2.

Iga- ja mitmeaastaste riiklike veterinaar- ja fütosanitaarprogrammide rakendamine 2.1. Iga- ja mitmeaastaseid riiklikud veterinaar- ja fütosanitaarprogramme III lisas loetletud loomataudide ja zoonooside ning taimekahjustajate likvideerimiseks ja hävitamiseks, tõrjeks ja seireks tuleb rakendada kooskõlas liidu õiguse asjakohaste sätetega. Tingimused, millele meede peab toetuse saamiseks vastama, sätestatakse artiklis 16 osutatud tööprogrammis. Riiklikud programmid esitatakse komisjonile kavandatavale rakendusperioodile eelneva aasta 31. maiks. Komisjon teatab liikmesriikidele igal aastal 30. novembriks: a) nende riiklike programmide loetelu, mis on tehniliselt heaks kiidetud ja mille osas on tehtud kaasrahastamise ettepanek; b) igale kavale eraldatud esialgse summa; c) igale kavale eraldatava liidu rahalise toetuse esialgse ülempiiri ning d) kõik esialgsed tingimused, millest liidu rahaline toetus võib sõltuda. Komisjon kiidab riiklikud programmid ja nende rahastamise heaks iga aasta 31. jaanuariks toetuse andmise kokkuleppega, mis käsitleb võetavaid meetmeid ja kantavaid kulusid. Pärast seda, kui toetusesaajad on esitanud rakendusaasta 31. augustiks finantsvahearuanded, võib komisjon vajaduse korral muuta toetuslepinguid kogu rahastamiskõlblikkuse perioodi suhtes. 2.2. Rahastamiskõlblikud kulud 2.2.1. Järgmised kulud, mida liikmesriigid on kandnud riiklike veterinaarprogrammide rakendamisel, võivad saada liidu kaasrahastamist: a) loomadelt proovide võtmisega seotud kulud; b) katsetega seotud kulud tingimusel, et need piirduvad järgmisega: i) kulud, mis on seotud identifitseeritavate ja just nendeks katseteks kasutatud testikomplektide, reaktiivide ja tarvikutega; ii) katsete tegemises otseselt osalenud personali kuludega, olenemata personali staatusest; c) kulud, mis tulenevad tapetud või hukatud loomade väärtuse hüvitamisest omanikele nende loomade turuväärtuse piires, mis oleks saadud juhul, kui nad ei oleks haigusest olnud mõjutatud; d) loomade tapmise ja hukkamise kulud; e) kulud, mis tulenevad hävitatud loomsete saaduste väärtuse hüvitamisest omanikele taudikahtluse tekkimisele või kinnituse leidmisele vahetult eelnenud turuväärtuse piires; f) programmi raames kasutatud vaktsiinidooside või vaktsiinide ja peibutussöötade ostmise, säilitamise, haldamise ja jaotamise ning vaktsineerimise enda kulud; g) kulud, mis tulenevad põllumajandusettevõtete ja seadmete puhastamisest, desinfitseerimisest või desinsektsioonist epidemioloogia ja patogeeni tunnuste alusel ning h) nõuetekohaselt põhjendatud erandjuhtudel kulud, mis on kantud muude kui punktides a–g osutatud vajalike meetmete elluviimiseks. Punkti c kohaldamiseks lahutatakse hüvitisest loomade võimalik jääkväärtus. Punkti d kohaldamiseks lahutatakse hüvitisest kuumtöödeldud, kuid inkubeerimata munade jääkväärtus. 2.2.2. Järgmised kulud, mida liikmesriigid on kandnud riiklike fütosanitaarprogrammide rakendamisel, võivad saada liidu kaasrahastamist: a) proovide võtmise kulud; b) visuaalsete kontrollide kulud; c) katsetega seotud kulud tingimusel, et need piirduvad järgmisega: i) kulud, mis on seotud identifitseeritavate ja just nendeks katseteks kasutatud testikomplektide, reaktiivide ja tarvikutega; ii) katsete tegemises otseselt osalenud personali kulud, olenemata personali staatusest; d) meetmetega otseselt seotud personali kulud, olenemata personali staatusest, samuti seadmete rentimise, tarvikute ja muu vajaliku materjali, töötlemisvahendite, proovide võtmise ja laboriuuringutega seotud kulud; e) kolmandate isikutega meetmetest osa teostamiseks sõlmitud teenuslepingute kulud; f) kulud seoses hüvitistega ettevõtjatele või omanikele, kes tegelevad taimede, taimsete saaduste ja muude objektide töötlemise, hävitamise ja kõrvaldamisega ning valduste, maa, vee, mulla, kasvusubstraatide, rajatiste, masinate ja seadmete