KOMISJONI OTSUS,

16. detsember 2009,

milles sätestatakse direktiivi 2001/95/EÜ (üldise tooteohutuse direktiiv) artikliga 12 ette nähtud ühenduse kiire teabevahetuse süsteemi RAPEX ja artikliga 11 ette nähtud teavitamise korra haldamise suunised

(teatavaks tehtud numbri K(2009) 9843 all)

(2010/15/EL)

EUROOPA KOMISJON,

võttes arvesse Euroopa Liidu asutamislepingut ja Euroopa Liidu toimimise lepingut,

võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 3. detsembri 2001. aasta direktiivi 2001/95/EÜ üldise tooteohutuse kohta, (1) eriti selle artikli 11 lõike 1 kolmandat lõiku ning II lisa punkti 8,

olles konsulteerinud direktiivi 2001/95/EÜ artikli 15 alusel loodud nõuandekomiteega

ning arvestades järgmist:

RAPEX aitab ennetada ning piirata tarbijate tervist ja ohutust tõsiselt ohustavate toodete pakkumist ning lihtsustab turujärelevalve ja jõustamistegevuse tõhususe ja järjepidevuse jälgimist liikmesriikides. See on aluseks ühenduse tasandil tegutsemise vajaduse kindlakstegemiseks ning soodustab EÜ tooteohutusnõuete järjekindlat jõustamist ning seega siseturu tõrgeteta toimimist.

Viis aastat pärast otsuse 2004/418/EÜ vastuvõtmist on RAPEXi kaudu ja direktiivi 2001/95/EÜ artikli 11 kohase teavitamise korra alusel esitatud teadete koguarv neljakordistunud ja suureneb jätkuvalt. Turujärelevalveasutused on tõhustanud oma jõustamismeetmeid (sealhulgas osalemist ühistes turujärelevalveprojektides) ning välispiirikontrolli eest vastutavad riiklikud asutused on hakanud aktiivsemalt osalema tooteohutusega seotud tegevuses.

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

Artikkel 1

Käesoleva otsuse lisas on sätestatud direktiivi 2001/95/EÜ artikliga 12 ette nähtud ühenduse kiire teabevahetuse süsteemi RAPEX ja artikliga 11 ette nähtud teavitamise korra haldamise suunised.

Artikkel 2

Otsus 2004/418/EÜ tunnistatakse kehtetuks.

Artikkel 3

Käesolev otsus on adresseeritud liikmesriikidele.

(1) EÜT L 11, 15.1.2002, lk 4.

(2) ELT L 151, 30.4.2004, lk 83.

(3) ELT L 218, 13.8.2008, lk 30.

LISA

Suunised direktiivi 2001/95/EÜ (üldise tooteohutuse direktiiv) artikliga 12 ette nähtud ühenduse kiire teabevahetuse süsteemi RAPEX ja artikliga 11 ette nähtud teavitamise korra haldamiseks

SISUKORD

I OSA. Suuniste staatus ja adressaadid

1. Suuniste staatus, eesmärgid ja ajakohastamine

1.1. Staatus

1.2. Eesmärgid

1.3. Ajakohastamine

2. Suuniste adressaadid

II OSA. Üldise tooteohutuse direktiivi artikli 12 alusel loodud ühenduse kiire teabevahetuse süsteem RAPEX

1. Sissejuhatus

1.1. RAPEXi eesmärgid

1.2. RAPEXi osad

2. RAPEXi kaudu teatamise kriteeriumid

2.1. Tarbekaubad

2.1.1. RAPEXiga hõlmatud tooted

2.1.2. Tooted, mida RAPEX ei hõlma

2.2. Meetmed

2.2.1. Meetmete kategooriad

2.2.2. Meetmete liigid

2.2.3. Välispiirikontrolli eest vastutavate asutuste algatatud kohustuslikud meetmed

2.2.4. Üldiselt kohaldatavate kohustuslike meetmete väljaarvamine

2.2.5. Teadete esitamise aeg

2.2.6. Teavitavad ametiasutused

2.2.7. Ettevõtja teateid käsitlev RAPEXi teade

2.3. Tõsine oht

2.3.1. Tõsine oht

2.3.2. Riskihindamismeetod

2.3.3. Hindamisasutus

2.3.4. Ettevõtja teadetes esitatud riskihinnang

2.4. Piiriülene mõju

2.4.1. Rahvusvaheline juhtum

2.4.2. Kohalik juhtum

3. Teated

3.1. Teadete liigid

3.1.1. RAPEXi teated

3.1.2. Informatiivse sisuga teade

3.2. Teate sisu

3.2.1. Andmete täielikkus

3.2.2. Andmete ulatus

3.2.3. Andmete ajakohastamine

3.2.4. Vastutus edastatud teabe eest

3.3. Konfidentsiaalsus

3.3.1. Teabe avalikustamine kui üldreegel

3.3.2. Erandid üldreeglist

3.3.3. Konfidentsiaalsustaotlus

3.3.4. Konfidentsiaalsete teadete käsitlemine

3.3.5. Konfidentsiaalsustaotluse tühistamine

3.4. Teadete läbivaatamine komisjonis

3.4.1. Nõuetekohasus

3.4.2. Täielikkus

3.4.3. Lisateabe nõudmine

3.4.4. Uurimine

3.5. Teadete kinnitamine ja laialisaatmine

3.5.1. Teadete kinnitamine ja laialisaatmine

3.5.2. ELi tasandil arutamist vajavaid ohutusaspekte käsitlevate teadete kinnitamine

3.6. Komisjoni esitatud teave ohtlike toodete kohta

3.7. Teadetele tuginevad järelmeetmed

3.7.1. Eri liiki teadetele tuginevad järelmeetmed

3.7.2. Järelmeetmete võtmise eesmärgid

3.7.3. Järelmeetmed

3.8. Teate lõplik eemaldamine RAPEXi rakendusest

3.8.1. Olukorrad, kus teate eemaldamine on võimalik

3.8.2. Taotlev liikmesriik

3.8.3. Taotluse sisu

3.8.4. Otsus teade eemaldada

3.9. RAPEXi teate ajutine eemaldamine RAPEXi veebisaidilt

3.9.1. Olukorrad, mil ajutine eemaldamine on võimalik

3.9.2. Taotlev liikmesriik

3.9.3. Taotluse sisu

3.9.4. Otsus teade eemaldada

3.9.5. Teate uuesti avaldamine

3.10. RAPEXi teadete esitamise tähtajad

3.10.1. Tähtajad

3.10.2. Eriolukorrad

4. Vastusteated

4.1. Järelmeetmetest teavitamine

4.2. Vastusteate sisu

4.2.1. Esitatud andmed

4.2.2. Vastusteate täielikkus

4.2.3. Kinnitatud vastusteate ajakohastamine

4.2.4. Vastutus vastusteate eest

4.3. Konfidentsiaalsus

4.4. Vastusteadete läbivaatamine komisjonis

4.4.1. Nõuetekohasus ja täielikkus

4.4.2. Lisateabe taotlus

4.5. Vastusteadete kinnitamine ja laialisaatmine

4.6. Vastusteate lõplik eemaldamine RAPEXi rakendusest

4.7. Vastusteadete esitamise tähtajad

5. RAPEXi võrkude toimimine

5.1. RAPEXi kontaktpunktid

5.1.1. Korraldus

5.1.2. Ülesanded

5.2. ELi ja riiklikul tasandil loodud RAPEXi võrgud

5.2.1. RAPEXi kontaktpunktid

5.2.2. Riiklikul tasandil loodud RAPEXi võrgud

5.3. Teavitamisvahendid, RAPEXi rakendamise praktiline ja tehniline korraldus

5.3.1. Keeled

5.3.2. RAPEXi veebirakendus

5.3.3. RAPEXi toimimine väljaspool normaaltööaega

III OSA. Üldise tooteohutuse direktiivi artikliga 11 ette nähtud teavitamise kord

1. Taust ja eesmärgid

2. Teavitamise kriteeriumid

3. Teated

4. Vastusteated

5. Praktiline ja tehniline korraldus

IV OSA. Lisad

1. Teate tüüpvorm

2. Vastusteate vorm

3. Liikmesriikidele määratud tähtajad

4. Komisjonile määratud tähtajad

5. Tarbekaupade riskihindamise suunised

I OSA

SUUNISTE STAATUS JA ADRESSAADID

1. Suuniste staatus, eesmärgid ja ajakohastamine

1.1. Staatus

Komisjon, (1) keda on abistanud liikmesriikide esindajatest moodustatud ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu 3. detsembri 2001. aasta direktiivi 2001/95/EÜ (2) (üldise tooteohutuse kohta) artikli 15 lõike 3 alusel loodud nõuandekomitee, on vastavalt direktiivi 2001/95/EÜ (edaspidi „üldise tooteohutuse direktiiv”) artikli 11 lõikele 1 ja II lisa punktile 8 vastu võtnud üldise tooteohutuse direktiivi artikliga 12 ette nähtud ühenduse kiire teabevahetuse süsteemi RAPEX ja artikliga 11 ette nähtud teavitamise korra haldamise suunised (edaspidi „suunised”).

Üldise tooteohutuse direktiivi II lisa punktis 8 on sätestatud: „Komisjon koostab artikli 15 lõikes 3 sätestatud korras suunised RAPEXi haldamise kohta liikmesriikides ja komisjonis ning ajakohastab neid korrapäraselt.” Lisaks on üldise tooteohutuse direktiivi artikli 11 lõikes 1 sätestatud, et RAPEXi kaudu teavitamise korra kohta koostatud suunistega tuleks reguleerida ka mitmeid üldise tooteohutuse direktiivi artikliga 11 ette nähtud teavitamise korra aspekte. Seetõttu reguleeritakse suunistega üldise tooteohutuse direktiivi artikliga 12 ette nähtud RAPEXi kaudu teavitamise korra toimimist ja haldamist ning üldise tooteohutuse direktiivi artikliga 11 ette nähtud teavitamise korda.

Suunised on iseseisev dokument, millega reguleeritakse üldise tooteohutuse direktiivi artikliga 12 ette nähtud RAPEXi kaudu teavitamise korda. Seda korda kohaldatakse seoses tarbijate tervist ja ohutust tõsiselt ohustavate tarbekaupadega võetud ennetavate ja piiravate meetmete suhtes. Suuniste ülesehitust ja sisu on siiski võimalik kohandada ning vajaduse korral lisada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. juuli 2008. aasta määruse (EÜ) nr 765/2008 (millega sätestatakse akrediteerimise ja turujärelevalve nõuded seoses toodete turustamisega ja tunnistatakse kehtetuks määrus (EMÜ) nr 339/93) (3) artikliga 22 ette nähtud teavitamise korraga seotud sätted.

Liikmes-, (4) taotleja- ja kolmandad riigid ning rahvusvahelised organisatsioonid, kellele on tagatud juurdepääs RAPEXile (üldise tooteohutuse direktiivi artikli 12 lõikes 4 kindlaks määratud tingimustel), osalevad süsteemis vastavalt üldise tooteohutuse direktiivis ja suunistes sätestatud eeskirjadele.

1.2. Eesmärgid

Üldise tooteohutuse direktiiviga nähakse ette suuniste kehtestamine, et sätestada lihtsad ja selged kriteeriumid ning praktilised eeskirjad, et lihtsustada üldise tooteohutuse direktiivi artiklitega 11 ja 12 ette nähtud teavitusmehhanismide toimimist. Suuniste eesmärgid on:

— täpsustada kahe teavitusmehhanismi kohaldamisala;

— sätestada kahe teavitusmehhanismi jaoks teavitamise kriteeriumid;

— määrata kindlaks kahe teavitusmehhanismi kaudu esitatud teadete ning vastusteadete sisu, eelkõige nõutavad andmed ning kasutatavad vormid;

— kehtestada meetmed, mida liikmesriigid peavad rakendama pärast teate kättesaamist, ning esitatava teabe liik;

— kirjeldada, kuidas komisjon käsitleb teateid ja vastusteateid;

— kehtestada tähtajad kahe teavitusmehhanismi alusel võetavate eri liiki meetmete rakendamiseks;

— näha ette komisjoni ja liikmesriikide tasandil vajalik tegutsemis- ja tehniline kord, et teavitusmehhanisme rakendataks tõhusalt ja tulemuslikult;

— kehtestada riskihindamise meetod ning eelkõige tõsiste ohtude kindlakstegemise kriteeriumid.

1.3. Ajakohastamine

Komisjon ajakohastab suuniseid korrapäraselt vastavalt nõuandemenetlusele, võttes arvesse kogemusi ja muutusi tooteohutuse valdkonnas.

2. Suuniste adressaadid

Suunised on mõeldud kõigile liikmesriikide ametiasutustele, kes tegutsevad tarbekaupade ohutuse valdkonnas ning osalevad RAPEXi võrgus, sealhulgas turujärelevalveasutustele, kes vastutavad tarbekaupade ohutusnõuetele vastavuse järelevalve eest, ning välispiirikontrolli eest vastutavatele asutustele.

Komisjon peaks üldise tooteohutuse direktiivi artikliga 12 ette nähtud RAPEXi süsteemi ja üldise tooteohutuse direktiivi artikliga 11 ette nähtud teavitamise korra haldamisel lähtuma käesolevatest suunistest.

II OSA

ÜLDISE TOOTEOHUTUSE DIREKTIIVI ARTIKLI 12 ALUSEL LOODUD ÜHENDUSE KIIRE TEABEVAHETUSE SÜSTEEM RAPEX

1. Sissejuhatus

1.1. RAPEXi eesmärgid

Üldise tooteohutuse direktiivi artikliga 12 on ette nähtud ühenduse kiire teabevahetuse süsteem (RAPEX).

RAPEX kehtestati selleks, et:

— luua mehhanism teabe kiireks vahetamiseks liikmesriikide ja komisjoni vahel tarbijate tervist ja ohutust tõsiselt ohustavate tarbekaupade suhtes võetud ennetavate ja piiravate meetmete kohta;

— teavitada liikmesriike ja komisjoni liikmesriikide ametiasutuste poolt seoses RAPEXi kaudu vahetatud teabega võetud järelmeetmete tulemustest.

RAPEXil on tooteohutuse valdkonnas tähtis roll; see täiendab muid meetmeid, mis on võetud nii riiklikul kui ka Euroopa tasandil, et tagada kõrgetasemeline tarbijaohutus ELis.

RAPEXi andmete abil aidatakse:

— ennetada ja piirata tarbijatele ohtlike toodete pakkumist;

— kontrollida liikmesriikide ametiasutuste turujärelevalve ja jõustamistegevuse tõhusust ja järjekindlust;

— teha kindlaks vajadused ja luua alus meetmete võtmiseks ELi tasandil;

— soodustada ELi tooteohutusnõuete järjekindlat jõustamist ning seega siseturu tõrgeteta toimimist.

