Komisjoni teadaanne, mis käsitleb konkurentsieeskirjade kohaldamist postisektori suhtes ja teatavate postiteenustega seotud riiklike meetmete hindamist

(98/C 39/02)

(EMPs kohaldatav tekst)

EESSÕNA

Pärast ühtse postiteenuste turu arengut käsitleva rohelise raamatu [1] esitamist ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu teatist rohelise raamatuga seotud konsultatsioonide ja komisjoni soovitatud meetmete tulemuste kohta [2] on ulatuslikult arutatud postisektori tulevast reguleerivat keskkonda ühenduses. Nõukogu kutsus 7. veebruari 1994. aasta resolutsioonis ühenduse postiteenistuse arengu kohta [3] komisjoni üles tegema ettepanekuid seoses ühtlustatud universaalteenuse ja reserveeritavate postiteenuste määratlemise meetmetega. Juulis 1995 esitas komisjon postiteenuseid käsitleva meetmepaketi, mis koosnes ettepanekust seoses Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga (ühenduse postiteenuste arengut ja teenuse kvaliteedi parandamist käsitlevate ühiseeskirjade kohta) [4] ning konkurentsieeskirjade kohaldamist käsitleva käesoleva teadaande eelnõust. [5]

Käesolev teadaanne, mis täiendab komisjoni kavandatud ühtlustamismeetmeid, on koostatud 7. veebruari 1994. aasta resolutsiooniga kindlaksmääratud põhimõtete kohaselt kõnealuste arutelude tulemuste põhjal. Teadaandes võetakse arvesse märkusi, mis on saadud 1995. aasta detsembris avaldatud teadaande eelnõu üle peetava avaliku nõupidamise käigus, kõnealust eelnõu käsitlevas Euroopa Parlamendi 12. detsembri 1996. aasta resolutsioonis [6] ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu arutlustes seoses kavandatava direktiiviga.

Komisjon on arvamusel, et postiteenustel kui teabevahetuse ja kaubanduse olulisel vahendil on majandus- ja ühiskondlikus tegevuses eluliselt tähtis koht. Tekivad uued postiteenused ning turg vajab kindlust investeeringute soodustamiseks ja uute töökohtade loomiseks selles sektoris. Euroopa Ühenduste Kohus kinnitab, et postisektori suhtes kohaldatakse ühenduse õigust ning eelkõige EÜ asutamislepingu konkurentsieeskirju. Kohus [7] kinnitab, et "avalike ettevõtjate suhtes, kellele liikmesriigid annavad eri- või ainuõigused, ei tohi liikmesriigid jõustada ega säilitada ühtegi meedet, mis on vastuolus asutamislepingus sisalduvate konkurentsieeskirjadega" ning et "neid eeskirju tuleb tõlgendada koostoimes artikli 90 lõikega 2, millega on sätestatud, et ettevõtjate suhtes, kellele on usaldatud üldise majandushuvi teenuste osutamine, kehtivad konkurentsieeskirjad niivõrd, kuivõrd selliste eeskirjade kohaldamine ei takista õiguslikult ega faktiliselt nendele määratud eriülesannete täitmist." Komisjonilt küsitakse seetõttu sageli, millisele seisukohale ta kavatseb asuda seoses asutamislepingus sisalduvate konkurentsieeskirjade rakendamisega postiettevõtjate tegevuse suhtes ning riiklike meetmete suhtes, mis võetakse seoses avalike ettevõtjate ja nende ettevõtjatega, kellele liikmesriigid annavad eri- või ainuõigused postisektoris.

Käesolevas teadaandes esitatakse asutamislepingu asjaomaste sätete komisjoni tõlgendus ja juhtpõhimõtted, mille kohaselt komisjon kavatseb asutamislepingu konkurentsireegleid kohaldada postisektori suhtes üksikjuhtudel, säilitades seejuures universaalteenuste osutamiseks vajalikud kaitseabinõud, ning antakse ettevõtjatele ja liikmesriikidele selged suunised, kuidas ära hoida asutamislepingu rikkumisi. Käesolev teadaanne ei piira Euroopa Ühenduste Kohtu võimalike tõlgenduste kohaldamist.

Peale selle esitatakse käesolevas teadaandes lähenemisviis, mida komisjon kavatseb rakendada konkurentsieeskirjade kohaldamisel postiettevõtjate tegevuse suhtes ning teenuste osutamise ja/või postiteenuste turgudel konkureerimise vabadust piiravate riiklike meetmete vastavuse hindamisel konkurentsieeskirjadele ja muudele asutamislepingu eeskirjadele. Peale selle käsitletakse teadaandes mittediskrimineerivat juurdepääsu avalikule postivõrgule ja kaitsemeetmeid, mis on vajalikud ausa konkurentsi tagamiseks sektoris.

Võttes eriti arvesse era- ja/või riikliku sektori ettevõtjate arendustegevust uute postiteenuste alal, on teatavad liikmesriigid läbi vaadanud või vaatavad läbi oma postiteenuseid käsitlevad õigusaktid, et piirata postiasutuste monopoli ulatuseni, mida peetakse vajalikuks üldhuvieesmärgi saavutamiseks. Samal ajal saab komisjon üha suuremal arvul konkurentsiõigusega seotud kaebusi ja juhtumeid, mille suhtes tuleb seisukoht võtta. Seetõttu on teadaanne käesoleval etapil asjakohane vahend suuniste andmiseks liikmesriikidele ja postiettevõtjatele, sealhulgas eri- või ainuõigustega postiettevõtjatele, et tagada konkurentsieeskirjade rakendamine vastavalt nõuetele. Käesoleva teadaande, kuigi see ei saa olla ammendav, eesmärk on anda vajalikud suunised eelkõige asutamislepingu artiklite 59, 85, 86, 90 ja 92 nõuetekohaseks tõlgendamiseks üksikjuhtudel. Käesolevat teadaannet esitades astub komisjon samme, et tekitada läbipaistvus ja võimaldada kõigil postiettevõtjatel teha investeerimisotsuseid postiteenuste kasutajate huvides Euroopa Liidus.

Komisjon selgitas 11. septembri 1996. aasta teatises "Üldhuviteenused Euroopas", [8] et solidaarsus ja võrdne kohtlemine turumajanduses on ühenduse põhieesmärk. Üldhuviteenused aitavad neid eesmärke saavutada. Euroopa kodanikud on harjunud saama kõrge kvaliteedi ja sobiva hinnaga teenuseid ning paljud käsitavad üldhuviteenuseid lausa sotsiaalsete õigustena.

Eelkõige postisektoris panevad tarbijad end oma õiguste ja soovide kasutamisel üha enam maksma. Ülemaailmne konkurents sunnib selliseid teenuseid kasutavaid ettevõtjaid otsima konkurentide omadest paremaid hinnakokkuleppeid. Uued tehnoloogiad, näiteks faks ja elektronpost, avaldavad väga suurt survet traditsioonilistele postiteenustele. Selline areng on tekitanud muret kõnealuste teenuste tuleviku pärast ning sellega koos muret seoses tööhõive ning majandusliku ja sotsiaalse ühtekuuluvusega. Kõnealuste teenuste majanduslik tähtsus on märkimisväärne. Seega on üldhuviteenuste ajakohastamine ja arendamine tähtis, sest nad aitavad tublisti tõsta Euroopa konkurentsivõimet, ühiskonna solidaarsust ja elukvaliteeti.

Ühenduse eesmärk on toetada Euroopa majanduse konkurentsivõimet üha teravneva konkurentsiga maailmas ning pakkuda tarbijatele valikuvõimalusi, paremat kvaliteeti ja madalamaid hindu, kuid samal ajal aidata oma poliitika kaudu tugevdada liikmesriikide majanduslikku ja sotsiaalset ühtekuuluvust ning vähendada teatavat ebavõrdsust. Postiteenustel on selles keskne osa. Ühendus on võtnud endale ülesandeks edendada nende kui üldmajandushuviteenuste toimimist, nagu on ametlikult kinnitatud Amsterdami lepingusse lisatud artiklis 7d, ning samal ajal suurendada nende tõhusust. Turujõud võimaldavad vahendeid paremini jaotada ja tõhustada teenuste osutamist, mis on kasulik peamiselt tarbijale, kes saab parema kvaliteediga teenuseid madalama hinnaga. Kuid kõnealustel mehhanismidel on mõnikord piirid; seetõttu ei tarvitse potentsiaalne kasu alati jõuda kogu elanikkonnani ning ülesanne edendada ühenduses sotsiaalset ja territoriaalset ühtekuuluvust võib jääda saavutamata. Ametivõimud peavad sel juhul tagama, et üldhuvi võetakse arvesse.

Mõne riigimonopolide kaudu osutatava üldmajandushuviteenuse traditsiooniline struktuur on väljakutseks Euroopa majandusintegratsioonile. Selliste hulka kuuluvad postimonopolid, ka õigustatud juhtudel, mis võivad takistada turu tõrgeteta toimimist, eelkõige teatava turuosa sulgemise teel.

Tõeliseks väljakutseks on tagada ladus koosmõju vabal liikumisel, majanduslikul suutlikkusel ja dünaamikal ning vabal konkurentsil põhineva ühtse turu nõuete ja üldist huvi pakkuvate eesmärkide vahel. Sellest koosmõjust peavad kasu saama üksikisikud ja ühiskond tervikuna. See on raske tasakaalustav tegevus, sest sihtmärgid muutuvad pidevalt: ühtne turg laieneb pidevalt ja avalikud teenused ei püsi muutumatuna, vaid peavad kohanduma uute nõuetega.

Universaalteenuse põhimõiste kohaselt, mille võttis algselt kasutusele komisjon, [9] tuleb tagada kõrge kvaliteediga teenus kõigile jõukohaste hindadega. Universaalteenuse määratlemisel rakendatakse järgmisi põhimõtteid: võrdõiguslikkus, universaalsus, järjepidevus ja kohanemisvõime; ning järgmisi häid tavasid: juhtimise, hindade kindlaksmääramise ja rahastamise avalikkus ning kontroll, mille teostavad teenuste osutajatest sõltumatud asutused. Riigi tasandil ei järgita alati kõnealuseid põhimõtteid, kuid nende rakendamise korral Euroopa universaalteenuse mõiste kohaselt on nende mõju üldhuviteenuste arenemisele olnud positiivne. Universaalteenus Euroopas kajastab Euroopa ühiskonnamudeli nõudeid ja eripära ning väljendub poliitikana, milles on ühendatud dünaamiline turg, ühtekuuluvus ja solidaarsus.

