutused ei ole esitanud asjakohaseid tõendeid, tundub olevat välistatud, et tavapärastes turutingimustes tegutsev eraaktsionär oleks teinud kõnealuse investeeringu, ilma et ta oleks eelnevalt tutvunud objektiivsete ja usaldusväärsete, eelistatavalt mitte meetmest kasu saava ettevõtte, vaid investeerimisnõustamist pakkuva erapooletu kolmanda isiku läbiviidud uuringutega, mis oleksid eeskätt näidanud investeeringutasuvust, investeeringu tagasiteenimise väljavaateid ning kõnealuse investeeringuga seotud olemuslikke teoreetilisi ja selle tagasimaksmise korraga seotud riske.

(58) Sellega seoses lisas komisjon asjaoludele, mida arukas erainvestor oleks enne investeeringu tegemist vaadelnud, ka ebakindluse seoses pensionikulude suuruse ja muudatustega, mida EDF pidi oma spetsiifilise finantskorralduse tõttu 1997. aastal kandma, ning sellega seotud hinnangud vaadeldaval perioodil.

(59) Sellistel tingimustel ei tundu osaline äriühingu tulumaksust vabastamine 1997. aastal olevat tulus investeering aktsionärist riigi jaoks, vaid pigem erandlik maksundusmeede, mille tulemusena võib EDF saada majanduseelise.

(60) Seega ilmneb, et äriühingu tulumaksu tasumata jätmine EDFi poolt hõlmab riigi ressursse ja võib kahjustada konkurentsi ja liikmesriikidevahelist kaubandust, vastates seeläbi teistele Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 sätete kohaldamise tingimustele.

(61) Kuivõrd puudub õiguslik alus, mis võimaldaks kuulutada tegevusabi, mis tugevdab EDF positsiooni konkurentidega võrreldes, siseturuga kokkusobivaks, väljendas komisjon 2. mai 2013. aasta otsuses kahtlusi kõnealuse abi kokkusobivuse kohta siseturuga. Samalaadseid kahtlusi väljendas komisjon juba menetluse algatamise otsuses.

7. KOLMANDATE HUVITATUD ISIKUTE MÄRKUSED

(62) 29. juuli 2013. aasta kirjaga esitas EDF komisjonile oma märkused menetluse laiendamise otsuse kohta. EDF tõi välja kolm peamist kriitilist märkust kõnealuses otsuses esitatud väidete kohta. i) otsuses ei arvestata Üldkohtu otsuses esitatud põhjendustega ega tunnistata riigi teostatud EDFi rekapitaliseerimise tegelikku olemust, ii) otsust iseloomustab äärmiselt vormiline lähenemine, kuivõrd selles tuuakse välja vajadus investeeringuga seotud äriplaani järele, samas kui mitmetest rekapitaliseerimise ajajärgu dokumentidest ilmneb, et see toiming tulenes põhjalikult läbimõeldud kavadest ja iii) otsuses on põhjendamatult väidetud, et ükski riigi olukorrale lähedases olukorras olev investor ei oleks sellist investeeringut teinud, vaatamata faktilistele asjaoludele, mis EDF on oma seisukohtade toetuseks esitanud.

(63) EDFi väitel analüüsib komisjon Prantsuse riigi 1997. aastal võetud meedet jätkuvalt vaid väidetava maksumõju vaatenurgast, kuigi Üldkohus on selle lähenemisviisi sõnaselgelt tagasi lükanud. Üldkohtu väite kohaselt on riigi võetud meede, millega kontsessioonitasud liigitati ümber kapitalieraldisteks, EDFi rekapitaliseerimise toiming, mille eesmärk on korrigeerida EDFi eelarvetasakaalu puudumist olukorras, kus energiaturud avatakse konkurentsile. Majandusministri 22. detsembri 1997. aasta kiri ei hõlma 1997. aasta seadusega kokkusobimatut maksuotsust, vaid üksnes nendib seaduse maksumõju. Vaadelda tuleb nimelt seda üht jagamatut rekapitaliseerimise meedet ja mitte väidetavaid maksumõjusid, mis on ametliku uurimismenetluse laiendamise otsuses meelevaldselt eraldatud.

(64) EDFi väitel ei ole varasema kohtupraktika puhul nõutud investeerimist käsitleva konkreetse äriplaani esitamist, sest tähelepanu ei ole pööratud vormilistele asjaoludele, vaid on nõutud vaadeldavale meetmele eelnevate või sellega samaaegsete objektiivsete ja kontrollitavate tegurite kindlaksmääramist. Lisaks sellele ei olnud sellise äriplaani riigile esitamine 1997. aastal nõutav. EDFi haldusnõukogusse, kes käsutas alates 1946. aastast ja ka vaadeldaval perioodil kogu EDFi kapitali, kuulus viis riigi esindajat, seega tundis riik ettevõtet põhjalikult ning osales selle juhtimises ja pikaajaliste strateegiliste suuniste kindlaksmääramises. EDFi väitel ei oleks sellise pikaajalise perspektiivi kasutamine EDFi puhul eriti asjakohane, võttes arvesse ettevõtte tegevuse suurt kapitaliseeritust ja taristut, mille vanus ulatus mitmekümne, valdavalt 30, kohati aga kuni 75 aastani.

(65) EDFi väitel tõendavad mitmed vaadeldavast perioodist pärinevad dokumendid, et riik tegi investeeringu aktsionärina ja mitte avaliku võimu kandjana ning selle aluseks olid analüüsid ja täpsed tulevikuprognoosid. 1995. aastast algas koostöö EDFi ja tema üle järelevalvet teostavate ministeeriumide vahel, et võtta arvesse põhjenduses 26 nimetatud Kontrollikoja arvamust. See koostöö keskendus eeskätt ettevõtte bilansi ümberkorraldamisele ja kapitali tootlusele. Koostöö tulemusena sõlmiti 8. aprillil 1997 riigi ja EDFi vahel leping ajavahemikuks 1997–2000 ning koos sellega esitati 2. aprillil 1997 mitmeid majandus- ja rahandusmeetmeid hõlmav seaduseelnõu, mille artiklis 45 esitatud sätted olid sarnased seaduse nr 97-1026 artikli 4 sätetele. Rahvuskogu ja senati ettevalmistav tegevus ja seadus ise näitasid EDFi väitel, et riigi sekkumist tuleb vaadelda aktsionäri tegevusena – tegemist oli kapitalisisendiga, millega EDF rekapitaliseeriti.

(66) EDF lisab oma väidete toetuseks umbes nelikümmend vaadeldavast ajajärgust pärinevat dokumenti, mis annavad tema väitel tunnistust, et analüüside teostamisel ja kaalutlemisel lähtus riik neljast peamisest huvist: — võtta arvesse uut konkurentsiolukorda, mis on tingitud turgude järkjärgulisest konkurentsile avanemisest pärast direktiivi 96/92/EÜ jõustumist; — normaliseerida finantssuhted EDFiga lähtuvalt üldõigusest ning lõpetada minevikus eksisteerinud võimalikud ebaselgused; — likvideerida omavahendite suurendamise teel EDFi bilansi märkimisväärne struktuuriline tasakaalustamatus; — hõlbustada rahvusvaheliste võrdluste tegemist, et suurendada ettevõtte usaldusväärsust rahandusmaailma silmis.

(67) Ning lõpuks ei ole eespool esitatud kaalutluste tõttu turumajanduse tingimustes tegutseva aruka erainvestori kriteerium mitte üksnes kohaldatav, vaid nimetatud põhjustel ka täidetud, kuivõrd riik käitus antud juhul erainvestorina. EDFi väitel tuleb Euroopa Kohtu arvates (kohtuotsuse punktid 78 ja 89) välja selgitada, kas EDF oleks saanud samasuguse eelise, nagu ta riigi ressursside abil sai, ka tavapäraste turutingimuste korral, ning kas selle mõjusid arvestades see eelis kahjustas või võis kahjustada konkurentsi.

(68) Mitmetest vaadeldavast ajajärgust pärinevatest dokumentidest ilmneb, et riik uuris ja mõõtis põhjalikult investeeringu tulusust, niisamuti nagu seda oleks teinud ettevõtte ainuaktsionärist investor, pidades seejuures silma pikka arenguperspektiivi. Sellele tuginedes määrati EDFi tegevuslepingus ajavahemiku 1997–2000 jaoks kindlaks riigile makstava tasu tingimused, kusjuures need tingimused olid sarnased samal perioodil võrreldavate äriühingute aktsionäridele makstud tasuga. Enne lepingu sõlmimist vaatles riik hinnanguid summade kohta, mida EDF maksis riigile ajavahemikul 1997–2000.

(69) Lisaks sellele teatas EDF oma 2013. aasta juulis esitatud märkustes Oxeralt tellitud uuringust, mis ajal, kui EDF oma märkused esitas, ei olnud veel lõpetatud. EDF väitis, et Oxera uuringus võrreldakse riigi 1997. aasta investeeringu prognoositavat sisemist tulumäära ja tootlust, mida kapitaliturud nõuavad samalaadse investeeringu puhul, ning näidatakse, et erainvestor oleks 1997.–2000. aasta tegevuslepingus esitatud tingimustel investeeringu teinud.

(70) 18. oktoobril 2013 edastas EDF Oxera 15. oktoobri 2013. aasta uuringu (12) komisjonile, lisamata sellele täiendavaid kommentaare. Nagu EDF oli teatanud 2013. aasta juulis esitatud märkustes, järeldati Oxera uuringus, et turumajanduse tingimustes tegutsev arukas erainvestor oleks investeerinud EDFi kapitalisisendi summa suurendamisse. See järeldus tuleneb asjaolust, et sellise investori 1997. aastal eeldatav tootlus (sisemine tasuvusmäär) oleks jäänud vahemikku 35–15 % ning oleks viie aasta pärast olnud keskmiselt 27 %, jäädes igal juhul kõrgemaks 12,7 % tootlusest, mida selline investor oleks eeldanud. Tootluse arvutamisel võeti arvesse riigi osaluse väärtust EDFis vaadeldava perioodi alguses ja lõpus.

(71) EDF väidab, et vaatamata omavahendite vähesusele olid EDFi majandusnäitajad 1997. aastal head, millest annavad tunnistust selle ajajärgu majandusanalüütikute analüüsid, milles ei ole avaldatud kahtlust ettevõtte finantselujõulisuse või äriliste väljavaadete kohta riigi investeeringu tegemise hetkel. EDFi finantsreiting oli väga hea (Moody's Aaa ajavahemikul 1992–1997, Standard & Poor's AAA ajavahemikul 1996–1997) ning see oleks jäänud heaks ka juhul, kui seda oleks tulnud ühe või kahe astme võrra langetada, võttes arvesse riigi tagatist, mille EDF sai avaliku tööstus- ja kaubandusettevõttena. Mitmest vaadeldava ajajärgu dokumendist ilmneb, et EDFi Prantsuse riigile makstava tasu suurus oli võrreldav CAC40 hulka kuuluvate äriühingute dividenditootlusega (4,5–5 % kapitalist) ning Euroopa energeetikasektoris tegutsevate ettevõtjate tootlusega (hinnanguliselt 4,7 % ja 5,27 % vastavalt 1996. ja 1997. aastal). See näitab muu hulgas, et EDF oleks võinud sama suure kapitalisumma saada kapitaliturgudelt, seega ei saanud vaadeldav meede selle mõju arvestades kahjustada konkurentsi.