1.2. RAPEXi osad

RAPEX koosneb mitmest üksteist täiendavast osast, mis on süsteemi tõhusaks ja tulemuslikuks toimimiseks üliolulised. Kõige olulisemad on:

— süsteemi toimimist reguleeriv õiguslik raamistik (st üldise tooteohutuse direktiiv ja suunised);

— veebirakendus (edaspidi „RAPEXi rakendus”), mis võimaldab liikmesriikidel ja komisjonil veebikeskkonna kaudu kiiresti teavet vahetada;

— RAPEXi kontaktpunktide võrk, mis koosneb kõigis liikmesriikides RAPEXi toimimise eest vastutavatest ühtsetest kontaktpunktidest;

— igas liikmesriigis loodud riiklikud RAPEXi võrgud, mis koosnevad RAPEXi kontaktpunktist ja kõigist tarbekaupade ohutuse tagamisega seotud ametiasutustest;

— üldise tooteohutuse direktiivi eest vastutavas komisjoni osakonnas loodud RAPEXi töörühm, kes vaatab läbi ja kinnitab RAPEXi kaudu esitatud dokumendid ning hooldab RAPEXi süsteemi ja tagab selle nõuetekohase toimimise;

— RAPEXi veebileht, (5) kus avaldatakse üldise tooteohutuse direktiivi artikli 16 lõike 1 kohaldamisel esitatud RAPEXi teadete kokkuvõtted;

— RAPEXi väljaanded, nagu RAPEXi statistika, RAPEXi aastaaruanded ja muud reklaammaterjalid.

2. RAPEXi kaudu teatamise kriteeriumid

Üldise tooteohutuse direktiivi artikliga 12 ette nähtud RAPEXit kasutatakse meetmete korral, millega ennetatakse või piiratakse tarbijate tervist ja ohutust tõsiselt ohustavate tarbekaupade levitamist ja kasutamist või millega kehtestatakse nende levitamise või kasutamise eritingimused.

Vastavalt üldise tooteohutuse direktiivile on liikmesriikide osalemine RAPEXis kohustuslik ning seega on liikmesriikidel juriidiline kohustus teavitada komisjoni, kui on täidetud järgmised neli teavitamise kriteeriumi:

— toode on tarbekaup;

— toote suhtes kohaldatakse meetmeid, millega ennetatakse või piiratakse toote võimalikku levitamist või kasutamist või kehtestatakse selle levitamise või kasutamise eritingimused (ennetavad ja piiravad meetmed);

— toode ohustab tõsiselt tarbijate tervist ja ohutust;

— tõsisel ohul on piiriülene mõju.

2.1. Tarbekaubad

2.1.1. RAPEXiga hõlmatud tooted

Vastavalt üldise tooteohutuse direktiivi artikli 2 punktile a on tarbekaupadeks RAPEXi puhul:

— „tarbijatele mõeldud tooted” – tooted, mis on kavandatud ja toodetud tarbijatele ning neile kättesaadavaks tehtud;

— „tarbijaturule migreeruvad tooted” – tooted, mis on kavandatud ja toodetud professionaalsetele kasutajatele, kuid mida võivad mõistlikult eeldatavates tingimustes tõenäoliselt kasutada ka tavatarbijad. Need on professionaalsetele kasutajatele valmistatud tooted, mis on tehtud kättesaadavaks tarbijatele, kes võivad neid osta ja kasutada ilma igasuguste eriteadmiste või -väljaõppeta, nt professionaalsetele kasutajatele kavandatud ja toodetud elektritrell, nurklihvija ja lauasaag, mida tarnitakse ka tarbijaturule (st tarbijad võivad neid poest osta ja neid ilma igasuguse eriväljaõppeta kasutada).

Nii tarbijatele ettenähtud tooteid kui ka tarbijaturule migreeruvaid tooteid võidakse tarbijatele anda tasuta, tarbijad võivad neid osta ning neid võidakse tarbijatele pakkuda mõne teenuse raames. Kõik kolm olukorda kuuluvad RAPEXi kohaldamisalasse.

Tarbijatele teenuste raames pakutavate toodete hulka kuuluvad:

— tarbijatele pakutavad tooted, mis võetakse endaga kaasa ja mida kasutatakse väljaspool teenuseosutaja ruume, nagu rendiettevõttest renditud või liisitud autod ja muruniidukid ning tätoveerimistint ja implantaadid (mida ei liigitata meditsiiniseadmeteks), mille teenuseosutaja on siirdanud tarbija naha alla;

— teenuseosutaja ruumides kasutatavad tooted, juhul kui tarbijad ise toodet aktiivselt kasutavad (nt käivitavad masina, neil on võimalus seda peatada, mõjutada selle töötamist toote kasutamise ajal selle asukohta või tööintensiivsust muutes). Sellisteks toodeteks on näiteks solaariumisalongides ja spordiklubides kasutatavad solaariumid. Tarbijad peavad tooteid aktiivselt kasutama ning neil peab olema üsna suur kontroll vastava toote üle. Üksnes passiivset kasutamist, nt šampooni kasutamist inimese poolt, kelle juukseid peseb juuksur, või bussi kasutamist reisija poolt, ei saa liigitada tarbijapoolseks kasutamiseks.

RAPEXi kohaldamisalasse ei kuulu aga seadmed, mida teenuseosutaja oma teenuse osutamiseks kasutab ning seetõttu ei saa sellistest toodetest (nt seadmed, mida tarbijad kasutavad sõitmiseks või reisimiseks ja mida juhib teenuseosutaja) süsteemi kaudu teada anda.

2.1.2. Tooted, mida RAPEX ei hõlma

RAPEX ei hõlma:

1) tooteid, mis ei kuulu üldise tooteohutuse direktiivi artikli 2 punktis a sätestatud toote määratluse alla: — tooted, mis on kavandatud ja toodetud professionaalsetele kasutajatele ning üksnes neile kättesaadavaks tehtud ja mida tarbijad mõistlikult eeldatavates tingimustes tõenäoliselt ei kasuta (professionaalseks kasutamiseks ettenähtud tooted); — kasutatud tooted, nt antiikesemed või tooted, mida on enne nende kasutamist vaja parandada või uuendada tingimusel et pakkuja teatab sellest selgelt isikule, kellele ta toodet pakub.

2) tooteid, mis kuuluvad muude ELi õigusaktidega kehtestatud spetsiaalsete ja samaväärsete teavitusmehhanismide kohaldamisalasse: — toit ja sööt, mis kuuluvad Euroopa Parlamendi ja nõukogu 28. jaanuari 2002. aasta määruse (EÜ) nr 178/2002 (millega sätestatakse toidualaste õigusnormide üldised põhimõtted ja nõuded, asutatakse Euroopa Toiduohutusamet ja kehtestatakse toidu ohutusega seotud menetlused) (6) reguleerimisalasse; — ravimid, mis kuuluvad Euroopa Parlamendi ja nõukogu 6. novembri 2001. aasta direktiivi 2001/83/EÜ (inimtervishoius kasutatavaid ravimeid käsitlevate ühenduse eeskirjade kohta) (7) ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 6. novembri 2001. aasta direktiivi 2001/82/EÜ veterinaarravimeid käsitlevate ühenduse eeskirjade kohta (8) reguleerimisalasse; — meditsiiniseadmed, mis kuuluvad nõukogu 14. juuni 1993. aasta direktiivi 93/42/EMÜ (meditsiiniseadmete kohta) (9) reguleerimisalasse; — meditsiinilised in vitro diagnostikavahendid, mis kuuluvad Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. oktoobri 1998. aasta direktiivi 98/79/EÜ (meditsiiniliste in vitro diagnostikavahendite kohta) (10) reguleerimisalasse; — aktiivsed siirdatavad meditsiiniseadmed, mis kuuluvad nõukogu 20. juuni 1990. aasta direktiivi 90/385/EMÜ (aktiivseid siirdatavaid meditsiiniseadmeid käsitlevate liikmesriikide õigusnormide ühtlustamise kohta) (11) reguleerimisalasse.

2.2. Meetmed

2.2.1. Meetmete kategooriad

Tarbijate tervist ja ohutust tõsiselt ohustavate tarbekaupade levitamise ja kasutamisega seoses võetud kõigi kategooriate ennetavate ja piiravate meetmete suhtes kehtib RAPEXi kaudu teavitamise kohustus. Üldise tooteohutuse direktiivi artikli 8 lõike 1 punktides b–f on esitatud nende meetmete loetelu, millest tuleb RAPEXi kaudu teavitada. Nende hulka kuuluvad järgmised meetmed:

— tootele sellega kaasnevate võimalike ohtude kohta asjakohaste hoiatuste märkimine;

— toote levitamise suhtes eeltingimuste kehtestamine;

— tarbijate hoiatamine ohtude eest, mida toode võib teatavatele isikutele põhjustada;

— toote pakkumise, pakkumiseks esitamise või esitlemise ajutine keelamine;

— toote levitamise keelamine ja keelu järgimise tagamiseks vajalike kaasnevate meetmete kehtestamine;

— toote turult kõrvaldamine;

— toote tarbijatelt tagasinõudmine;

— kõrvaldatud või tagasinõutud toote hävitamine.

RAPEXi kohaldamisel kasutatakse mõistet „kõrvaldamine” üksnes meetmete puhul, mille eesmärk on takistada tarbijatele ohtliku toote levitamist, esitlemist ja pakkumist, samas kui mõistet „tagasinõudmine” kasutatakse üksnes meetmete puhul, mille eesmärk on saada turult tagasi ohtlik toode, mille tootja või levitaja on tarbijatele juba kättesaadavaks teinud.

2.2.2. Meetmete liigid

Ennetavaid ja piiravaid meetmeid võib ohtlike toodete suhtes võtta kas toote turule viinud ja/või toodet turul levitanud tootja või levitaja algatusel (vabatahtlikud meetmed), või nende võtmist võib nõuda liikmesriigi ametiasutus, et jälgida toote vastavust ohutusnõuetele (kohustuslikud meetmed).

RAPEXi puhul on kohustuslikud ja vabatahtlikud meetmed kindlaks määratud järgmiselt:

— kohustuslikud meetmed: liikmesriigi ametiasutuste võetud või võtta otsustatud meetmed, sageli haldusotsuse kujul, mis kohustab tootjat või levitajat võtma nende poolt turul kättesaadavaks tehtud konkreetse toote suhtes ennetavaid või piiravaid meetmeid.

— vabatahtlikud meetmed: — tootja või levitaja vabatahtlikult võetud ennetavad ja piiravad meetmed, st ilma liikmesriigi ametiasutuse sekkumiseta. Tõsiselt ohtlikest toodetest ning vastavatest tootja või levitaja algatatud ennetavatest või piiravatest meetmetest tuleks liikmesriikide pädevaid asutusi üldise tooteohutuse direktiivi artikli 5 lõikega 3 ette nähtud teavitusmehhanismi kaudu viivitamata teavitada; — liikmesriikide ametiasutuste soovitused ning kokkulepped, mis nad on sõlminud tootjate ja levitajatega. Nende hulka kuuluvad suulised kokkulepped, mille tulemusel võtavad tootjad ja levitajad ennetavaid või piiravaid meetmeid seoses nende poolt turul kättesaadavaks tehtud tõsiselt ohtlike toodetega.

Vastavalt üldise tooteohutuse direktiivi artikli 12 lõikele 1 tuleb nii kohustuslikest kui ka vabatahtlikest meetmetest teavitada RAPEXi kaudu.

2.2.3. Välispiirikontrolli eest vastutavate asutuste algatatud kohustuslikud meetmed

Välispiirikontrolli eest vastutavate asutuste võetud meetmetest, millega takistatakse tarbijate tervist ja ohutust tõsiselt ohustavate tarbekaupade levitamist ELis (nt otsused peatada import ELi piiril), tuleks komisjoni RAPEXi kaudu teavitada samal viisil kui turujärelevalveasutuste võetud meetmetest, millega piiratakse toote levitamist või kasutamist.

2.2.4. Üldiselt kohaldatavate kohustuslike meetmete väljaarvamine

Üldiselt kohaldatavatest meetmetest, mis on vastu võetud riiklikul tasandil ning mille eesmärk on ennetada või piirata üldiselt kirjeldatud kategooria(te) tarbekaupade levitamist ja kasutamist tõsise ohu tõttu tarbijate tervisele ja ohutusele, ei tuleks komisjoni teavitada RAPEXi süsteemi kaudu. Kõigist sellistest riiklikest meetmetest, mida kohaldatakse üksnes üldiselt määratletud tootekategooriate suhtes, nagu kõik tooted üldiselt või kõik sama eesmärki täitvad tooted, ning mitte nende toodete (tootekategooriate) suhtes, mis tehakse kindlaks konkreetselt nende kaubamärgi, eriomase välimuse, tootja, ettevõtja, mudeli nime või numbri jms järgi, tuleb komisjoni teavitada vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. juuni 1998. aasta direktiivile 98/34/EÜ, millega nähakse ette tehnilistest standarditest ja eeskirjadest ning infoühiskonna teenuste eeskirjadest teatamise kord (12).

2.2.5. Teadete esitamise aeg

Üldise tooteohutuse direktiivi artikli 12 lõikega 1 kohustatakse liikmesriike teavitama komisjoni ennetavatest ja piiravatest meetmetest RAPEXi kaudu viivitamata. Kõnealust sätet kohaldatakse nii kohustuslike kui ka vabatahtlike meetmete suhtes, kuigi neist teatamise ajaline kord on erinev.

— Kohustuslikud meetmed Neist meetmetest teavitatakse RAPEXi kaudu kohe pärast nende võtmist või pärast nende võtmise otsuse tegemist, isegi kui riiklikul tasandil esitatakse tõenäoliselt nende peale kaebus, nende peale on juba kaebus esitatud või nende suhtes kehtib avaldamise nõue. See lähenemisviis on kooskõlas RAPEXi eesmärgiga, st tagada kiire teabevahetus liikmesriikide ja komisjoni vahel, et takistada tarbijate tervist ja ohutust tõsiselt ohustavate toodete pakkumist ja kasutamist.

— Vabatahtlikud meetmed Vastavalt üldise tooteohutuse direktiivi artikli 5 lõikele 3 peavad tootjad ja levitajad teavitama liikmesriigi ametiasutusi vabatahtlikest meetmetest, mis võetakse, et vältida ohtu, mida nende poolt turul kättesaadavaks tehtud tooted võiksid tarbijatele põhjustada („ettevõtja teade”). Sellise ettevõtja teate saanud liikmesriigi ametiasutus koostab selle teabe põhjal RAPEXi teate (kui kõik artikli 12 lõikes 1 sätestatud RAPEXi kaudu teatamise kriteeriumid on täidetud) ning edastab selle viivitamata pärast ettevõtja teate saamist. Kui vabatahtlikke meetmeid võetakse tootja või levitaja ja liikmesriigi ametiasutuse omavahelisel kokkuleppel või ametiasutuselt tootjale või levitajale esitatud soovituse põhjal, esitatakse RAPEXi teade viivitamata pärast sellise kokkuleppe sõlmimist või soovituse vastuvõtmist.