puhastamise ning desinfitseerimisega; g) kulud seoses asjaomastele omanikele hävitatud taimede, taimsete saaduste ja muude objektide väärtuse hüvitamisega pärast määruse (EL) 2016/2031 artiklis 17, artikli 28 lõikes 1, artikli 29 lõikes 1 ja artikli 30 lõikes 1 osutatud meetmete võtmist, vastavate taimede, taimsete saaduste ja muude objektide turuväärtuse piires, mis oleks saadud, kui need meetmed ei oleks neid mõjutanud; võimalik jääkväärtus arvatakse hüvitisest maha; ning h) nõuetekohaselt põhjendatud erandjuhtudel kulud, mis on kantud muude kui punktides a–g osutatud vajalike meetmete elluviimiseks. Ettevõtjatele ja omanikele makstav punktis f osutatud hüvitis on rahastamiskõlblik üksnes juhul, kui meetmed on võetud pädeva asutuse järelevalve all. 2.3. Juhul kui mõne III lisas loetletud loomataudi või zoonoosi esinemine või levik võib tõenäoliselt ohustada tervisealast olukorda liidus, võivad liikmesriigid selleks, et kaitsta liitu mõne kõnealuse loomataudi või zoonoosi sissetoomise eest, või kui on vaja võtta kaitsemeetmeid taimetervise seisundi kaitseks liidus, lisada riiklikesse programmidesse meetmed, mida rakendatakse kolmandate riikide territooriumil koostöös asjaomaste riikide ametiasutustega. Alternatiivina võib samadel asjaoludel ja samal eesmärgil liidu rahalist toetust anda otse kolmandate riikide pädevatele asutustele. 2.4. Fütosanitaarprogrammide puhul võivad liidu rahalist toetust saada järgmised liikmesriikide meetmed: a) teatava ajavahemiku möödudes tehtavad uuringud, millega kontrollitakse vähemalt järgmise esinemist: — liidu karantiinne taimekahjustaja ning märgid või sümptomid sellisest taimekahjustajast, mille puhul tuleb võtta määruse (EL) 2016/2031 artiklis 29 osutatud meetmeid või kõnealuse määruse artikli 30 lõike 1 ja artikli 22 lõike 1 või asjakohasel juhul määruse (EL) 2017/625 artiklite 47–77 kohaselt vastu võetud meetmeid; — prioriteetseid taimekahjustajaid määruse (EL) 2016/2031 artikli 24 lõike 1 kohaselt; b) teatava ajavahemiku järel tehtavad uuringud, millega kontrollitakse seda, kas esineb muid kui punktis a osutatud taimekahjustajaid, mis võivad kujutada endast liidule uut ohtu ning mille sissepääsul või levikul võib olla oluline mõju liidu territooriumil; c) hävitamise ja ennetamise meetmed, mida liikmesriigi pädev asutus võtab kooskõlas määruse (EL) 2016/2031 artikliga 17 või selle määruse artikli 28 lõike 1 või 3 kohaselt vastu võetud liidu meetmetega liidu karantiinse taimekahjustaja suhtes; d) hävitamise ja ennetamise meetmed, mida liikmesriigi pädev asutus võtab kooskõlas määruse (EL) 2016/2031 artikli 29 lõikega 1taimekahjustaja suhtes, mis ei ole kantud liidu karantiinsete taimekahjustajate loetellu, kuid mida võiks käsitada liidu karantiinse taimekahjustajana vastavalt kõnealuses määruses osutatud kriteeriumitele; e) täiendavad kaitsemeetmed, mille eesmärk on takistada sellise taimekahjustaja levikut, mille tõrjeks on vastu võetud määruse (EL) 2016/2031 artikli 28 lõike 1 ja artikli 30 lõike 1 kohased liidu meetmed taimekahjustaja leviku takistamiseks, välja arvatud käesoleva punkti alapunktides c ja d osutatud taimekahjustaja hävitamise ja ennetamise meetmed ja käesoleva punkti alapunktis f osutatud leviku tõkestamise meetmed, kui need meetmed on olulised selleks, et kaitsta liitu kõnealuse taimekahjustaja edasise leviku eest; f) meetmed, mille eesmärk on takistada sellise taimekahjustaja levikut, mille tõrjeks on vastu võetud määruse (EL) 2016/2031 artikli 28 lõike 2 või artikli 30 lõike 3 kohased liidu meetmed taimekahjustaja leviku takistamiseks saastunud alal, kust taimekahjustajaid ei ole võimalik hävitada, kui need meetmed on olulised selleks, et kaitsta liitu kõnealuse taimekahjustaja edasise leviku eest. Kõnealuste meetmetega hõlmatud taimekahjustajate loetelu määratakse kindlaks artikli 16 lõikes 4 osutatud tööprogrammis.