ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
(8)

Investeeringud elaniku kohta jäävad Tšehhi Vabariigis endiselt alla ELi keskmise ja on suures osas koondunud pealinna piirkonda. Haldus- ja regulatiivsed tõkked piiravad jätkuvalt ettevõtluskeskkonna tõhusust ja takistavad investeerimist. Transpordi- ja energiataristu projektide rakendamisel esinevad konkreetsed kitsaskohad. Lisaks oli ELi vahendite kasutamine programmitöö perioodil 2007–2013 aeglane; see oli peamiselt tingitud keerukatest menetlustest, juhtimis- ja kontrollisüsteemide puudustest, riigihankemenetluste ebatõhususest ja projektide rakendamises osalevate asutuste nõrgast haldussuutlikkusest. Transporditaristusse investeerimisel on haldustakistusteks muu hulgas maakasutuslubade väljastamise menetluste aeglus ja viivitused, mis tulenevad konkurentsiametile esitatud kaebuste menetlemise korrast. Energiatõhususe osas on riiklikud programmid energiamahukuse vähendamiseks olnud killustunud ja kulude poolest ebatõhusad. On märke, et energiasääst ei parane kooskõlas riikliku energiatõhususe tegevuskavaga. Teenustesektoris on mõningaid märke regulatiivsetest piirangutest. See kehtib eelkõige mõnes konkreetses kutseteenuste sektoris, kus sisenemis- ja tegutsemistõkked on suuremad kui ELis keskmiselt. Kvaliteetsete veebipõhiste avalike teenuste vähene kasutamine halvendab samuti ettevõtluskeskkonda ja viitab pakkumise puudulikkusele. E-valitsuse teenuste puhul ei kasutata täiel määral ära tehnoloogia võimalusi, et parandada nende teenuste kasutajasõbralikkust, ja nende keerukuse tase on liidus üks madalamaid. Olemasolevad tõendid osutavad maksudest kõrvalehoidumise suhteliselt suurt esinemist Tšehhi Vabariigis. Selle probleemi lahendamine, eriti käibemaksu osas, on poliitiline prioriteet. Teisalt ei ole kavandatud meetmeid maksude maksmisega seotud suhteliselt suurte kulude vähendamiseks või maksusüsteemi lihtsustamiseks. Deklaratsioonide esitamisele eelnevaid maksuhalduri pakutavaid teenuseid on vähe. Maksumaksjad ei kasuta kuigi palju e-maksudeklaratsiooni süsteemi, ehkki käibemaksu osas on edusamme tehtud. Lisaks on maksukogumise kulud vastavalt uusimatele rahvusvahelistele aruannetele suhteliselt kõrged. Tööandjate suurte sotsiaalmaksete tõttu on tööjõumaksud üldiselt kõrged ja maksude hajutamine muudesse valdkondadesse, nagu omandimaks, on piiratud.
(12)

Investeeringute ja SKP suhtarv on Eestis üks suuremaid nii era- kui ka avalikus sektoris. Investeerimiskeskkonna edasiseks parandamiseks on riigil siiski vaja lahendada mõned probleemid. Eestis on võetud meetmeid, et viia ellu teadus- ja arendustegevuse ning innovatsiooni strateegia „Teadmistepõhine Eesti“ ja ettevõtluse kasvustrateegia, mis üheskoos moodustavad aruka spetsialiseerumise raamistiku. Nende strateegiate hea koostoimimine võib aidata stimuleerida erainvesteeringute tegemist teadus- ja arendustegevusse ning innovatsiooni, pidades eelkõige silmas, et ettevõtjate investeeringud teadustegevusse ja tehnoloogiasse kahanesid 2014. aastal 0,6 %ni SKPst ja Eesti tõenäoliselt ei saavuta 2020. aastaks oma teadus- ja arendustegevuse ning innovatsiooni valdkonna eesmärki 3 % SKPst. Teadusasutustega koostööd tegevate ettevõtete arv on väike, mistõttu patenditaotlusi on vähe. Tundub, et tööstustoodete ekspordi üldises struktuuris on viimastel aastatel toimunud nihe väiksema väärtusega toodete suunas. Kõrgtehnoloogiasektorites võib suuremat investeerimist takistada tööjõu ja oskuste nappus.
(10)