Selleks et tagada RAPEXi kaudu teatamise kohustuse ühtne kohaldamine, on suuniste 3. lisas sätestatud konkreetsed tähtajad, mille jooksul tuleb komisjonile RAPEXi kaudu teated esitada (13).

2.2.6. Teavitavad ametiasutused

Nii kohustuslikest kui ka vabatahtlikest meetmetest teatab RAPEXi kaudu riiklik RAPEXi kontaktpunkt, kes vastutab kogu teabe eest, mis tema riik on kõnealuse süsteemi kaudu saatnud (14).

2.2.7. Ettevõtja teateid käsitlev RAPEXi teade

Üldise tooteohutuse direktiivi artikli 5 lõikega 3 kohustatakse tootjaid ja levitajaid edastama ohtliku tootega seotud teabe (üheaegselt) kõigi nende liikmesriikide ametiasutustele, kus ohtlik toode kättesaadavaks tehti. Sellise teate esitamise tingimused ja üksikasjad on sätestatud üldise tooteohutuse direktiivi I lisas.

Sellistes olukordades kohaldatakse RAPEXi kaudu teatamise kohustust iga liikmesriigi suhtes, kes ettevõtja teate sai. Üldise tooteohutuse direktiivi artikli 12 lõike 1 tegeliku kohaldamise lihtsustamiseks ja RAPEXi teadete tarbetu kordamise vältimiseks on liikmesriikidega kokku lepitud, et RAPEXi teate peaks esitama üksnes liikmesriik, kus teate esitanud tootja või levitaja on asutatud („peamine liikmesriik”). Kui komisjon on RAPEXi teate kinnitanud ja süsteemi kaudu laiali saatnud, peaksid teised liikmesriigid (eelkõige need, kes said samasuguse ettevõtja teate) esitama sellele RAPEXi teatele vastusteate.

Kui peamine liikmesriik ei esita RAPEXi teadet suuniste 3. lisas sätestatud tähtajaks ega teavita komisjoni ega teisi liikmesriike viivituse põhjustest, võib RAPEXi kaudu teate esitada ükskõik milline samasuguse ettevõtja teate saanud liikmesriik.

2.3. Tõsine oht

2.3.1. Tõsine oht

Enne kui liikmesriigi ametiasutus otsustab RAPEXi kaudu teate esitada, teostab ta alati nõuetekohase riskihindamise, et teha kindlaks, kas see toode, millest soovitakse teatada, ohustab tõsiselt tarbijate tervist ja ohutust ning kas vähemalt üks RAPEXi kaudu teatamise kriteerium on täidetud.

Kuna RAPEX ei ole ette nähtud teabe vahetamiseks nende toodete kohta, mis tarbijaid tõsiselt ei ohusta, ei või selliste toodetega seoses võetud meetmetest RAPEXi kaudu vastavalt üldise tooteohutuse direktiivi artiklile 12 teavitada.

2.3.2. Riskihindamismeetod

Suuniste 5. lisas on sätestatud riskihindamismeetod, mida peavad kasutama liikmesriigi ametiasutused, et hinnata seda, kui suur on oht, mida tarbekaubad tarbijate tervisele ja ohutusele põhjustavad, ning otsustada, kas RAPEXi kaudu teatamine on vajalik.

2.3.3. Hindamisasutus

Riskihindamise teeb alati see liikmesriigi ametiasutus, kes teostas uurimise ja võttis asjakohaseid meetmeid või jälgis vabatahtlike meetmete rakendamist, mida tootja või levitaja võttis seoses ohtliku tootega.

Enne komisjonile RAPEXi kaudu teate saatmist kontrollib RAPEXi kontaktpunkt alati liikmesriigi ametiasutuse koostatud riskihinnangut (lisada teatele). Kontaktpunkt lahendab enne RAPEXi kaudu teate edastamist koos vastutava ametiasutusega kõik ebaselged küsimused.

2.3.4. Ettevõtja teadetes esitatud riskihinnang

Tootjate ja levitajate poolt liikmesriikide pädevatele asutustele vastavalt üldise tooteohutuse direktiivi artikli 5 punktile 3 esitatud teated ohtlike tarbekaupade kohta peaksid sisaldama ka riski üksikasjalikku kirjeldust. Sellised teated saanud riiklikud ametiasutused tutvuvad nende sisuga ja analüüsivad esitatud riskihindamist. Kui liikmesriigi ametiasutus otsustab esitatud teabe ja sõltumatu riskihinnangu põhjal, et teatatud toode ohustab tõsiselt tarbijate tervist ja ohutust, edastatakse komisjonile viivitamata seda toodet käsitlev RAPEXi teade (üldise tooteohutuse direktiivi artikli 12 lõike 1 neljandat lõiku).

Tootjate ja levitajate teostatud riskihindamised ei ole liikmesriigi ametiasutustele siduvad. Seetõttu võib liikmesriigi ametiasutus jõuda riskihindamisega seoses teistsugusele järeldusele kui ettevõtja teates esitatud järeldused.

2.4. Piiriülene mõju

2.4.1. Rahvusvaheline juhtum

Vastavalt üldise tooteohutuse direktiivi artiklile 12 esitab liikmesriik RAPEXi kaudu teate üksnes juhul, kui ta on seisukohal, et ohtlikust tootest tingitud ohu mõju ulatub või võib ulatuda tema territooriumist kaugemale („piiriülene mõju” või „rahvusvaheline juhtum”).

Võttes arvesse kaupade vaba liikumist siseturul ja asjaolu, et tooteid imporditakse ELi eri turustuskanalite kaudu ning tarbijad ostavad tooteid välisreiside ajal ja Interneti kaudu, julgustatakse riiklikke ametiasutusi tõlgendama piiriülese mõju kriteeriumi suhteliselt laias tähenduses. RAPEXi teade esitatakse seetõttu juhul, kui:

— ei saa välistada, et ohtlikku toodet on tarbijatele müüdud rohkem kui ühes ELi liikmesriigis,

— ei saa välistada, et ohtlikku toodet on tarbijatele müüdud Interneti kaudu või

— toode pärineb kolmandast riigist ning seda on tõenäoliselt imporditud ELi mitmete turustuskanalite kaudu.

2.4.2. Kohalik juhtum

Meetmetest, mis on võetud seoses toodetega, mis põhjustavad tarbijatele tõsist ohtu, millel on üksnes kohalik mõju („kohalik juhtum”), RAPEXi kaudu ei teavitata. See kehtib olukordades, kui liikmesriigil on põhjust uskuda, et toodet ei ole tehtud ega tehta (mitte mingil tingimusel) kättesaadavaks teise liikmesriigi tarbijatele, nt üksnes ühes liikmesriigis toodetud ja levitatud kohaliku tootega seoses võetud meetmed.

Kohalikku juhtumit käsitlev teade tuleks siiski komisjonile saata, kuid vastavalt üldise tooteohutuse direktiivi artiklile 11 ning üksnes juhul, kui see sisaldab teavet tooteohutuse kohta, mis pakub tõenäoliselt huvi teistele liikmesriikidele, eelkõige teave meetmete kohta, mis on võetud uut tüüpi ohu korral, millest ei ole veel teatatud, toodete kombineerimisest tekkinud uut tüüpi ohu korral või uut liiki või uue kategooria ohtlike toodete korral (üldise tooteohutuse direktiivi artikli 12 lõike 1 teine lõik).

3. Teated

3.1. Teadete liigid

3.1.1. RAPEXi teated

RAPEXi teateid on kahte liiki, nimelt „artikli 12 kohane teade” ning „artikli 12 kohane teade, mis nõuab kiireloomulisi meetmeid”.

— Kui kõik üldise tooteohutuse direktiivi artiklis 12 sätestatud RAPEXi kaudu teatamise kriteeriumid on täidetud (vt käesolevate suuniste II osa 2. peatükki), koostab liikmesriik RAPEXi teate, mis on RAPEXi rakenduses liigitatud kui „artikli 12 kohane teade”, ning edastab selle komisjonile.

— Kui kõik RAPEXi kaudu teatamise kriteeriumid on täidetud ning lisaks sellele on toode eluohtlik ja/või see on põhjustanud surmaga lõppenud õnnetusi ning muudel juhtudel, kui RAPEXi teade nõuab kiireloomuliste meetmete võtmist kõigi liikmesriikide poolt, koostab teavitav liikmesriik RAPEXi teate, mis on RAPEXi rakenduses liigitatud kui „artikli 12 kohane teade, mis nõuab kiireloomulisi meetmeid”, ning saadab selle komisjonile.

Enne RAPEXi teate saatmist komisjonile kontrollib teavitava liikmesriigi RAPEXi kontaktpunkt, kas kõik RAPEXi kaudu teatamise kriteeriumid on täidetud ning kas teade tuleks saata RAPEXi rakenduse kaudu kui „artikli 12 kohane teade” või kui „artikli 12 kohane teade, mis nõuab kiireloomulisi meetmeid”.

3.1.2. Informatiivse sisuga teade

Kui teadet ei saa süsteemi kaudu RAPEXi teatena saata, võib kontaktpunkt otsustada kasutada RAPEXi rakendust, et saata asjaomane teave üksnes teavitamise eesmärgil. Sellised teated liigitatakse RAPEXi rakenduses kui „informatiivse sisuga teade” ning see võidakse saata järgmistel juhtudel:

a) kui kõik üldise tooteohutuse direktiivi artiklis 12 sätestatud RAPEXi kaudu teatamise kriteeriumid on täidetud, aga teates ei esitata kogu teavet (täpsemalt toote identifitseerimisandmeid ja turustuskanaleid), mis on teistele liikmesriikidele vajalik, et tagada sellisele teatele tuginevate järelmeetmete võtmine (15). Üks näide teate kohta, mille võib RAPEXi rakenduse kaudu laiali saata kui „informatiivse sisuga teate”, on teade, mille puhul toote nimi, kaubamärk või pilt puudub ning seetõttu ei ole võimalik teatatud toodet nõuetekohaselt identifitseerida ega eristada muudest sama tootekategooria või -liigi toodetest, mis on turul kättesaadavad. Iga juhtumi puhul tuleb alati eraldi hinnata, kas teade sisaldab teiste liikmesriikide jaoks piisavalt teavet, et tagada järelmeetmete võtmine;

b) kui liikmesriik on teadlik asjaolust, et ELi turul kättesaadav tarbekaup ohustab tõsiselt tarbijate tervist ja ohutust, kuid ei tootja, levitaja ega liikmesriigi ametiasutus ei ole veel võtnud ega otsustanud võtta ennetavaid ja piiravaid meetmeid (üldise tooteohutuse direktiivi artikli 12 lõike 1 neljas lõik). Kui teavet sellise toote kohta levitatakse RAPEXi rakenduse kaudu enne meetmete võtmist, teavitab teavitav liikmesriik seejärel komisjoni (nii kiiresti kui võimalik ning hiljemalt suuniste 3. lisas sätestatud tähtajaks) teatatud toote suhtes tehtud lõplikust otsusest (peamiselt sellest, mis liiki ennetavaid või piiravaid meetmeid võeti või miks selliseid meetmeid ei võetud);

c) kui liikmesriik otsustab teatada ennetavatest või piiravatest meetmetest, mis on võetud seoses tarbekaubaga, mille tarbijate tervist ja ohutust tõsiselt ohustav mõju on üksnes kohalik („kohalik juhtum”). Nagu on selgitatud peatükis 2.4.2, tuleks teade siiski saata vastavalt üldise tooteohutuse direktiivi artiklile 11, kui kohalikku juhtumit käsitlev teade sisaldab tooteohutust käsitlevat teavet, mis võib tõenäoliselt huvi pakkuda ka teistele liikmesriikidele;

d) kui teates käsitletakse tarbekaupa, mille ohutusega seotud aspekte (eelkõige tarbijate tervisele ja ohutusele põhjustatava ohu suurust) on vaja arutada ELi tasandil, et tagada liikmesriikide ühtne lähenemisviis riskihindamisele ja/või jõustamismeetmetele (16);

e) kui ei ole võimalik kindlalt otsustada, kas üks või mitu RAPEXi kaudu teatamise kriteeriumit on täidetud, kuid teates esitatakse teave tooteohutuse kohta, mis võib tõenäoliselt teistele liikmesriikidele huvi pakkuda. Üks näide teate kohta, mille võib RAPEXi rakenduse kaudu laiali saata kui „informatiivse sisuga teate”, on teade toote kohta, mida ei saa vaieldamatult liigitada tarbekauba hulka, kuid milles esitatakse siiski teave uut tüüpi ohu kohta, mida toode võib tarbijate tervisele ja ohutusele põhjustada.

„Informatiivse sisuga teadet” saates märgib RAPEXi kontaktpunkt selgelt ära teate saatmise põhjused.

3.2. Teate sisu

3.2.1. Andmete täielikkus

Teated peaksid olema võimalikult täielikud. Teate tüüpvorm on esitatud käesolevate suuniste 1. lisas. Kõik teate vormi väljad peaksid olema täidetud nõutud andmetega. Kui nõutud teave ei ole teate esitamise ajal kättesaadav, siis peaks teavitav liikmesriik teate vormil sellele selgelt osutama ja seda selgitama. Kui puuduv teave saadakse, siis ajakohastab teavitav liikmesriik oma teate. Komisjon tutvub ajakohastatud teatega enne selle kinnitamist ning süsteemi kaudu laiali saatmist.

RAPEXi kontaktpunktid edastavad kõigile RAPEXi võrgus osalevatele riiklikele ametiasutustele juhtnöörid teate tüüpvormi täitmiseks vajalike andmete ulatuse kohta. See aitab tagada, et teave, mida need ametiasutused RAPEXi kontaktpunktile edastavad, on õige ja täielik.

Liikmesriigid peaksid jälgima kehtestatud tähtaegu ja ei tohiks viivitada RAPEXi teate esitamisega toote kohta, mis ohustab väga tõsiselt tarbijate tervist ja ohutust või on eluohtlik, kuna osa suunistes nõutud teabest ei ole veel kättesaadav.

Enne teate esitamist kontrollib kontaktpunkt (tarbetu kordamise vältimiseks), kas mõni teine liikmesriik on asjaomasest tootest veebirakenduse kaudu juba teavitanud. Kui tootest on juba teavitatud, esitab kontaktpunkt uue teate koostamise asemel vastusteate olemasolevale teatele, lisades täiendava teabe, mis võib olla oluline teiste liikmesriikide jaoks, nagu sõiduki täiendavad identifitseerimisandmed, üksikasjalik importijate ja levitajate nimekiri, täiendavad katsearuanded jms.

