Komisjoni määrus (EÜ) nr 1897/2000,

7. september 2000,

millega kohaldatakse nõukogu määrust (EÜ) nr 577/98 (tööjõu valikvaatluse korraldamise kohta ühenduses) tööpuuduse mõiste osas

EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,

võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,

võttes arvesse nõukogu 9. märtsi 1998. aasta määrust (EÜ) nr 577/98 tööjõu valikvaatluse korraldamise kohta ühenduses, [1] eriti selle artikli 4 lõiget 3,

ning arvestades järgmist:

(1) Vastavalt määruse (EÜ) nr 577/98 artikli 4 lõikele 3 tuleb igal aastal kehtestada muutujate mõiste ja hõiveseisundit käsitlevate küsimuste sõnastuspõhimõtted.

(2) Tööhõivestatistika rahvusvaheliseks võrdlemiseks peavad liikmesriigid ja ühenduse institutsioonid mõõtma tööhõivet ja tööpuudust vastavalt Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni (ILO) antud tööhõive ja tööpuuduse mõistele.

(3) Komisjon vajab võrreldavaid näitajaid, mille alusel jälgida ja hinnata tööhõivesuuniste [2] rakendamisega saavutatud edu.

(4) Seetõttu oleks vaja kehtestada kõikidele liikmesriikidele ühine tööpuuduse mõiste ja ühtlustada endisest suuremal määral tööjõuvaatluste küsimustikke.

(5) Käesoleva määrusega ettenähtud meetmed on kooskõlas nõukogu otsusega 89/382/EMÜ, Euratom [3] loodud statistikaprogrammi komitee arvamusega,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:

Artikkel 1

1. Tööpuuduse mõiste on esitatud käesoleva määruse I lisas.

2. Hõiveseisundit käsitlevate küsimuste sõnastuspõhimõtted on esitatud käesoleva määruse II lisas.

Artikkel 2

1. Tööjõu valikvaatluse korraldamiseks ühenduses peavad hõiveseisundit käsitlevad küsimused olema kooskõlas käesoleva määruse II lisas sätestatud põhimõtetega ja võimaldama mõõta tööpuudust, mille mõiste on ära toodud I lisas.

2. Lõike 1 võib jätta kohaldamata tööjõu valikvaatluse kohandamiseks vajaliku aja jooksul. Sellisel juhul peavad liikmesriigid ühenduse tööjõu valikvaatluse tulemuste edastamisel Eurostatile selgesti osutama lõikes 1 sätestatud mõiste ja põhimõtete suhtes tehtud eranditele.

Artikkel 3

Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Ühenduste Teatajas.

Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.

Brüssel, 7. september 2000

Komisjoni nimel

komisjoni liige

Pedro Solbes Mira

[1] EÜT L 77, 14.3.1998, lk 3.

[2] EÜT C 69, 12.3.1999, lk 2.

[3] EÜT L 181, 28.6.1989, lk 47.

--------------------------------------------------

I LISA

Tööjõu vaatlus: tööpuuduse mõiste

1. Vastavalt 13. ja 14. tööjõustatistikute rahvusvahelisel konverentsil vastuvõetud ILO standarditele, loetakse ühenduse tööjõu valikvaatluse läbiviimisel töötuteks need 15–74-aastased isikud, kes:

a) on tööta vaatlusnädala jooksul, s.t neil ei ole töökohta ning nad ei ole teinud palgatööd või tegutsenud füüsilisest isikust ettevõtjana (ühe tunni või rohkem);

b) on töötajatena saadaval, s.t valmis alustama palgatööd või tegutsemist füüsilisest isikust ettevõtjana enne vaatlusnädalale järgneva kahe nädala lõppu;

c) otsivad aktiivselt tööd, s.t on võtnud konkreetseid meetmeid vaatlusnädalaga lõppeva neljanädalase ajavahemiku jooksul, et leida palgatööd või võimalust hakata tegutsema füüsilisest isikust ettevõtjana, või kes on leidnud töö, millega alustatakse hiljem, s.t kõige rohkem kolme kuu pärast.