(72) Eeskätt leiab EDF, et eraettevõtja, kellele kuulub tütarettevõtja kogu kapital, oleks samaväärsetes tingimustes võinud teostada samalaadse investeeringu seoses kõnealuse tütarettevõtjaga, konverteerides kapitaliks tütarettevõtja kohta väljastatud mis tahes võlakirja. Sellele analüüsile oli lisatud EDFi tellitud õiguslik arvamus. Püüdes parandada vähestest omavahenditest tingitud ebaproportsionaalset finantsstruktuuri võlaga võrreldes, võimaldas riik väidetavalt ettevõttel konkureerida teiste Euroopa Liidu kõnealuses sektoris tegutsevate suurte ettevõtjatega. Nimetatud aktsionär ei oleks teadlikult lasknud kesta olukorral, mille puhul heade majandusnäitajatega tütarettevõtja bilanss oli olulisel määral tasakaalust väljas, kui ta samas võis selle vältimiseks hõlpsalt kasutada meedet, mis seisnes võlakirja konverteerimises kapitaliks.

(73) EDF peab mõistuspäraseks arvata, et riigiga võimalikult sarnases olukorras olev erainvestor, st 100 % ettevõtte aktsiate omanik, oleks pikka perspektiivi silmas pidades kõrgelt kapitaliseeritud turul, mis on avanemas konkurentsile, teinud analoogilise investeeringu.

8. PRANTSUSMAA MÄRKUSED AMETLIKU UURIMISMENETLUSE LAIENDAMISE OTSUSE KOHTA

(74) Prantsuse ametiasutused leiavad eeskätt, et riik toimis turumajanduse tingimustes tegutseva aruka erainvestorina, liigitades kontsessioonitasudelt võetava äriühingu tulumaksu maksuvabastuse ümber EDFi kapitalisisendiks. Ametiasutused on seisukohal, et erinevalt 16. oktoobri 2002. aasta menetluse algatamise otsuses ja 2. mai 2013. aasta menetluse laiendamise otsuses väidetust peab komisjon analüüsima üksnes EDFi rekapitaliseerimise meedet, mis põhineb seaduse nr 9-1026 artikli 4 jõustamisel, ning mitte meedet, millega kohaldatakse maksuvabastust seoses kontsessioonitasu ümberliigitamisega kapitalisisendiks, mis on kõnealuse seaduse sätetest eraldatav. Prantsuse ametiasutused tuginevad teabele, mis on esitatud nende märkustele lisatud teatavates 1996. ja 1997. aasta dokumentides ja mis nende väitel toetab ja tõendab kõnealust väidet. Need dokumendid on loetletud põhjendustes 87–108. Prantsuse ametiasutuste väitel toetavad ka teised EDFi esitatud dokumendid Prantsusmaa märkusi.

(75) Lisaks meenutavad Prantsuse ametiasutused, et nad ei nõustu osutatud abisummaga ja kordavad oma 20. novembri 2003. aasta märkuseid, mille kohaselt kõnealuse maksu puhul kohaldatav maksumäär oleks pidanud olema 1996. aasta oma ja mitte 1997. aasta oma, nagu on märgitud põhjenduses 47.

Turutingimustes tegutseva erainvestori põhimõtte kohaldamise võimalikkus

(76) Prantsuse ametiasutused ei nõustu väitega, et vaidlusalune maksuvabastus tuleneb Prantsusmaa tegevusest avaliku võimu kandjana, mis ei võimalda turumajanduse tingimustes tegutseva aruka erainvestori põhimõtte kohaldamist. Nad leiavad, et Euroopa Kohus ei nõua liikmesriigilt vaidlusalust meedet hõlmava reaalse äriplaani esitamist.

(77) Sellega seoses väidavad nad esmalt, et EDF oli 1997. aastal riigi järelevalve all olev avalik tööstus- ja kaubandusettevõte ning et sellest tulenevalt olid riigil põhjalikud teadmised ettevõtte, tema tööstusstrateegia ja finantsperspektiivide kohta. Seoses sellega peavad nad asjakohaseks riigi käsutuses enne vaidlusaluse meetme võtmist oleva teabe ja hinnangute esitamist, mis näitavad investeeringu tulusust. Seega peab komisjon viima läbi üldise analüüsi, mis hõlmab eeskätt nimetatud asjaolusid ning ka kõiki teisi asjakohaseid tegureid.

(78) Teiseks, võttes arvesse seaduse nr 97-1026 artikli 4 laadi ja eset, leiavad Prantsuse ametiasutused, et riik on maksuvabastuse kohaldamisel seoses kontsessioonitasu ümberliigitamisega kapitalieraldisteks toiminud aktsionärina. Enne kõnealuse seaduse jõustumist sõlmiti 8. aprillil 1997 riigi ja EDFi vahel tegevusleping ajavahemikuks 1997–2000, mille täitmine eeldas õiguslike meetmete võtmist ettevõtte bilansi restruktureerimiseks. Varasemalt, 12. juuli 1996. aasta kirjaga teatasid järelevalvet teostavad ametiasutused EDFile, et osutatud leping peab EDFi jaoks kindlaks määrama riigile makstava tasuga seotud ambitsioonika ülesande. Lepingu III jaotises nähti ette riigile makstav tasu, mis hõlmas kaht tegurit: i) kapitalisisendilt makstav 3 % suurune fikseeritud määraga tasu ja ii) lisatasu 40 % ulatuses EDFi arvestuslikust puhastulemist, seejuures ei võinud kahe teguri alusel arvestatud summa ületada 6 % kapitalisisendi summast.

(79) Riik vaatles kõnealust tasu dividendide maksmise väljavaadet silmas pidades ning nagu ilmneb järelevalvet teostavate ametiasutuste 22. aprilli 1997. aasta kirjast EDFile, määratleti dividendide suuruseks täiendava tasu puhul 3,5 miljardit Prantsuse franki ning kogu vaadeldava perioodi peale kokku kuni 6 miljardit Prantsuse franki. See hinnang põhines majanduslikel ja finantsperspektiividel, mis EDF esitas ministeeriumi talitustele 19. veebruaril 1997 ning tegevuslepingus esitatud eeldustel. Senatis 1997. aasta septembris esitatud aruanne seaduse nr 97-1026 kohta hõlmab samuti ministeeriumi talituste analüüsi aktsionärist riigile makstava tasu eeldatavate mõjude kohta 1998. aastal, kusjuures tasu suurus oli 2,6 miljardit Prantsuse franki, millest 1,5 miljardit franki oli seotud fikseeritud intressiga ja 1,1 miljardit franki täiendava tasuga. Riik andis väidetavalt hinnangu tulevikus makstava tasu prognoosidele enne kõnealuse meetme võtmist, nagu seda oleks teinud iga aktsionär, kes soovib suurendada oma ettevõtte kapitali.

(80) Kolmandaks leidsid Prantsuse ametiasutused, et kontsessioonitasu ümberliigitamine kapitalieraldisteks, EDFi bilansi restruktureerimine laiemalt ning omavahendite suurendamine leevendasid ettevõtte finantsstruktuuri nõrkust. Kõnealuse nõrkuse püsimisel oleks EDFi tõenäoliselt ähvardanud võla intressimäära tõstmine ning probleemid äripartneritega seoses negatiivsete mõjudega investeerimisriskile. Aktsionärist riigi selline probleem ilmnes hiljem seadusena nr 97-1026 jõustunud seaduseelnõu artikli 4 seletuskirjast ning seaduseelnõu 2. oktoobril 1997 senatis tutvustanud vastutava ministri ettekandest.

(81) Saadiku ja senati liikme aruannetes seaduseelnõu kohta vastavalt rahvuskogus ja senatis rõhutati muu hulgas EDFi bilansi restruktureerimise positiivset mõju võla ja omakapitali suhtele: esimeses aruandes leiti, et omakapital (24,2 miljardit Prantsuse franki) ei ole laenukoormuse (131,9 miljardit franki) ja netovaraga (696,4 miljonit franki) võrreldes piisav; omakapitali suurendamine annaks EDFile bilansistruktuuri, mis vastab paremini tema tegelikele varadele, võimaldades samas teha asjakohasemaid võrdlusi Euroopa konkurentidega; teises aruandes rõhutati suuremal määral positiivset mõju, mida EDFile avaldaks suurem usaldusväärsus rahandusmaailma ja võimalike partnerite silmis. Prantsuse ametiasutuste jaoks vastab ettevõtte finantsstruktuuri tõhustamine samaväärses olukorras oleva turumajanduse tingimustes tegutseva aruka erainvestori püüdlustele.

(82) Sellest tulenevalt väidavad Prantsuse ametiasutused, et turumajanduse tingimustes tegutseva aruka erainvestori kriteeriumi kohaldamine on võimalik, kuna maksuvabastuse kohaldamisel on riik käitunud aktsionärina kontsessioonitasusid EDFi kapitalisisendiks ümber liigitades.

Turutingimustes tegutseva erainvestori põhimõtte kohaldamine

(83) Esmalt meenutavad Prantsuse ametiasutused, et riigi ja EDFi vahel sõlmitud tegevuslepingus nähti ette riigile makstav tasu, mis hõlmas kaht tegurit: i) kapitalisisendilt makstav 3 % suurune fikseeritud määraga tasu ja ii) lisatasu 40 % ulatuses EDFi arvestuslikust puhastulemist, mis annab tunnistust sellest, et riigi käsutuses oli teave eeldatava investeeringutasuvuse kohta. Nagu seda näitab muu hulgas rahvuskogu liikme aruanne, suurendas kontsessioonitasu ümberliigitamine kapitalisisendiks tänu kapitalisisendilt võetava fikseeritud suurusega tasule riigile makstava tasu absoluutset väärtust maksubaasi avardumise tõttu

(84) Ühtlasi leiavad Prantsuse ametiasutused, et EDFi 1997. aastal tehtud investeeringu tootlust tuleks vaadelda pikaajalises perspektiivis seoses riigi tulevaste maksetega ning seoses ettevõtte väärtuse suurenemisega. Pärast maksude mahaarvamist ja riigile tehtavaid makseid saadavad puhastulemid (1998. aastal 1,4 miljardit Prantsuse franki, millele lisanduvad riigile tehtavad maksed 2,5 miljardi Prantsuse frangi ulatuses) moodustavad ajavahemikul 1997–2000 olulise ressursi, mille suurus on tegevuslepingus esitatud prognooside kohaselt ligikaudu 70 miljardit Prantsuse franki. 19. veebruari 1997. aasta EDFi kirjas rõhutatakse, et riik on püstitanud sellele summale vastava ettevõtte väärtuse suurendamisega seotud eesmärgi, mis on seotud võlgadest vabanemise, aktivate moodustamise ja arengule suunatud investeeringutega, mis panevad aluse EDFi kapitali suurenemisperspektiividele.