Kõrge kvaliteediga universaalsed postiteenused on ühtviisi suure tähtsusega nii era-kui äriklientidele. Elektroonilise kaubanduse arengut silmas pidades tõuseb nende tähtsus lähimas tulevikus veelgi. Postiteenused etendavad siin tähtsat osa.

Euroopa Parlament ja nõukogu on postiteenuste sektoris vastu võtnud direktiivi 97/67/EÜ (edaspidi "postidirektiiv"). Selle eesmärk on kehtestada postisektori arendamise ühiseeskirjad ning parandada teenuse kvaliteeti ning avada turud astmeliselt ja kontrollitaval viisil.

Postidirektiivi eesmärk on tagada postiteenus universaalteenusena pika aja jooksul. Sellega kehtestatakse liikmesriikidele universaalteenuste ühtlustatud miinimumstandard, mis hõlmab kõrge kvaliteediga teenuse kogu riigis ning selle regulaarse kättetoimetamise kõigile jõukohaste hindadega. See hõlmab kirjade, kataloogide ja teatava hinna- ja kaalupiirangutega pakkide kogumise, transportimise, sorteerimise ja kättetoimetamise. See hõlmab ka tähitud ja väärtsaadetisi (valeur déclarée) ning kehtib nii siseriikliku kui rahvusvahelise kättetoimetamise suhtes. Nõuetekohaselt on tähelepanu pööratud järjepidevusele, konfidentsiaalsusele, erapooletusele ja võrdsele kohtlemisele, aga ka kohandatavusele.

Tagamaks universaalteenuse rahastamist, võib teatava sektori reserveerida vastavat universaalteenust osutavatele postiettevõtjatele. Reserveeritud sektori ulatus on ühtlustatud postidirektiiviga. Vastavalt postidirektiivile saavad liikmesriigid anda postiteenuste osutamise ainuõigused ainult universaalteenuse säilitamiseks vajalikus ulatuses. Peale selle kehtestatakse postidirektiiviga maksimaalne ulatus, mille liikmesriigid võivad kõnesoleva eesmärgi saavutamiseks reserveerida. Täiendavaks rahastamiseks, mida universaalteenus võib vajada, tuleks lisada kommertsettevõtjate frantsiisikokkulepetesse teatavad kohustused; näiteks võib nendelt nõuda sissemaksete tegemist tagatisfondi, mida sel eesmärgil haldab makse saajast või saajatest sõltumatu asutus, nagu on ette nähtud postidirektiivi artikliga 9.

Postidirektiiv sätestab universaalteenuste ühise miinimumstandardi ja kehtestab ühiseeskirjad reserveeritud teenuste valdkonna suhtes. Direktiiv suurendab seega õiguskindlust postisektori teatavate ainu- ja eriõiguste õiguspärasuse osas. Siiski on olemas riiklikud meetmed, mida direktiivis ei käsitleta ning mis võivad olla vastuolus liikmesriikidele adresseeritud asutamislepingu eeskirjadega. Postiettevõtjate iseseisvat käitumist reguleeritakse endiselt asutamislepingu konkurentsieeskirjadega.

Asutamislepingu artikli 90 lõikega 2 sätestatakse, et üldhuviteenuste osutajad võivad olla vabastatud asutamislepingu konkurentsieeskirjade täitmisest nii suures ulatuses, nagu kõnealuste eeskirjade kohaldamine võiks takistada nende pädevuses olevate üldhuviülesannete täitmist. Kõnealuse erandi suhtes asutamislepingu eeskirjadest kohaldatakse siiski proportsionaalsuse põhimõtet. Selle põhimõtte abil püütakse tagada parim sobivus üldhuviteenuste osutamise kohustuse ja teenuste tegeliku osutamisviisi vahel nii, et vahendeid kasutatakse võrdeliselt taotletud sihtidega. See põhimõte formuleeritakse paindliku ja sisutundliku tasakaalu tekitamiseks, mille puhul võetakse arvesse tehnilised ja eelarvelised kitsendused, mis võivad olla sektoriti erinevad. See kindlustab ka turuefektiivsuse ja üldhuvinõuete võimalikult hea vastastikuse mõju ning tagab, et nõuete täitmiseks kasutatud vahendid ei häiri ülemäära Euroopa ühtse turu tõrgeteta toimimist ega mõjuta kaubandust ulatuses, mis ei vasta ühenduse huvile. [10]

Asutamislepingu eeskirju, sealhulgas artikli 90 lõikega 2 ettenähtud võimalikku erandit, saab nii ettevõtjate käitumise kui riiklike meetmete suhtes kohaldada ainult igal üksikjuhul eraldi. Suurendamaks nende meetmete õiguskindlust, mida postidirektiiv ei hõlma, näib siiski olevat vaja selgitada, kuidas komisjon asutamislepingut tõlgendab ning millist lähenemisviisi kavatseb kõnealuste eeskirjade kohaldamisel edaspidi kasutada. Komisjon on eelkõige seisukohal, et juhul kui universaalteenuse osutamine ei ole artikli 90 lõikega 2 sätestatud teisiti, soodustaks asutamislepingu eeskirjade kohaldamine postisektoris tegutsevate ettevõtjate konkurentsivõimet, tooks kasu tarbijatele ning aitaks kaasa üldhuvieesmärkide saavutamisele.

Euroopa Liidu postisektorile on iseloomulikud valdkonnad, mis liikmesriigid on reserveerinud universaalteenuse kindlustamiseks ja mida nüüd postidirektiiviga ühtlustatakse, et piirata konkurentsi moonutamist liikmesriikide vahel. Komisjon peab asutamislepingu kohaselt tagama, et postimonopolid täidaksid asutamislepingu eeskirju, eriti konkurentsieeskirju, et tarbijatele oleks kindlustatud maksimaalne kasu ja võimalikult väike konkurentsi moonutav toime. Kohaldades sel eesmärgil konkurentsieeskirju sektoris üksikjuhtude alusel, tagab komisjon, et monopoli kaudu ei laiendata kaitsealust turgu valitsevat seisundit liberaliseeritud tegevusele ning väikesi kasutajaid ei diskrimineerita põhjendamatult suurklientide kasuks. Komisjon tagab samuti, et rahvusvaheliste teenuste valdkonnas antud postimonopole ei kasutata Euroopa Liidu ettevõtjate ja tarbijate huve kahjustavate ebaseaduslike hinnakartellide loomiseks või säilitamiseks.

Käesolev teadaanne selgitab turul tegutsevatele ettevõtjatele, millised praktilised tagajärjed on konkurentsieeskirjade kohaldamisel postisektori suhtes, ning võimalikke erandeid põhimõtetest. Selles määratakse kindlaks seisukoht, millele komisjon kavatseb postidirektiiviga ühtlustatud eri- ja ainuõiguste olemasolu tingimustes asuda üksikjuhtude hindamisel või juhtudel, mil siseriiklikud kohtud on andnud asja menetlemiseks Euroopa Ühenduste Kohtule asutamislepingu artikli 177 alusel.

1. MÕISTED

Käesolevas teadaandes kasutatakse järgmisi mõisteid: [11]

postiteenused – postisaadetiste kogumine, sorteerimine, transportimine ja kättetoimetamine;

üldkasutatav postivõrk – korra ja vahendite süsteem, mida universaalteenuse osutaja(d) kasutab (kasutavad) eelkõige järgmiseks:

- universaalteenuse osutamise kohustusega hõlmatud postisaadetiste kogumine kogu territooriumi juurdepääsupunktides,

- kõnealuste saadetiste vedu postivõrgu juurdepääsupunktist jaotuskeskusesse ja nende käitlemine,

- saadetistel märgitud adressaatidele jaotamine;

juurdepääsupunktid – füüsilised rajatised, sealhulgas avalikult kasutatavatel teedel või universaalteenuse osutaja ruumides asuvad üldkasutatavad postkastid, kuhu kliendid võivad jätta üldkasutatavasse postivõrku toimetatavad postisaadetised;

kogumine – juurdepääsupunktidesse jäetud postisaadetiste kogumine;

jaotamine – protsess alates postisaadetiste sorteerimisest jaotuskeskuses kuni nende kättetoimetamiseni adressaatidele;

postisaadetis – valmissaadetis, mille universaalteenuse osutaja toimetab adressaadile. Peale kirjasaadetiste võivad selle alla kuuluda näiteks raamatud, kataloogid, ajalehed, perioodikaväljaanded ja postipakid, mis sisaldavad kaubandusliku väärtusega või väärtuseta kaupu;

kirjasaadetis – mis tahes füüsilisele kandjale kirjutatud teatis, mis edastatakse ja toimetatakse aadressil, mille saatja on märkinud saadetisele või selle ümbrisele. Raamatuid, katalooge, ajalehti ja perioodikaväljaandeid ei käsitleta kirjasaadetistena;

otsepost – teatis, mis koosneb ainult reklaam-, turustus- või müügiedendusmaterjalist ning sisaldab märkimisväärselt suurele hulgale adressaatidele saadetavat ühesugust sõnumit, välja arvatud adressaadi nimi, aadress, tunnusnumber ja muud teatise sisu mittemuutvad erinevused, ning mis edastatakse ja toimetatakse saatja poolt saadetisele või selle ümbrisele märgitud aadressil. Siseriiklik reguleeriv asutus peaks tõlgendama igas liikmesriigis mõistet "märkimisväärselt suur hulk adressaate" ja avaldama selle asjakohase määratluse. Kulu- ja kaubaarveid, raamatupidamisaruandeid ja muid erisisulisi sõnumeid ei tuleks käsitleda otsepostina. Teatist, kus ühes ja samas ümbrises on nii otseposti- kui ka muud saadetised, ei tuleks käsitleda otsepostina. Otsepost hõlmab nii rahvusvahelist kui ka siseriiklikku otseposti;

dokumendivahetus – vahenditega, sealhulgas ajutiste ruumide ja transpordiga varustamine kolmanda isiku poolt, millega võimaldatakse käesoleva teenuse tellijatel postisaadetisi omavahel vahetades neid ise kätte toimetada;

kullerpostiteenus – teenus, mida iseloomustavad peale kiirema ja usaldusväärsema kogumise, jaotamise ja kättetoimetamise kõik järgmised täiendavad võimalused või osa nendest: kättetoimetamise tagamine kindlaksmääratud kuupäevaks; kogumine lähetamiskohast; kättetoimetamine adressaadile isiklikult; võimalus muuta sihtkohta ja adressaati transiidi ajal; saatja teavitamine lähetatud saadetise kättesaamisest; saadetiste seire ja teekonna jälgimine; klientide isikustatud teenindamine ja à la carte teenuse osutamine vastavalt olukorrale. Kliendid on põhimõtteliselt valmis selle teenuse eest kõrgemat hinda maksma;

universaalse postiteenuse osutaja – liikmesriigis universaalset postiteenust või selle osi osutav avalik-õiguslik või eraõiguslik üksus, mille andmed on esitatud komisjonile;

ainuõigused – õigused, mis liikmesriik annab ühele ettevõtjale mis tahes õigus- või haldusaktiga, reserveerides talle õiguse osutada postiteenust või tegutseda teatavas geograafilises piirkonnas;

eriõigused – õigused, mis liikmesriik annab piiratud arvule ettevõtjatele mis tahes õigus- või haldusaktiga, millega teatavas geograafilises piirkonnas:

- piiratakse oma äranägemisel kahe või rohkema ettevõtjani selliste ettevõtjate arvu, kellele on antud luba osutada teenust või tegutseda muul viisil kui objektiivsete, proportsionaalsete ja mittediskrimineerivate kriteeriumide kohaselt, või

- määratakse mitu konkureerivat ettevõtjat, kellel on muul viisil kui nimetatud kriteeriumide kohaselt teenuse osutamise või tegutsemise luba, või

- antakse õigus- või haldusaktiga mis tahes ettevõtjale või ettevõtjatele muul viisil kui kõnealuste kriteeriumide kohaselt eeliseid, mis oluliselt mõjutavad teiste ettevõtjate võimalusi tegelda sama teenuse osutamise või tegevusalaga samas geograafilises piirkonnas ja sisuliselt samaväärsetel tingimustel;

lõppmaksed – universaalteenuse osutajate tasustamine mõnest muust liikmesriigist või kolmandast riigist saabunud postisaadetisi sisaldava rahvusvahelise posti jaotamise eest;

vahendaja – ettevõtja, kes tegutseb saatja ja universaalteenuse osutaja vahel postisaadetisi kogudes, vedades ja/või eelsorteerides enne nende suunamist sama või muu riigi üldkasutatavasse postivõrku;

siseriiklik reguleeriv asutus – iga liikmesriigi asutus või asutused, millele liikmesriik usaldab muu hulgas käesoleva postidirektiivi kohaldamisalasse kuuluva reguleerimistegevuse;

olulised nõuded – üldised mittemajanduslikud põhjused, mille tõttu liikmesriik võib olla sunnitud kehtestama postiteenuste osutamise tingimused. [12] Need eesmärgid on: kirjavahetuse konfidentsiaalsus, võrgu turvalisus ohtlike kaupade veol ning vajaduse korral andmekaitse, keskkonnakaitse ja regionaalplaneerimine.

Andmekaitse võib hõlmata isikuandmete kaitset, edastatud või salvestatud teabe konfidentsiaalsust ja eraelu puutumatuse kaitset.

2. TURU MÕISTE JA SEISUND POSTITEENUSTE TURUL

(a) Geograafilise ja kaubaturu mõiste

2.1. Asutamislepingu artiklitega 85 ja 86 keelatakse ühe või mitme ettevõtja ühisturuga kokkusobimatu tegevus, mis võib negatiivselt mõjutada liikmesriikidevahelist kaubandust, sisaldades konkurentsi takistamist, piiramist või moonutamist ja/või turgu valitseva seisundi kuritarvitamist ühisturul või selle olulises osas. Liikmesriikide territooriumid moodustavad eraldi geograafilised turud siseriikliku ning ka sissetuleva rahvusvahelise posti kättetoimetamise osas, peamiselt punktis 4.2 nimetatud ettevõtjate ainuõiguste ja postiteenuste osutamise suhtes kehtestatud piirangute tõttu. Iga geograafiline turg moodustab olulise osa ühisturust. "Asjakohase turu" kindlaksmääramisel on sissetuleva rahvusvahelise posti päritoluriik ebaoluline.

2.2. Kaubaturgude osas viitavad liikmesriikide eri tavad sellele, et mõnel juhul on vaja tunnustada mitut konkreetset turgu. Eri kaubaturgude eraldamine on muu hulgas asjakohane antud eri- või ainuõiguste seisukohast. Üksikjuhtude hindamise suhtes liikmesriigiti erineva turu- ja reguleerimisolukorra ja postidirektiiviga ettenähtud ühtlustatud raamistiku põhjal on komisjon põhimõtteliselt seisukohal, et on olemas arvukalt selgesti eristuvaid kaubaturge, nagu on posti ning näiteks otseposti ja rahvusvahelise posti kogumine, sorteerimine, transport ja kättetoimetamine. Komisjon võtab arvesse asjaolu, et need turud on paljudes liikmesriikides osaliselt või täielikult liberaliseeritud. Komisjon peab üksikjuhtude hindamisel silmas järgmisi turge.

2.3. Üldine kirjateenus käsitleb kirjasaadetiste kättetoimetamist saadetistele märgitud aadressidel.

See ei hõlma iseteenindamist, see tähendab postiteenuste osutamist posti saatva füüsilise või juriidilise isiku (sealhulgas tütar- või allettevõtja) poolt.

Samuti on mitme liikmesriigi tava kohaselt välja arvatud sellised postisaadetised, mida ei loeta kirjasaadetiseks, sest need koosnevad sama kirjaliku sõnumi identsetest koopiatest, mis erinevad üksteisest ainult adressaadi nime ja aadressi, mitte lisade, väljajäetud osade või muude märgete poolest. Sellised saadetised on ajakirjad, ajalehed, perioodikakataloogid ja nimetatud saadetistele lisatud või nendega seotud kaubad või dokumendid.

Otsepost kuulub kirjasaadetiste mõistesse. Aga otsepostisaadetised ei sisalda isikustatud sõnumeid. Otsepost täidab konkreetsete ettevõtjate vajadust kommertsteadaannetega seotud teenuste järele, mis täiendab reklaami massiteabevahendite kaudu. Peale selle ei tarvitse otseposti saatjad eeldada sama lühikest, esimese klassi kirjatariifile vastavat kättetoimetamisaega, nagu vajavad eespool nimetatud turuteenuseid kasutavad kliendid. Asjaolu, et mõlemad teenused ei ole alati omavahel vahetult asendatavad, viitab selgesti eristuvate turgude võimalusele.

2.4. Teised selgepiirilised turud on näiteks kullerpostiturg, dokumendivahetusturg, samuti uute teenuste turg (tavateenustest küllaltki erinevad teenused). Toimingud, milles telekommunikatsioonitehnoloogiaid kombineeritakse postiteenuste teatavate osadega, võivad, kuid ei tarvitse olla uued teenused postidirektiivi tähenduses. Kuid need võivad siiski osutada tavapäraste teenuste kohandatavusele.

Dokumendivahetus erineb punktis 2.3 nimetatud turust, sest ei hõlma transporditavate postisaadetiste kogumist ja adressaadile kättetoimetamist. See hõlmab ainult vahendeid, sealhulgas ajutiste ruumide ja transpordiga varustamist kolmanda isiku poolt, millega võimaldatakse käesoleva teenuse tellijatel postisaadetisi omavahel vahetades neid ise kätte toimetada. Dokumendivahetuse kasutajad on kinnise kasutajarühma liikmed.

Ka kullerpostiteenus erineb punktis 2.3 nimetatud turust, kuna sisaldab põhiteenusega võrreldes lisandväärtust. [13] Peale postisaadetiste kiirema ja usaldusväärsema kogumise, transportimise ja kättetoimetamise iseloomustavad kullerpostiteenust mõned või kõik järgmised lisateenused: kättetoimetamise tagamine kindlaks kuupäevaks; kogumine saatja aadressilt; isiklik kättetoimetamine adressaadile; võimalus muuta sihtkohta ja adressaati transiidi ajal; kättetoimetamise kohta kinnituse andmine saatjale; seire ja jälgimine; klientide isikustatud kohtlemine ja nõuetele vastava teenustevaliku pakkumine. Kliendid on põhimõtteliselt valmis selle teenuse eest kõrgemat hinda maksma. Postidirektiiviga määratletud reserveeritavad teenused võivad sisaldada ettenähtud kaalu- ja hinnapiirangutega siseriikliku kirjavahetuse kiirendatud kättetoimetamist.

2.5. Ilma et see piirataks postidirektiivis esitatud reserveeritavate teenuste mõiste kohaldamist, võib üldise kirjateenusena tunnustada konkreetsetele vajadustele vastavaid eri toiminguid, mis tuleks põhimõtteliselt lugeda eri turgudeks; posti kogumis- ja sorteerimisturud, posti transporditurg ja lõpuks posti kättetoimetamise turg (sisemaine ja sissetulev rahvusvaheline post). Sellega seoses tuleb vahet teha eri kliendikategooriate vahel. Erakliendid nõuavad konkreetseid tooteid või teenuseid ühe integreeritud teenusena. Seevastu ärikliendid, kes esindavad suuremat osa punktis 4.2 nimetatud ettevõtjate tuludest, taotlevad aktiivselt võimalusi lõppteenuse konkreetsete komponentide asendamiseks alternatiivsete lahendustega (teenuse kvaliteeditaseme ja/või üldkulude osas), mida mõnel juhul osutavad või teostavad eri ettevõtjad alltöövõtulepingute alusel. Ärikliendid soovivad tasakaalustada iseteenindamise ja postiettevõtjate poolt osutatavate teenuste eeliseid ja halvemusi. Olemasolevad monopolid piiravad nende individuaalteenuste osutamist väljastpoolt, mida nad muidu piiraksid turutingimuste kohaselt. Turu tegelik olukord toetab seisukohta, et postisaadetiste kogumine, sorteerimine, transport ja kättetoimetamine on eri turud. [14] Konkurentsiõigusele toetudes võib olla asjakohane eristada nelja turgu.

See on nii rahvusvahelise posti puhul, kui kogumise ja transpordiga tegeleb muu postiettevõtja kui kättetoimetaja. See on nii ka siseriikliku posti puhul, sest enamik postiettevõtjaid laseb suurklientidel sorteerida partiiposti, alandades vastutasuks üldtariife. Posti deponeerimine ja kogumine ning makseviis on kõnealustel juhtudel samuti erinev. Suuremate ettevõtjate postiruume haldavad tihiti vahendajad, kes valmistavad ette ja eelsorteerivad posti enne selle üleandmist üldpostiga tegelevale ettevõtjale lõplikuks jaotamiseks. Peale selle võimaldavad kõik postiettevõtjad teatavat liiki juurdepääsu jaotamise lõppjärgus. Lisaks sellele võimaldavad kõik postiettevõtjad teatavat liiki juurdepääsu postivõrgu lõppjärgus, näiteks lubades või isegi nõudes (sorteeritud) posti deponeerimist ekspedeerimis- või sorteerimiskeskuses. See annab paljudel juhtudel parema usaldusväärsuse (teenuse kvaliteedi), vältides tõrkeallikaid postivõrgu algusjärgus.