Leedu peab tugevdama investeeringuid inimkapitali, et võidelda tööealise elanikkonna vähenemise negatiivse mõjuga ja toetada Leedu üleminekut kõrgema lisandväärtusega majandusele. Kuigi haridustase paraneb, on ebapiisavate põhioskustega õpilaste osakaal siiski suur. Tuleb teha jõupingutusi õpetamise kvaliteedi tagamiseks. See on äärmiselt oluline võitluseks õppetöös edasijõudmatuse ja puuduliku haridusega. Kõrghariduses on õpetamise kvaliteet ja innovatsiooni edendamise võime kehv. Püsivalt vähene osalemine täiskasvanuhariduses õõnestab püüdlusi parandada inimkapitali kvaliteeti ja suurendada tootlikkust. On märke uute oskuste nappusest teatud majandussektorites. Tulevikus süveneb see tõenäoliselt veelgi. Kiire palgakasv koos tootlikkuse kasvu aeglustumisega võivad nõrgestada kulupõhist konkurentsivõimet. Seetõttu tuleb haridussüsteem viia vastavusse tööturu vajadustega, täiustada haridussüsteemi struktuuri ja parandada selle rahastamist, arendada elukestvat õpet ning muuta aktiivne tööturupoliitika sihipärasemaks ja tulemuslikumaks. Leedu on astunud samme, et parandada aktiivse tööturupoliitika meetmeid ja muid teenuseid, millega toetatakse tööotsijaid. Siiski tuleb veel palju ära teha konkreetsete sihtrühmade, eelkõige väga pikaajaliste töötute ja vajalike oskusteta töötajate heaks. Leedu kulutused tulemuslikele tööturupoliitika meetmetele on väikesed ja sotsiaalsed turvavõrgustikud on nõrgad. Ligikaudu 27 % Leedu elanikest on vaesuse või sotsiaalse tõrjutuse ohus ning sissetulekute ebavõrdsus on üks suuremaid liidus. Valitsus kavatseb parandada töötushüvitiste ja sotsiaalabitoetuste hõlmavust ja piisavust, kuid sellekohaseid õigusakte ei ole veel vastu võetud.
(11)

Haridussüsteem ei ole piisavalt suutlik, et hõlmata ohustatud rühmi ja tagada õppijatele vajalikke oskusi. Haavatavate rühmade nagu romade ja vaestest peredest pärit õpilaste juurdepääs haridusele on jätkuvalt üsna keeruline. Romade osalus on kõikidel haridustasemetel oluliselt madalam kui muu elanikkonna puhul. Haridussüsteemist varakult lahkunud noorte osakaal kasvab jätkuvalt ja on eriti suur maapiirkondades ja vähem arenenud piirkondades. Selleks et parandada õpitulemusi ja vältida väljalangemist, on väga oluline kõrvaldada tegurid, mis takistavad ebasoodsas olukorras olevate laste osalemist alushariduses. Parlamendis 2015. aasta septembris vastu võetud eel- ja koolihariduse seadus on oluline samm koolisüsteemi laiaulatuslikul reformimisel. Kõnealuse õigusakti rakendamine ja suunatud meetmed sotsiaalsete takistuste kõrvaldamiseks, et tagada ebasoodsas olukorras olevate rühmade täielik osalemine hariduses, peaksid pikemas perspektiivis aitama suurendada Bulgaaria majanduse kasvupotentsiaali ja sotsiaalset ühtekuuluvust. Kõrgkooli astujate ja kõrghariduse omandanute osakaal on tõusuteel ja äsjaste koolilõpetajate tööhõive määr taastub aeglaselt, kuigi see on oluliselt allpool ELi keskmist.
(9)