(85) Ja lõpuks on aktsionärist riik investeerimisriske hinnates võtnud väidetavalt arvesse EDFi põhitegevuse iseloomu, mis toimub eeskätt Prantsusmaal ja mille aluseks on reguleeritud tariifide kohaldamise põhimõte, mille abil tuleb katta ettevõtte kulud. Tegevuse selline iseloom vähendab investeerimisega seotud riske ja sellest tulenevalt ka tootluse nõuet. EDFi 27. juuli 1996. aasta teatis, mis edastati senatile 15. septembril 1997, näitab lisaks sellele, et aktsionäride maksed välisriikide ettevõtetesse olid märkimisväärselt erinevad, sõltudes eri riikide asjaomaste sektorite institutsioonilisest ja õiguslikust keskkonnast.

(86) Sellest tulenevalt väidavad Prantsuse ametiasutused, et riik on kontsessioonitasu reservi kapitalisisendiks ümber liigitades ilma äriühingu tulumaksu kohaldamata käitunud turumajanduse tingimustes tegutseva aruka erainvestorina. Seda järeldust kinnitavad EDFi märkused, sealhulgas põhjendustes 62–73 osutatud uuringud ja analüüsid, millele need märkused tuginevad. Eeskätt leiavad Prantsuse ametiasutused seoses EDFi edastatud Oxera uuringuga, et komisjon peaks läbi viima samalaadse analüüsi, et otsustada, kas 1997. aastal riigi teostatud EDFi rekapitaliseerimise näol on tegemist aruka investeeringuga või mitte.

Dokumendid, mille Prantsusmaa esitas oma märkuste toetuseks

(87) Menetluse laiendamise otsuse kohta esitatud vastuse toetuseks esitasid Prantsuse ametiasutused 1. juuli 2013. aasta märkuste lisas üheksa dokumenti. Esitatud üheksa dokumendi eesmärk oli toetada Prantsuse ametiasutuste väidet, mis sisaldus juba nende 11. detsembri 2002. aasta märkustes ja mille kohaselt oli tasumata maksu suurusega võrdne täiendav eraldis põhjendatud 1997. aastal EDFi prognoositud kasumlikkuse perspektiividega, mida täpsustati järgnevatel aastatel. Ilma et see kahjustaks Prantsusmaa märkustes esitatud asjaolusid, tuleb teostada neis dokumentides sisalduvate peamiste asjaolude süstemaatiline analüüs.

(88) Dokumendid hõlmavad kas riigi ja EDFi vahelise tegevuslepingu aastateks 1997–2000 ettevalmistamist ja rakendamist või hiljem seadusena nr 97-1026 jõustunud seaduseelnõu arutelusid. Tegemist on 1996.–1997. aastal koostatud dokumentidega, st väidetava investeerimisotsuse tegemise ajajärgust pärinevate dokumentidega. Konkreetsemalt kuuluvad nimetatud dokumentide hulka tegevusleping aastateks 1997–2000, (13) ettevõtte üle järelevalvet teostavate ministeeriumide kirjad, (14) ettevõtte kirjad ministeeriumi talitustele ja senatile (15) ning rahvuskogu ja senati dokumendid ja kaks aruannet seaduseelnõu arutelu ettevalmistamise kohta (16). Allpool on täpsustatud kõnealuste dokumentide sisu.

(89) 12. juuli 1996. aasta kirjaga EDFi presidendile väljendavad järelevalvet teostavad ministrid heameelt EDFi ja riigi vahel sõlmitud aastate 1993–1996 lepingu tulemuste üle seoses kõnealuse lepingu tähtaja lõppemisega 31. detsembril 1996 ning alustavad aastate 1997–2000 lepingu ettevalmistamist. Lisaks sellele on kirjas täpsustatud, et aastate 1997–2000 lepingus esitatud finantstasakaalu määratlus peab lähtuma uuest raamistikust, mille alusel korrastatakse alates 1995. aastast rakendatud meetmete abil EDFi raamatupidamislikku ja maksualast olukorda. Kõnealuses kirjas palutakse käivitada vastutavate talituste ja EDFi vaheline koostöö ja arutelud, seades ettevõtte jaoks kolm esmast eesmärki, mida tuleb tulevase lepingu sõlmimisel arvesse võtta: — esiteks nõudsid ministrid, et: „ettevõtte tootlus peab tal võimaldama jätkata tariifide langetamise poliitikat, mis toetab Prantsusmaa tööstuse konkurentsivõimet ja kodumaise tarbija ostujõu suurendamist”; — samaaegselt pidi EDF jätkama jõupingutusi, mille eesmärk oli võlgade vähendamine, ning püstitama riigile makstava tasuga seotud ambitsioonika eesmärgi, nähes ette mehhanismi innustamaks EDFi parandama oma majandustulemusi; — ja lõpuks pidi leping hõlmama ka EDFi arengu strateegilisi suuniseid rahvusvahelisel tasemel ning vastavate prioriteetide hierarhia koostamist.

(90) Lepingu ettevalmistustööde järgmise etapina edastas EDFi finantsdirektor 19. veebruaril 1997 riigikassa juhtkonnale EDFi poolt 18. veebruaril 1997 koostatud teatise. Teatis sisaldas EDFi ja riigi vahel ajavahemikuks 1997–2000 sõlmitud tegevuslepinguga seotud finantsstsenaariumide põhieeldusi ning hõlmas ühtlasi aasta kasumiaruannet ja tabeleid eeldatava rahastamise kohta vaadeldaval perioodil.

(91) Teatises nähti ette ajavahemiku 1997–2000 kohta tariifi langetamine igal aastal (– […] (17) %, – […] %, – […] %, – […] %), tööstuslikud arenguinvesteeringud […] Prantsuse frangi ulatuses, millest […] frangi ulatuses rahvusvahelisel tasandil ning […] frangi ulatuses põhitegevusse tehtavad investeeringud. Samuti oli teatises esitatud pärast bilansi ümberkorraldamist kohaldatav kapitalisisendist moodustuva hinnanguliselt 50 miljardi frangi suuruse maksubaasi pealt mahaarvatav 3 % suurune tasu ning 40 % suurune makse tulemi pealt pärast tasu fikseeritud osa ja äriühingu tulumaksu mahaarvamist. Ettevõtte võlg aasta lõpu seisuga pidi vähenema 1996. aasta lõpu […] frangilt […] frangini 2000. aasta lõpus. Tasumata finantssaldo miinus aktivad pidi muutuma 1996. aasta lõpu […] frangilt […] frangini 2000. aasta lõpus.

(92) Prantsuse ametiasutuste nende märkustele lisatud dokumentide hulgas on EDFi 18. veebruari 1997. aasta teatis, mis edastati järgmisel päeval järelevalvet teostavatele ametiasutustele, ainus dokument, mis sisaldab süstemaatilisi prognoose ja kavasid ning EDFi tegevuse arvuliselt väljendatud majandus- ja finantstulemusi. 1997. aasta veebruari prognooside alusel võis aktsionärist riik eeldada investeeritud kapitali tootlust 1997. aastal 2,1 miljardi frangi ulatuses, 1998. aastal 2,5 miljardi frangi ulatuses, 1999. aastal 2,4 miljardi frangi ulatuses ja 2000. aastal 2,4 miljardi frangi ulatuses, kokku seega keskmiselt 2,35 miljardi frangi ulatuses aastas. Teatises esitatud EDFi prognoositava tulemi arvestus ajavahemikul 1997–2000 on järgmine. Tabel 1 EDFi prognoositav tulem ajavahemikul 1997–2000 (miljardites Prantsuse frankides jooksva hinna alusel) 1997 1998 1999 2000 Tulud 186,3 184,2 185,7 187,5 Kulud 177,0 177,2 179,1 180,9 sh kütus ja energia 36,9 36,8 37,8 38,5 sh tegevuskulud 88,3 91,2 93,6 95,7 Tulem põhitegevusest 9,3 7,0 6,6 6,6 Tulem enne riigile tehtud makseid 6,8 6,5 6,1 6,1 Tasu kapitalisisendi eest 1,5 1,5 1,5 1,5 Täiendav tasu 0,6 1,0 0,9 0,9 Äriühingu tulumaks 3,9 2,6 2,4 2,3 Puhastulem 0,9 1,4 1,3 1,4 Allikas:18. veebruari 1997. aasta EDFi teatis, „Tegevusleping – majanduslikud ja rahanduslikud perspektiivid”.

(93) Nagu EDFi teatises märgiti, arvati riigile makstud tasu maksustamisel maha. See ei ole kooskõlas põhimõttega, mille kohaselt äriühingu tulumaksu võetakse ettevõtte tulemi pealt pärast amortisatsiooni ja intresside mahaarvamist, mille tulemusel väheneb puhastulem ja sellega seonduvalt ka võimalike dividendidena väljamakstav summa. Selline erand võis suurendada aktsionärist riigile makstava tasu suurust, kuid vähendas samas maksukogujast riigile makstava maksusumma suurust. Oma 23. detsembril 2013. aastal esitatud vastuses täpsustasid Prantsuse ametiasutused, et kapitalieraldiste eest makstav tasu seostati üldõigusega reguleeritud dividendidega alates 2001. aastast ning selle tulemusena lõppes kõnealuse tasu maksustamisel mahaarvamine. Dividendidega seostamist kajastas EDFi ja riigi vaheline leping ajavahemikuks 2001–2003, mis sõlmiti pärast 1997–2000 lepingu lõppemist.

(94) 8. aprillil 1997 sõlmiti riigi ja EDFi vahel tegevusleping aastateks 1997–2000, millele kirjutasid alla järelevalvet teostavad ministrid ning EDFi president ja peadirektor. Lepingus täpsustati peamisi suuniseid, mida EDF pidi arvestama oma tegevuses keskpikas perspektiivis, samuti hõlmas leping lepinguosaliste vastastikuseid kohustusi ning selles meenutati, et kõnealused kohustused võeti laiapõhjaliste eelduste alusel ning neist loobumine saab olla põhjendatud üksnes ettevõtte tegutsemiskeskkonna olulisel muutumisel. Leping hõlmas mitmesuguseid kohustusi kolmes valdkonnas: avalik-õigusliku ettevõtte põhiülesannete kinnitamine (I jaotis), ettevõtte tuleviku ettevalmistamine (II jaotis) ja ettevõtte toimimine uuenenud finants- ja institutsioonilises raamistikus (III jaotis). Lepingu kahes lisas olid esitatud lepingu ellurakendamise tulemusnäitajad (I lisa) ja ajavahemikul 1997–2000 ette nähtud tariifimuudatused (II lisa).

