2.

Sisereitingute süsteemide puhul kasutatava reitingute andmise metoodika järgmised muudatused: a) selliste siseprotseduuride ja kriteeriumide muudatused, mille kohaselt määratakse riskikaalud eriotstarbelistele nõuetele vastavalt määruse (EL) nr 575/2013 artikli 153 lõikele 5 ning artikli 170 lõikele 2; b) muudatused, mis kaasnevad individuaalsete võlgnike või riskipositsioonide puhul riskiparameetrite otseste hinnangute kasutamisega diskreetsele reitinguskaalale või vastupidi vastavalt määruse (EL) nr 575/2013 artikli 169 lõikele 3, välja arvatud juhul, kui kõnealused muudatused on juba liigitatud olulisteks vastavalt käesoleva lisa II osa 1. jaole; c) muudatused seoses reitinguskaala reitinguklasside arvu või struktuuriga vastavalt määruse (EL) nr 575/2013 artikli 170 lõikele 1, välja arvatud juhul, kui kõnealused muudatused on juba liigitatud olulisteks vastavalt käesoleva lisa II osa 1. jaole; d) muudatused seoses reitingukriteeriumidega ja/või nende kaalu või tähtsusjärjekorraga vastavalt määruse (EL) nr 575/2013 artikli 170 lõike 1 punktidele c ja e ning artikli 170 lõikele 4, välja arvatud juhul, kui kõnealused muudatused on juba liigitatud olulisteks vastavalt käesoleva lisa II osa 1. jaole; e) muudatused seoses reitinguklassi või kogumi määratluse või kriteeriumidega vastavalt määruse (EL) nr 575/2013 artikli 171 lõikele 1 ja artiklile 172, välja arvatud juhul, kui kõnealused muudatused on juba liigitatud olulisteks vastavalt käesoleva lisa II osa 1. jaole; f) muudatused seoses sellise teabe ulatusega, mida kasutatakse võlgnike liigitamiseks reitinguklassidesse või kogumitesse vastavalt määruse (EL) nr 575/2013 artikli 171 lõikele 2, või uue või täiendava teabe kaasamine riskiparameetrite hindamise mudelisse vastavalt määruse (EL) nr 575/2013 artikli 179 lõike 1 punktile d; g) selliste eeskirjade ja protsesside muudatused, mille kohaselt kasutatakse korrigeerimist vastavalt määruse (EL) nr 575/2013 artikli 172 lõikele 3, välja arvatud juhul, kui kõnealused muudatused on juba liigitatud olulisteks vastavalt käesoleva lisa II osa 1. jaole; h) sellise metoodika muudatused, mida kasutatakse makseviivituse tõenäosuste, makseviivitusest tingitud kahjumäärade, sealhulgas täpseim oodatava kahju määr, ja ümberhindlustegurite hindamiseks vastavalt määruse (EL) nr 575/2013 artiklitele 180–182, sealhulgas sellise metoodika muudatused, mille kohaselt korrigeeritakse oma hinnanguid konservatiivsemaks sõltuvalt eeldatavast hinnangute veavahemikust vastavalt määruse (EL) nr 575/2013 artikli 179 lõike 1 punktile f, välja arvatud juhul, kui kõnealused muudatused on juba liigitatud olulisteks vastavalt käesoleva lisa II osa 1. jaole. Makseviivitusest tingitud kahjumäärade ja ümberhindlustegurite puhul hõlmab see ka sellise metoodika muudatusi, mille kohaselt võetakse arvesse majanduslangust vastavalt määruse (EL) nr 575/2013 artikli 181 lõike 1 punktile b ja artikli 182 lõike 1 punktile b; i) muudatused seoses sellega, mil viisil või määral võetakse makseviivitusest tingitud kahjumäära hindamisel arvesse tingimuslikke garantiisid vastavalt määruse (EL) nr 575/2013 artikli 183 lõike 1 punktile c; j) täiendavate tagatise liikide kaasamine makseviivitusest tingitud kahjumäära hindamisse vastavalt määruse (EL) nr 575/2013 artikli 181 lõike 1 punktidele c–g, välja arvatud juhul, kui kõnealune kaasamine on juba liigitatud oluliseks vastavalt käesoleva lisa II osa I jaotisele; k) kui krediidiasutus või investeerimisühing kaardistab sisemised reitinguklassid krediidikvaliteeti hindava asutuse kasutataval reitinguskaalal ja seejärel määrab oma reitinguklassidele kõnealuse välise organisatsiooni reitinguklasside puhul esinenud makseviivituse määra vastavalt määruse (EL) nr 575/2013 artikli 180 lõike 1 punktile f, selleks kasutatud kaardistamise muudatused, välja arvatud juhul, kui need on juba liigitatud olulisteks vastavalt käesoleva lisa II osa 1. jaole.