Kuna tööealine elanikkond on vähenemas, on tähtis suurendada tööjõus osalemise määra. See nõuab järjepidevaid jõupingutusi, et lõimida tööturule eakamad töötajad, noored, pikaajalised töötud ja madala kvalifikatsiooniga töötajad. Tööhõive määr on vähenenud rohkem kui kahe protsendipunkti võrra: kriisieelne haripunkt 2008. aastal oli 70,6 %, kuid 2015. aasta määr oli 68,5 %, samal ajal kui töötus on suurenenud 6,4 %-lt 9,4 %-le. Eakate tööhõive määr on järk-järgult paranenud, kuid endiselt on olemas mõned varajase tööturult lahkumise võimalused, mis seisnevad vanematele töötajatele töötushüvitiste maksmise pikendamises kuni pensionile minekuni (nn töötusetunnel). Kui neid ei vähendata, võib see piirata 2016. aastal jõustunud pensionireformi positiivse mõju. Eelmise pensionireformi raames töötusetunneli kriteeriumides tehtud muudatuste mõju hinnatakse 2019. aastal. Pikaajaline töötus kasvas ajavahemikul 2008–2014 tuntavalt: 1,2 %-lt 1,9 %-le kogu tööjõust, vaatamata sellele, et paljud pikaajalised töötud väljuvad lõpuks tööjõu hulgast. Noorte tööpuudus kasvas 2015. aastaks 22,4 %-ni. Tööturu halb toimimine mõjutab kõige enam madala kvalifikatsiooniga töötajaid. Aktiivsete tööturumeetmete eelarve kärpimine ajal, mil nõudlus selliste meetmete järele kasvab, võib kahjustada eespool nimetatud ühiskonnagruppide võimalusi tööle naasta. Aktiivsuse suurendamise asemel võib keerukas toetuste süsteem oma mitmesuguste hüvitistega tuua kaasa ulatusliku tööturult eemale jäämise ja madala palga lõksu. Arvestades aktiivsete tööturumeetmete eelarve kärpimist, on eriti oluline kaotada niisugused lõksud ja luua positiivsed stiimulid töö vastuvõtmiseks, näiteks parandada võimalusi ühendada töötamine ja toetuste saamine. 2015. aastal Soome saabunud suhteliselt suur arv sisserändajaid ja pagulasi võib aidata leevendada rahvastiku vananemise tagajärgi, aga ainult juhul, kui nad lõimitaks edukalt tööturule ja haridussüsteemi. Tööturul on probleeme oskuste ja vajaduste kokkusobitamisega, mis on osaliselt tingitud majanduse struktuursest muutusest, sest uusi töökohti luuakse teistes geograafilistes piirkondades ja tööstusharudes kui need, kus töökohad kaovad. Vaja on meetmeid, mis suurendavad taskukohaste eluasemete hulka Helsingi piirkonnas, ja tulemuslikku poliitikat, mis aitab inimestel ajakohastada oma oskusi ja leida tööd.
(5)

Madalmaade suhtes kohaldatakse praegu stabiilsuse ja kasvu pakti ennetuslikku osa ja võlareegliga seotud üleminekukorda. 2016. aasta stabiilsusprogrammi kohaselt kavatseb valitsus järk-järgult parandada valitsemissektori nominaalset eelarvepositsiooni, et see jõuaks 2019. aastal 0,1 %-ni SKPst. Samas näeb valitsus 2016. aastaks ette ümberarvutatud struktuurse eelarvepositsiooni (5) halvenemise –1,4 %-ni SKPst; seejärel hakkab see näitaja paranema. Keskpika perioodi eelarve-eesmärk – struktuurne eelarvepuudujääk 0,5 % SKPst – on kavas saavutada 2019. aastaks. Ümberarvutatud struktuursest eelarvepositsioonist ilmneb siiski, et keskpika perioodi eelarve-eesmärk suudetakse täita juba alates 2018. aastast. Stabiilsusprogrammi kohaselt peaks valitsemissektori võla suhe SKPsse jõudma 2016. aastal 65,4 %-ni SKPst ja seejärel järk-järgult vähenema 58,9 %-ni 2019. aastal. Nende eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on usutav. Komisjoni 2016. aasta kevadprognoosi kohaselt on Madalmaadel risk kalduda 2016. aastal, ja kui poliitikat ei muudeta, siis ka 2016. ja 2017. aasta kokkuvõttes ennetusliku osa nõuetest mõnevõrra kõrvale. Samas suudavad Madalmaad eeldatavasti 2016. aastal järgida võlareegliga seotud üleminekukorda ja 2017. aastal, pärast üleminekuperioodi lõppu, saavutada võla vähendamise sihttaseme. Nõukogu on stabiilsusprogrammile antud hinnangu põhjal ja komisjoni 2016. aasta kevadprognoosi arvesse võttes seisukohal, et Madalmaad täidavad eeldatavasti üldjoontes stabiilsuse ja kasvu pakti sätted. Sellegipoolest tuleb võtta veel meetmeid, et tagada sätete täitmine nii 2016. kui ka 2017. aastal.
(5)