(95) Allpool käsitletakse lepingus esitatud ja käesoleva otsusega seotud peamisi kohustusi ja suuniseid: — riik kinnitas oma kavatsust säilitada ettevõtte seisund, kuivõrd ettevõte on tõendanud oma tõhusust ja pidi elektri siseturu korraldust käsitleva Euroopa direktiivi jõustumisel säilitama tulevase arengu käigus stabiilse seisundi (18). EDF kohustus omalt poolt osalema maakasutuse korraldamises ja arvestama riikliku solidaarsusega, rakendades ellu aktiivseid strateegiaid majandustegevuse ja tööhõive toetamiseks, abistades kohalikke omavalitsusi töökohtade loomisel ja toetades kõige halvemas seisukorras olevate klientide olukorra parandamist (I jaotis); — EDFi areng pidi tugevdama „Prantsusmaa ettevõtete konkurentsivõimet”, seetõttu tuli ettevõtte tootluse kasv suunata eeskätt keskmise hinnataseme alandamisele. Tariifimuudatused pidid kaasa tooma pideva keskmiselt tasutavate summade alanemise […] % ulatuses 1997. aasta aprillis, […] % ulatuses 1998. aasta aprillis, […] % ulatuses 1999. aasta aprillis ja […] % ulatuses 2000. aasta aprillis. Samaaegselt pidi EDFi areng olema suunatud uute turgude hõivamisele, eelistades eeskätt Euroopa turge (II jaotis). — EDFi bilanss tuli ümber korraldada eesmärgiga esiteks tugevdada ettevõtte netovara ning teiseks stabiliseerida riigi ja ettevõtte vahelisi finantssuhteid üldõiguse sätetega lähedastel alustel; valitsus kohustus esitama parlamendile õigusakti eelnõu, mille alusel EDFi bilanss korraldatakse 1997. aastal ümber, ümberkorraldus kehtestatakse alates 1. jaanuarist 1997. Lepingus nähti ette aktsionärist riigile makstav tasu, mis hõlmas kaht tegurit: i) kapitalisisendilt makstav 3 % määraga tasu ja ii) lisatasu 40 % ulatuses EDFi arvestuslikust puhastulemist, seejuures ei võinud kahe teguri alusel arvestatud summa ületada 6 % kapitalisisendi summast; lepingus ei olnud esitatud makstavate summade hinnangulist arvutlust. Lisaks sellele kohustus EDF ajavahemikul 1997–2000 tegema […] Prantsuse frangi ulatuses investeeringuid rahvusvahelisel tasemel, vähendama oma võlakoormust […] frangini 2000. aasta lõpuks, vähendades seda […] frangi võrra, st tähendab võlakoormuse vähendamise püsimist trajektooril, mis võimaldab võlgnevuse likvideerida tootmisvahendite pargi uuendamise alguseks. Ja lõpuks nähti lepingus ette, et kui eesmärkide ületamisest peaks tekkima teatud ressursside ülejääk, tuleks see suunata „eelistatult tariifi täiendavale alandamisele” enne aktsionärist riigile tasu suurendamist või ettevõtte personali huvitatuse tõstmist (III jaotis).

(96) Tegevuslepingule alla kirjutanud ministrite 22. aprilli 1997. aasta kirjaga EDFi presidendile kinnitatakse EDFi 18. veebruari 1997. aasta teatises osutatud ja 1997–2000 tegevuslepingu aluseks olevate põhimõtete ja finantsprognooside konsensuslikku ja lõplikku iseloomu. Kirjas osutatakse otseselt EDFi ja riiklike ametiasutuste eelnevale koostööle finantsstsenaariumi väljatöötamisel. Nimetatud on eesmärki, mis seisnes EDFi tariifide alandamises […] % võrra nelja aasta jooksul.

(97) 22. aprilli 1997. aasta kirjas nimetatakse muudetud 14. mai 1956. aasta dekreedi sätteid ja tegevuslepingu III jaotises esitatud riigile tasu maksmise korda. Nende sätetega kooskõlas on kirjas täpsustatud, et aastaid 1997–2000 aastaid hõlmavast „võrdlusstsenaariumist ilmnes, et perioodi jooksul tuleb maksta 3,5 miljardi frangi suurust täiendavat tasu” ning et nendel tingimustel võib riigile makstav summa 1997. aastal ulatuda 5,1 miljardi Prantsuse frangini, sisaldades fikseeritud intressi ja äriühingu tulumaksu avansilisi makseid. Need summad vastasid EDFi 18. veebruari 1997. aasta teatises esitatud summadele. Tegevuslepingus kajastatava tulemi põhjal arvestatud täiendava tasu summade vastavus kinnitab, et kõik ajavahemiku 1997–2000 kohta tehtud tegevusprognoosides esitatud summad (sissetulekud, kulud, puhaskasum jne) on järelevalvet teostavad ametiasutused läbi vaadanud, kinnitanud ja arvesse võtnud.

(98) Järelevalvet teostavate ministrite 22. aprilli 1997. aasta kirjas on samuti rõhutatud, et lepingu tasakaal on saavutatud tänu EDFi bilansi ümberkorraldamise aluseks olevale raamatupidamislikule ja maksundusalasele raamistikule, mida kohaldatakse asjaomaste õigussätete jõustamise teel alates 1. jaanuarist 1997. Sellega seoses on kirjas täpsustatud, et „ümberkorralduse teostamise raamatupidamislike ja maksundusalaste üksikasjade kohta toimub varasemalt kehtestatud korra kohaselt täiendav teabevahetus järelevalvet teostavate asutuste ja ettevõtte vahel”.

(99) Veidi aega enne nimetatud kirja saatmist esitas valitsus rahvuskogule seaduseelnõu, mille oli kinnitanud ministrite nõukogu 5. aprillil 1997 ja mis hõlmas mitmeid majandus- ja rahandussätteid ning mille artiklis 45 käsitleti EDFi reservi ümberliigitamist. Kõnealuse eelnõu seletuskirjas selgitati, et raamatupidamisarvestuse muudatused võimaldasid muuta EDFi bilansi paremini vastavaks ettevõtte tegelikule majanduslikule olukorrale, viies ettevõtte omakapitali suuruse vastavusse tema tegevuse mahuga. Seaduseelnõu ei vaadatud läbi, kuna 21. aprillil 1997 saadeti rahvuskogu laiali.

(100) Pärast kiireloomuliste maksundus- ja rahandusmeetmete seaduseelnõu, mis hiljem võeti vastu seadusena nr 97-1026, parlamendile edastamist määrasid rahvuskogu ja senat oma ettekandjad. Rahvuskogu aruandes nr 204 kirjeldatakse probleemi ajalugu alates vajaduse tekkimisest täpsustada EDFi elektrienergia transportimiseks kasutatava taristu varalist staatust, mis võimaldaks tühistada Kontrollikoja EDFi kontsessiooni kohta koostatud 10. oktoobri 1994. aasta eriettekandes nr 1993 vaidlustatud toimingud. Aruandes on selgitatud vajalikke raamatupidamisarvestuse muudatusi ning on esitatud nende muudatuste arvandmetes väljendatud mõju erinevatele bilansikirjetele: Tabel 2 Kiireloomulisi maksundus- ja rahandusmeetmeid hõlmava seaduse artikli 4 alusel teostatava EDFi omakapitali ümberkorralduse mõjud 1996. aasta raamatupidamisarvestusele (miljardites Prantsuse frankides) 1996. aasta lõpp Õigussätte mõju Omakapital 24,2 79,8 sealhulgas (passiva): kapital 2,6 2,6 kapitalisisend 36,6 50,7 ümberhindluse ülejääk/puudujääk 2,1 6,2 õigusaktidega sätestatud reserv 0,15 0,15 eelmiste perioodide jaotamata tulem (19) – 20,2 18,3 Majandusaasta tulem pärast riigile tehtud makseid 1,9 1,9 Allikas: majandus- ja rahandusministeerium

(101) Rahvuskogu aruandes tuuakse välja seaduseelnõu mõju selles osas, mis võimaldab muuta asjakohasemaks võlgnevuse võrdlused teiste suuremate Euroopa konkurentidega (Austria, Suurbritannia, Rootsi, Hispaania, Saksamaa); pärast bilansi ümberkorraldamist langeb EDFi netovõla ja omakapitali suhtarv 480 %-lt 148 %-le.

(102) Lisaks sellele rõhutatakse rahvuskogu aruandes muutusi riigi ja EDFi finantssuhetes. Aruandes selgitatakse EDFi kapitalisisendi õiguslikku korraldust ja selle eest makstavat tasu, mida reguleerib 14. mai 1956. aasta dekreet nr 56-493, mida muudeti 30. detsembri 1986. aasta dekreediga nr 86-1360. Kõnealuse korralduse alusel nähti ette 8 % suurune fikseeritud määraga tasu ja lisatasu EDFi tulemi alusel pärast maksude ja fikseeritud määraga intressi mahaarvamist. Aruandes kajastatud EDFi makstud tasu ajavahemikul 1991–1996 ulatus sel perioodil keskmiselt 3,41 miljardi Prantsuse frangini aastas; 1996. aasta lõpu omakapitali suhtes vaadelduna moodustas see tasu aktsionärist riigi jaoks 14,1 % suuruse keskmise aastatootluse (20); kõnealune tasu on kokkuvõtlikult esitatud järgmises tabelis: Tabel 3 Riigi ja EDFi finantssuhted (miljonites jooksvates frankides) 1991 1992 1993 1994 1995 1996 Intressid kapitalisisendilt (eelarverida 407) 1 816 1 816 1 816 1 816 1 816 1 816 Lisatasu kapitalisisendi eest (eelarverida 116) 500 665 965 1 938 1 500 4 002 Kokku 2 316 2 481 2 781 3 754 3 316 5 818 Allikas: rahvuskogu aruande lk 77, real „Kokku” komisjoni arvutused

(103) Rahvuskogu aruandes on EDFi bilansi muudatuste kohta täpsustatud, et „kapitalisisend moodustab fikseeritud määraga intressi maksubaasi, mille suurenemine kõnealuse artikli mõjul võib suurendada EDFi maksekoormust. Seetõttu on 8. aprillil 1997 alla kirjutatud riigi ja ettevõtte vahelise lepinguga ajavahemikuks 1997–2000 muudetud kapitalisisendilt makstava tasu tingimusi. Fikseeritud suurusega intressi on vähendatud 3 % peale, et kompenseerida maksubaasi mõju”. Aruandes on samuti märgitud, et vaatamata kasumi suurenemisele alates 1990. aastast ei ole EDF maksnud äriühingu tulumaksu ning et üldise jaotusvõrgu kontsessiooniga seotud reservi moodustamine võimaldaks korraga katta eelmiste perioodide jaotamata tulemi ülekandumise järgmisesse majandusaastasse ja kahjude ülekandumise. Seega väideti aruandes, et järelevalvet teostava ministri väitel pidi avalik-õiguslik asutus (EDF) maksma äriühingu tulumaksu 3 miljardit Prantsuse franki 1997. aasta eest ja 2,5 miljardit Prantsuse franki 1998. aasta eest.