3.2.2. Andmete ulatus

Teated, mis saadetakse komisjonile RAPEXi kaudu, sisaldavad järgmist liiki andmeid:

— teave, mis võimaldab kindlaks teha teatatud toote, st tootekategooria, -nimi, kaubamärk, mudeli ja/või tüübinumber, vöötkood, partii- või seerianumber, tollikood, toote ja pakendi kirjeldus koos fotodega, millel on kujutatud toode, selle pakend ja märgistus. Toote üksikasjalik ja täpne kindlakstegemine on turujärelevalve ja jõustamismeetmete võtmeelement, kuna see võimaldab riiklikel ametiasutustel teatatud toodet identifitseerida, eristada seda teistest samasugustest või sarnaste tooteliigi või -kategooria toodetest, mis on turul kättesaadavad, ning toodet turult leida ning võtta asjakohaseid meetmeid või nende võtmises kokku leppida;

— teave toote päritolu kohta, st päritoluriik, tootjate ja eksportijate nimed, aadressid ja kontaktandmed, nagu telefoninumber ja e-posti aadress. Liikmesriigid esitavad kogu kättesaadava teabe kolmandates riikides asuvate tootjate ja eksportijate kohta, kes teevad ELiga tihedat koostööd tooteohutuse alal. Komisjon teavitab seega korrapäraselt RAPEXi kontaktpunkte viimastest arengutest selles valdkonnas. Vormile tuleb võimaluse korral lisada järgmised dokumendid: tellimuste, müügilepingute, arvete, veodokumentide, tollideklaratsioonide jms dokumentide koopiad. Üksikasjalik teave kolmanda riigi tootjate kohta võimaldab komisjonil neis riikides meetmeid tõhusamalt jõustada ning aitab vähendada ELi eksporditavate ohtlike tarbekaupade arvu;

— teave teatatud toote suhtes kohaldavate ohutusnõuete kohta, sealhulgas kohaldatavate õigusaktide ja standardite viitenumbrid ja pealkirjad;

— teatatud toote ohukirjeldus, sealhulgas labori- või visuaalsete katsete tulemuste kirjeldused, katsearuanded ning tõendid teatatud toote ohutusnõuetele mittevastavuse kohta, täielik riskihindamine koos järeldustega ja teave teadaolevate õnnetus- ja vahejuhtumite kohta;

— teave teatatud toote tarneahela kohta liikmesriikides, eelkõige teave sihtriikide, importijate ning võimaluse korral ka teatatud toote levitajate kohta;

— teave võetud meetmete kohta, eelkõige nende liik (kohustuslikud või vabatahtlikud), kategooria (nt toote turult kõrvaldamine, tarbijatelt tagasinõudmine), kohaldamisala (nt üleriigiline, kohalik), jõustumise kuupäev ja kestus (nt tähtajatu, ajutine);

— märge selle kohta, kas teade, selle osa ja/või lisa(d) on konfidentsiaalsed. Konfidentsiaalsustaotlusega on alati kaasas põhjendus, kus on selgelt märgitud sellise taotluse põhjused.

Liikmesriike julgustatakse hankima ja esitama teavet teatatud toote tarneahelate kohta neis ELi mittekuuluvates riikides, kes teevad ELiga tihedat koostööd tooteohutuse alal.

3.2.3. Andmete ajakohastamine

Teavitav liikmesriik teatab komisjonile (nii kiiresti kui võimalik ning hiljemalt suuniste 3. lisas sätestatud tähtajaks) igast muutusest, mille puhul on vaja RAPEXi rakenduse kaudu edastatud teadet muuta. Eelkõige teavitab liikmesriik komisjoni igast muutusest (nt pärast apellatsioonimenetluse käigus langetatud kohtuotsust) teatatud meetmete staatuses, riskihinnangus ja konfidentsiaalsuses.

Komisjon vaatab teavitava liikmesriigi esitatud teabe läbi ja ajakohastab vastavat teavet RAPEXi rakenduses ning vajaduse korral RAPEXi veebisaidil.

3.2.4. Vastutus edastatud teabe eest

Üldise tooteohutuse direktiivi 2. lisa punktis 10 on sätestatud, et „teate esitanud liikmesriik vastutab esitatud teabe eest”.

Teavitava liikmesriigi RAPEXi kontaktpunkt ja vastutav riiklik ametiasutus tagavad, et RAPEXi kaudu esitatud andmed, eelkõige toote- ja ohukirjeldus on täpsed, et vältida selle segiajamist sarnase sama kategooria või sama liiki tootega, mis on ELi turul kättesaadav.

RAPEXi kontaktpunkt ja teavitamismenetluses osalev ametiasutus (nt teatatud toote riskihindamist teostav või turustuskanalite kohta teavet andev ametiasutus) vastutavad RAPEXi kaudu edastatud teabe eest. RAPEXi kontaktpunkt kontrollib kõiki vastutavatelt ametiasutustelt saadud teateid ning kinnitab need enne komisjonile edastamist.

Komisjon ei võta oma tegevusega, nagu teadete läbivaatamine, nende kinnitamine ja laiali saatmine RAPEXi rakenduse kaudu ja avaldamine RAPEXi veebisaidil, endale vastutust edastatud teabe eest, vaid vastutus lasub teavitaval liikmesriigil.

3.3. Konfidentsiaalsus

3.3.1. Teabe avalikustamine kui üldreegel

Vastavalt üldise tooteohutuse direktiivi artikli 16 lõikele 1 on avalikkusel õigus saada teavet ohtlike toodete kohta, mis ohustavad nende tervist ja ohutust. Selle kohustuse täitmiseks avaldab komisjon RAPEXi veebisaidil ülevaateid uutest RAPEXi teadetest (st „artikli 12 kohased teated” ja „artikli 12 kohased teated, mis nõuavad kiireloomulisi meetmeid”). Liikmesriigid teevad sama ja edastavad avalikkusele riigikeeles teabe tarbijaid tõsiselt ohustavate toodete ning ohuga tegelemiseks võetud meetmete kohta. Sellist teavet võib levitada Interneti, paberväljaannete ja elektrooniliste meediakanalite kaudu jne.

Teave, mis tehakse avalikkusele kättesaadavaks, on kokkuvõte RAPEXi teatest ja see sisaldab üksnes üldise tooteohutuse direktiivi artiklis 16 sätestatud üksikasju, st toote identifitseerimisandmeid ja teavet ohtude ning ohtude vältimiseks või piiramiseks võetud meetmete kohta. Komisjon ja liikmesriigid ei avalikusta kogu teadet, eelkõige üksikasjalikku ohukirjeldust koos katsearuannetega ning sertifikaate või turustuskanalite üksikasjalikke nimekirju, kuna teatav teave on oma iseloomu tõttu konfidentsiaalne (ametisaladus) ning seda tuleb kaitsta.

3.3.2. Erandid üldreeglist

Üldise tooteohutuse direktiivi artikli 16 lõike 1 esimeses lõigus on sätestatud, et teave tuleks avalikkusele teatavaks teha „piiramata seire ja uurimistegevuseks vajalikke piiranguid”, samas kui teises lõigus on sätestatud, et komisjon ja liikmesriigid ei tohiks avaldada „[…] teavet, mis kuulub nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel ametisaladuse hoidmise kohustuse alla, välja arvatud toodete ohutusomadusi käsitlev teave, mis tuleb tarbijate tervise ja ohutuse kaitseks avalikustada, kui asjaolud seda nõuavad.”

Neid sätteid arvesse võttes ei tohiks liikmesriigid ega komisjon üldsusele avalikustada teavet RAPEXi rakenduse kaudu teavitatud ohtliku toote kohta, kui selline avalikustamine kahjustab kohtumenetlust, järelevalvet ja uurimistegevust või ametisaladust, välja arvatud toodete ohutusomadusi käsitlev teave, mis tuleb tarbijate tervise ja ohutuse kaitseks avalikustada, kui asjaolud seda nõuavad.

3.3.3. Konfidentsiaalsustaotlus

Teavitav liikmesriik võib teates taotleda konfidentsiaalsust. Sellises taotluses tuleb selgelt märkida, millist teate osa (milliseid teate osi) tuleks hoida konfidentsiaalsena.

Lisaks tuleb vastavalt üldise tooteohutuse direktiivi artikli 16 lõigetele 1 ja 2 lisada igale konfidentsiaalsustaotlusele põhjendus, kus on selgelt märgitud sellise taotluse põhjused.

Konfidentsiaalsustaotlused vaatab läbi komisjon. Ta kontrollib, kas taotlus on täielik (st kas taotluses on märgitud, milliseid osi tuleb hoida konfidentsiaalsena ning kas on esitatud selle põhjendus) ja põhjendatud (st see on kooskõlas üldise tooteohutuse direktiivi ja suunistega). Komisjon langetab taotluse kohta otsuse pärast konsulteerimist asjaomase RAPEXi kontaktpunktiga.

3.3.4. Konfidentsiaalsete teadete käsitlemine

Üldise tooteohutuse direktiivi artikli 16 lõikes 2 on sätestatud, et „ametisaladuse hoidmine ei takista pädevatele asutustele turuseire ja järelevalvetoimingute tõhususe tagamiseks asjakohase teabe jagamist”. Komisjon kontrollib teateid, mida tuleb osaliselt või täielikult hoida konfidentsiaalsena, ning pärast nende kinnitamist ja laiali saatmist RAPEXi rakenduse kaudu võtavad liikmesriigid nende suhtes tavalisi järelmeetmeid. Teate või selle osade konfidentsiaalsus ei takista teate käsitlemist ega RAPEXi kaudu pädevatele riiklikele asutustele laiali saatmist.

Ainus oluline erinevus teate käsitlemisel ja järelmeetmete rakendamisel on see, et komisjon ja liikmesriigid ei tohiks avalikustada teate konfidentsiaalseid osi. Need osad peavad jääma konfidentsiaalseks ning seega ei tohiks neid mitte ühelgi kujul avaldada. Liikmesriigi ametiasutused, kes saavad RAPEXi kaudu konfidentsiaalset teavet, tagavad oma toiminguid teostades, et teave on kaitstud.

3.3.5. Konfidentsiaalsustaotluse tühistamine

Teavitav liikmesriik tühistab konfidentsiaalsustaotluse kohe pärast seda, kui liikmesriigi ametiasutus saab teada, et selline taotlus ei ole enam põhjendatud. Komisjon teavitab kõiki liikmesriike konfidentsiaalsustaotluse tühistamisest pärast teavitavalt liikmesriigilt vastava taotluse saamist.

RAPEXi teade, mida ei tule enam täielikult või osaliselt hoida konfidentsiaalsena, tehakse avalikkusele kättesaadavaks vastavalt RAPEXi teadete suhtes kohaldatavatele üldeeskirjadele.

3.4. Teadete läbivaatamine komisjonis

Komisjon kontrollib kõiki RAPEXi rakenduse kaudu saadud teateid enne nende edastamist liikmesriikidele, et tagada, et need on nõuetekohased ja täielikud.

3.4.1. Nõuetekohasus

Teate nõuetekohasuse hindamisel kontrollib komisjon eelkõige, kas:

— teade vastab kõigile üldise tooteohutuse direktiivis ja suunistes sätestatud asjakohastele nõuetele;

— teatatud tootest on juba teavitatud (et vältida tarbetut kordamist);

— teavitava liikmesriigi RAPEXi kontaktpunkti esitatud teade on liigitatud vastavalt suuniste peatükis 3.1 sätestatud kriteeriumidele;

— esitatud teave (eelkõige ohukirjeldus) on kooskõlas kohaldatavate tooteohutust käsitlevate õigusaktide ja asjakohaste standarditega;

— rakendatud on nõuetekohast teavitamiskorda.

3.4.2. Täielikkus

Kui teate nõuetekohasus on leidnud kinnitust, kontrollib komisjon seda, kas see on täielik. Aluseks võetakse suuniste peatükid 3.2.1 ja 3.2.2. Eritähelepanu pööratakse teate osadele, milles käsitletakse toote identifitseerimisandmeid, ohukirjeldust, meetmeid, jälgitavust ja turustuskanaleid.

Kuna komisjonil ei ole volitust teostada teatatud toote riskihindamist, vaid ta kontrollib üksnes, kas esitatud teatele on lisatud ka hinnang, peab teavitav liikmesriik alati esitama põhjaliku ohukirjelduse, mis sisaldab kõiki suuniste peatükis 3.2.2 loetletud osi.

3.4.3. Lisateabe nõudmine

Juhul kui komisjonil peaks teate läbivaatamise käigus selle kohta küsimusi tekkima, võib ta teate kinnitamise peatada ja küsida teavitavalt liikmesriigilt lisateavet või selgitusi. Teavitav liikmesriik esitab lisateabe komisjoni teabenõudes sätestatud tähtajaks.

3.4.4. Uurimine

Vajaduse korral võib komisjon tooteohutuse hindamiseks teostada uurimise. Uurimise võib teostada eelkõige juhul, kui esineb tõsiseid kahtlusi seoses ohuga, mida põhjustab RAPEXi rakenduse kaudu teatatud toode. Need kahtlused võivad komisjonil tekkida teate läbivaatamise käigus või neile võib komisjoni tähelepanu juhtida liikmesriik (nt vastusteate esitamise teel) või kolmas isik (nt tootja).

Komisjon võib sellise uurimise käigus eelkõige:

— nõuda igalt liikmesriigilt teabe või selgituste esitamist;

— nõuda uurimise all oleva toote kohta sõltumatu riskihindamise ja sõltumatute katsete (labori- või visuaalsed katsed) tegemist;

— pidada nõu teaduskomiteedega, Teadusuuringute Ühiskeskuse või muu tarbekaupade ohutusele spetsialiseerunud asutusega;

— korraldada üldise tooteohutuse direktiivi alusel loodud komitee, tarbijaohutuse võrgu ja/või RAPEXi kontaktpunkti koosolekuid ning konsulteerida asjaomaste töörühmadega, et arutada uurimise käiku.

Kui uurimine käsitleb RAPEXi rakenduse kaudu teatatud toodet, võib komisjon peatada teate kinnitamise või juhul kui teade on juba kinnitatud ja RAPEXi rakenduse kaudu laiali saadetud, võib komisjon ajutiselt eemaldada RAPEXi veebisaidil avaldatud ülevaate. Pärast uurimist ja sõltuvalt tulemustest võib komisjon (olles vajaduse korral konsulteerinud teavitava liikmesriigiga) kinnitada eelnevalt peatatud teate ja selle RAPEXi kaudu laiali saata, jätta (ilma muutmiseta) kinnitatud teate RAPEXi veebirakendusse või kõrvaldada teate RAPEXi veebirakendusest lõplikult.