Horvaatia suhtes kohaldatakse praegu stabiilsuse ja kasvu pakti paranduslikku osa. Valitsus eeldab 2016. aasta lähenemisprogrammis, et 2016. aastal on valitsemissektori nominaalne eelarvepuudujääk alla 3 % SKPst (tasemel 2,6 % SKPst) ning langeb seejärel veelgi, jõudes 2019. aastaks 1,0 %-le SKPst. Valitsus eeldab samuti, et keskpika perioodi eelarve-eesmärk (struktuurne eelarvepuudujääk 1,75 % SKPst) täidetakse kogu programmiperioodi jooksul. Valitsemissektori võla suhe SKPsse oli 2015. aastal 86,7 % juures oma kõrgeimal tasemel, kuid lähenemisprogrammi kohaselt peaks see 2019. aastaks järk-järgult vähenema 80,0 %-ni. Nimiväärtuses arvestatuna on lähenemisprogrammis prognoositud valitsemissektori võla suhe SKPsse kooskõlas võla vähendamise sihttasemega. Kuigi eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on usutav, siis SKP nominaalkasv on suurem kui komisjoni prognoosis, seda eelkõige 2016. aastal. Valitsemissektori võla suhte kavandatud vähenemine tugineb seega nominaalkasvu soodsale prognoosile. Lisaks on arvesse võetud võlakoormuse muutuse ja eelarvepositsiooni vahelise erinevuse märkimisväärset vähenemist, mis tuleneb finantsvara müümisest, kuid asjaomast vara ei ole piisavalt täpselt kirjeldatud. Samuti ei ole kavandatud eelarvepuudujäägi eesmärkide saavutamiseks alates 2017. aastast võetavaid meetmeid enamasti täpselt kirjeldatud. Komisjoni 2016. aasta kevadprognoosile tuginedes prognoositakse, et valitsemissektori eelarvepuudujääk jõuab 2016. aastal 2,7 %-ni SKPst, mis on kooskõlas ELi toimimise lepingu artikli 126 lõike 7 kohaselt esitatud nõukogu soovituses sisalduva nominaalse eelarvepuudujäägi eesmärgiga. Ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse raames soovitatud eelarve kohandamine viiakse prognoosi kohaselt ellu. Seevastu jääb tulevikku suunatud riigivõla vähendamise sihttase komisjoni prognoosi kohaselt saavutamata. Kuigi struktuuriline kohandamine 0,2 % ulatuses SKPst oleks 2017. aastal piisav, et saavutada keskpika perioodi eelarve-eesmärk, siis riigivõla vähendamise sihttaseme saavutamiseks on vaja ulatuslikumat struktuurilist kohandamist. Võttes eelkõige arvesse Horvaatia suurt võlakoormust ja praeguseid tsüklilisi tingimusi, tundub vajalik ulatuslikum kohandamine kui sihttase 0,5 % SKPst. Prognoosi kohaselt halveneb struktuurne tasakaal 2017. aastal 0,2 % võrra SKPst. Nõukogu on lähenemisprogrammile antud hinnangu põhjal ja komisjoni 2016. aasta kevadprognoosi arvesse võttes seisukohal, et on oht, et Horvaatia ei täida stabiilsuse ja kasvu pakti nõudeid. Seetõttu tuleb 2017. aastal võtta täiendavaid meetmeid nende nõuete täitmiseks.
(6)