(104) Rahvuskogu aruandes on nimetatud, et parlament tegi esitatud seaduseelnõu teksti muudatuse, mille komisjon tagasi lükkas. Muudatusega täpsustati, et ümberliigitatud reserv kantakse üle omakapitali hulka raamatupidamiskande abil, mis ei kajastu EDFi tulemikontol, et vältida väga suure kasumi tekkimist, mida riik võib soovida osaliselt ära võtta. Selleks nähti parandusettepanekuga ette lisada seaduse teksti raamatupidamislik menetlus ja täpsustada et riik ei saa EDFilt võtta täiendavaid makseid, mis on seotud üldise jaotusvõrgu hulka kuuluvate varade omanduse üleandmisega. Aruandes on märgitud, et „reservi omakapitali hulka kandmise raamatupidamisliku menetluse lisamine seaduse teksti jäeti välja riiginõukogu nõudel, sest tegemist ei olnud õigusloomega seotud menetlusega”, seejuures väljendati arutelu käigus parlamendis mitmeid seisukohti, mille kohaselt riik peaks EDFilt saama sisse nõuda teisi makseid, ettevõte peaks oma kasumi pealt maksma makse, ning et tegelik küsimus seisneb selles, kuidas „saada teada, kui palju makseid valitsus EDFilt saab ja mil viisil need maksed teostatakse”.

(105) Senati aruandes, mis koostati seaduseelnõu arutelu jaoks, märgitakse, et pärast 1987. aastat tuleb reservi loomist üldise jaotusvõrgu uuendamiseks pidada põhjendamatuks. Vastutava ministri 2. oktoobri 1997. aasta ettekandes senatis seaduseelnõu tutvustamisel juhitakse tähelepanu asjaolule, et EDFi kahjumi maksunduslik aspekt ning kõnealuse reservi pealt äriühingu tulumaksu tasumata jätmine on fiktiivset laadi küsimused. Oma ettekandes rahustas minister senatit, et kõnealune meede ei sea mingil määral kahtluse alla EDFi monopoolset seisundit. Senati aruandes tuuakse välja seaduse vaadeldava artikli mõju EDFi bilansi rubriikidele enne ja pärast reservi ümberliigitamist ning esitatud arvandmed on sarnased rahvuskogu aruandes esitatud arvudele, mis on esitatud eespool tabelis 2. Aruandes on täpsustatud, et bilansi korrastamine muudab hõlpsamaks võrdluse tegemise EDFi konkurentide bilanssidega, mis lisab usaldust EDFi vastu rahandusmaailmas ning mida tuleb pidada eriti oluliseks, arvestades, et ettevõtte võlakoormuse üle peetavate uute läbirääkimiste kulud sõltuvad eeskätt netovõla ja omakapitali suhtarvust.

(106) Seoses EDFi ja riigi rahaliste suhete selgitamisega on senati aruandes täpsustatud, et „vastukaaluks maksunduslikele tuludele, mida avalik-õiguslik asutus edaspidi riigile kindlustab, on 8. aprillil 1997 alla kirjutatud tegevuslepingus aastateks 1997–2000 nähtud ette EDFi riigile tehtavate maksete mõningane vähendamine”. Seoses uuendamiseks ettenähtud reservi maksustatavast summast mahaarvamisega 38,5 miljardi Prantsuse frangi ulatuses, mille tulemusena EDF muutus maksukohustuslaseks äriühingu tulumaksu suhtes, märgitakse senati aruandes, et „riigi ja EDFi finantssuhete maht vähenes”.

(107) Prantsusmaa esitatud dokumendid hõlmavad EDFi rahandusosakonna 15. septembri 1997. aasta kaaskirja senati juhtkonnale. EDFi kirjale on lisatud tabel, milles on esitatud arvandmed seaduseelnõu artikli 4 mõju ja ettevõtte bilansile avaldatava mõju kohta, 27. juulil 1993. aastal elektrienergia kontsessiooni kohta tehtud korralduse koopia ning 27. juuli 1996. aasta EDFi siseteatis, mis hõlmab arvamusi välismaiste kogemuste kohta aktsionäridele makstavate tasude kohta elektrisektoris. Viimatinimetatud dokumendis on selgitatud peamisi põhimõtteid, mida rakendatakse aktsionäridele tehtavate maksete puhul ning on esitatud teatavate sektoris tegutsevate ettevõtjate puhul täheldatavad erinevused ja tootlikkust väljendavad arvandmed: 60–80 % kasumist Ameerika Ühendriikide puhul, 40 % National Poweri ja Power Geni puhul, 78 % Union Fenosa puhul ja 30 % Endesa puhul, mis tagas Hispaania riigile ajavahemikul 1991–1996 tootluse 28 %, võttes seejuures arvesse makstud dividende ja tegevuse käigus teostatud hindamisi.

(108) Vaatamata kahele ülejäänud EDFi 15. septembri 1997. aasta kirjaga senatile edastatud dokumendile, ei viidud läbi analüüsi 27. juulil 1996 esitatud teatises esitatud põhimõtete, arvandmete ja nende kasutamise kohta EDFi aktsionäridele makstava tasu kindlaksmääramiseks, samuti ei kajastatud neid andmeid senati aruandes. Vastupidi, senati aruandes on täpsustatud samalaadselt rahvuskogu aruandega, et EDFi riigile makstava tasu prognoositav vähenemine aktsionärist riigi tehtud kapitalieraldiste tõttu teostati selleks, et „võtta arvesse kapitalieraldiste suurendamist, mis tuleneb käesoleva artikliga püstitatud eesmärgist”.

9. MEETMETE HINDAMINE: RIIGIABI OLEMASOLU

(109) Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 107 lõikes 1 on öeldud: „Kui käesolevas lepingus ei ole sätestatud teisiti, on igasugune liikmesriigi poolt või riigi ressurssidest ükskõik missugusel kujul antav abi, mis kahjustab või ähvardab kahjustada konkurentsi, soodustades teatud ettevõtjaid või teatud kaupade tootmist, ühisturuga kokkusobimatu niivõrd, kuivõrd see kahjustab liikmesriikidevahelist kaubandust”. Allpool vaadeldakse, kuidas on Prantsusmaa kohaldanud neid kumulatiivseid tingimusi EDFile võimaldatud maksuvabastuse suhtes.

9.1. ETTEVÕTJALE ANTAV VALIKULINE EELIS

(110) Kuna seadusega nr 97-1026 sätestati, et EDF on üldise jaotusvõrgu omanik, kellele on antud vastav kontsessioon, tuleb kontrollida, kas see seadus ei too kaasa üldise jaotusvõrgu omandi üleandmist.

(111) Prantsuse ametiasutuste edastatud teabe kohaselt võib EDFi põhjendatult pidada üldise jaotusvõrgu omanikuks enne kõnealuse seaduse jõustumist. See järeldus põhineb järgmistel asjaoludel: Prantsuse õigussüsteemi eri liiki kontsessioonilepingute omadused, EDFi algse kontsessioonilepingu konkreetsed tingimused, mis ei sisaldanud täpset tagasiloovutamise klauslit; asjaomaste varade omandamise menetlus, mille eest EDF pidi maksma sundvõõrandamise hüvitisele sarnast maksu, ja üldise jaotusvõrgu hooldamise ja arendamise rahastamise tingimused EDFi kulul. Seega tundub, et seadusega nr 97-1026 antav n-ö selgitus üldise jaotusvõrgu omanduse kohta ei hõlma iseenesest EDFile antavat majanduslikku eelist.

(112) Seega tuleb analüüsida, kas seaduse nr 97-1026 abil on esitatud kõik selle selgituse maksualased tagajärjed, ja juhul, kui nii ei ole toimunud, siis kas ei ole tekkinud maksualast eelist EDFi kasuks.

9.1.1. EDFilt maksu sissenõudmisest loobumise näol on esmapilgul tegemist valikulise eelisega

(113) Aastatel 1987–1996 lõi EDF maksuvabastusest saadavate vahendite abil reservi üldise jaotusvõrgu uuendamiseks. Prantsusmaa kontrollikoda leidis, et see toimus ebaseaduslikult. Kuna seaduse nr 97-1026 artikli 4 alusel tunnistati EDF üldise jaotusvõrgu omanikuks, kaotas see reserv oma otstarbe ja oleks tulnud seega ümber paigutada teistesse bilansikirjetesse.

(114) Majandusministri kiri, mis määras kindlaks EDFi bilansi ümberkorraldamise maksualased tagajärjed, näitab, et üldise jaotusvõrgu uuendamise kasutamata reservi pealt määrasid Prantsuse ametiasutused 41,66 % suuruse äriühingu tulumaksu, mis oli 1997. aastal kohaldatav määr.

(115) Samas liigitati osa sellest reservist, mis vastas juba teostatud uuendustöödele, nn kontsessioonitasu, ümber kapitalisisendiks suurusega 14,119 miljardit Prantsuse franki. Ümbernimetatud reservi osa suhtes ei kohaldatud äriühingu tulumaksu. Nagu ilmneb maksuameti juhataja 9. aprilli 2002. aasta kirjast komisjonile, mida on nimetatud põhjenduses 35, tunnistas maksuamet kõnealuse tehingu ebaseaduslikkust.

(116) Vastavalt riikliku raamatupidamisnõukogu arvamusele tuleb vigade parandamised kirjendada selle majandusaasta tegevuse tulemuste kontol, mille jooksul eksimused tuvastati. Teiselt poolt, kui maksuvabastuse abil loodud kasutamata reservile summas 38,5 miljardit Prantsuse franki kohaldati 1997. aastal äriühingu tulumaksu määra 41,66 %, ei ole mingit põhjust, miks ei peaks teisele osale maksuvabastuse abil loodud reservist kohaldama sama maksumäära.

(117) Komisjoni hinnangul oleks kontsessioonitasu tulnud maksustada samal ajal ja sama maksumääraga kui ülejäänud maksuvabastuse abil loodud arvestuslik reserv. See tähendab, et 14,119 miljardi Prantsuse frangi suurune kontsessioonitasu oleks lisandunud 38,5 miljardi frangi suurusele kasutamata reservile, mis maksustati EDFi bilansi restruktureerimisel määraga 41,66 %. Jättes bilansi restruktureerimisel maksmata kogu äriühingu tulumaksu, hoidis EDF kokku 5 882 849 762 Prantsuse franki.

(118) Maksumeetmel oli EDFi jaoks 1997. aastal soodne mõju, sest 14,119 miljardi Prantsuse frangi suurune summa hõlmas 5,88 miljardi Prantsuse frangi suurust maksuvabastust, mis kajastus EDFi bilansis kontsessioonitasuna, mille riik liigitas seaduse nr 97-1026 jõustumisel ümber tagasiulatuva mõjuga alates 1. jaanuarist 1997. Seaduse maksualased tagajärjed ja mõju sama kuupäeva, 1. jaanuari 1997 seisuga on esitatud majandusministri kirjas.