Komisjon teavitab kõiki liikmesriike:

— oma otsusest algatada uurimine, esitades selgelt otsuse põhjused;

— oma otsusest lõpetada uurimine, esitades järeldused ja uuritud teate (teadete) muudatused (kui neid tehti), ning

— kõigist uurimise käigus toimunud olulistest arengutest.

3.5. Teadete kinnitamine ja laialisaatmine

3.5.1. Teadete kinnitamine ja laialisaatmine

Komisjon kinnitab RAPEXi rakenduse kaudu suuniste 4. lisas sätestatud tähtaegadeks kõik teated, mis hinnati uurimise käigus nõuetekohaseks ja täielikuks, ning saadab need laiali („kinnitamine”).

Kui uurimise käigus saadeti teavitavale liikmesriigile lisateabe või selgituste esitamise nõue (millele vajaduse korral järgnes meeldetuletus) võib komisjon teha järgmised otsused:

— juhul kui esitati nõutud lisateave või selgitused, vaatab komisjon teate uuesti läbi ning kinnitab vajaduse korral teate, muutes selle liigitust (nt „informatiivse sisuga teade” muudetakse „artikli 12 kohaseks teateks”);

— juhul kui nõutud lisateavet või selgitusi ei esitatud ettenähtud tähtajaks või need olid puudulikud, teeb komisjon otsuse esitatud teabe põhjal ning sõltuvalt asjaoludest võib ta teate pärast selle liigituse muutmist (nt „artikli 12 kohane teade” muudetakse „informatiivse sisuga teateks”) kinnitada või kinnitamata jätta.

3.5.2. ELi tasandil arutamist vajavaid ohutusaspekte käsitlevate teadete kinnitamine

Kui liikmesriigid on kokku leppinud ühtses lähenemisviisis riskihindamisele ja/või jõustamisele, võib komisjon sõltuvalt asjaoludest ja liikmesriikide seisukohtadest:

— jätta asjakohased teated RAPEXi rakendusse või

— muuta RAPEXi rakenduses salvestatud teadete liigitust või

— kõrvaldada teated RAPEXi rakendusest (17).

3.6. Komisjoni esitatud teave ohtlike toodete kohta

Üldise tooteohutuse direktiivi II lisa punktis 9 on sätestatud: „Komisjon võib teatada siseriiklikele kontaktpunktidele tõsiseid ohte tekitavatest toodetest, mida imporditakse ühendusse ja Euroopa Majanduspiirkonda või eksporditakse sealt.”

Komisjon võib edastada liikmesriikidele teavet ohtlike toiduks mittekasutatavate tarbekaupade kohta, mis pärinevad EList või väljastpoolt ELi ning mis võivad vastavalt kättesaadavale teabele jõuda ELi turule. Tegemist on peamiselt teabega, mille komisjon saab kolmandatelt riikidelt, rahvusvahelistelt organisatsioonidelt, ettevõtjatelt või muude kiirhoiatussüsteemide kaudu.

Komisjon hindab enne andmete liikmesriikidele edastamist võimalikult põhjalikult nende nõuetekohasust ja täielikkust. Komisjon võib siiski teha üksnes eelkontrolli ega saa võtta juriidilist vastutust tema edastatava teabe kehtivuse eest, kuna ta ei saa juriidiliselt ega tehniliselt teostada täielikku riskihindamist ega võtta jõustamismeetmeid.

3.7. Teadetele tuginevad järelmeetmed

3.7.1. Eri liiki teadetele tuginevad järelmeetmed

Liikmesriigid tagavad, et RAPEXi teadetele (st „artikli 12 kohased teated” ja „artikli 12 kohased teated, mis nõuavad kiireloomulisi meetmeid”) ning komisjoni poolt ohtlike toodete kohta saadetud teabele (punkt 3.6) tuginevad asjakohased järelmeetmed võetakse võimalikult kiiresti ja hiljemalt suuniste 3. lisas sätestatud tähtajaks.

Informatiivse sisuga teate puhul ei ole konkreetseid järelmeetmeid vaja. Neis teadetes ei ole sageli esitatud vajalikke andmeid, mis aitaksid võtta teatatud toote suhtes tõhusaid ja tulemuslikke jõustamismeetmeid (nt ei ole teatatud toodet ja/või meetmeid piisavalt täpselt kirjeldatud). Liikmesriike julgustatakse siiski tagama järelmeetmete võtmine selliste teadete korral, mille puhul on teatatud toode nende turul tõenäoliselt tarbijatele kättesaadavaks tehtud ning tootekirjeldus võimaldab võtta meetmeid.

3.7.2. Järelmeetmete võtmise eesmärgid

Teate saamisel vaatab liikmesriik läbi teates esitatud teabe ning võtab asjakohaseid meetmeid, et:

— teha kindlaks, kas toodet levitati tema territooriumil;

— hinnata, milliseid ennetavaid või piiravaid meetmeid tuleks võtta tema turult leitud teatatud toote suhtes, võttes arvesse teavitava liikmesriigi võetud meetmeid ning mis tahes eriasjaolusid, mis võiks õigustada muud liiki meetmete võtmist või meetmete võtmata jätmist;

— teostada vajaduse korral teatatud toote täiendav riskihindamine ja lisakatsed;

— koguda lisateavet, mis võib olla oluline teiste liikmesriikide jaoks (nt teave teatatud toote turustuskanalite kohta teistes liikmesriikides).

3.7.3. Järelmeetmed

Tõhusate ja tulemuslike järelmeetmete tagamiseks peaksid riiklikud ametiasutused rakendama parimaid järelmeetmete võtmise tavasid, sealhulgas teostama järgmist:

— Turukontroll Riiklikud ametiasutused teostavad turul korrapäraseid (kavandatud ja pistelisi) kontrolle, et teha kindlaks, kas RAPEXi rakenduse kaudu teatatud tooted on tarbijatele kättesaadavaks tehtud.

— Koostöö ettevõtjate ühendustega Riiklikud ametiasutused esitavad ettevõtjate ühendustele korrapäraselt ülevaateid kõige uuematest teadetest ning teevad järelepärimisi selle kohta, kas ettevõtjate ühenduse liikmed on tootnud või levitanud mõnda teatatud toodet. Riiklikud ametiasutused edastavad ettevõtjatele üksnes teadete kokkuvõtteid, nagu RAPEXi veebisaidil avaldatud iganädalased ülevaated. Tervet teadet ei tohiks kolmandatele isikutele edastada, kuna teatav teave (nt ohukirjelduse üksikasjad või teave turustuskanalite kohta) on sageli konfidentsiaalne ning seda tuleks kaitsta.

— RAPEXi andmete avaldamine Interneti kaudu, elektroonilises meedias ja paberväljaannetes Riiklikud ametiasutused hoiatavad oma veebisaidi ja/või muude meediakanalite kaudu tarbijaid ja ettevõtjaid korrapäraselt RAPEXi kaudu teatatud tarbekaupadest. Sellisel viisil avaldatud teave võimaldab tarbijatel kontrollida, kas neil on ohtlikke tooteid või kas nad kasutavad neid, ning annab ametiasutustele sageli kasulikku tagasisidet.

Riiklikud ametiasutused peaksid kasutama paralleelselt mitmesuguseid järelmeetmete võtmise viise ning mitte piirduma oma tegevuses üksnes üht liiki järelmeetmetega.

RAPEXi rakenduse kaudu laiali saadetud teadetele tuginevate asjakohaste järelmeetmete võtmise tagab eelkõige see liikmesriik, kus teatatud toote tootja, esindaja või importija on asutatud („peamine liikmesriik”). „Peamisel liikmesriigil” on sageli paremad juriidilised ja tehnilised vahendid teatatud juhtumi kohta teabe saamiseks, mis aitab teistel liikmesriikidel võtta tõhusaid järelmeetmeid.

3.8. Teate lõplik eemaldamine RAPEXi rakendusest

RAPEXi rakenduse kaudu laiali saadetud teateid hoitakse süsteemis tähtajatult. Komisjon võib teate käesolevas peatükis esitatud juhtudel rakendusest siiski lõplikult eemaldada.

3.8.1. Olukorrad, kus teate eemaldamine on võimalik

— Kui on olemas tõend, et vähemalt üks RAPEXi kaudu teate esitamise kriteerium (18) ei ole täidetud ja seega ei ole RAPEXi teade põhjendatud. Eelkõige on tegemist juhtudega, kui on kindlaks tehtud, et esialgne riskihindamine oli teostatud puudulikult ning teatatud toode ei ohusta tõsiselt tarbijate tervist ega ohutust. Samuti hõlmab see olukordi, kui teatatud meetmed on kohtus või muus menetluses edukalt vaidlustatud ning need enam ei kehti.

— RAPEXi rakenduse kaudu (teavitamise eesmärgil) teatatud toote suhtes ei olnud enne seda, kui otsustati meetmeid võtta, ühtegi meedet võetud (19).

— Pärast ELi tasandil peetud arutelu nõustuvad liikmesriigid, et ei ole kasulik vahetada teavet teatavate ohutusega seotud aspektide kohta, millest on RAPEXi rakenduse kaudu teavitatud (20).

— Kui on olemas tõend, et teates käsitletud tooteid enam ei levitata ja kõik tarbijatele kättesaadavaks tehtud kaubaartiklid on kõigis liikmesriikides juba turult kõrvaldatud ning tarbijatelt tagasi nõutud.

Teate eemaldamist ei saa taotleda selle põhjal, et teatatud toodet on muudetud nii, et see vastab kõigile kohaldatavatele ohutusnõuetele, välja arvatud juhul, kui esitatakse tõend, et kõik ohtlikud tooted (kaubaartiklid), mis olid tarbijatele kättesaadavaks tehtud, on turult kõrvaldatud ning kõigist liikmesriikidest tagasi võetud ning neid enam ei levitata.

3.8.2. Taotlev liikmesriik

Komisjon võib teateid RAPEXi rakendusest eemaldada üksnes teavitava liikmesriigi taotlusel, kuna viimane kannab täielikku vastutust süsteemi kaudu edastatud teabe eest. Teisi liikmesriike julgustatakse siiski teavitama komisjoni kõigist asjaoludest, mis võiks eemaldamist õigustada.

3.8.3. Taotluse sisu

Igale eemaldamise taotlusele tuleb lisada põhjendus, kus on esitatud põhjused ja kõik kättesaadavad dokumendid, mis tõendavaid neid põhjusi. Komisjon vaatab kõik taotlused läbi ning kontrollib põhjendust ja eelkõige tõendavaid dokumente. Komisjon võib enne otsuse tegemist nõuda lisateavet, selgitusi või teavitava ja/või mõne teise liikmesriigi arvamust.

3.8.4. Otsus teade eemaldada

Juhul kui komisjon peaks esitatud põhjenduse põhjal otsustama teate RAPEXi rakendusest eemaldada, kõrvaldab ta selle:

— RAPEXi rakendusest (või teeb selle kõigile süsteemi kasutajatele muul moel nähtamatuks) ning

— (vajaduse korral) RAPEXi veebisaidilt.

Komisjon teavitab e-posti teel või muu sama tõhusa vahendi kaudu teate eemaldamisest kõiki liikmesriike ning vajaduse korral ka avalikkust, avaldades RAPEXi veebisaidil paranduse.

3.9. RAPEXi teate ajutine eemaldamine RAPEXi veebisaidilt

3.9.1. Olukorrad, mil ajutine eemaldamine on võimalik

Komisjon võib RAPEXi teate põhjendatud juhtudel RAPEXi veebisaidilt ajutiselt eemaldada, eelkõige kui teavitaval liikmesriigil on kahtlus, et teates esitatud riskihindamine on teostatud puudulikult ning teatatud toode ei pruugi seega ohustada tõsiselt tarbijate tervist ega ohutust. Teate võib RAPEXi veebisaidilt ajutiselt eemaldada kuni teatatud toote riskihindamist on korrigeeritud.

3.9.2. Taotlev liikmesriik

Kohaldatakse punkti 3.8.2.

3.9.3. Taotluse sisu

Kohaldatakse punkti 3.8.3.

3.9.4. Otsus teade eemaldada

Kui komisjon peaks esitatud põhjenduse põhjal otsustama RAPEXi teate RAPEXi veebisaidilt eemaldada, teavitab ta sellest e-posti teel või muu sama tõhusa vahendi kaudu kõiki liikmesriike ning vajaduse korral ka avalikkust, avaldades RAPEXi veebisaidil paranduse.

3.9.5. Teate uuesti avaldamine

Teavitav liikmesriik teavitab komisjoni viivitamata, kui teate ajutise RAPEXi veebisaidilt eemaldamise põhjused enam ei kehti. Eelkõige teavitab ta komisjoni uue riskihindamise tulemustest, et võimaldada komisjonil otsustada, kas jätta teade RAPEXi rakendusse, avaldada see uuesti RAPEXi veebisaidil või eemaldada see (pärast teavitavalt liikmesriigilt taotluse saamist) RAPEXi rakendusest lõplikult.

Komisjon võib RAPEXi teate pärast teavitavalt liikmesriigilt põhjendatud taotluse saamist RAPEXi veebisaidil uuesti avaldada, kui riskihindamist on korrigeeritud.

Komisjon teavitab teisi liikmesriike ning ka avalikkust RAPEXi teate uuesti avaldamisest RAPEXi veebisaidil e-posti teel või muu sama tõhusa vahendi kaudu, asendades paranduse RAPEXi veebisaidil uuega.

3.10. RAPEXi teadete esitamise tähtajad

3.10.1. Tähtajad (21)

Liikmesriigid teavitavad komisjoni tarbijate tervist ja ohutust tõsiselt ohustavate tarbekaupade suhtes võetud ennetavatest ja piiravatest meetmetest nii kiiresti kui võimalik ja hiljemalt suuniste 3. lisas sätestatud tähtajaks. Tähtaegadest kinnipidamise tagamiseks on riiklikul tasandil kehtestatud vastav kord teabe vahetamiseks tooteohutuse eest vastutavate riiklike ametiasutuste ja RAPEXi kontaktpunkti vahel.

Esitatud tähtaegu kohaldatakse sõltumata apellatsioonimenetlusest või ametliku avaldamise nõudest.

3.10.2. Eriolukorrad

Iga „artikli 12 kohase teate, mis nõuab kiireloomulisi meetmeid” esitamise korral helistab RAPEXi kontaktpunkt komisjoni RAPEXi töörühma mobiiltelefonile, et tagada teate viivitamatu kinnitamine ja sellele tuginevate järelmeetmete võtmine. Eelkõige kehtib see nädalavahetustel või pühade ajal esitatud teadete puhul.