(b) Turgu valitsev seisund

2.6. Kuna enamikus liikmesriikides on punktis 4.2 nimetatud postiettevõtja talle antud ainuõiguste tõttu ainus ettevõtja, kes kontrollib kogu liikmesriigi territooriumi hõlmavat üldkasutatavat postivõrku, on sellisel ettevõtjal siseriiklikul kirjasaadetiste jaotamise turul turgu valitsev seisund asutamislepingu artikli 86 tähenduses. Jaotamine on kasutajale osutatav teenus, mis võimaldab olulist mastaabisäästu ning kõnesolevat teenust osutaval ettevõtjal on suuremal osal juhtudest turgu valitsev seisund ka posti kogumis-, sorteerimis- ja transporditurul. Peale selle on jaotusettevõtjal, eriti kui tema kasutuses on ka postiasutuse tööruumid, tähtis eelis, sest kasutajad peavad teda peamiseks postiettevõtteks, kuna ta on kõige silmatorkavam ning sellepärast loomulikult esimene valik. Peale selle hõlmab turgu valitsev seisund enamikus liikmesriikides ka selliseid teenuseid nagu tähitud post või kättetoimetamise eriteenused ja/või mõned pakituru sektorid.

(c) Turgu valitsevas seisundis postiettevõtjate kohustused

2.7. Asutamislepingu artikli 86 punkti b teise lõigu kohaselt võib kuritarvitus olla asjakohase teenuse osutamise piiramine ettevõtja klientide kahjuks. Kui liikmesriik annab punktis 4.2 nimetatud ettevõtjale ainuõigused teenustele, mida ettevõtja ei osuta või osutab tingimustel, mis ei vasta klientide vajadustele samal viisil, nagu oleksid vastanud konkureerivate ettevõtjate teenused, sunnib liikmesriik nendele antud ainuõiguse kasutamise kaudu neid piirama asjaomase teenuse osutamist, sest sel juhul on eraettevõtjatel neid teenuseid võimatu osutada. See kehtib eriti juhtudel, mil postiteenuse kaitseks vastuvõetud meetmed piiravad teiste konkreetsete teenuste osutamist konkreetsetel või naaberturgudel, näiteks kullerpostiturul. Komisjon on soovitanud mitmel liikmesriigil tühistada ainuõigustest tulenevad piirangud seoses rahvusvaheliste kullerteenustega. [15]

Teine võimaliku kuritarvituse liik hõlmab selgelt ebatõhusat teenindust ja tehnilise arengu kasutamata jätmist. See kahjustab kliente, kes ei saa teha valikut alternatiivsete pakkujate vahel. Näiteks 1994. aastal komisjonile koostatud aruanne [16] näitas, et liikmesriikide üldkasutatava postivõrgu ettevõtjad, kellel puudus konkurents, ei ole alates 1990. aastast teinud mõõtmete ja kaalude standardiseerimisel märkimisväärseid edusamme. Aruandest selgus veel, et mõned postiettevõtjad kasutasid reserveeritud ja reserveerimata teenuste vahel varjatud ristsubsideerimist (vaata punktid 3.1 ja 3.4), mis selle uurimuse põhjal selgitab enamikku liikmesriikidevahelistest hinnaerinevustest 1994. aastal. Sellega karistatakse eriti kodutarbijaid, kelle suhtes ei kehti allahindluskavad, sest nad kasutavad vajalikust kõrgema hinnatasemega reserveeritud teenuseid.

Esitatud näited viitavad võimalusele, et ettevõtjad, kellele antakse eri- või ainuõigused, võivad lasta teenuse kvaliteedil langeda [17] ega astu vajalikke samme selle parandamiseks. Sellistel juhtudel võib komisjon olla sunnitud meetmeid võtma punktis 8.3 selgitatud tingimusi arvestades.

Rahvusvaheliste postiteenuste osas näitas eespool nimetatud uurimus, et nende teenuste kvaliteeti on vaja oluliselt tõsta, et see vastaks klientide, aga esmajoones nende koduklientide vajadustele, kellel ei ole võimalik neid teenuseid asendada kullerteenuste ega faksiimilesidega. Sõltumatud mõõtmised 1995. ja 1996. aastal näitasid, et teenuse kvaliteet paranes võrreldes 1994. aastaga. Need mõõtmised kehtivad siiski ainult esimese klassi posti suhtes ning kõige uuemad mõõtmised näitavad, et kvaliteet on jälle veidi langenud.

Ühenduse üldkasutatava postivõrgu ettevõtjate enamik on komisjonile teatanud lõppmakseid käsitlevast lepingust, et komisjon annaks sellele hinnangu asutamislepingu konkurentsieeskirjade alusel. Lepinguosalised on selgitanud, et nende eesmärgiks on rahvusvahelise posti jaotamisega seotud õiglase hüvituse sisseseadmine, mis kajastaks paremini tegelikke kulusid ning tõstaks rahvusvaheliste postiteenuste kvaliteeti.

2.8. Põhjendamatu pakkumisest keeldumine on samuti asutamislepingu artikliga 86 keelatud kuritarvitus. Selline käitumine kutsub esile teenuse piiramise artikli 86 b punkti teise lõigu tähenduses ning juhul, kui seda kohaldatakse ainult mõne kasutaja suhtes, põhjustab diskrimineerimise, mis on vastuolus artikli 86 punkti c teise lõiguga, mille kohaselt ei tohi samaväärsete tehingute suhtes kohaldada erinevaid tingimusi. Enamikus liikmesriikides võimaldavad punktis 4.2 nimetatud ettevõtjad vahendajatele juurdepääsu oma postivõrgu eri juurdepääsupunktides. Juurdepääsutingimused, eelkõige kohaldatavad tariifid, on siiski sageli konfidentsiaalsed ning võivad soodustada diskrimineerivate tingimuste kohaldamist. Liikmesriigid peaksid tagama, et nende postiteenistust käsitlevad õigusaktid ei annaks postiettevõtjatele võimalust põhjendamatult diferentseerida kohaldatavaid tingimusi ega jätaks kõrvale teatavaid ettevõtteid.

2.9. Turgu valitseval ettevõtjal on õigus kaitsta oma seisundit võistlejatega konkureerides, kuid samal ajal on tal erikohustus hoiduda vähendamast turul säilinud konkurentsi. Turult kõrvaldavat tegevust võib suunata juba turulolevate konkurentide vastu või kasutada eesmärgiga takistada uustulnukate turulepääsu. Sellise ebaseadusliku käitumise näideteks on: keeldumine lepingust kui konkurendi elimineerimise vahend ettevõtjale, kes on toote ainus või valitsev tarneallikas või kes kontrollib juurdepääsu olulisele tehnoloogiale või infrastruktuurile; turuvallutuslik hinnakujundus ja valiv hindade alandamine (vaata 3. jaotis); eksklusiivsed turustuskokkulepped; diskrimineerimine osana laialdasemast monopoliseerimismudelist, mis on mõeldud konkurentide välistamiseks; eksklusiivsed mahahindluskavad.

3. RISTSUBSIDEERIMINE

(a) Põhimõtted

3.1. Ristsubsideerimine tähendab, et ettevõtja suunab või jaotab kõik ühe geograafilise või tooteturu tegevuskulud või osa nendest tegevusele teisel geograafilisel või tooteturul. Teatavatel asjaoludel võib ristsubsideerimine postisektoris, kus peaaegu kõik ettevõtjad pakuvad reserveeritud ja reserveerimata teenuseid, moonutada konkurentsi ja viia konkurentide lüüasaamisele pakkumiste tõttu, mis ei tulene tõhususest (sealhulgas mitmekülgsussääst) ja jõudlusest, vaid ristsubsideerimisest. Kõlvatut konkurentsi tekitava ristsubsideerimise vältimine on postisektori arenguks hädavajalik.

3.2. Ristsubsideerimine ei moonuta konkurentsi juhul, kui reserveeritud tegevuse kulud subsideeritakse teiste reserveeritud teenuste tuluga, sest kõnealuse tegevuse puhul ei saa olla konkurentsi. Seda subsideerimisviisi võib mõnikord vaja olla, et võimaldada punktis 4.2 nimetatud postiettevõtjatel täita kohustust osutada teenust üldiselt ja kõigile ühesugustel tingimustel. [18] Näiteks kasumit mittetootvat posti kättetoimetamist maapiirkondades subsideeritakse kasumist, mis on saadud kasumit tootvast kättetoimetamisest linnapiirkondades. Sama võib öelda juhul, kui reserveeritud teenuste osutamist subsideeritakse tuludest, mis on saadud konkurentsile avatud tegevusest. Peale selle ei ole reserveerimata teenuste vaheline ristsubsideerimine iseenesest kuritarvitamine.

3.3. Seevastu tuleks konkurentsile avatud teenuste subsideerimist reserveeritud teenuste kuludest pidada konkurentsi moonutamiseks artikli 86 tähenduses. See võiks tähendada, et ettevõtja kuritarvitab oma ühenduses turgu valitsevat seisundit. Peale selle peaksid monopoolsete teenuste kasutajad kandma kulud, mis ei ole seotud kõnealuste teenuste osutamisega. Sellest olenemata võivad ka turgu valitsevad ettevõtjad võistelda hindade pärast või parandada rahavoogu ja katta vähemalt osaliselt oma püsikulud (üldkulud), kui hinnad ei ole ülimadalad või kui need ei ole vastuolus asjakohaste siseriiklike või ühenduse määrustega.