(119) Prantsuse ametiasutused kinnitavad, et isegi üldise jaotusvõrgu uuendamise reservi eraldiste puudumisel ei oleks EDF saanud aastatel 1987–1996 ettevõtte tulumaksu maksta kahjude ülekandumise tõttu. See väide ei ole asjakohane. Maksusoodustust kohaldati alates aastast 1997, mitte varasematest aastatest. Lisaks sellele olid ebaseaduslikud eraldised reservi osaliselt ka kahjude ülekandumise põhjuseks. Kahjude ülekandumised oleksid aastatel 1987–1996 järk-järgult kadunud ning 1997. aastal oleks EDFi maksusumma olnud märkimisväärselt kõrgem tegelikult täheldatust, isegi kui jätta arvesse võtmata kontsessioonitasu ümberliigitamise suhtes kohaldatud maksuvabastus.

(120) Prantsuse ametiasutused leiavad samuti, et kui üldise jaotusvõrgu uuendamise reservi loomist oleks käsitatud soodustusena, tulnuks see lugeda kompenseerituks 1997. aastal makstud äriühingu tulumaksu suurendamise tõttu. Nii nagu Prantsuse ametiasutused ka põhjenduses 35 nimetatud 9. aprilli 2002. aasta teatises märgivad, maksustati kasutamata uuendamise reservi tavapäraselt, kuid kontsessioonitasu liigitati ümber kapitalisisendi alla ilma selle pealt äriühingu tulumaksu arvestamata. EDFi 1997. aastal makstud maksud olid seega väiksemad, kui need oleksid nõuetekohaselt pidanud olema.

(121) Prantsuse ametiasutused leiavad samuti, et ajavahemiku 1987–1996 eest on EDF kokkuvõttes tasunud riigile suurema summa kui äriühingu tulumaks, mille oleks tasunud äriühing, kes ei oleks loonud reservi üldise jaotusvõrgu uuendamiseks ja kes oleks maksnud oma aktsionärile dividendi, mis on võrdne 37,5 %ga pärast maksu mahaarvamist saadud puhastulemist. Samuti oleks äriühingu tulumaksu määr, mida oleks tulnud EDFi bilansi restruktureerimisel kohaldada, pidanud olema 1996. aasta määr ja mitte 1997. aasta määr.

(122) Ühelt poolt, nagu on osutatud põhjendustes 32 ja 116, leiab riiklik raamatupidamisnõukogu, et raamatupidamisvead tuleb parandada selle raamatupidamisaasta jooksul, mille käigus need avastati. Üldise jaotusvõrgu uuendamise reserv kaotas eseme 10. novembri 1997. aasta seaduse nr 97-1026 tagajärjel, nende ümberliigitamine oleks pidanud toimuma 1997. raamatupidamisaasta jooksul, ja seega oleks neid pidanud maksustama sel majandusaastal kehtiva äriühingu tulumaksu määraga. Teiselt poolt, nagu on meenutatud põhjenduses 34, kohaldasid Prantsuse ametiasutused ise reservi maksustatavale osale 1997. aasta ettevõtte tulumaksu määra.

(123) Asjaolu, et EDF ei maksnud 1997. aastal 5 882 849 762 Prantsuse frangi suurust äriühingu tulumaksu, annab kõnealusele ettevõttele majandusliku eelise. EDF võis kasutada seda summat omakapitali suurendamiseks ilma väliseid finantsressursse kasutamata. Kui maksu oleks tegelikult makstud ja omakapitali suurendamist oleks rahastatud ettevõtte tegevusest saadud tulu abil, oleks ettevõte pidanud oma kulusid vähendama, suurendama tulusid või loobuma investeerimiskulutustest. Nagu on selgitatud põhjenduses 35, sai EDF, käsutades summasid, mida ta oleks pidanud äriühingu tulumaksuna Prantsuse riigile maksma, kasu meetmest, mida kohaldati üksnes tema suhtes ja mis seadis ta eelisolukorda võrreldes teiste Prantsusmaa ettevõtetega, kes pidid 1997. aastal kehtinud üldise maksuseadustiku artikli 38-2 kohaselt maksma põhjendamatu reservi ümberliigitamise pealt äriühingu tulumaksu.

(124) Samas pidas Prantsusmaa oma 11. detsembri 2002. aasta märkustes asjakohaseks turutingimustes tegutseva aruka erainvestori põhimõtte kohaldamist. Euroopa Liidu kohtud meenutavad eeskätt põhjendustes 7 ja 8 esitatud kohtuotsustes, et sissenõudmata maksusummale vastav EDFi tehtud täiendav kapitalisisend ei oleks Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 kohast majanduseelist andes soodustanud vastavat ettevõtet, kui oleks välja selgitatud, et hüpoteetiline erainvestor oleks turumajanduse tingimustes tegutseva aruka erainvestori kriteeriumile vastavalt samalaadsetel tingimustel ja olukorras EDFi investeerinud samaväärse summa.

(125) Euroopa Kohus märkis eespool nimetatud 5. juuni 2012. aasta kohtuotsuse punktis 99, et vaidlustatud kohtuotsuses ei käsitlenud Ülemkohus ei turumajanduse tingimustes tegutseva aruka erainvestori kriteeriumi kohaldatavust ega kõnealuse kriteeriumi võimaliku kohaldamise tulemust. Seega tuleks Euroopa Kohtu nimetatud kriteeriume silmas pidades kontrollida kõnealuse kriteeriumi kohaldatavust ja kohaldamist antud menetluse asjaolude suhtes.

9.1.2. Turumajanduse tingimustes tegutseva aruka erainvestori põhimõtte kohaldamise võimalikkus

(126) Selleks et otsustada, kas turumajanduse tingimustes tegutseva aruka erainvestori põhimõtet on võimalik kohaldada, tuleb üldise hinnangu raames välja selgitada, kas maksuvabastuse andis Prantsuse Vabariik aktsionäri või avaliku võimu teostajana. Euroopa Kohus täpsustab oma 5. juuni 2012. aasta otsuses mitmeid tegureid, mida tuleb kõnealuse üldise hinnangu tegemisel arvesse võtta. Need tegurid, mida allpool vaadeldakse seoses konkreetsete asjaoludega, on järgmised: — liikmesriik on kohustatud kahtluse korral selgitama ühemõtteliselt ning objektiivsetest ja kontrollitavatest asjaoludest lähtudes, et rakendatud meede tuleneb tema tegevusest aktsionärina (21); nendest tõenditest peab selgelt nähtuma, et asjaomane liikmesriik otsustas enne majandusliku eelise andmist või sellega samal ajal investeerida tegelikult rakendatud meetme abil tema kontrolli all olevasse avalikku ettevõttesse (22); — seejuures võib tal olla vaja esitada tõendeid, mis näitavad, et otsus põhineb majanduslikel hinnangutel, mis on võrreldavad nendega, mida oleks sellises olukorras asjaomase liikmesriigi oludega võimalikult sarnastes oludes enne investeeringut selle tulevase kasumlikkuse kindlaksmääramiseks teinud turumajanduse tingimustes tegutsev arukas erainvestor (23); komisjon võib sellise teabe kontrollimisest keelduda, kui esitatud tõendid on koostatud pärast kõnealuse investeeringu tegemise otsuse vastuvõtmist (24); — selles osas võivad olla asjakohased meetme laad ja eesmärk, meetme taust, samuti taotletav eesmärk ja meetme suhtes kehtivad normid (25); — turumajanduse tingimustes tegutseva aruka erainvestori kriteeriumi kohaldamine peab võimaldama kindlaks määrata, kas eraõiguslik aktsionär oleks sarnastel tingimustel teinud sissenõutava maksuga võrdse summa ulatuses eraldise ettevõttesse, mis on EDFiga sarnases olukorras (26).

(127) Põhjenduses 42 nimetatud 11. detsembri 2002. aasta märkustes kinnitasid Prantsuse ametiasutused, et EDFi jaoks oleks olnud tõhusam ja erapooletum meetod kanda kontsessioonitasud otseselt kogu ulatuses omavahenditesse, ilma äriühingu tulumaksu maksmata. Samas ei ole üheski väidetavale maksust vabastamise otsusele eelnevast või sellega samaaegsest ajajärgust pärinevas dokumendis, mida Prantsusmaa või EDF esitasid oma väidete kinnituseks menetluse laiendamise otsuse kohta esitatud märkustes, otseselt või kaudselt nimetatud väidetavat investeerimisotsust või sellega samalaadset maksuvabastuse abil kapitalisisendi suurendamise otsust, selle tagajärgi, eeliseid või sellega seotud probleeme. Prantsuse ametiasutuste esitatud dokumentides, millele osutati põhjendustes 87–108, ei ole nimetatud riigi tehtud otsust mitte võtta äriühingu tulumaksu 10. novembri 1997. aasta seaduse nr 97-1026 alusel EDFi kapitalisisendiks ümber liigitatud reservi osa eest, samuti ei ole teostatud selle otsuse analüüsi.

(128) Prantsusmaa peab kahtluse korral turumajanduse tingimustes tegutseva aruka erainvestori põhimõtte kohaldatavuses, nagu seda on väljendanud komisjon, selgitama ühemõtteliselt ning objektiivsetest ja kontrollitavatest asjaoludest lähtudes, et rakendatud meede tuleneb tema tegevusest aktsionärina. Kuid esitatud tõendusmaterjalist lähtuvalt ilmneb, et otsus investeeringu kohta, jättes sisse nõudmata maksu, mille tasumiseks EDF oli kohustatud, tehti vaikimisi, ilma põhjendatud õigusliku toiminguta, mis võimaldaks mõista või kontrollida kõnealuse otsuse täpset sisu, selle põhjendusi ja õiguslikku alust ning asjaolu, milline pädev asutus ja mis kuupäeval selle otsuse tegi. Turumajanduse tingimustes tegutseva aruka erainvestori põhimõtte kohaldatavuse kontrollimiseks Euroopa Kohtu nimetatud asjaolude, milleks on eeskätt vajadus objektiivsete ja kontrollitavate tegurite esitamise ning tõhusalt rakendatava meetme ja eelnevate majandusprognooside järele, ning materiaalsete viidete ja tõendite puudumist tuleb käsitada esimese tunnusena selle kohta, et kõnealune põhimõte ei ole kohaldatav.

(129) Vaidlusalust otsust kajastavate dokumentide puudumisel tuleb kirjeldada väidetavat investeerimismeedet, mille Prantsuse riik teostas. Antud juhul leidis Euroopa Kohus, et turumajanduse tingimustes tegutseva aruka erainvestori kriteeriumi kohaldamine peab võimaldama kindlaks määrata, kas eraaktsionär oleks sarnastel tingimustel teinud 5,88 miljardi Prantsuse frangi suuruse eraldise ettevõttesse, mis on EDFiga sarnases olukorras. Prantsusmaa tehtud investeering hõlmas loobumist selle summa sissenõudmisest, eesmärgiga saada sellega kasumit, mis on suurem esialgselt kasutatud vahenditest. Seega tuleb analüüsi käigus lähtuda äriühingu tulumaksu summast, mida ollakse võlgu.