Punkti 1 alapunkti c tähenduses loetakse konkreetseteks meetmeteks järgmised toimingud:

- ühenduse võtmine riikliku tööhõiveametiga, et leida tööd, olenemata kumb osapool ühendust võttis (registreerimise uuendamist halduslikel põhjustel ei käsitleta aktiivse toiminguna),

- ühenduses olemine eraõigusliku tööbürooga (ajutist tööd pakkuvad bürood, tööle värbamisele spetsialiseerunud ettevõtted, jne), et leida tööd,

- pöördumine taotlusega otse tööandjate poole,

- otsinud tööd sõprade, sugulaste, ametiühingute jne kaudu,

- pannud ajalehte tööotsimiskuulutusi või vastanud tööpakkumiskuulutustele,

- tööpakkumiskuulutuste uurimine,

- osalemine töölevõtmiskatsetel, -konkursil või -intervjuul,

- maa, ruumide või seadmete otsimine,

- taotluste tegemine ruumide, litsentside või rahaliste vahendite saamiseks.

2. Haridust ja koolitust peetakse tööalase konkurentsivõime suurendamise vahendiks, kuid mitte tööotsimise viisiks. Mittetöötavaid isikuid, kes õpivad või osalevad koolituses, liigitatakse töötuks üksnes juhul, kui nad on "töötajatena saadaval" ja "otsivad tööd" vastavalt punkti 1 alapunktide b ja c määratlustele.

3. Koondatud isikud loetakse töötuks juhul, kui nad ei ole tööandjalt saanud suuremat osa palgast (suuremaks osaks loetakse 50 % või rohkem) ja kui nad on "töötajatena saadaval" ja "otsivad tööd". Koondatud loetakse samaväärseteks isikutega, kes on palgata puhkusel tööandja ettepanekul, kaasa arvatud riigieelarvest või fondidest kompenseeritav puhkus (16. tööjõustatistikute rahvusvaheline konverents). Nimetatud juhul loetakse koondatud isikud töötajateks, kui nad on kokku leppinud töölemineku kuupäeva ja see kuupäev jääb lähema kolme kuu sisse.

4. Hooajatöölisi ei saa väljaspool hooaega lugeda ametlikult seotuks nende hooajalise tööga, kuna nad ei saa tööandjalt pidevat palka, kuigi võivad kindlad olla, et saavad tööle tagasi pöörduda. Kui nad väljaspool hooaega ei tööta, liigitatakse nad töötuks üksnes juhul, kui nad on "töötajatena saadaval" ja "otsivad tööd" vastavalt punkti 1 alapunktide b ja c määratlustele.

--------------------------------------------------

II LISA

Tööjõu vaatlus: hõiveseisundit käsitlevate küsimuste sõnastuspõhimõtted

1. ILO mõistetele vastavad hõiveseisundit käsitlevate küsimuste sõnastuspõhimõtted (töötaja, töötu või töövõimetu) on enamasti individuaalküsitluste esimesed küsimused, neile järgnevad kohe küsimused leibkonna liikmete demograafiliste andmete kohta. Neile ei tohiks eelneda küsimused peamise või tavapärase tegevuse kohta (õpilane, kodune, pensionär jne) või küsimused riiklikus tööhõivetalituses töötu abiraha saamiseks registreeritud haldusliku seisundi kohta, kui need võiksid mõjutada ILO hõiveseisundit käsitlevatele küsimustele vastamist.

Kui töötaja või töövõimetu isiku hõiveseisund on ilmselt pidev või muutumatu, võib järgnevate küsitluste puhul nende hõiveseisundit kiiresti kontrollida eelnevates küsitlustes märgitud seisundi alusel.

2. Hõiveseisundit käsitlevaid küsimusi on vähemalt kaks: üks küsimus selle kohta, kas isik töötab ja teine selle kohta, kas tal on töökoht, kui ta ajutiselt ei tööta (puhkusel olevad isikud). Küsimus töötamise kohta peab eelnema küsimusele töökoha omamise kohta, nii et nende kahe küsimuse võrdlemise kaudu ilmneks selgesti mittetöötamise ajutisus.

Koondatute kindlakstegemine (palgata puhkus tööandja ettepanekul) ja nende liigitamine töötajateks (või töötuteks) sõltub kahest töösuhete formaalsest tingimusest: on olemas kindel lubadus, et töötaja võib pärast ettenägematu olukorra lõppu tööle tagasi pöörduda ning tööleping on peatatud lühiajaliselt (3 kuud või vähem). Mõlema tingimuse olemasolu tehakse kindlaks küsimusega, mis järgneb küsimusele isiku ajutise mittetöötamise põhjuste kohta või selle kohta, miks isik ei ole eelneva nelja nädala jooksul tööd otsinud või nende küsimuste etteantud valikvastuste abil.