(b) Tagajärjed

3.4. Ristsubsideerimisele viidatakse punktis 2.7: turgu valitsevas seisundis postiettevõtjate kohustused. Punktis 4.2 nimetatud postiettevõtjad ei tohiks kasutada reserveeritud valdkonnast saadavat tulu konkurentsile avatud valdkondadega seotud tegevuse ristsubsideerimiseks. Selline tegevus võiks takistada, piirata või moonutada konkurentsi reserveerimata valdkonnas. Mõnel põhjendatud juhul, kui artikli 90 lõikega 2 ei ole sätestatud teisiti, võib ristsubsideerimise lugeda õiguspäraseks, näiteks kultuurisaadetiste puhul, [19] kuni ristsubsideerimist kohaldatakse diskrimineerimata, või seoses eriteenustega isikutele, kes on sotsiaalselt, meditsiiniliselt või majanduslikult ebasoodsas olukorras. Vajaduse korral teatab komisjon, milliseid muid erandeid asutamisleping võimaldab teha. Kõigil muudel juhtudel, võttes arvesse punktis 3.3 esitatud viiteid ning raskusi üldkulude jaotamisel, peaks punktis 4.2 nimetatud ettevõtja poolt pakutud konkureerivate teenuste hind põhimõtteliselt vastama vähemalt teenuse osutamise keskmistele kogukuludele. See tähendab, et kaetakse otsesed kulud ja asjakohane osa ettevõtja kaudsetest ja üldkuludest. Asjakohase osa kindlaksmääramisel tuleks kasutada objektiivseid kriteeriume, nagu maht, aja(tööjõu)kasutus või kasutamise intensiivsus. Kui ristsubsideerimise korral kasutatakse kriteeriumina teenuste käivet, tuleks silmas pidada asjaolu, et vastava tegevuse käive hoitakse sellisel juhul kunstlikult madalal. Nõudlusest mõjutatavaid tegureid, nagu tulud või kasum, mõjutavad omakorda ülimadalad hinnad. Kui teenuseid pakutaks süstemaatiliselt ja valivalt keskmistest kogukuludest madalama hinnaga, uuriks komisjon üksikjuhtumitena seda küsimust, võttes aluseks artikli 86 või artikli 86 koostoimes artikli 90 lõikega 1 või artikli 92.

4. AVALIKUD ETTEVÕTJAD JA ERI- VÕI AINUÕIGUSED

4.1. Asutamislepinguga nähakse ette, et avalike ettevõtjate ja nende ettevõtjate suhtes, kellele liikmesriigid annavad eri- või ainuõigused, ei tohi liikmesriigid kehtestada ega säilitada mingeid meetmeid, mis on vastuolus asutamislepingus sisalduvate eeskirjadega (artikli 90 lõige 1). Ettevõtja – mis tahes füüsiline või juriidiline isik, kes tegeleb majandusega, olenemata tema õiguslikust seisundist ja rahastamisviisist. Postisaadetiste kogumine, sorteerimine, transportimine ja kättetoimetamine on majandustegevuse vormid ning nendega seotud teenuseid osutatakse tavaliselt tasu eest.

Avalikud ettevõtjad – kõik institutsioonid, mille suhtes riigiasutused võivad omandiõiguse, rahalise osaluse või neid ettevõtjaid reguleerivate eeskirjade alusel otseselt või kaudselt kasutada valitsevat mõju. [20] Ametivõimude puhul eeldatakse valitsevat mõju ennekõike juhul, kui neile kuulub otse või kaudselt oluline osa ettevõtja märgitud kapitalist, kui nad kontrollivad enamust ettevõtja väljalastud aktsiatega määratud häältest või võivad ametisse nimetada üle poole ettevõtja haldus-, juhtimis- või järelevalveorgani liikmetest. Selliseks ettevõtjaks loetakse organit, mis on liikmesriigi riigiasutuse osa ning osutab organiseeritud postiteenuseid kolmandatele isikutele tasu eest. Ettevõtjad, kellele on antud eri- või ainuõigused, võivad artikli 90 lõike 1 kohaselt olla nii avalikud kui ka eraettevõtjad.

4.2. Siseriiklikud õigusaktid, mis käsitlevad postiettevõtjaid, kellele liikmesriigid on andnud eri- või ainuõigused teatavate postiteenuste osutamiseks, on asutamislepingu artikli 90 lõike 1 tähenduses meetmed ja neid tuleb hinnata asutamislepingu sätete alusel, millele viidatakse kõnealuses artiklis.

Peale liikmesriikidele artikli 90 lõike 1 alusel pandud kohustuste kohaldatakse avalike ettevõtjate ja eri- või ainuõigustega ettevõtjate suhtes artikleid 85 ja 86.

4.3. Enamikus liikmesriikides kohaldatakse eri- ja ainuõigusi teenuste suhtes, nagu teatavate postisaadetiste kogumine, transportimine ja kättetoimetamine, aga ka kõnesolevate teenuste osutamisviisi suhtes, näiteks ainuõiguse suhtes paigaldada postkastid avalikult kasutatavate teede äärde või välja anda kõnealuse riigi nime kandvaid postmarke.

5. TEENUSTE OSUTAMISE VABADUS

(a) Põhimõtted

5.1. Teatavat liiki postisaadetiste kogumise, kaasa arvatud avaliku kogumise, transportimise ja kättetoimetamisega seotud eri- või ainuõiguste andmine ühele või mitmele punktis 4.2 nimetatud ettevõtjale piirab paratamatult nii teistes liikmesriikides asuvate ettevõtjate võimalusi osutada selliseid teenuseid kui ka nende ettevõtjate võimalusi, kelle asukoht on kõnealuses liikmesriigis. See piirang on piiriülese iseloomuga, sest nende postisaadetiste adressaadid või saatjad, mida kõnealused ettevõtjad töötlevad, asuvad teistes liikmesriikides. Tegelikkuses sisaldavad postiteenuste osutamise piirangud asutamislepingu artikli 59 tähenduses [21] keeldu edastada teatavat liiki postisaadetisi teistesse liikmesriikidesse, mis kehtib ka vahendajate suhtes, ning rahvusvahelise posti kättetoimetamise keeldu. Postidirektiiviga sätestatakse põhjendatud piirangud postiteenuste osutamisele.

5.2. Artikliga 66, tõlgendatuna koostoimes asutamislepingu artiklitega 55 ja 56, sätestatakse erandid artiklist 59. Et tegemist on eranditega aluspõhimõttest, tuleb neid tõlgendada piiravana. Postiteenuste puhul kohaldatakse erandit artikli 55 alusel ainult eri liiki posti transpordi ja kättetoimetamise suhtes; see on kohtu- või haldusmenetluste käigus tekkinud, kas või ajutiselt avaliku võimu teostamisega seotud post, eelkõige kohtu- või haldusmenetlustega seotud teatised. Üldiste huvide kaitsmiseks võib selliste saadetiste transportimise ja kättetoimetamise suhtes liikmesriigi territooriumil kehtestada litsentsimisnõude (vaata punkt 5.5). Teisi asutamislepingu erandite tingimusi, mida kõnealustes sätetes loetletakse, tavaliselt postiteenuste puhul ei täideta. Sellised teenused ei ole iseenesest ohtlikud avalikule korrale ega rahva tervisele.

5.3. Euroopa Kohtu pretsedendiõigus võimaldab põhimõtteliselt veelgi erandeid kohustuslike nõuete põhjal, kui need kindlustavad muude kui üldiselt oluliste majandushuvide täitmise, kui neid rakendatakse kedagi diskrimineerimata ning kui need on asjakohased ja vastavuses taotletava eesmärgiga. Olulised nõuded postiteenuste osas, mida komisjon käsitleb postiteenuste osutamise vabaduse põhjendatud piirangutena, oleksid kõnealuses valdkonnas võetud ühtlustamismeetmetele vastav andmekaitse, kirjavahetuse konfidentsiaalsus, võrgu turvalisus ohtlike kaupade veol ning keskkonnakaitse ja regionaalplaneerimine, kui see on asutamislepingu sätete kohaselt õigustatud. Seevastu ei pea komisjon õigustatuks postiteenuste osutamise vabaduse piiramist tarbijakaitse eesmärkidel, sest selle üldhuvinõude täitmist on võimalik tagada heade kaubandustavade ja tarbijakaitsealaste üldiste õigusaktidega. Postiteenuste osutamise vabadus on klientidele kasulikum juhul, kui universaalteenuse osutamise kohustused on postidirektiivi alusel täpselt määratletud ja täidetavad.

5.4. Komisjon on seetõttu seisukohal, et iga rahvusvaheliste postiteenuste osutamist piirava eri- või ainuõiguse säilitamist tuleb põhjendada asutamislepingu artiklite 90 ja 59 alusel. Käesoleval ajal on eri-või ainuõigused, mis kehtivad reserveeritud teenuste suhtes üksnes postidirektiiviga määratletud ulatuses, artikli 90 lõike 2 alusel esmapilgul põhjendatud. Väljaminev rahvusvaheline post on mõnes liikmesriigis, nagu Taanis, Hollandis, Soomes, Rootsis ja Ühendkuningriigis, de jure või de facto liberaliseeritud.

(b) Tagajärjed

5.5. Postidirektiivis sisalduvate meetmete vastuvõtmine nõuab liikmesriikidelt postiteenuste reguleerimist. Kui liikmesriigid piiravad postiteenuseid, et tagada universaalteenuse ja oluliste nõuete täitmise kohustust, peab asjakohaste määruste sisu vastama taotletavale eesmärgile. Kohustuste täitmine tuleks üldreeglina tagada klassilitsentside ja deklareerimiskorraga, mille kohaselt postiteenuseid osutavad ettevõtjad esitavad oma nime, õigusliku vormi, ametinimetuse ja aadressi ning avalikkusele pakutavate teenuste lühikirjelduse. Üksiklitsentse tuleks anda ainult konkreetsetele postiteenustele, kui tõendatakse, et väiksemate piirangutega kord ei taga kõnesolevate eesmärkide saavutamist. Liikmesriikidelt võib nõuda, et nad teataksid komisjonile iga üksikjuhtumi puhul vastu võetud meetmetest, et komisjon saaks hinnata nende proportsionaalsust.

6. LIIKMESRIIKIDE POOLT VASTU VÕETUD MEETMED

(a) Põhimõtted

6.1. Liikmesriikidel on vabadus määratleda, millised on üldhuviteenused, anda nende osutamiseks vajalikud eri- või ainuõigused, reguleerida nende juhtimist ja neid vajaduse korral rahastada. Liikmesriigid ei tohi siiski asutamislepingu artikli 90 lõike 1 alusel avalike ettevõtjate ja nende ettevõtjate suhtes, kellele nad on andnud eri- või ainuõigused, kehtestada ega säilitada meetmeid, mis on vastuolus asutamislepinguga, eriti selle konkurentsieeskirjadega.