(130) Tuleb arvestada, et maksuvabastuse summas tehtava investeeringu tulusust hõlmavate konkreetsete uuringute, viidete või analüüside puudumine muudab keeruliseks väidetava investeeringu mõju eristamise Prantsusmaa või EDFi esitatud teabest. Need raskused ei ole ületamatud, kui analüüsi huvides eeldada suurema osa asjaolude puhul, mis võimaldavad otsustada, kas turumajanduse tingimustes tegutseva aruka erainvestori põhimõte on kohaldatav, ning mida sellise kohaldamise jaoks kasutatakse, et EDFi kapitali tehtava sissemakse suurenemine tasumata maksusumma ulatuses võimaldas saada kasu kõigi eraldistega seotud maksude pealt. Seega, kui eraldiste tagasimaksmine toimuks teatud kindla määra alusel, tuleks seda määra kohaldada ja tegelikult kohaldatigi tasumata maksusummale. Seevastu, kui arvesse võetakse kasumiga seotud või järkjärgulise kasvamisega seotud mõjusid, ei võimalda Prantsusmaa või EDFi edastatud teave esmapilgul näidata mõju, mida avaldab asjaolu, et kapitalisisendi summa on võrdne tasumata maksu summaga.

(131) Maksu kohaldamata jätmise tulemusena suurenesid EDFi kapitali tehtud eraldised ja sellest tulenevalt ka EDFi omavahendid täiendava 5,88 miljardi Prantsuse frangi võrra, kokku ulatus ümberliigitatava reservi suurus 14,119 miljardi Prantsuse frangini. Kõnealune reserv, mis ei vastanud aktsionärist riigi varasemale uue kapitali sissemaksele, liigitati ümber kapitalieraldisteks ja kirjendati EDFi omakapitalina koos muu omakapitaliga (kapital, eraldised jne – vt tabel 2). Seda ajajärku puudutavate vaadeldud dokumentide kohaselt oleksid EDFi omavahendid, mis pidid 1997. aastal ulatuma 79,8 miljardi Prantsuse frangini, ilma maksuvabastuseta ulatunud vaid 72,1 miljardi Prantsuse frangini (põhjendus 100, tabel 2). 50,7 miljardi frangi asemel oleksid riigi eraldised EDFi kapitali ulatunud 44,8 miljardi frangini.

Väidetav investeerimisotsus: analüüs

(132) Esiteks, nagu rõhutavad Prantsuse ametiasutused, kuivõrd maksmata maksu summa suurendas eraldiste maksubaasi ning kuna eraldiste tagasimaksmine toimus fikseeritud määra alusel (3 %), suurenes maksuvabastuse või maksu tasumata jätmise tulemusena riigile makstava tasu absoluutsumma (põhjendus 83). Samas ei kaasnenud sellele maksuvabastuse summale vastava kapitalisisendi suurenemisega riigile makstava tasu suhtelist suurenemist. Tasu riigi eraldiste eest, mis tehti EDFi kapitali, nähti ette 30. detsembri 1956. aasta dekreediga nr 56-1360 (põhjendused 18 ja 103). Põhjendustes 93 ja 102 on näidatud, et erineva suurusega tasu nähti ette ka tegevuslepingutes, mis sõlmiti enne ja pärast ajavahemikul 1997–2000 kohaldatud lepingut. Tasu maksmise põhimõtet kohaldati enne väidetavat investeerimisotsust ja see põhimõte säilis ka pärast seda.

(133) Lisaks sellele ilmneb asjaolude vaatlemisel, et kõnealuse maksuvabastuse võimalik mõju võis seisneda riigi investeeringutulu vähenemises. Rahvuskogu 1997. aasta septembris koostatud aruandes on ühemõtteliselt näidatud, et kapitalisisendi kogusumma suurendamine tõi kaasa tasu maksmise vähenemise, mille põhjenduseks toodi vajadus „mitte suurendada EDFi maksekoormust” (põhjendus 103). Senati aruanne kinnitab riiklike ametiasutuste soovi vähendada kõnealust tasu (põhjendus 108).

(134) Ajavahemikul 1991–1996 maksis EDF riigile kapitalisisendi väiksema maksubaasi pealt suuremat tasu kui ajavahemikuks 1997–2000 kavandatud suurema maksubaasi pealt. Keskmise aastase tasu absoluutsumma 3,41 miljardit Prantsuse franki ajavahemikul 1991–1996, kui kapitalisisendi kogusumma oli 36,6 miljardit Prantsuse franki, on suurem kui 2,35 miljardi Prantsuse frangi suurune summa, mis oli ette nähtud ajavahemikul 1997–2000, kui maksubaasi suurenenud kogusumma oli 50,7 miljardit Prantsuse franki (põhjendused 92 ja 102–103, tabel 3). Sellest ilmneb, et kapitalieraldiste summa suurenemisel 5,88 miljardi Prantsuse frangini tuleb aktsionärist riigi saadavat marginaaltulu ajavahemikul 1997–2000 võrreldes ajavahemikuga 1991–1996 lugeda negatiivseks.

(135) Nagu ilmneb rahvuskogus ja senatis koostatud aruannetest, on Prantsuse ametiasutuste tegevuse tulemusena riigile kapitalieraldiste pealt makstav absoluutne ja suhteline tasu nii absoluutsummalt kui ka suhteliselt seda väiksem, mida enam suureneb eraldistega seotud maksubaas. Sellest tuleneb, et eraldiste kogusummat suurendades on makstav tasu väiksem kui enne seaduse nr 97-1026 jõustumist, seega ei saa otsust maksuvabastuse kohaldamise kohta pidada tingimata investeeringut põhjendavaks otsuseks.

(136) Teiseks ei ole kapitalieraldiste suurendamise puhul tagasimaksmise kavandamine ja kinnitamine toimunud viisil, mis võiks turumajanduse tingimustes tegutsevale arukale erainvestorile osutuda sobivaks.

(137) Nagu ilmneb nii järelevalvet teostavate ministrite kirjades kui ka põhjendustes 97, 103 ja 106 nimetatud parlamendi aruannetes esitatud asjaoludest, võtsid Prantsuse ametiasutused, vaadeldes Prantsuse riigile makstavat tasu pärast EDFi bilansi ümberkorraldamist 1997. aastal, arvesse samaaegselt sõna otseses tähenduses aktsionärist riigile makstavat tasu ja eeldatavat maksusummat, mida riik makse koguva avaliku võimu teostajana sai alates aastast 1997 pärast mitut aastat, millal toimus kahjude ülekandumine. Nagu on näidatud põhjenduses 93, arvati eraldiste eest makstav tasu üldõiguse sätetele mittevastavalt omakorda maha äriühingu tulumaksuga maksustavast summast.

(138) Prantsuse ametiasutuste 1997. aastal käsitletud ja kinnitatud seisukoht seisnes EDFi tehtavate kogumaksete arvestamises, hõlmates samaaegselt makse ja tasu aktsionärile. Maksude kogusumma, mille makse koguv riik saab EDFilt, mis jääb tasuda pärast vaidlusaluse maksuvabastuse kohaldamist ning aktsionärist riigile makstava tasu summa on esitatud Prantsuse ametiasutuse esitatud dokumentides. Prantsuse ametiasutuste väitel tõendavad need dokumendid investeerimisotsuse olemasolu. Pigem näitab EDFi poolt maksukogujast riigile tasutavate maksude pidev arvessevõtmine aktsionärist riigile makstava tasu vaatlemisel, sealhulgas enne seaduse nt 97-1026 jõustumist, saamata maksu sissenõudmine ja maksusummade korrigeerimine, et vaidlusaluse maksuvabastuse kohaldamisel peeti eeskätt silmas riiki kui avaliku võimu kandjat ja mitte kui investorit.

(139) Seda arvamust kinnitab veelgi ülesannete laad, mille riik 1997. aastal EDFile määras, võttes arvesse, et eeskätt oli tegemist avaliku võimu kandjaga ja mitte aktsionäriga seotud ülesannete ja eesmärkidega. Kõnealused ülesanded väljenduvad EDFi tariifide kindlaksmääramises, nagu lepiti kokku ajavahemiku 1997–2000 tegevuslepingus, mille alusel toimus aktsionärist riigile tasu maksmine. Riik nõudis, et EDF toetaks Prantsusmaa tööstuse konkurentsivõime suurendamist ja Prantsuse leibkondade ostujõu kasvu. See on vastuolus mitte üksnes turumajanduse tingimustes tegutseva aruka erainvestori kaalutlustega, vaid ei vasta samuti sellise hüpoteetilise investori finantshuvidele. Sama kehtib ka EDFile ajavahemiku 1997–2000 tegevuslepingus seatud eesmärgi kohta, mis on seotud nõudega rakendada jõulist strateegiat kohaliku majandustegevuse ja tööhõive toetuseks, mis on seega suunatud kohaliku omavalitsuse ülesannete täitmisele (põhjendused 89 ja 95).

Väidetava investeeringu tootluse kindlaksmääramiseks teostatavad majandushinnangud

(140) 8. aprillil 1997 EDFi ja riigi vahel sõlmitud tegevusleping hõlmab finantsstsenaariumi eelprognoose, mis sisaldavad EDFi kapitali investeeritud kapitalieraldiste investeeringutasuvuse prognoose aktsionärist riigi jaoks (põhjendus 92). Need dokumendid ja nendega seotud Prantsuse ametiasutuste tehtud analüüsid on seotud EDFi moodustatud kogu maksustatud ja maksustamata reservi ümberliigitamise eeldatavate mõjudega, sõltumata sellest, kas kõnealune reserv tuleneb seaduse nr 97-1026 jõustumisest või mitte. Ainuke EDFi 18. veebruari 1997. aasta märkustes (põhjendus 92) sisalduv Prantsuse ametiasutuste tehtud süstemaatiline hinnang on üldine ja piirdub korrakohase tasu maksmisega, mida kohaldatakse kapitalisisendi suhtes, sealhulgas ka enne EDFi bilansi ümberkorraldamist makstud tasu suhtes ning ei hõlma näiteks kapitalisisendiga mitteseotud kapitali tootlust või omavahendite pealt makstud tasu.

(141) Üheski Prantsusmaa või EDFi edastatud dokumendis ei ole näidatud, et väidetavalt tehtud investeerimisotsus, mis seisnes EDFile suurema kapitalisisendi võimaldamises ja ümberkorralduse pealt maksuvabastuse kohaldamises, oleks olnud seotud spetsiifiliste vaatluste, uuringute või analüüsidega. Samas, võttes arvesse asjaomaste summade suurust, oleks turumajanduse tingimustes tegutsev arukas erainvestor lasknud enne otsustamist tõenäoliselt teha investeeringu finants- ja majandusanalüüsi, mis võimaldaks otsustada, kas, võttes arvesse kapitalieraldiste pealt makstud korrakohast tasu, oleks maksuvabastusele vastav 5,88 miljardi Prantsuse frangi suurune summa taganud tema koguinvesteeringu jaoks pikemaajalises plaanis piisava tootluse ning kas aktsionärile makstav tasu oleks selleks piisav. Euroopa Kohus märgib oma kohtuotsuse punktis 84, et eelnev majandusuuring kuulub elementide hulka, mida tuleb arvesse võtta selleks, et otsustada, kas turumajanduse tingimustes tegutseva aruka erainvestori põhimõtet on võimalik kohaldada.