Slovakkias on jätkuvalt probleemiks riigi rahanduse pikaajaline jätkusuutlikkus. Selle peamine põhjus on elanikkonna vananemisega seotud tervishoiu- ja pensionikulude oodatav kasv. Slovakkia pensionikulude kasv aastani 2060 on eelduste kohaselt üks kiiremaid liidus ning selle põhjuseks on vananev rahvastik. Seadusjärgne pensioniiga Slovakkias on suhteliselt madal, mis on osaliselt tingitud oodatava elueaga seotud teguritest. Elanikkonna vananemisega seotud kulud tulenevad peamiselt tervishoiukuludest. Riikliku tervishoiusektori kulud kasvavad prognooside kohaselt pikas perspektiivis märkimisväärselt, kuid alustades suhteliselt madalalt tasemelt. Hoolimata olukorra mõningasest paranemisest, on tervise valdkonna näitajad Slovakkias endiselt väga kehvad. Valitsus on tervishoiusektori kulutasuvuse parandamiseks võtnud meetmeid nii statsionaarse kui ka ambulatoorse ravi valdkonnas. Jätkatakse tööd integreeritud ravimudeli kasutuselevõtuks. Kõnealuse reformi edukus sõltub tõenäoliselt peamiste sidusrühmade isevastutusest, tervisekeskuste ja haiglate integreerimisest ning asjakohasest personalipoliitikast. Vaatamata riigihaiglate võla kuhjumise piiramiseks võetud meetmetele on paljud neist endiselt halvas majanduslikus olukorras. Jätkuvalt on probleeme negatiivsete kulusuundumuste muutmisega, näiteks haiglate võimekuse ümberkorraldamisega, uue hüvitamissüsteemi kasutuselevõtuga ning konkurentsi suurendamisega tervishoiuvaldkonna riigihangetes. Ambulatoorse ravi puhul tuleneb perearstide nõrk roll patsientide suunamisel osaliselt sellest, et pere- ja eriarstide vaheline pädevuste jaotus ei ole optimaalne, ning see soodustab kulukama eriarstiabi kasutamist. Maksuvaldkonnas on valitsuse meetmed maksupettuste vastu võitlemiseks aidanud parandada maksukogumist, eriti käibemaksu osas. Käibemaksu alalaekumine on siiski jätkuvalt suur, mis viitab kestvale maksukuulekuse probleemile. Kuna viimastel aastatel on põhirõhk olnud käibemaksu kogumisel, on vähem tähelepanu pööratud teistele olulistele valdkondadele nagu sissetuleku maksustamine. Lisaks on auditeerimisele keskendumise tõttu jäänud unarusse maksuameti muud ülesanded nagu maksuvõlgade kogumine. See osutab sellele, et maksusüsteemis on võimalik parandada vahendite jaotamist. Veel ei ole välja töötatud strateegiat maksukuulekuse eesmärkide kindlaksmääramiseks.
(11)

Erasektori kõrge võlatase on püsivalt Portugali majanduse nõrk koht ning väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate jaoks on rahastamistingimused jätkuvalt keerulised. Teatavat edu on saavutatud äriühingute ülemäärase võlakoormuse ja erasektori finantsvõimenduse vähendamisel, kuid Portugali erasektori võlakoorem on ikka üks liidu suurimaid. See on peamine investeeringute ja potentsiaalse majanduskasvu takistus. Finantssektorivälised äriühingud kohandavad bilansse, kuid vähemal määral kui kodumajapidamised. Ettevõtlussektori viivislaenude suur ja üha kasvav hulk avaldab negatiivset mõju nii finantssektorivälise kui ka finantssektori bilanssidele ja on investeeringutele suureks takistuseks. Ettevõtete suure võlakoormusega tegelemiseks on võetud meetmeid mitmel eri tasandil, aga tulemusteni jõudmine võtab tublisti aega. Laenuvahendid äriühingute maksustamiseks on endiselt kõrged. Viimase paari aasta jooksul on valitsus püüdnud seda probleemi lahendada, kehtestades üksikud kapitaliseerimise eeskirjad ja omakapitali toetussüsteemi. Siiski on 2015. aastal kapitalikulu (enne ja pärast maksustamist) erinevus võla- või omakapitalipõhise rahastamise vahel üks suuremaid liidus. Juurdepääs krediidile on ettevõtete, eelkõige väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate ning idufirmade jaoks kulukas ja keeruline. Alternatiivsed rahastamisallikad, nagu börsiväline kapital, riskikapital, ühisrahastamine ja äriinglid, on endiselt marginaalsed ja arengus kõvasti maha jäänud.
(6)