(b) Tagajärjed

6.2. Üldine kogumis- ja jaotusvõrk ei anna punktis 4.2 nimetatud ettevõtjale märkimisväärseid eeliseid mitte ainult reserveeritud või universaalteenuse mõistega hõlmatavate liberaliseeritud teenuste, vaid ka muude kui universaalteenuste pakkumisel. Keeldu artikli 90 lõike 1 alusel, tõlgendatuna koostoimes artikli 86 punktiga b, kohaldatakse valitseva seisundi objektiivse põhjenduseta kasutamise suhtes ühel turul, et saavutada turuvõim kõnealusest turust selgelt erinevatel, kuid sellega seotud turgudel või naaberturgudel, kusjuures on olemas konkurentsi kõrvaldamise oht kõnesolevatel turgudel. Riikides, kus kirjasaadetiste kohalik kättetoimetamine on liberaliseeritud, näiteks Hispaanias, ja monopoli on piiratud linnadevahelise transpordi ja kättetoimetamiseni, oleks turgu valitseva seisundi kasutamine monopoli laiendamiseks viimati mainitud turult esimesele asutamislepingu sätetega kokkusobimatu, kui laiendamisel puudub konkreetne põhjendus ning kui see varem ei ohustanud üldise majandushuvi teenuste toimimist. Komisjon on seisukohal, et liikmesriikidel oleks vaja teatada komisjonile igast eri- või ainuõiguse laiendamisest ja selle põhjendustest.

6.3. Postiteenuste osutamise piirangud võivad avaldada mõju liikmesriikidevahelisele kaubandusele, sest muude kui punktis 4.2 nimetatud ettevõtjate pakutavad postiteenused võivad hõlmata postiteenuseid teistesse liikmesriikidesse või teisest liikmesriigist ning piirangud võivad takistada ettevõtjate rahvusvahelisi toiminguid teistes liikmesriikides.

6.4. Nagu on selgitatud punkti 8b alapunktis vii, peavad liikmesriigid jälgima juurdepääsutingimusi ning eri- ja ainuõiguste kasutamist. Nad ei pea selleks tingimata asutama uusi asutusi, kuid nad ei tohiks anda punktis 4.2 nimetatud ettevõtjale [22] ega kõnesoleva ettevõtjaga (õiguslikult, halduslikult või struktuuriliselt) seotud asutusele järelevalveõigust antud ainuõiguste kohaldamise üle ja postiettevõtjate tegevuse üle üldiselt. Turgu valitsevas seisundis ettevõtjale ei tohi anda selliseid volitusi konkurentide suhtes. Järelevalve teostaja sõltumatus kõigist ettevõtjatest, kelle üle järelevalvet teostatakse, on oluline nii teoorias kui praktikas. Asutamislepinguga ettenähtud kahjustamata konkurentsi süsteemi saab tagada ainult juhul, kui kõigile ettevõtjatele tagatakse võrdsed võimalused, sealhulgas tundliku äriteabe konfidentsiaalsus. Lubada ettevõtjal kontrollida konkurentide deklaratsioone, anda ettevõtjale õigus teostada järelevalvet konkurentide tegevuse üle või osaleda litsentside andmises tähendab, et selline ettevõtja saab ärialast teavet konkurentide kohta ja selle kaudu võimaluse mõjutada kõnesolevate konkurentide tegevust.

7. POSTIETTEVÕTJAD JA RIIGIABI

(a) Põhimõtted

Kui mõned punktis 4.2 nimetatud ettevõtjad on äärmiselt tulutoovad, siis enamik näib töötavat kas finantspuudujäägiga või säästuläve lähedal, kusjuures postiettevõtjate majandustulemusi kajastavat infot on vähe, sest suhteliselt väike osa ettevõtjaid avaldab regulaarselt auditeeritavale standardile vastavat teavet. Teatavaid postiteenuseid rahastatakse siiski otsetoetustega subsiidiumide vormis või kaudselt maksuvabastustena, kuid tegelikud summad ei ole alati läbipaistvad.

Asutamislepingu alusel vastutab komisjon artikli 92 jõustamise eest, mille kohaselt on ühenduse liikmesriikide vahelist kaubandust mõjutav riigiabi ühisturuga kokkusobimatu, välja arvatud teatavatel asjaoludel, kui antakse või võidakse anda erand. Artikleid 92 ja 93 kohaldatakse postiteenuste suhtes, ilma et see piiraks artikli 90 lõike 2 kohaldamist. [23]

Artikli 93 lõike 3 kohaselt on liikmesriigid kohustatud komisjonile heakskiitmiseks teatama kõigist abi andmise või olemasolevate abikokkulepete muutmise kavadest. Peale selle peab komisjon jälgima abi, mille andmise ta on eelnevalt heaks kiitnud või mille andmist alustati enne asutamislepingu jõustumist või asjaomase liikmesriigi ühinemist.

Kõik universaalteenuse osutajad kuuluvad praegu komisjoni 25. juuni 1980. aasta direktiivi 80/723/EMÜ liikmesriikide ja riigi osalusega äriühingute vaheliste finantssuhete läbipaistvuse kohta, [24] viimati muudetud direktiiviga 93/84/EMÜ, [25] reguleerimisalasse. Peale punktis 4.2 nimetatud ettevõtjate suhtes kehtiva üldise raamatupidamisarvestuse avalikkuse nõude, nagu seda käsitletakse punkti 8b alapunktis vi, peavad liikmesriigid seega tagama, et nende ja kõnesolevate ettevõtjate vahelised finantssuhted oleksid direktiivi nõuetele vastavalt avalikud ning et oleksid täpselt esitatud järgmised andmed:

a) vahetult kättesaadavaks tehtud riiklikud vahendid, sealhulgas maksuvabastused või maksuvähendused;

b) muude avalike ettevõtjate või finantsinstitutsioonide vahendusel kättesaadavaks tehtud riiklikud vahendid;

c) kõnealuste riiklike vahendite kasutamise tegelik eesmärk.

Komisjon peab riiklike vahendite kättesaadavaks tegemise all silmas esmajoones järgmist:

a) tegevuskahjumi tasaarvestus;

b) kapitali eraldamine;

c) tagastamatud toetused või sooduslaenud;

d) finantseelistuste andmine tulu loovutamise või võlasummade hüvitamise kaudu;

e) kasutatud riiklikelt vahenditelt normaalkasumi eeldamine;

f) ametiasutuste kehtestatud finantskohustuste hüvitamine.

(b) Artiklite 90 ja 92 kohaldamine

Komisjonil on palutud tutvuda terve rea maksusoodustustega, mis on antud ühele postiettevõtjale asutamislepingu artikli 92 koostoimes artikliga 90 põhjal. Komisjon püüdis kontrollida, kas seda eelistatud maksustamisviisi saaks kasutada kõnesoleva ettevõtja toimingute ristsubsideerimiseks konkurentsile avatud sektorites. Sel ajal ei olnud postiettevõtjal veel analüütilist kuluarvestussüsteemi, mis oleks võimaldanud komisjonil vahet teha reserveeritud toimingute ja konkureeriva tegevuse vahel. Seetõttu määras komisjon selles valdkonnas tehtud uurimistulemuste põhjal kindlaks lisakulud, mis asjaomane postiettevõtja kandis seoses universaalteenuse osutamise kohustusega, ja võrdles neid maksusoodustustega. Komisjon järeldas, et kulud ületavad soodustusi ning otsustas seega, et uuritav maksusüsteem ei vii asjaomase ettevõtja toimingute ristsubsideerimiseni konkureerivates valdkondades. [26]

Väärib märkimist, et komisjon kutsus oma otsuses asjaomast liikmesriiki üles tagama, et postiettevõtja võtab kasutusele analüütilise kuluarvestussüsteemi, ja nõudis aastaaruande esitamist, mis võimaldaks kontrollida ühenduse õiguse täitmist.

Esimese astme kohus kinnitas komisjoni otsuse ja tõdes, et kõnesolevale postiettevõtjale tehtud maksusoodustused on riigiabi, mis tuleneb erandist, mis on antud artikli 92 lõikes 1 sätestatud keelust artikli 90 lõike 2 alusel. [27]

8. ÜLDISE MAJANDUSHUVI TEENUSED

(a) Põhimõtted

8.1. Asutamislepingu artikli 90 lõige 2 võimaldab anda erandi asutamislepingu eeskirjadest, kui nende eeskirjade kohaldamine takistab õiguslikult või tegelikult punktis 4.2 nimetatud postiettevõtjatele pandud konkreetse ülesande täitmist üldise majandushuvi teenuse osutamisel. Ilma et see piiraks liikmesriikide õigusi üldhuviteenustega seotud erinõuete määratlemisel, hõlmab see ülesanne eeskätt üleriikliku avaliku universaalse postiteenuse osutamist ja säilitamist, juurdepääsu tagamist avalikule postivõrgule sobivate, efektiivsete ja läbipaistvate hindadega, mõistliku pikkusega vahemaa ja piisavate lahtiolekuaegadega, sealhulgas postisaadetiste kogumist üldkättesaadavatest postkastidest või kogu territooriumi katvatest kogumispunktidest ning kõnealuste postisaadetiste kättetoimetamist ettenähtud aadressil õigeks ajaks, samuti ka sellega seotud teenuseid, mis on regulatiivsete meetmetega antud kõnesolevatele ettevõtjatele kindlaksmääratud kvaliteediga universaalseks kättetoimetamiseks. Universaalteenused peavad arenema kooskõlas sotsiaalse, majandusliku ja tehnilise keskkonnaga ja kasutajate nõudmistega.

Üldhuvi eesmärgil peab ühenduses olema kättesaadav tõeliselt integreeritud avalik postivõrk, mis võimaldab tõhusat teaberinglust ning soodustab selle kaudu ühelt poolt Euroopa tööstuse konkurentsivõimet ja kaubanduse arengut ning suuremat ühtekuuluvust liikmesriikide ja eri piirkondade vahel ning teiselt poolt Euroopa Liidu kodanike sotsiaalsete kontaktide paranemist. Reserveeritud valdkonna mõiste määratlemisel tuleb arvesse võtta üldise majandushuvi teenuse osutamiseks vajalikke rahalisi vahendeid.

8.2. Kõnesoleva avaliku võrgu säilitamise ja täiendamise rahalised vahendid saadakse siiski peamiselt punktis 2.3 nimetatud tegevusest. Praegu, mil ühenduse tasandil ei ole toimunud ühtlustamist, on suurem osa liikmesriike määranud monopoli piirid kindlaks saadetise kaalust lähtudes. Mõned liikmesriigid kohaldavad kombineeritud kaalu- ja hinnapiirangut, kusjuures üks liikmesriik kohaldab üksnes hinnapiirangut. Teabest, mis komisjon on kogunud postivoogudest saadud tulude kohta liikmesriikides, näib järelduvat, et erandlike asjaolude puudumise korral võiks eri- või ainuõiguste säilitamisest kõnealusel turul olla küllalt, et tagada avaliku postivõrgu täiustamine ja säilitamine.