4. Vastusteated

4.1. Järelmeetmetest teavitamine

Liikmesriigid teavitavad komisjoni igast järelmeetmest, mis on seotud RAPEXi teadetega (st „artikli 12 kohased teated” ning „artikli 12 kohased teated, mis nõuavad kiireloomulisi meetmeid”) ning komisjoni edastatud teabega ohtlike toodete kohta (punkt 3.6).

Liikmesriike julgustatakse teavitama komisjoni igast järelmeetmest seoses üksnes teavitamise eesmärgil laialisaadetud teadetega.

4.2. Vastusteate sisu

4.2.1. Esitatud andmed

Järelmeetmete tulemused edastatakse komisjonile teatele esitatud vastusteate vormis. Teabe liigi ühtlustamiseks ja töökoormuse vähendamiseks esitavad liikmesriigid vastusteate eelkõige allpool kirjeldatud olukordades.

— Leitud toode Vastusteade esitatakse juhul kui riiklikud ametiasutused on leidnud turult või välispiiril teatatud toote. Vastusteates on esitatud kõik kõnealuse toote üksikasjad (nt nimi, kaubamärk, mudeli number, vöötkood ja partiinumber) ning teave leitud kaubaartiklite koguarvu kohta. Lisaks esitatakse järgmised võetud meetmete üksikasjad: liik (kohustuslikud või vabatahtlikud), kategooria (nt toote turult kõrvaldamine, tarbijatelt tagasinõudmine), kohaldamisala (nt üleriigiline, kohalik), jõustamise kuupäev ja kestus (nt tähtajatu, ajutine). Kui teatatud toode leiti turult, kuid meetmeid ei võetud, tuleks vastusteates esitada konkreetsed põhjused, miks meetmeid ei võetud. Kui teatatud toodet turult ei leitud, ei teavita liikmesriigid komisjoni järelmeetmete põhjal tehtud järeldustest (välja arvatud juhul kui komisjon seda nõuab).

— Teistsugune riskihinnang Vastusteade saadetakse juhul, kui vastusteadet esitava liikmesriigi ametiasutuse teostatud riskihindamise põhjal tehtud järeldused erinevad teates esitatud järeldustest. Selles vastusteates esitatakse üksikasjalik ohukirjeldus (sealhulgas katsete tulemused, riskihinnang ja teave teadaolevate õnnetus- ja vahejuhtumite kohta), millele on lisatud täiendavad dokumendid (katsearuanded, sertifikaadid jne). Lisaks tõendab vastusteadet esitav liikmesriik, et vastusteates esitatud riskihinnang oli teostatud sama toote kohta, millest teatati (st sama kaubamärk, nimi, mudeli number, tootmiskuupäevad, päritolu jne).

— Lisateave Vastusteade esitatakse, kui riiklikud ametiasutused koguvad lisateavet (järelmeetmete võtmise ajal), mis võib olla kasulik turujärelevalve ja jõustamismeetmete rakendamiseks teistes liikmesriikides. Liikmesriike julgustatakse koguma lisateavet, mis võib olla oluline nii teiste liikmesriikide kui ka ELiga tooteohutuse alal tihedat koostööd tegevate kolmandate riikide ametiasutuste jaoks. Üksikasjade hulka kuuluvad toote päritolu (nt teave päritoluriigi, tootja ja/või eksportijate kohta) ning teave turustusahelate kohta (nt teave sihtriikide, importijate ja levitajate kohta). Vastusteadet esitav riik lisab sellele kõik kättesaadavad tõendavad dokumendid, nagu tellimuste, müügilepingute, arvete, tollideklaratsioonide jms koopiad.

Vastusteadet esitava liikmesriigi kontaktpunkt tagab koos vastutava ametiasutusega, et kogu vastusteates esitatud teave on täpne ja täielik ning et toodet ei ole segamini aetud samasse või sarnasesse tootekategooriasse või -liiki kuuluva tootega, mis on ELi turul kättesaadav.

4.2.2. Vastusteate täielikkus

Vastusteates esitatud teave peaks olema võimalikult täielik. Vastusteate tüüpvorm on esitatud suuniste 2. lisas. Kui vastusteate esitamise ajal ei ole teatav asjakohane teave kättesaadav, osutab vastusteate esitanud liikmesriik sellele vastusteate vormis. Kui puuduv teave saadakse, ajakohastab vastusteate esitanud liikmesriik oma vastusteate. Komisjon vaatab ajakohastatud vastusteate üle enne selle kinnitamist ning süsteemi kaudu laialisaatmist.

RAPEXi kontaktpunkt edastab kõigile RAPEXi võrgus osalevatele oma liikmesriigi ametiasutustele juhtnöörid selle kohta, milliseid andmeid on vastusteate tüüpvormi täitmiseks vaja. See aitab tagada, et teave, mille need ametiasutused RAPEXi kontaktpunktile edastavad, on nõuetekohane ja täielik.

4.2.3. Kinnitatud vastusteate ajakohastamine

Vastusteate esitanud liikmesriik teavitab komisjoni (nii kiiresti kui võimalik ning hiljemalt suuniste 3. lisas sätestatud tähtajaks) igast muutusest, mille tõttu võib olla vaja muuta RAPEXi rakenduse kaudu laialisaadetud vastusteadet. Eelkõige teavitab liikmesriik komisjoni võetud meetmete staatuse ning vastusteatega koos esitatud riskihinnangu muutustest.

Komisjon vaatab läbi vastusteate esitanud liikmesriigi esitatud teabe ning vajaduse korral ajakohastab asjaomast teavet.

4.2.4. Vastutus vastusteate eest

Üldise tooteohutuse direktiivi II lisa punktis 10 on sätestatud: „Teate esitanud liikmesriik vastutab esitatud teabe eest”.

RAPEXi kontaktpunkt ning vastusteate esitamise menetlusega seotud vastav ametiasutus (nt asutus, kes teostas riskihindamise või võttis piiravaid meetmeid) on vastutav vastusteates esitatud teabe eest. RAPEXi kontaktpunkt kontrollib kõiki vastava ametiasutuse koostatud vastusteateid ning kinnitab need enne komisjonile edastamist.

Komisjon ei võta oma tegevusega, nagu vastusteadete läbivaatamine ja kinnitamine, endale vastutust edastatud teabe eest, vaid vastutus lasub vastusteadet esitaval liikmesriigil.

4.3. Konfidentsiaalsus

Vastusteadet esitav liikmesriik võib vastusteates taotleda konfidentsiaalsust. Sellises taotluses tuleb selgelt ära märkida, millist vastusteate osa (milliseid vastusteate osi) tuleks hoida konfidentsiaalsena. Lisaks on igale konfidentsiaalsustaotlusele alati lisatud põhjendus, milles on selgelt märgitud sellise taotluse põhjused.

Komisjon vaatab konfidentsiaalsustaotlused läbi, et teha kindlaks, kas need on põhjendatud (st kooskõlas üldise tooteohutuse direktiivi ja käesolevate suunistega) ning täielikud (st taotluses on märgitud, milliste osade suhtes taotlus kehtib, ning kas see sisaldab põhjendust). Komisjon teeb lõpliku otsuse konfidentsiaalsuse kohta pärast vastutava RAPEXi kontaktpunktiga konsulteerimist.

Komisjon ja liikmesriigid käsitlevad konfidentsiaalsustaotlusega vastusteateid samamoodi kui muid vastusteateid. Vastusteate või selle osade konfidentsiaalsus ei takista selle saatmist RAPEXi süsteemi kaudu pädevatele riiklikele asutustele. Komisjon ja liikmesriigid ei tohiks siiski avalikustada vastusteate konfidentsiaalseid osi. See teave on konfidentsiaalne ja seetõttu ei tohi seda avaldada mitte ühelgi kujul.

Vastusteate esitanud liikmesriik tühistab konfidentsiaalsustaotluse kohe pärast seda, kui liikmesriigi ametiasutus saab teada, et selline taotlus ei ole enam põhjendatud. Komisjon teavitab kõiki liikmesriike konfidentsiaalsustaotluse tühistamisest pärast vastusteate esitanud liikmesriigilt sellise taotluse saamist.

4.4. Vastusteadete läbivaatamine komisjonis

4.4.1. Nõuetekohasus ja täielikkus

Komisjon kontrollib igat RAPEXi rakenduse kaudu saadud vastusteadet enne nende kinnitamist ja liikmesriikidele edastamist. Kontrollimisel keskendutakse esitatud teabe nõuetekohasusele ja täielikkusele.

Komisjon kontrollib, kas saadud vastusteade vastab kõigile asjakohastele üldise tooteohutuse direktiivis ja käesolevates suunistes sätestatud nõuetele ning kas on rakendatud nõuetekohast vastusteate esitamise menetlust. Kui vastusteate nõuetekohasus on kinnitust leidnud, kontrollib komisjon selle täielikkust. Uurimise aluseks tuleb võtta suuniste punkt 4.2.2.

Komisjon pöörab eritähelepanu vastusteadetele, millele on lisatud riskihinnang. Eelkõige kontrollib komisjon, kas ohukirjeldus on täielik, selgelt esitatud ja hästi dokumenteeritud ning kas riskihinnang on selgelt seotud teates käsitletud tootega.

4.4.2. Lisateabe taotlus

Komisjon võib enne vastusteate kinnitamist nõuda vastusteate esitanud liikmesriigilt ettenähtud tähtajaks lisateabe või selgituste esitamist. Vastusteate kinnitamine võib sõltuda nõutavate andmete saamisest.

Komisjon võib nõuda iga liikmesriigi ning eelkõige teavitava liikmesriigi arvamust kinnitatud vastusteate kohta. Liikmesriik edastab oma arvamuse komisjonile viimase poolt määratud tähtaja jooksul. Lisaks teavitab teavitav liikmesriik komisjoni, kas teadet (nt riskihinnangut) või selle staatust (nt lõplik eemaldamine süsteemist) tuleb muuta.

4.5. Vastusteadete kinnitamine ja laialisaatmine

Komisjon kinnitab iga nõuetekohaseks ja täielikuks hinnatud vastusteate („kinnitamine”) suuniste 4. lisas sätestatud tähtajaks.

Komisjon ei kinnita vastusteadet, millele lisatud riskihinnang erineb viidatud teatele lisatud riskihinnangust, kui riskihinnang ei ole täielik, selgelt esitatud ega hästi dokumenteeritud või kui ei ole tõendatud, et riskihindamine oli teostatud seoses teates käsitletud tootega.

4.6. Vastusteate lõplik eemaldamine RAPEXi rakendusest

RAPEXi rakenduse kaudu laiali saadetud vastusteateid hoitakse süsteemis sama kaua kui teadet, millega need on seotud. Komisjon võib kinnitatud vastusteate RAPEXi rakendusest lõplikult eemaldada, kui selle vastusteatega seotud teade on RAPEXi rakendusest eemaldatud (vastavalt suuniste punktile 3.8). Lisaks võib komisjon eemaldada kinnitatud vastusteate siis, kui selles esitatud teave on selgelt väär ning eelkõige juhul, kui:

— vastusteate esitanud liikmesriigi turult leitud toode erineb teates käsitletud tootest;

— vastusteate esitanud liikmesriigi võetud meetmed on kohtumenetluses või muus menetluses edukalt vaidlustatud ning seejärel tühistatud;

— vastusteate esitanud liikmesriigi teostatud riskihindamine on osutunud vääraks või on seotud teates käsitletud tootest erineva tootega.

Kohaldatakse punkte 3.8.2 ja 3.8.3.

Kui komisjon otsustab vastusteate kõrvaldada, eemaldatakse see RAPEXi rakendusest (või tehakse see süsteemi kasutajatele muul moel nähtamatuks).

Komisjon teavitab kõiki liikmesriike vastusteate eemaldamisest e-posti teel või muu sama tõhusa vahendi kaudu.

4.7. Vastusteadete esitamise tähtajad

Liikmesriigid esitavad vastusteated komisjonile nii kiiresti kui võimalik ja hiljemalt suuniste 3. lisas sätestatud tähtajaks.

Tähtaegadest kinnipidamise tagamiseks on riiklikul tasandil kehtestatud kõigi riiklike pädevate asutuste ja RAPEXi kontaktpunkti vahelise teabevahetuse kord.

Tähtaegu kohaldatakse sõltumata apellatsioonimenetlusest või ametliku avaldamise nõudest.

5. RAPEXi võrkude toimimine

5.1. RAPEXi kontaktpunktid

Iga liikmesriik seab RAPEXi süsteemiga töötamiseks riiklikul tasandil sisse ühtse RAPEXi kontaktpunkti. Riiklikud ametiasutused otsustavad, millise riikliku ametiasutuse juures seatakse sisse RAPEXi kontaktpunkt. Iga liikmesriik korraldab ka oma riiklikku RAPEXi võrgu tööd, et tagada RAPEXi kontaktpunkti ja erinevate RAPEXis osalevate ametiasutuste vaheline ladus teabevahetus.

5.1.1. Korraldus

Iga liikmesriik annab RAPEXi kontaktpunktile vajalikud ressursid ja teabe, mida see vajab oma ülesannete täitmiseks ja eelkõige süsteemi kasutamiseks koos tõhusa varundamise ja talituspidevuse tagamisega.

RAPEXi kontaktpunktil on RAPEXi süsteemis osalemiseks eraldi meilikonto, millele on juurdepääs kõigil vastava kontaktpunkti ametnikel (nt rapex@ …). RAPEXi kontaktpunkti eest vastutavate ametnike töö- või erameilikontosid ei tohiks kasutada kontaktpunkti meilikontona, RAPEXi kontaktpunktil on samuti telefoni ja faksi otsenumber, mille kaudu saab kontaktpunktiga ühendust tööajal või väljaspool tööaega.

5.1.2. Ülesanded

RAPEXi kontaktpunkti põhiülesanded on:

— korraldada ja juhtida riikliku RAPEXi võrgu tööd vastavalt suunistes sätestatud eeskirjadele;

— õpetada võrku kuuluvaid ametiasutusi RAPEXit kasutama ja juhendada neid selle kasutamisel;

— tagada, et kõiki RAPEXi ülesandeid, mis tulenevad üldise tooteohutuse direktiivist ja käesolevatest suunistest, täidetakse nõuetekohaselt ning kogu nõutud teave (st teated, vastusteated, lisateave jne) edastatakse komisjonile viivitamata;

— vahetada teavet komisjoni ja riiklike turujärelevalveasutuste ning välispiirikontrolli eest vastutavate riiklike ametiasutuste vahel;

— kontrollida kõigilt pädevatelt asutustelt saadud teavet ja kinnitada see enne RAPEXi rakenduse kaudu komisjonile edastamist;

— kontrollida enne teate esitamist, kas tootest on juba RAPEXi rakenduse kaudu teavitatud või kas teavet selle toote kohta on seal muudetud (et vältida kordamist);

— vastutada (koos vastava ametiasutusega) RAPEXi rakenduse kaudu edastatud teabe eest;

— osaleda RAPEXi kontaktpunkti töörühma koosolekutel ning muudel RAPEXi süsteemi tööga seotud üritustel;

— teha soovitusi süsteemi toimimise võimalikuks parandamiseks;

— teavitada komisjoni viivitamata igast tehnilisest probleemist RAPEXi rakenduse toimimisel;

— kooskõlastada kõiki RAPEXiga seoses rakendatud riiklike meetmeid ja algatusi;

— selgitada sidusrühmadele, kuidas RAPEXi süsteem toimib ja millised on nende kohustused üldise tooteohutuse direktiivi alusel, eelkõige artikli 5 lõikes 3 sätestatud ettevõtja teate esitamise kohustus.