Kuigi Saksamaa föderaalvalitsus on võtnud vastu mitu meedet, et suurendada eelolevatel aastatel taristuinvesteeringuid, ei paista, et nende vahenditega kaasneks püsiv avaliku sektori investeeringute kasvutrend ja et need vastaksid taristuinvesteeringutega seotud vajadustele. Kapitali netomahutus põhivarasse on jätkuvalt olnud märgatavalt negatiivne kohalike omavalitsuste tasandil, mis on märk alainvesteerimisest. Haridusse ja teadustegevusse tehtavad kulutused on viimastel aastatel suurenenud ainult natuke ja on võib-olla väiksemad kui 2015. aasta riiklik eesmärk 10 % SKPst. Saksamaa konkurentsivõimelisuse tagamiseks tulevikus on väga oluline jätkuv investeerimine haridusse, teadustegevusse ja innovatsiooni. Kuna eelarve peaks 2016.–2017. aastal nii nominaalses kui ka struktuurses arvestuses tasakaalus olema, on eelarvepoliitiline manööverdamisruum suuremateks avaliku sektori investeeringuteks jätkuvalt piisav, rikkumata stabiilsuse ja kasvu pakti eeskirju ning riiklikku võlapidurit. Pensionisüsteemi reform aitaks tagada riigi rahanduse pikaajalise jätkusuutlikkuse. Rahalise ühtlustamise mehhanism on praegu keerukas ja kipub vähendama stiimuleid tulude suurendamiseks üksikutes liidumaades. Föderaalsete fiskaalsuhete käimasolev läbivaatamine on võimalus raamistiku tugevdamiseks, muu hulgas tagades avaliku sektori piisavad investeeringud valitsemissektori kõigil tasanditel, aga eelkõige kohalike omavalitsuste puhul. Praegune kompromissettepanek, milles liidumaad on kokku leppinud, tooks kaasa lihtsustatud horisontaalse rahalise ühtlustamise. Kulutuste tegemise pädevuste väljaselgitamise osas jääb see aga ebamääraseks ja tuludega seotud autonoomsust sellega ei suurendata. Alternatiivseid transporditaristu rahastamise instrumente, sealhulgas avaliku ja erasektori partnerlusi, kasutatakse traditsiooniliste riigi vahendite kõrval ainult piiratult. Lisaks takistavad investeerimist keerukad planeerimiskohustused valitsemissektori eri tasanditel, haldussuutlikkusega seotud kitsaskohad ja keerulised heakskiitmismenetlused. Investeerimist võib positiivselt mõjutada ka riigihangete tõhusam kasutamine, kuna kogu ELis avaldatavate hanketeadete hulk on ELi keskmisest jätkuvalt märkimisväärselt väiksem.
(6)

Austria suhtes kohaldatakse praegu stabiilsuse ja kasvu pakti paranduslikku osa ja võlareegliga seotud üleminekukorda. 2016. aasta stabiilsusprogrammi kohaselt näeb valitsus ette, et valitsemissektori nominaalne eelarvepuudujääk kasvab 2016. aastal 1,6 %-ni SKPst ning kahaneb seejärel järk-järgult 2020. aastaks 0,4 %-ni SKPst. Keskpika perioodi eelarve-eesmärki, milleks on kuni 2016. aastani struktuurne eelarvepuudujääk 0,45 % SKPst ning alates 2017. aastast 0,5 % SKPst, täidetakse prognoosi kohaselt alates 2018. aastast. Ümberarvutatud struktuursest eelarvepositsioonist ilmneb siiski, et keskpika perioodi eelarve-eesmärk suudetakse täita alles alates 2019. aastast. Stabiilsusprogrammi kohaselt oli valitsemissektori võla suhe SKPsse 2015. aastal tõenäoliselt tipptasemel 86,2 % juures ja see peaks järk-järgult vähenema kuni 76,6 %ni 2020. aastal. Nende eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on usutav. Ent meetmeid, mida on vaja kavandatud eelarvepuudujäägi eesmärkide saavutamiseks alates 2017. aastast, ei ole piisavalt täpselt kirjeldatud. Komisjoni 2016. aasta kevadprognoosi kohaselt valitseb 2016. aastal mõningase kõrvalekaldumise oht. Kui aga hinnangus jätta arvesse võtmata ka praegu 2016. aastaks prognoositav erakorralise pagulaste sissevoolu täiendav mõju, peaks Austria 2016. aastal eeldatavasti stabiilsuse ja kasvu pakti nõuded täitma. Kui poliitikat ei muudeta, on 2017. aastal oht kalduda soovitatud eelarvekohandusest märkimisväärselt kõrvale. 2017. aastaks prognoositud kõrvalekalle ei oleks aga enam märkimisväärne, kui võtta arvesse täiendavat lubatud kõrvalekallet, mis on seotud erakorralise pagulaste sissevoolu eelarvemõjuga ja mida võidakse lubada aastaks 2016. Samas suudab Austria eeldatavasti 2016. aastal järgida võlareegliga seotud üleminekukorda ja 2017. aastal, pärast üleminekuperioodi lõppu, saavutada võla vähendamise sihttaseme. Stabiilsusprogrammile antud hinnangu põhjal ja komisjoni 2016. aasta kevadprognoosi arvesse võttes on nõukogu arvamusel, et on olemas risk, et Austria ei täida stabiilsuse ja kasvu pakti nõudeid. Seepärast tuleb tal nõuete täitmiseks võtta 2016. ja 2017. aastal täiendavaid meetmeid.
(6)