3. Hõiveseisundit ja töökoha otsimist käsitlevad küsimused peavad olema koostatud selliselt, et nende abil on võimalik kindlaks teha vähese, isegi ühetunnise tööajaga isikuid.

4. Hõiveseisundit käsitlevate küsimuste abil peab olema võimalik kindlaks teha palgata töötavaid pereliikmeid. Nende kindlakstegemiseks võib kasutada ka eraldi küsimust töölkäimise kohta.

5. Hõiveseisundit käsitlevad küsimused peavad selgesti väljendama, et ILO mõistes loetakse majandustegevuseks üksnes palga või kasu eest tehtav töö.

6. Hõiveseisundi vaatlusperiood tuleb selgesti määratleda. Hõiveseisundit käsitlev küsimus käib enamasti eelmise nädala kohta, see määratletakse "esmaspäevast pühapäevani" ja lisatakse täpsed kuupäevad. Tööotsingute ja töötajana saadavaloleku vaatlusperiood tuleb selgesti määratleda. Tööotsinguid ja tööotsingute viise käsitlevad küsimused käivad eelneva nelja nädala kohta, vaatlusnädal kaasa arvatud, ja töötajana saadavalolekut käsitlevad küsimused ajavahemiku kohta, mis lõpeb kaks nädalat pärast vaatlusnädalat.

7. Isikule, kellele esitati küsimus hõiveseisundi kohta ja kelle puhul tehti kindlaks, et neil ei ole töökohta, esitatakse küsimus töö otsimise kohta. Sellele küsimusele ei eelne ühtegi filterküsimust. Kui töötaja või töövõimetu isiku hõiveseisund on ilmselt pidev või muutumatu, võib järgnevate küsitluste puhul nende hõiveseisundit kiiresti kontrollida eelnevates küsitlustes märgitud seisundi alusel.

8. Tööotsinguid käsitleva küsimuse kaudu peab ilmnema, mida vastaja on ette võtnud, kas või ajutiselt, et töökohta leida või ettevõtlust alustada. Küsimuse sõnastus peab välistama võimaluse, et piisavaks tööotsimise tingimuseks loetaks üksnes kogu vaatlusperioodi jooksul toimunud pidev tööotsimine.

9. Tööotsingu viise käsitlev küsimus peab hõlmama aktiivseid ja passiivseid otsinguviise. Aktiivseks otsimisviisiks loetakse järgmist:

- ühenduses olemine riikliku tööhõivetalitsusega, et leida tööd,

- ühenduses olemine eraõigusliku tööbürooga, et leida tööd,

- pöördumine taotlusega otse tööandjate poole,

- töö otsimine sõprade, sugulaste, ametiühingute jne kaudu,

- ajalehte tööotsimiskuulutuste panemine või tööpakkumiskuulutustele vastamine,

- tööpakkumiskuulutuste uurimine,

- osalemine töölevõtmiskatsetel, -konkursil või -intervjuul,

- maa, ruumide või seadmete otsimine,

- taotluste tegemine ruumide, litsentside või rahaliste vahendite saamiseks.

10. "Ühenduses olemine riikliku tööhõivetalitsusega, et leida tööd" on kahepoolne toiming. Ühendust võib võtta nii registreeritud töötu kui tööhõivetalitus. See ühendusevõtmine peab kajastuma esimeses tööotsimise viise käsitlevas küsimuses (või selle etteantud valikvastustes). Ühendusevõtmist tuleb eristada töötu abiraha saamise taotluse registreerimise halduslikust uuendamisest (kui sellele ei eelnenud ajavahemik, mil isik töötas või oli töövõimetu). Seda tuleb eristada ka tööhõivetalituse püüetest aidata parandada registreeritud töötu tööalast konkurentsivõimet. "Ühenduses olemine riikliku tööhõivetalitsusega, et leida tööd" aktiivse toiminguna tähendab üksnes:

- vastaja esmakordset registreerimist tööhõivetalituses (töötamise või töövõimetuse perioodi järel),

- võimalike vabade töökohtade väljaselgitamist, või

- tööhõivetalituse algatust töökoha pakkumiseks, mille tööotsija võib vastu võtta või mitte.

11. Tööotsimisviise loetletakse, kuni vähemalt kolm aktiivset otsimisviisi on nimetatud.

12. Eraldi tuleb liigitada isikud, kes ei tööta ning ei otsi tööd, kuna nad on juba leidnud töö, mis algab hiljem, s.t vähemalt kolme kuu pärast.

--------------------------------------------------