5.2. ELi ja riiklikul tasandil loodud RAPEXi võrgud

5.2.1. RAPEXi kontaktpunktid

Komisjon korraldab ja juhib RAPEXi kontaktpunktide võrgu tegevust. Sellesse võrku kuuluvad kõik liikmesriikide määratud RAPEXi kontaktpunktid.

Komisjon korraldab korrapäraselt RAPEXi kontaktpunktide võrgu koosolekuid, et arutada süsteemi toimimist (nt teavitada RAPEXiga seotud viimastest muutustest, vahetada kogemusi ja oskusteavet) ja parandada koostööd kontaktpunktide vahel.

5.2.2. Riiklikul tasandil loodud RAPEXi võrgud

RAPEXi kontaktpunkt korraldab ja juhib oma riigi RAPEXi võrgu tööd. Võrku kuuluvad:

— RAPEXi kontaktpunkt,

— tarbekaupade ohutuse üle teostatava järelevalve eest vastutavad turujärelevalveasutused,

— välispiirikontrolli eest vastutavad asutused.

RAPEXi kontaktpunkte julgustatakse ametlikult reguleerima RAPEXi riikliku võrgu korraldust ja tööd, et tagada, et kõik kaasatud ametiasutused on teadlikud oma rollist ja vastutusest RAPEXi toimimises. See võib olla siduv ja mittesiduv, kuid peaks olema suunistega kooskõlas.

RAPEXi kontaktpunkt peab korrapäraselt RAPEXi riikliku võrgu koosolekuid, et arutada kõigi kaasatud ametiasutustega, kuidas RAPEX on korraldatud ja kuidas see toimib, ning korraldada koolituskursusi. RAPEXi riikliku võrgu koosoleku võib siduda RAPEXi seminariga, kui komisjon korraldab selle samas liikmesriigis.

5.3. Teavitamisvahendid, RAPEXi rakendamise praktiline ja tehniline korraldus

5.3.1. Keeled

Keelte kasutamisel teadetes ja vastusteadetes ning RAPEXi kontaktpunktide ja komisjoni vahelises suhtluses tuleb arvesse võtta RAPEXi eesmärke ning tagada teabe kiire vahetamine liikmesriikide ja komisjoni vahel tarbijate tervist ja ohutust tõsiselt ohustavate toodete kohta.

5.3.2. RAPEXi veebirakendus

Komisjon loob RAPEXi raames teavitamiseks veebipõhise rakenduse ja hooldab seda. Liikmesriigid kasutavad rakendust, et koostada ja edastada RAPEXi kaudu teateid ja vastusteateid ning komisjon kasutab seda saadud dokumentide kinnitamiseks.

Komisjon tagab kõigile RAPEXi kontaktpunktidele, pädevatele riiklikele asutustele ning asjaomastele komisjoni osakondadele juurdepääsu veebirakendusele. Komisjon teeb rakenduse kasutamise võimalikuks nii paljudele kasutajatele kui võimalik, võttes arvesse vajadusi ja tehnilisi piiranguid. Komisjon sätestab eeskirjad rakendusele juurdepääsu andmiseks.

Kui RAPEXi rakendus ajutiselt ei tööta (muudel põhjustel kui korrapärane ja kavandatud hooldus), peaksid liikmesriigid esitama RAPEXi teated üksnes komisjonile (st „artikli 12 kohased teated” ning „artikli 12 kohased teated, mis nõuavad kiireloomulisi meetmeid”). Informatiivse sisuga teadete ja vastusteadete esitamine peatatakse, kuni RAPEXi rakendus on jälle töökorras. Kui rakendus ei tööta, saadetakse RAPEXi teated komisjonile e-posti aadressil sanco-reis@ec.europa.eu või mõnel muul eelnevalt teada antud e-posti aadressil. Kui e-posti saatmine ei ole võimalik, tuleb RAPEXi teated saata komisjonile faksi teel, mille number on eelnevalt teada antud. Teadete saatmine liikmesriigi alalise esinduse kaudu ELi juures ei ole vajalik.

5.3.3. RAPEXi toimimine väljaspool normaaltööaega

RAPEXi süsteem töötab katkematult. Komisjon ja RAPEXi kontaktpunktid tagavad, et RAPEXi töötamise eest vastutavate ametnikega oleks võimalik alati ühendust võtta (telefoni, e-posti või muude sama tõhusate vahendite kaudu) ning et nad saavad võtta kõik vajalikud meetmed, sealhulgas eriolukordades ja väljaspool normaaltööaega, st nädalavahetustel ja pühade ajal.

Komisjon edastab RAPEXi kontaktpunktidele komisjoni RAPEXi töörühma kontaktandmed, sealhulgas nende ametnike nimed, e-posti aadressid, telefoni- ning faksinumbrid, kellega saab ühendust võtta tööajal ja väljaspool tööaega.

RAPEXi kontaktpunktid edastavad komisjonile oma kontaktandmed, sealhulgas kontaktpunktis töötavate ametnike nimed, selle ametiasutuse nimed ja aadressid, mille juurde kontaktpunkt on asutatud, ning nende ametnike e-posti aadressid, telefoni- ja faksinumbrid, kellega saab ühendust võtta tööajal ja väljaspool tööaega. RAPEXi kontaktpunktid teavitavad komisjoni viivitamata igast kontaktandmete muutusest. Komisjon avaldab RAPEXi kontaktpunktide kontaktandmed RAPEXi veebisaidil.

III OSA

ÜLDISE TOOTEOHUTUSE DIREKTIIVI ARTIKLIGA 11 ETTE NÄHTUD TEAVITAMISE KORD

1. Taust ja eesmärgid

Üldise tooteohutuse direktiivi artikliga 11 on kehtestatud teavitamise kord teabe vahetamiseks liikmesriikide ja komisjoni vahel meetmete kohta, mis on võetud toodete suhtes, mis ei ohusta tõsiselt tarbijate tervist ega ohutust.

Artikli 11 kohast teavitusmehhanismi (hoolimata sarnasustest ja seostest) tuleks käsitleda iseseisva korrana, mis erineb üldise tooteohutuse direktiivi artikliga 12 ette nähtud teavitamise korrast (RAPEX).

Artikli 11 kohasel teavitamise korral on kaks põhieesmärki

— Aidata kaasa siseturu toimimisele. Artikli 11 kohase teavitamise korra esimene eesmärk on tagada, et komisjoni teavitatakse riiklike ametiasutuste võetud meetmetest, mis piiravad selliste toodete levitamist ELi turul, mis ei ohusta tõsiselt tarbijate tervist ega ohutust. See eesmärk sarnaneb valdkondlike direktiividega ette nähtud kaitseklauslimenetluse eesmärgiga, mille abil püütakse tagada, et komisjoni teavitatakse riiklike ametiasutuste võetud ennetavatest ja piiravatest meetmetest, et ta saaks hinnata, kas teatatud toote vabale liikumisele kehtestatud piirangud on kooskõlas ELi õigusaktidega ega takista põhjendamatult kaupade vaba liikumist. Artikli 11 kohase teavitamise korraga täiendatakse kaitseklauslimenetlust ning tagatakse, et komisjoni teavitatakse riiklike ametiasutuste võetud ennetavatest ja piiravatest meetmetest, mille suhtes ei kohaldata kaitseklauslimenetlust.

— Takistada ohtlike toodete (mis ei ohusta tõsiselt tarbijaid) levitamist ja kasutamist tarbijate poolt. Artikli 11 kohase teavitamise korra teine eesmärk on tagada, et liikmesriigid saavad kiiresti vahetada teavet toodete kohta, mis ei ohusta tõsiselt tarbijate tervist ja ohutust, ning ennetada või piirata nende levitamist ja kasutamist ELis. See on sarnane RAPEXi eesmärgiga, kuigi RAPEX hõlmab üksnes tarbijate tervist ja ohutust tõsiselt ohustavaid tooteid.

2. Teavitamise kriteeriumid

Artikli 11 kohast teavitamise korda kohaldatakse üksnes meetmete suhtes, mille on võtnud riiklikud ametiasutused, et piirata selliste toodete turuleviimist, turult kõrvaldamist või tarbijatelt tagasinõudmist, mis ei ohusta tõsiselt tarbijate tervist ega ohutust. See kord ei hõlma teateid vabatahtlike meetmete kohta.

Liikmesriikidel on juriidiline kohustus teavitada komisjoni vastavalt üldise tooteohutuse direktiivi artiklile 11, kui on täidetud järgmised viis kriteeriumi:

— asjaomane toode on tarbekaup;

— selle suhtes kohaldatakse riiklike ametiasutuste võetud piiravaid meetmeid (kohustuslikud meetmed);

— toode ei ohusta tõsiselt tarbijate tervist ega ohutust;

— ohu mõju ulatub või võib ulatuda liikmesriigi territooriumist kaugemale või ei ulatu või ei saa ulatuda selle territooriumist kaugemale, kuid meetmetega seotud teave pakub tooteohutuse seisukohast tõenäoliselt huvi teistele liikmesriikidele,

— võetud meetmetest ei tule teavitada ühegi muu ELi õigusaktiga kehtestatud teavitamise korra alusel (nt üldise tooteohutuse direktiivi artikliga 12 ette nähtud RAPEXi või valdkondlike direktiividega ette nähtud kaitseklauslimenetluse alusel).

Artikli 11 kohase teavitamise korra seisukohast olulised suuniste II osa punktid on järgmised:

— punkt 2.1 tarbekaupade kohta (tarbekaupade määratlus);

— punkt 2.2 piiravate meetmete kohta (piiravate meetmete kategooriad, kohustuslike meetmete määratlus, teadete esitamise aeg ja teavitavad ametiasutused);

— punkt 2.3 riskihindamise kohta (riskihindamise meetod, hindamisasutus);

— punkt 2.4 piiriülese mõju kohta (rahvusvaheline juhtum, kohalik juhtum).

3. Teated

Kui kõik teavitamise kriteeriumid on täidetud, koostab liikmesriik teate ja saadab selle RAPEXi rakenduse kaudu komisjonile. Teate tüüpvorm on esitatud käesolevate suuniste 1. lisas.

Kõik RAPEXi rakenduse kaudu üldise tooteohutuse direktiivi artikli 11 alusel esitatud teated liigitatakse süsteemis kui „artikli 11 kohased teated”.

Teavitava liikmesriigi RAPEXi kontaktpunkt tagab, et kõik teated vastavad üldise tooteohutuse direktiivi artiklis 11 sätestatud teavitamisnõuetele.

Artikli 11 kohase teavitamise korra seisukohast olulised suuniste II osa punktid on järgmised:

— punkt 3.2 teadete sisu kohta (täielikkus, ulatus, andmete ajakohastamine, vastutus edastatud teabe ees);

— punkt 3.3 konfidentsiaalsuse kohta (teabe avalikustamine, erandid üldreeglist, konfidentsiaalsustaotlus, konfidentsiaalsete teadete käsitlemine ja konfidentsiaalsustaotluse tühistamine);

— punkt 3.4 teadete läbivaatamine komisjonis (nõuetekohasus, täielikkus, lisateabe taotlused, uurimine);

— punkt 3.5 teadete kinnitamise kohta;

— punkt 3.8 teate lõpliku eemaldamise kohta RAPEXi rakendusest (eemaldamise olukorrad, taotlev liikmesriik, taotluse sisu, eemaldamisotsus).

Liikmesriigid esitavad „artikli 11 kohase teate” komisjonile nii kiiresti kui võimalik ja hiljemalt suuniste 3. lisas sätestatud tähtajaks. Seejuures kohaldatakse suuniste II osa punkti 3.10 tähtaegade kohta.

4. Vastusteated

Liikmesriike julgustatakse tagama „artikli 11 kohastele teadetele” tuginevate järelmeetmete võtmist, kui toote identifitseerimisandmed võimaldavad tõenäoliselt võtta ennetavaid ja piiravaid meetmeid. Liikmesriike julgustatakse samuti teavitama komisjoni „artikli 11 kohaste teadetega” võetud järelmeetmete kohta tehtud järeldustest.

Artikli 11 kohase teavitamise korra seisukohast olulised suuniste II osa punktid on järgmised:

— punkt 3.7 järelmeetmete kohta (eesmärgid, järelmeetmed);

— punkt 4.2 vastusteate sisu kohta (esitatud andmed, andmete täielikkus, ajakohastamine, vastutus vastusteate eest);

— punkt 4.3 konfidentsiaalsuse kohta;

— punkt 4.4 vastusteate läbivaatamise kohta komisjonis (nõuetekohasus ja täielikkus, lisateabe taotlemine);

— punkt 4.5 vastusteate kinnitamise kohta;

— punkt 4.6 vastusteate lõpliku eemaldamise kohta RAPEXi rakendusest.

5. Praktiline ja tehniline korraldus

RAPEXi kontaktpunkt koostab „artikli 11 kohased teated” ja vastusteate ning saadab need komisjonile, kasutades selleks RAPEXi rakendust. Artikli 11 kohase teavitamise korra seisukohast on olulised suuniste II osa punktid 5.1–5.3, mis käsitlevad RAPEXi võrgu (ELi ja riiklikul tasandil loodud) tööd ning praktilist ja tehnilist korraldust (keeled, veebirakendus ning süsteemi toimimine väljaspool normaaltööaega).