(142) Eriti oluline on märkida, et peale riigile ajavahemikul 1997–2000 makstud tasu analüüsi ei ole tehtud ühtegi teist tasu maksmise perioodi ega pikaajalise tulususe väljavaatega seotud uuringut, kuigi Prantsusmaa väidab konkreetselt, et on teinud pikaajalise investeeringu. Turumajanduse tingimustes tegutsev arukas erainvestor oleks teostanud investeeringu tulususanalüüsi ka aastale 2000 järgneva perioodi kohta.

(143) Kui eeldada, et turumajanduse tingimustes tegutsev arukas erainvestor oleks võtnud arvesse EDFi võlakoormuse vähenemise mõju ning arvestaks, et EDF saab võlakoorma ja omavahendite soodsama suhtarvu tõttu väiksemate kuludega laenu võtta, oleks see asjaolu üldisel kujul pidanud kajastuma teatud Prantsusmaa ja EDFi esitatud dokumentides (põhjendused 101 ja 105). Samas ei osuta ükski dokument aktsionärist riigi eelistele ja suuremale tulususele, mis on seotud EDFi laenukulude vähenemise või võlakoormuse väiksema suhtarvuga. Põhjenduses 101 esitatud kõnealusest perioodist pärinevate arvandmete põhjal pidi EDFi netovõla ja omavahendite suhtarv uute kapitalieraldistega kokku ulatuma 148 %ni, mis tähendab summat 50,7 miljardit Prantsuse franki, hõlmates 5,88 miljardi frangi ulatuses vaidlusalust maksuvabastust. Ilma maksuvabastuse kohaldamiseta oleks kõnealune suhtarv olnud ligikaudu 163 %, seega ligikaudu kolm korda väiksem kui enne seaduse nr 97-1026 jõustumist olnud 480 %. Vaadeldes maksuvabastust eraldi reservi ümberliigitamise muudest mõjudest, on selle mõju nimetatud suhtarvu vähenemisele tagasihoidlik ja maksuvabastuse käsitamine EDFi laenukulude vähenemise põhjusena oleks äärmiselt kaheldav (põhjendused 170–172). Igal juhul ei ole Prantsuse ametiasutuste esitatud dokumentides investeeringuna nimetatud ega analüüsitud ei aktsionärile makstud tasu, mille tulemusena kõnealune suhtarv langes 148 %ni, ega sellest tulenevalt ka sellist, mille puhul suhtarv ulatus 163 %ni. Selles osas ei ole esitatud ühtegi eelnevat majandushinnangut, mis oleks võrreldav hinnanguga, mille turumajanduse tingimustes tegutsev arukas erainvestor oleks lasknud teha, nagu on nimetatud Euroopa Kohtu otsuse punktis 84.

(144) Majandusuuringus, mille EDF esitas oma märkuste toetuseks (põhjendused 69–70), ei ole näidatud, et Prantsusmaa oleks käitunud investorina ja mitte avaliku võimu teostajana. Uuring koostati pärast 1997. aasta väidetava investeerimisotsuse tegemist ning pädevad ametiasutused ei saanud sellega enne otsuse tegemist tutvuda. Juba üksnes sellel põhjusel ei ole kõnealune uuring Euroopa Kohtu väidete alusel (põhjendus 126, 5. juuni otsuse punkt 104) tõendina vastuvõetav. Asjaolu, et uuring koostati lähtuvalt vaadeldavast ajastust pärinevate ehtsate andmete põhjal ei saa seda järeldust kehtetuks muuta. Uuring telliti seoses tekkinud vajadusega pärast 2013. aasta mais tehtud menetluse laiendamise otsust ning selles tehtud järeldused olid EDFile ilmselt juba 2013. aasta juulis teada, kuigi uuring ise pärineb 2013. aasta oktoobrist. Lisaks sellele muudavad ka teised asjaolud uuringus esitatud arvandmed kehtetuks ning seega kaotavad aluse EDFi väited, mis neil arvandmetel tuginevad; need asjaolud on järgmised. — Uuringus on kasutatud andmeid, mis pärinevad peaaegu kõikidest perioodidest ning selles kohaldatakse metoodilisi lähenemisviise, mis on ettevõtete väärtuse hindamisel üldiselt tunnustatud, võttes arvesse allpool nimetatud olulisi piiranguid. Seejuures on tegemist keerulise majandusuuringuga, mis põhineb andmete põhjalikult uurimisel ning mille koostamine ja kinnitamine nõudis ligikaudu kolm kuud. Andmete töötlemisel tehti mitmeid erinevaid ja mõnikord vaieldavaid metodoloogilisi valikuid. Ilma kõnealuse andmetöötluseta oleks osutunud võimatuks hajutatud ja erinevatest allikatest pärinevate alusandmete põhjal kujundada uuringus esitatud kokkuvõtlikku seisukohta või mõõdetavate tulemuste võimalikku prognoosi tulususe kohta, mida Prantsuse riik võis eeldatavalt oodata 1997. aastal. Samas nõuab Euroopa Kohus, et turumajanduse tingimustes tegutseva aruka erainvestori põhimõtte kohaldamise aluseks peavad olema otsuse tegemise hetke prognoosivad hinnangud (5. juuni 2012. aasta kohtuotsuse punkt 105). Vastupidiselt EDFi väidetele näitab asjaolu, et ajavahemikul 1996–1997 saadud andmete põhjal ei teostanud Prantsuse riigi pädevad talitused ise ega tellinud sellise ulatuse ja keerukusastmega uuringut, seda, et asjaolu, millest Prantsuse ametiasutused lähtusid enne asjaomase otsuse tegemist, ei olnud vaid tulusus, mis oleks pidanud väidetava investeeringu teinud aktsionäri jaoks olema määrav. — Uuringus analüüsitakse Prantsuse riigi käitumist lähtuvalt turumajanduse tingimustes tegutseva aruka erainvestori põhimõttest, kasutades seejuures teavet ja eeldusi, mis erinevad märkimisväärselt põhjendustes 87–108 esitatutest, mis Prantsuse ametiasutuste väitel põhjendasid väidetavalt tehtud otsust. Kuid investeerimisotsust ei teinud EDF ning Euroopa Kohtu väitel (5. juuni 2012. aasta kohtuotsuse punktid 82 ja 83) peab Prantsusmaa tooma välja asjaolud, mis näitavad tehtud otsuse laadi ja tausta. Kuivõrd Prantsusmaa väidab, et ta tegi otsuse esitatud teabe ja andmete alusel, asuvad nimetatud uuring ja EDF väidetava investori asemele ja väidavad teadvat Prantsuse riigist paremini, millised kaalutlused ja teave juba tehtud otsust põhjendavad ja millised olid selle otsusega seotud eeldused. Seega on uuringu aluseks spekulatsioonid ja eeldused andmete kohta ning teave ja hüpoteesid, mida Prantsuse ametiasutused oleksid võinud muude asjaolude kõrval 1997. aastal arvesse võtta, kuid millel ei ole tõendavat jõudu 2015. aastal (või 2013. aasta oktoobris, kui uuring teostati), et põhjendada ja selgitada Prantsuse ametiasutuste 1997. aastal tehtud otsust, mida kõnealused ametiasutused ise selgitavad erinevate andmete ja hüpoteeside abil. — Selline tõendav jõud puudub seda enam, et jõuda põhjenduses 70 esitatud järeldusteni, tugineb uuring meelevaldsetele, juhuslikele või faktiliselt kinnitamata eeldustele, mis võivad olla vastuolus Prantsuse ametiasutuste esitatud dokumentidest tuleneva teabega, mis kõnealuste ametiasutuste väitel tõendavad turumajanduse tingimustes tegutseva aruka erainvestori põhimõtte kohaldatavust ja tehtud otsuse sellele vastavust. Esiteks eeldatakse uuringus, et pärast aastat 2000 ei reguleeri aktsionärist riigile makstud tasu enam vastav dekreet, mille alusel on sõlmitud riigi ja EDFi vaheline tegevusleping, vaid see tasu on kindlaks määratud vastavalt dividendidele, mida sektoris tegutsevad teised ettevõtted maksid ajavahemikul 1996–1997 (27). Kuid EDFi kapitali tehtud eraldiste tagasimaksmist reguleeriti dekreediga alates 1956. aastast (põhjendus 102) ning see oli eeskirjade kohaselt kindlaks määratud ja kajastatud mitmeaastastes tegevuslepingutes nii enne kui ka pärast 1997. aastat lähtuvalt kaalutlustest, mis ei olnud seotud dividendidega, mida maksid ettevõtted, kes tegutsesid Prantsusmaast erinevatel turgudel (põhjendused 94 ja 95). Teiseks on uuringus põhjendamatult esitatud EDFi tulemiaruandes olev EDFi sotsiaalkontodel moodustatud reserv summas 11,6 miljardit Prantsuse franki (ilma maksudeta) ja 7,3 miljardit Prantsuse franki (pärast maksude mahaarvamist) (28), suurendades selle võrra kunstlikult EDFi väärtust, võtmata arvesse olemasolevat teavet ja 1997. aastal prognoositavat arengut seoses EDFi suurte kohustustega oma töötajate pensionisüsteemi raames (põhjendused 168–169). — Ning kolmandaks on EDFi väärtus, mis tuleneb investeeringutasuvuse ja majandustulemuste kasvust, uuringus arvutatud lähtuvalt 1997. aasta „turuootustest” (29). Prantsusmaa ametiasutuste käsutuses olid EDFi tulu- ja spetsiifiliste arvandmetena väljendatud majandustulemuste prognoosid ajavahemiku 1997–2000 kohta, mis kinnitati selle perioodi tegevuslepingu ettevalmistamise ajal, ning nad väidavad, et tuginesid otsuse tegemisel nendele prognoosidele ja teabele (põhjendused 78–79, 90, 94, 96) ning et neil olid 1997. aastal põhjalikud teadmised ettevõtte ja selle finantsperspektiivide kohta (põhjendus 77). EDFi väärtuse hindamiseks kolmandatelt isikutelt pärinevatele turuootustele tuginemist ei saa pidada tõestatuks ega sidusaks Prantsusmaa esitatud väidetega tema ametiasutuste väidetavalt tehtud otsuse selgitamiseks ja toetamiseks. See lähenemine on seda enam vaieldav, et Prantsuse ametiasutused toovad välja asjaolu, et valdav osa EDFi tegevusest toimus Prantsusmaal 1997. aastal kinnitatud tariifide alusel (põhjendus 85). Lisaks sellele olid kõnealused tariifid fikseeritud madalal tasemel, et toetada Prantsusmaa tööstuse konkurentsivõime suurendamist ja Prantsuse leibkondade ostujõu kasvu (põhjendused 89 ja 95). Uuringuga ei ole võimalik selgitada ja veel vähem nõuet