Kodumajapidamiste võlatase on Rootsis väga kõrge ja selle kasvutempo on viimase aastakümne jooksul olnud liidu üks kiiremaid. Kodumajapidamiste võla suhe aastasesse kasutatavasse tulusse oli Riksbanki (Rootsi keskpanga) hinnangul 2015. aastal 175 % ning võla suhe SKPsse 87 %. Tänu suhteliselt madalatele omandimaksudele ja ulatuslikele hüpoteeklaenude intresside maksustatavast tulust mahaarvamise võimalustele on Rootsis üks liidu suuremaid maksusoodustusi eluaseme omamisele. Kodumajapidamiste suur võlakoormus kujutab endast riski makromajanduslikule stabiilsusele. Valitsus on astunud mõningaid samme, et pidurdada kodumajapidamiste võlakoormust, sealhulgas koostanud õigusakti, millega seatakse uutele hüpoteeklaenudele kohustuslikud amortisatsiooninõuded; parlament võttis selle akti vastu 23. märtsil 2016. Selle otsustava tähtsusega meetme vastuvõtmine viibis oluliselt, sest tõstatati küsimus, kas Rootsi makrotasandi usaldatavusjärelevalve asutusel on seaduse alusel mandaat kehtestada selline nõue. On oht, et edasised meetmed, mida võib olla vaja Rootsi kasvava tasakaalustamatuse piiramiseks, viibivad samuti, juhul kui makrotasandi usaldatavusjärelevalve asutuse volitusi käsitlevat õigusraamistikku ei muudeta. Samuti ei ole valitsus teinud midagi maksusoodustuste kohandamiseks, näiteks vähendanud hüpoteeklaenude intressimaksete maksustatavast tulust mahaarvamise võimalusi või muutnud omandi maksustamist.
(6)

Tööjõu pakkumise tagamine vananeva rahvastiku tingimustes on Taani jätkusuutliku majanduskasvu eeltingimus. Viimaste aastate mitu põhjalikumat tööturu reformi on suunatud eelkõige töötamise stiimulite suurendamisele ja aktiivse tööturupoliitika tõhustamisele. Need reformid võivad aidata saavutada Taani strateegia „Euroopa 2020“ tööhõive eesmärgi ja parandada Taani heaoluriigi mudeli jätkusuutlikkust. Kuid strateegia „Euroopa 2020“ siseriiklikku sotsiaalse kaasatuse eesmärki – vähendada väga madala tööhõivega kodumajapidamistes elavate inimeste arvu – pole veel kaugeltki saavutatud. Endiselt on probleemiks tööturule kaasamine ja ebasoodsas olukorras olevate ühiskonnarühmade tööalane konkurentsivõime. See kehtib eelkõige väljastpoolt ELi pärit rändetaustaga inimeste kohta, sealhulgas nende kohta, kes on Taanis pikalt elanud, ning madala haridustasemega noorte kohta. 2016. aasta kolmepoolsetel läbirääkimistel kokku lepitud töökohale integreerimise meetmed võivad äsja saabunud pagulaste ja sisserändajate jaoks olukorda parandada. Siiski tuleb võtta täiendavaid meetmeid, et muid tõrjutud ühiskonnarühmi edukamalt tööturule kaasata.
(1)

Töötuse määr tõusis liidus ajalooliselt kõrgeimale tasemele pärast 2008.–2009. aasta finants- ja majanduskriisi. Praegu on see alanemas, kuid pikaajalise töötuse määr on endiselt väga kõrge. Pikaajaline töötus mõjutab iga liikmesriiki erineval määral, eriti kuna kriisi mõju on olnud erinev ning liikmesriikide makromajanduslik olukord, majandusstruktuur ja tööturu toimimine on erinevad.