Postidirektiiviga ühtlustatakse teenused, mille osutamiseks võivad liikmesriigid reserveerida ainu- või eriõigused ulatuses, mis on vajalik selleks, et tagada universaalteenuse säilitamine. Eri- või ainuõiguste piires, mis liikmesriigid annavad seoses kõnealuse teenusega, tuleb seda teenust üksikjuhtumite hindamisel käsitada eraldi tooteturuna, eelkõige otseposti, sissetuleva rahvusvahelise posti kättetoimetamise või posti kogumise, sorteerimise ja transportimise valdkonnas. Komisjon võtab arvesse asjaolu, et need turud on paljudes liikmesriikides osaliselt või täielikult liberaliseeritud.

8.3. Konkurentsieeskirjade ja muude asjakohaste postisektorit käsitlevate asutamislepingu eeskirjade kohaldamisel võtab komisjon kaebuse korral või omal algatusel arvesse postidirektiiviga sätestatud ühtlustatud mõistet, kui ta hindab, kas reserveeritud valdkonna ulatus on õigustatud artikli 90 lõike 2 alusel. Lähtutakse eeldusest, et eri- või ainuõigused on reserveeritud valdkonna postidirektiiviga määratletud ulatuses artikli 90 lõike 2 alusel esmapilgul õigustatud. Sellest eeldusest võib siiski loobuda, kui juhtumi asjaolud näitavad, et piirang ei vasta artikli 90 lõikega 2 ettenähtud tingimustele. [28]

8.4. Otsepostitusturu arengutempo on siiski liikmesriigiti erinev ning seetõttu on komisjonil raske käesoleval etapil liikmesriikide kõnealuse teenusega seotud kohustusi üldises vormis kindlaks määrata. Kaks peamist otsepostiga seotud asjaolu seisnevad klientide võimaluses kuritarvitada selle tarifitseerimis- ja liberaliseerimiseeskirju (reserveeritud saadetisi toimetavad kätte alternatiivsed ettevõtjad, nagu need oleksid reserveerimata otsepostisaadetised), et mööda hiilida punktis 8.2 nimetatud reserveeritud teenustest. Tõendusmaterjal Hispaaniast, Itaaliast, Madalmaadest, Austriast, Rootsist ja Soomest, kes ei piira otsepostiteenuseid, ei ole veel täielik ega võimalda anda lõplikku üldhinnangut. Seda määramatust silmas pidades peetakse ajutiselt vajalikuks käsitleda iga üksikjuhtu eraldi. Kui konkreetsed asjaolud nõuavad ning ilma et see piiraks punkti 8.3 kohaldamist, võivad liikmesriigid säilitada teatavad olemasolevad otsepostipiirangud või võtta kasutusele litsentsimise, et ära hoida postisaadetiste liikumise kunstlikku moonutamist ja tulude olulist kõikumist.

8.5. Sissetuleva rahvusvahelise posti kättetoimetamise puhul vaadatakse praegu läbi süsteem, mis hõlmab lõppmakseid, millega postisaadetiste päritoluliikmesriigi postiettevõtja hüvitab rahvusvahelise posti kättetoimetamise liikmesriigi postiettevõtjale, et kohandada paljudel juhtudel liiga madalad lõppmaksed tegelike kättetoimetamiskuludega.

Ilma et see piiraks punkti 8.3 kohaldamist, võivad liikmesriigid säilitada teatavad olemasolevad sissetuleva rahvusvahelise posti kättetoimetamispiirangud, [29] et ära hoida posti kunstlikku liikumist mujale, mis vähendaks rahvusvahelise posti osa ühenduse postisaadetiste liikumises. Sellised piirangud võivad kehtida ainult reserveeritud valdkonna teenustega hõlmatavate postisaadetiste suhtes. Üksikjuhtudega seotud olukorra hindamisel võtab komisjon arvesse asjakohaseid konkreetseid asjaolusid liikmesriikides.

8.6. Paljudes liikmesriikides on postiettevõtjad avanud või avavad praegu postisaadetiste kogumis-, sorteerimis- ja transpordituru üha rohkem kolmandatele isikutele. Võttes arvesse, et avamine võib olenevalt olukorrast eri liikmesriikides mõjutada tulusid eri viisil, võivad teatavad liikmesriigid juhul, kui see on vajalik konkreetsete asjaolude tõttu ja ilma et see piiraks punkti 8.3 kohaldamist, säilitada teatavad olemasolevad piirangud seoses postisaadetistega, mille kogumise, sorteerimise ja transpordiga tegelevad vahendajad, [30] et võimaldada punktis 4.2 nimetatud ettevõtja vajalikku ümberstruktureerimist. Siiski tuleks selliseid piiranguid kohaldada põhimõtteliselt ainult olemasolevate monopolidega hõlmatavate postisaadetiste suhtes, need ei tohiks kehtida asjaomases liikmesriigis juba vastuvõetu suhtes ning peaksid olema kooskõlas postivõrgule mittediskrimineeriva juurdepääsu põhimõttega, mis on sätestatud punkti 8b alapunktis vii.

(b) Artikli 90 lõike 2 kohaldamise tingimused postisektori suhtes

Erandi suhtes artikli 90 lõike 2 alusel tuleks kohaldada järgmisi tingimusi.

(i) Muude postiteenuste liberaliseerimine

Välja arvatud teenuste puhul, mille reserveerimine on vajalik ja postidirektiivi kohaselt lubatud, peaksid liikmesriigid kõrvaldama kõik postiteenuste osutamisega seotud eri- või ainuõigused ulatuses, mis annab punktis 4.2 nimetatud ettevõtjatele võimaluse täita üldise majandushuvi teenuse osutamise konkreetset ülesannet ilma õigusliku või tegeliku takistuseta, välja arvatud juhul, kui post on seotud avaliku võimu teostamisega, ning liikmesriigid peaksid võtma kõik vajalikud meetmed, et tagada kõigile postiettevõtjatele postiteenuste osutamise õigus.

See ei takista liikmesriike kohaldamast selliste teenuste suhtes deklareerimiskorda või klassilitsentse ning vajaduse korral üksiklitsentsimist, eesmärgiga kehtestada olulised nõuded ja kaitsta universaalteenust. Liikmesriigid peaksid sel juhul tagama, et kõnealuses korras sätestatud tingimused oleksid läbipaistvad, objektiivsed ja mittediskrimineerivad ning et iga keeldumise korral oleks olemas tõhus kohtusse kaebamise kord.

(ii) Üldise majandushuvi teenuste tagamiseks vajalike vähem piiravate meetmete puudumine

Ainuõigusi võib anda või säilitada ainult juhul, kui need on hädavajalikud selleks, et tagada üldise majandushuvi ülesannete toimimine. Paljudes valdkondades võiks erioskuste ja -teadmistega uute ettevõtjate tulek turule kaasa aidata üldise majandushuvi teenuste osutamisele.

Kui punktis 4.2 nimetatud ettevõtja ei suuda olenemata üldkasutatava postivõrgu ja eri- või ainuõiguste olemasolust rahuldavalt osutada kõiki postidirektiiviga ettenähtud universaalteenuse osi (näiteks võimaldada asjaomaste liikmesriikide kõigile kodanikele, eriti kõrvalistes piirkondades elavatele kodanikele juurdepääsu ajalehtedele, ajakirjadele ja raamatutele), peab asjaomane liikmesriik võtma meetmed. [31] Liikmesriigid peaksid juba antud õiguste laiendamise asemel looma võimaluse, et konkurendid saaksid teenuseid pakkuda ning kehtestama sel eesmärgil kõnesolevatele konkurentidele olulisi nõudeid täiendavad kohustused. Kõik need kohustused peaksid olema objektiivsed, mittediskrimineerivad ja läbipaistvad.

(iii) Proportsionaalsus

Peale selle peaksid liikmesriigid tagama, et iga antud eri- ja ainuõiguse kehtivusala oleks proportsionaalne üldise majandushuviga, mida nende õiguste abil taotletakse. Iseteenindava kättetoimetamise keelamine, see tähendab postiteenuste osutamise keeld posti saatvale füüsilisele või juriidilisele isikule (sealhulgas tütar- või allettevõtjale) või postisaadetiste kogumise ja transportimise keeld täielikult kõnesoleva isiku nimel tegutsevale kolmandale isikule ei oleks näiteks proportsionaalne avalikule postivõrgule nõuetekohaste vahendite tagamise eesmärgiga. Liikmesriigid peavad samuti korrigeerima kõnealuste eri või ainuõiguste kohaldamisala vastavalt vajaduste ja postiteenuste osutamise tingimuste muutumisele ning arvesse võttes punktis 4.2 nimetatud ettevõtjale antud mis tahes riigiabi.

(iv) Sõltumatu reguleeriva organi teostatav järelevalve

Järelevalve punktis 4.2 nimetatud ettevõtjate avaliku teenuse sooritamise ja üldkasutatavale postivõrgule avatud juurdepääsu ning vajaduse korral litsentside andmise või deklaratsioonide kontrollimise üle, aga ka selle üle, kuidas punktis 4.2 nimetatud ettevõtjad järgivad eri- või ainuõigusi, peaks tagama ettevõtjatest sõltumatu organ või organid. [32]

Kõnesolev organ peaks eelkõige tagama, et: reserveeritud teenuste lepingud on läbipaistvad, nende kohta esitatakse eraldi arved ja need eristatakse reserveerimata teenustest, nagu on väljatrükk, märgistamine ja ümbrikusse panek; osaliselt reserveeritud ja osaliselt liberaliseeritud teenuste tingimused on erinevad; reserveeritud osa on kõigile postikasutajatele avatud, olenemata sellest, kas reserveerimata osa ostetakse või mitte.

(v) Reserveeritud teenuste tõhus järelevalve

Liikmesriikidel tuleks konkurentsi reguleerimisalast välja jäetud ülesannete üle teostada tõhusat järelevalvet vastavalt teenuse avaldatud sihtidele ja toimimistasemetele ning nende täitmisest tuleks regulaarselt ja avalikult aru anda.

(vi) Raamatupidamise läbipaistvus

Iga punktis 4.2 nimetatud ettevõtja kasutab eri turgudel konkureerimiseks ühte postivõrku. Universaalset postivõrku kasutavad ettevõtjad saavad kergesti rakendada kliendirühmadevahelist või -sisest diskrimineerimist hinna- ja teenuse osas, kui arvestada märkimisväärseid üldkulusid, mida ei saa täielikult ega täpselt ühegi teenusega siduda. Seetõttu on äärmiselt raske kindlaks määrata, kas nende hulgas esineb ristsubsideerimist nii üldkasutatavas postivõrgus käideldavate postisaadetiste eri etappide vahel kui ka reserveeritud teenuste ja konkurentsitingimuste kohaselt osutatavate teenuste vahel. Peale selle pakuvad paljud ettevõtjad kultuurialastele postisaadetistele soodustariife, mis kindlasti ei kata keskmist üldmaksumust. Liikmesriigid on artiklite 5 ja 90 kohaselt kohustatud tagama, et ühenduse õigust täidetakse täielikult. Komisjon on seisukohal, et kõige asjakohasem kõnealuse kohustuse täitmise viis oleks liikmesriikide nõue, mille kohaselt punktis 4.2 nimetatud ettevõtjad peavad eraldi finantsdokumente ja tähistavad muu hulgas eraldi kulud ja tulud, mis on seotud nende ainuõiguste kohaselt osutatavate teenustega ja teenustega, mis nad osutavad konkurentsi tingimustes, ning võimaldavad sellega täielikult hinnata üldkasutatava postivõrgu eri juurdepääsupunktides kohaldatavaid tingimusi. Teenuste puhul, mis koosnevad nii reserveeritud teenuste kui ka konkurentsitingimustes osutatavate teenuste hulka kuuluvatest teenustest, tuleks mõlema elemendi kulud eristada. Sisemised raamatupidamissüsteemid peaksid põhinema järjepidevalt kohaldatavatel ja objektiivselt põhjendatud kuluarvestuspõhimõtetel. Finantsaruanded tuleks koostada, esitada auditeerimiseks sõltumatule audiitorile, kelle võib määrata siseriiklik seaduseandja, ning avaldada äriühingute suhtes kohaldatavate asjaomaste ühenduse ja siseriiklike õigusaktidega ettenähtud korras.

(vii) Mittediskrimineeriv juurdepääs postivõrgule

Ettevõtjad peaksid universaalset postiteenust osutades võimaldama klientidele või vahendajatele nende vajadustele vastava, igasuguse diskrimineerimiseta juurdepääsu asjakohastele üldkasutatavatele juurdepääsupunktidele. Juurdepääsutingimused, sealhulgas lepingud (kui neid pakutakse), peaksid olema läbipaistvad, avaldatud asjakohasel viisil ja pakutud võrdse kohtlemise põhimõttel.

Näib, et mõne ettevõtja soodustustariifide pakkumised teatavatele kliendirühmadele ei ole läbipaistvad. Liikmesriigid peaksid teostama järelevalvet võrgule juurdepääsu tingimuste üle eesmärgiga tagada, et nii kasutamistingimusi kui ka väljamakstavaid tariife kohaldatakse diskrimineerimiseta. Eriti tuleks tagada, et vahendajad, sealhulgas muude liikmesriikide ettevõtjad, saaksid valida üldkasutatava postivõrgu juurdepääsupunktide vahel ning omandada juurdepääs mõistliku aja jooksul hindadega, mis põhinevad kuludel ning vastavad tegelikult nõutavatele teenustele.

Üldkasutatavale postivõrgule diskrimineerimiseta juurdepääsu kindlustamise kohustus ei tähenda seda, et liikmesriigid peaksid oma territooriumilt pärit kirjasaadetistele, mis äriühingud on ainsa eesmärgiga ära kasutada madalad postitariifid, postimonopoli rikkudes teise riiki toimetanud, tagama kõnealuse teise riigi ettevõtja kaudu juurdepääsu üldkasutatavasse postivõrku. Muid majanduslikke põhjusi, nagu on tootmise ja tootmisvahenditega seotud kulud, lisandväärtus või muudes liikmesriikides osutatud teenuse tase, ei peeta ebasobivateks. Pettuse suhtes võib kohaldada sõltumatu seaduseandja määratud karistusi.

Käesoleval ajal lükatakse rahvusvaheline juurdepääs postivõrgule aeg-ajalt tagasi või lubatakse vaid kindlaksmääratud tingimuste kohaselt nende postisaadetiste puhul, mille valmistamise käigus edastatakse rahvusvahelised andmed enne, kui postisaadetis saab füüsilise vormi. Neid juhte nimetatakse tavaliselt mittefüüsiliseks taaspostituseks (non-physical remail). Praegustel asjaoludel võib see posti kättetoimetavale ettevõtjale postiettevõtjate vaheliste lõppmaksete taseme tõttu tõesti olla majanduslikuks probleemiks. Ettevõtjad otsivad sellele probleemile lahendust asjakohase lõppmaksete süsteemi sisseseadmise abil.

Komisjon võib nõuda, et liikmesriigid teavitavad komisjoni asutamislepingu artikli 5 esimese lõiguga ettenähtud korras kohaldatud juurdepääsutingimustest ja nende põhjendustest. Komisjon ei tohi avaldada sellist taotluste tulemusena saadud teavet, mille suhtes kohaldatakse ametisaladuse hoidmise kohustust.

9. LÄBIVAATAMINE

Käesolev teadaanne on vastu võetud ühenduse tasandil, et soodustada teatavate ettevõtjate käitumise ja teatavate riikide postiteenustega seotud meetmete hindamist. On asjakohane, et pärast teatavat arenguperioodi, võib-olla 2000. aastaks, annab komisjon postisektorile hinnangu seoses asutamislepingu eeskirjade täitmisega, et kindlaks teha, kas käesolevas teadaandes ettenähtud seisukohti on vaja sotsiaalsetel, majanduslikel või tehnoloogilistel kaalutlustel ning postisektori juhtudes saadud kogemuste põhjal muuta. Komisjon annab nõuetekohase aja jooksul ning käesoleva teadaande eesmärke silmas pidades üldhinnangu olukorrale postisektoris.

[1] KOM(91) 476 (lõplik).

[2] "Ühenduse postiteenuste arengusuunised" (KOM(93) 247, 2. juuni 1993).

[3] EÜT C 48, 16.2.1994, lk 3.

[4] EÜT C 322, 2.12.1995, lk 22.

[5] EÜT C 322, 2.12.1995, lk 3.

[6] EÜT C 20, 20.1.1997, lk 159.

[7] Eelkõige liidetud kohtuasjades C-48/90 ja C-66/90, Madalmaad ja Koninklijke PTT Nederland NV ja PTT Post BV v. komisjon [1992] ECR I-565 ja kohtuasi C-320/91 Procureur du Roi v. Paul Corbeau [1993] ECR I-2533.

[8] KOM(96) 443 (lõplik).

[9] Vaata 8. joonealust märkust.

[10] Vaata 23. oktoobri 1997. aasta otsust kohtuasjades C-157/94 kuni C-160/94 "Liikmesriikide kohustused – elektrienergia", komisjon v. Madalmaad (157/94), Itaalia (158/94), Prantsusmaa (154/94), Hispaania (160/94).

[11] Mõisteid tõlgendatakse postidirektiivi ja kõiki kõnealuse direktiivi läbivaatamisel tehtud muudatusi silmas pidades.

[12] Selle, ühenduse konkurentsiõiguse seisukohast olulise lause tähendust selgitatakse punktis 5.3.

[13] Komisjoni otsused 90/16/EMÜ (EÜT L 10, 12.1.1990, lk 47) ja 90/456/EMÜ (EÜT L 233, 28.8.1990, lk 19).

[14] Vaata komisjoni teadaannet asjakohase turu mõiste kohta ühenduse konkurentsiõiguse kohaldamisel (EÜT C 372, 9.12.1997, lk 5).

[15] Vaata 13. joonealust märkust.

[16] UFC – Que Choisir, Postiteenused Euroopa Liidus, aprill 1994.

[17] Paljudes liikmesriikides võisid kasutajad veel mõnekümne aasta eest kindlad olla, et said hommikul postitatud tüüpkirjad õhtul kätte. Edaspidi täheldatakse teenuse kvaliteedi pidevat langust, eeskätt vähenes posti kohalekannete päevane arv viielt ühele (või kahele mõnes Euroopa Liidu linnas). Postiorganisatsioonide ainuõigused soodustasid kvaliteedilangust, sest takistasid teiste ettevõtjate turuletulekut. Sellest tulenevalt ei suutnud postiorganisatsioonid hüvitada palgatõuse ja töötundide arvu vähenemist uusaegse tehnoloogia rakendamise abil, nagu seda tegid ettevõtjad konkurentsile avatud majandusharudes.

[18] Vaata postidirektiivi 16. ja 28. põhjendust ning 5. peatükki.

[19] Ülemaailmse postiliidu kohaselt on need "vaimse tööga seotud tooted", mille hulka kuuluvad raamatud, ajalehed, perioodikaväljaanded ja ajakirjad.

[20] Komisjoni direktiiv 80/723/EMÜ liikmesriikide ja riigi osalusega äriühingute vaheliste finantssuhete läbipaistvuse kohta (EÜT L 195, 29.7.1980, lk 35).

[21] Artiklist 59 tulenevate põhimõtete üldist selgitust vaata komisjoni tõlgendusteatisest, milles käsitletakse teenuste piiriülest vaba liikumist (EÜT C 334, 9.12.1993, lk 3).

[22] Vaata eelkõige kohtuasja C-18/88 RTT v. GB-Inno-BM [1991] ECR I-5981, punktid 25–28.

[23] Kohtuasi C-387/92 Banco de Credito Industrial v. Ayuntamiento Valencia [1994] ECR I-877.

[24] EÜT L 195, 29.7.1980, lk 35.

[25] EÜT L 254, 12.10.1993, lk 16.

[26] Kohtuasi NN 135/92, EÜT C 262, 7.10.1995, lk 11.

[27] Kohtuasi T-106/95 FFSA v. komisjon [1997] ECR II-229.

[28] Artikli 90 lõikega 2 sätestatud erandi kohaldamise piirangute kohta vaata Euroopa Kohtu seisukohta järgmistes kohtuasjades: kohtuasi C-179/90, Merci convenzionali porto di Genova v. Siderurgica Gabrielli [1991] ECR I-1979; kohtuasi C-41/90 Klaus Höfner ja Fritz Elser v. Macroton [1991] ECR I-5889.

[29] See võib kehtida eelkõige ühest liikmesriigist lähetatavate postisaadetiste suhtes, mis äriühingud on saatnud teise liikmesriiki, et kõnealuse liikmesriigi postiettevõtja toimetaks need üldkasutatavasse postivõrku.

[30] Isegi monopoli korral on saatjatel õigus kasutada teatavaid vahendajate osutatavaid teenuseid, näiteks eelsorteerimine enne deponeerimist postiettevõtja juurde.

[31] Postidirektiivi artikli 3 kohaselt peavad liikmesriigid tagama, et kasutajatel on õigus universaalteenusele.

[32] Vaata eelkõige postidirektiivi artikleid 9 ja 22.

--------------------------------------------------