IV OSA

LISAD

1. Teate tüüpvorm

2. Vastusteate vorm

3. Liikmesriikidele määratud tähtajad

Teavitamiskord Meede Tähtaeg Üldise tooteohutuse direktiivi artikli 12 alusel loodud ühenduse kiire teabevahetuse süsteem RAPEX Teated Saata „artikli 12 kohane teade, mis nõuab kiireloomulisi meetmeid” Kolm päeva pärast: — kohustuslike meetmete võtmist või kohustuslike meetmete võtmise otsuse tegemist või — teabe saamist vabatahtlike meetmete kohta. Saata „artikli 12 kohane teade” Kümme päeva pärast: — kohustuslike meetmete võtmist või kohustuslike meetmete võtmise otsuse tegemist või — teabe saamist vabatahtlike meetmete kohta. Kinnitada meetmed, kui teade saadeti enne meetmete võtmise otsust 45 päeva pärast teate esitamist Ajakohastada teade Viis päeva pärast teabe saamist muutuste kohta, mille tõttu tuleb teadet muuta. Vastusteade Tagada järelmeetmete võtmine: „artikli 12 kohasele teatele, mis nõuab kiireloomulisi meetmeid” 20 päeva pärast teate saamist „artikli 12 kohasele teatele” ning „Euroopa Komisjoni saadetud teatele” 45 päeva pärast teate saamist Saata vastusteade: „artikli 12 kohasele teatele, mis nõuab kiireloomulisi meetmeid” Kolm päeva pärast: — teatatud toote leidmist turult või — riskihindamise teostamist, mille puhul on saadud teistsugused tulemused või — lisateabe saamist. „artikli 12 kohasele teatele” ning „Euroopa Komisjoni saadetud teatele” Viis päeva pärast: — teatatud toote leidmist turult, — riskihindamise teostamist, mille puhul on saadud teistsugused tulemused või — lisateabe saamist. Ajakohastada vastusteade Viis päeva pärast teabe saamist muutuste kohta, mille tõttu tuleb vastusteadet muuta. Üldise tooteohutuse direktiivi artikli 11 kohane teavitamise kord Teated Saata „artikli 11 kohane teade” Kümme päeva pärast kohustuslike meetmete võtmist Ajakohastada teade Viis päeva pärast teabe saamist muutuste kohta, mille tõttu tuleb teadet muuta.

4. Komisjonile määratud tähtajad

Teavitamiskord Meede Tähtaeg Üldise tooteohutuse direktiivi artikli 12 alusel loodud ühenduse kiire teabevahetuse süsteem RAPEX Teated Kinnitada „artikli 12 kohane teade, mis nõuab kiireloomulisi meetmeid” Kolm päeva pärast teate saamist Kinnitada „artikli 12 kohane teade” Viis päeva pärast teate saamist Kinnitada „informatiivse sisuga teade” Kümme päeva pärast teate saamist Vastusteade Kinnitada vastusteade, mis on saadetud „artikli 12 kohasele teatele, mis nõuab kiireloomulisi meetmeid” Kolm päeva pärast vastusteate saamist Kinnitada vastusteade, mis on saadetud „artikli 12 kohasele teatele” ning „Euroopa Komisjoni saadetud teatele” Viis päeva pärast vastusteate saamist Kinnitada vastusteade, mis on saadetud „informatiivse sisuga teatele” Kümme päeva pärast vastusteate saamist Üldise tooteohutuse direktiivi artikli 11 kohane teavitamise kord Teated Kinnitada „artikli 11 kohane teade” Kümme päeva pärast teate saamist Vastusteade Kinnitada vastusteade, mis on saadetud „artikli 11 kohasele teatele” Kümme päeva pärast vastusteate saamist

5. Tarbekaupade riskihindamise suunised

SISUKORD

1. Sissejuhatus

2. Riskihindamine – ülevaade

2.1. Risk – ohu ja tõenäosuse kombinatsioon

2.2. Riskihindamise kolm etappi

2.3. Kasulikke nõuandeid

3. Etapiviisiline riskihindamine

3.1. Toode

3.2. Toote oht

3.3. Tarbija

3.4. Vigastusstsenaarium: vigastus(t)eni viivad etapid

3.5. Vigastuse raskus

3.6. Vigastuse tõenäosus

3.7. Riski kindlaksmääramine

4. Riskist meetmeteni

5. Kuidas teostada riskihindamist – kokkuvõtlik ülevaade

6. Näited

6.1. Klapptool

6.2. Pistikupesa kaitsmed

6.3. Tundlikkuse analüüs

Tabel 1. Tarbijad

Tabel 2. Ohud, tüüpilised vigastusstsenaariumid ja tüüpilised vigastused

Tabel 3. Vigastuse raskus

Tabel 4. Vigastuse raskuse ja tõenäosuse kombineerimisel saadud riskitase

Kasutatud terminid

1. Sissejuhatus

Tarbekaubad võivad kasutamisel tekitada kahjustusi, nt kuum triikraud võib tekitada põletushaavu, käärid või nuga lõikehaavu, puhastusvahend kahjustada nahka. Selliseid vigastusi ei teki siiski sageli, sest üldteadmised või kasutusjuhend aitavad tarbekaupu ohutult kasutada. Risk siiski jääb.

Seda riski saab hinnata mitmel erineval viisil. Tarbekaupade riski suuruse määramiseks on kasutatud mitmesuguseid meetodeid, nagu nomograafimeetod, (22) maatriksimeetod (23) ja ELi kiire teabevahetuse süsteemi RAPEX jaoks varem soovitatud meetod (24). Kuigi riskihindamise üldpõhimõtetes on kogu aeg üksmeelel oldud, muudetakse riski suuruse määramise meetodeid aga pidevalt. See on toonud kaasa eri tulemusi ning pidevaid arutelusid ja mitmesuguseid arvamusi selle kohta, milline võiks olla parim tava.

Käesolevate riskihindamise suunistega püütakse seetõttu olukorda parandada ning pakkuda üldise tooteohutuse direktiivi (25) raames läbipaistvat ja kasutuskõlblikku meetodit, mida liikmesriikide pädevad asutused saaksid kasutada toiduks mittekasutatavate tarbetoodete põhjustatud ohu hindamiseks. Käesolevad suunised põhinevad muuks otstarbeks (26) välja töötatud riskihindamise meetodil, mida on kohandatud toiduks mittekasutatavate tarbekaupade erivajadustele.

Enne käesolevate suuniste kasutuselevõtmist on loomulikult vaja teataval määral koolitust, kuid seda ülesannet lihtsustavad oluliselt asjatundjate kogemused riskihindamise valdkonnas. Abiks on ka riskihindajatevaheline arvamuste vahetamine, kuna aastate jooksul kogutud teadmised ja kogemused on hindamatu väärtusega.

Riskihindamise meetodi ülesehitamisel väikeste ülevaatlike etappide kaupa aitavad käesolevad suunised keskenduda olulistele küsimustele seoses toote, selle kasutaja(te) ja kasutusviisi(de)ga ning teha riskihindajate võimalikud lahkarvamused kindlaks juba eos, vältides sel moel aeganõudvaid arutelusid. Suunised peaksid seega viima sidusate ja kindlate riskihindamistulemusteni, mis on tõendatud ja teaduslikult põhjendatud, ning lõppkokkuvõttes laialdase üksmeeleni riski suhtes, mida paljud toiduks mittekasutatavad tarbekaubad võivad tekitada.

Lühiülevaade ja vooskeem, kuidas teha riskihindamist vastavalt käesolevatele suunistele, on esitatud 5. peatükis. Käesolevates suunistes tähendavad „tarbekaubad” toiduks mittekasutatavaid tarbekaupu.

Käesolevate suunistega ei püüta asendada teisi suuniseid, milles võidakse käsitleda konkreetseid tooteid või mis on õigusaktidega ette nähtud, näiteks kemikaalide, kosmeetika-, farmaatsiatoodete või meditsiiniseadmete valdkonnas. Käesolevaid erisuuniseid soovitatakse tungivalt kasutada, kuna need on koostatud just kõnealuste toodete jaoks, kuid alati jääb riskihindaja otsustada, kuidas tootega kaasnevat ohtu kõige paremini hinnata.

Samuti ei ole käesolevad suunised ette nähtud selleks, et tootjad neid toodete kavandamisel ja tootmisel lihtsalt tõsiste ohtude vältimiseks kasutaksid. Tarbekaubad peavad olema ohutud ning kõnealuste suunistega püütakse aidata ametiasutustel tuvastada tõsiseid ohte, kui hoolimata tootja jõupingutustest toode seda ei ole.

2. Riskihindamine – ülevaade

2.1. Risk – ohu ja tõenäosuse kombinatsioon

Riski all mõistetakse üldiselt midagi, mis ohustab inimeste tervist või isegi elu või võib põhjustada märkimisväärset varalist kahju. Inimesed siiski riskivad, olles teadlikud võimalikust kahjust, sest kahju ei pruugi alati tekkida. Näiteks:

— redelil ronides on alati võimalus alla kukkuda ja end vigastada. „Allakukkumisoht” on seega „redelisse sisse ehitatud”, see on redeli kasutamisele iseloomulik ning seda ei saa välistada. „Allakukkumisohtu” peetakse seega redelile iseloomulikuks ohuks. See oht ei realiseeru aga alati, sest paljud inimesed ronivad redelil ilma sellelt alla kukkumata ja end vigastamata. See näitab, et on olemas teatav tõenäosus (või võimalikkus), kuid puudub kindlus, et tootele iseloomulik oht realiseerub. Kuigi oht on kogu aeg olemas, võib ohu realiseerumise tõenäosust minimeerida näiteks redelil roniva inimese ettevaatlikkusega;

— naatriumhüdroksiidi sisaldava puhastusvahendi kasutamisega ummistunud äravoolutorude puhastamiseks kaasneb väga tõsise nahakahjustuse tekkimise võimalus, kui toode satub nahale, või isegi eluks ajaks pimedaksjäämise võimalus, kui toote tilgad satuvad silma. See on tingitud sellest, et naatriumhüdroksiid on väga söövitav, mis tähendab seda, et puhastusvahend on oma olemuselt ohtlik. Oht ei realiseeru siiski, kui puhastusvahendit kasutatakse nõuetekohaselt. Nõuetekohane kasutamine võib tähendada kummikinnaste ja kaitseprillide kandmist. Sellisel juhul on nahk ja silmad kaitstud ning kahju tekkimise tõenäosus oluliselt väiksem.

Risk on seega tarbijale tekitatava võimaliku kahju tõsiduse ja kahju tekke tõenäosuse kombinatsioon.

2.2. Riskihindamise kolm etappi

Riski kindlaksmääramiseks tuleb läbida järgmised kolm etappi.

1. Lähtepunktiks on vigastusstsenaarium, mille järgi saab tarbija tootele iseloomuliku ohu tõttu vigastada (vt tabel 1). Kindlaks tuleb teha tarbija vigastuse raskus. Tootele iseloomuliku ohu suurust hinnatakse tarbija tervisele avalduva kahjuliku mõju ulatuse järgi. Riskihindaja näeb seega ette vigastusstsenaariumi, milles kirjeldatakse samm sammult, kuidas oht viib tarbijale vigastuse tekitamiseni (vt tabel 2). Lühidalt kirjeldatakse vigastusstsenaariumis õnnetusjuhtumit, millesse tarbija kõnealuse toote tõttu sattus, ning õnnetusjuhtumi tagajärjel saadud vigastuse raskust. Õnnetusjuhtumid võivad erineda üksteisest oma raskuse poolest, sõltuvalt tootega kaasnevast ohust, viisist, kuidas tarbija toodet kasutab, toodet kasutava tarbija tüübist ja paljust muust (vt 3. jagu). Mida raskem on vigastus, seda tõsisem on oht, mis vigastuse põhjustas ning vastupidi. „Vigastuse raskus” on seega ohu suuruse määramise vahend. Käesolevates suunistes esitatakse neli vigastuse raskusastet, alates vigastustest, millest on võimalik täielikult paraneda, lõpetades väga raskete vigastustega, mis põhjustavad püsivat rohkem kui 10protsendilist invaliidsust või isegi surma (vt tabel 3).

2. Teha kindlaks, kui suur on tõenäosus, et tarbija saab ka tegelikult vigastada tootele iseloomuliku ohu tõttu. Vigastusstsenaariumis kirjeldatakse, kuidas tarbija ohu tõttu vigastada saab, kuid tuleb arvestada, et stsenaarium teostub tegelikult üksnes teatava tõenäosusega. Tõenäosust võib väljendada murdosana, nagu „> 50 %” või „> 1/1 000” (vt tabeli 4 vasak pool).

3. Riski kindlaksmääramiseks tuleb omavahel kombineerida oht (vigastuse raskus) ja tõenäosus (väljendatud murdosana). Kombineerimisel võib lähtuda mõlema väärtustest, mis on esitatud vastavas tabelis (vt tabel 4); tabelis on esitatud riskitase järgmiste astmetena: „tõsine”, „suur”, „keskmine” ja „väike”.

Kui on võimalik ette näha mitmesuguseid vigastusstsenaariume, tuleks iga stsenaariumi puhul määrata risk kindlaks suurima riski põhjal, mida nimetatakse „toote riskiks”. Suurim risk on tavaliselt väga oluline, kuna üksnes suurima riski suhtes võetud meetmete abil on võimalik tagada kõrgetasemelist kaitset.

Teisest küljest võib kindlaks tehtud risk olla väiksem kui suurim risk, kuid selle puhul võib olla vajalik võtta konkreetseid riski vähendamise meetmeid. Seetõttu on oluline, et kõikide riskide tõhusaks vähendamiseks võetaks meetmeid ka selle riski suhtes.

Kui eespool nimetatud etapid on läbitud, on riskihindamine põhimõtteliselt lõpetatud.

Diagramm riskihinnangu ülesehituse kohta on esitatud 5. peatüki lõpus.

2.3. Kasulikke nõuandeid

Teabe hankimine

Eespool esitatud näidetest ilmneb, et iga riskihindamise etapi puhul tuleb ette näha, mis võib juhtuda ning kui tõenäoline on, et see juhtub, kuna vaatlusalune toode ei põhjusta tavaliselt õnnetusjuhtumeid ning seega ei pruugi oht olla (veel) realiseerunud. Seda ülesannet aitavad lahendada eelnevad kogemused sarnase tootega ning mistahes teave toote kohta, nagu ehitus, mehhaaniline stabiilsus, keemiline koostis, töötamine, kasutusjuhend, sealhulgas võimalikud riskijuhtimisalased nõuanded, tarbija tüüp, kellele toode on mõeldud (ning kellele mitte), katsearuanded, õnnetusjuhtumite statistika, ELi vigastuste andmebaas (IDB), (27) teave tarbijate kaebuste ja eri tarbijate käitumise kohta toote kasutamisel ning toote tagasinõudmise kohta. Kasulikuks teabeallikaks võivad olla ka õigusaktides, tootestandardites või kontrollnimekirjas (ISO 14121 Safety of machinery - Risk assessment) toodetele kehtestatud nõuded.

Siiski võivad hinnatavad tooted olla küllaltki spetsiifilised ning seega ei pruugi nimetatud allikad sisaldada vajalikku teavet. Kogutud teave võib olla ebapiisav, vastuoluline ning see ei pruugi olla täielikult usaldusväärne. Eelkõige võib see nii olla õnnetusjuhtumite statistika puhul, kui on märgitud üksnes toote kategooria. Õnnetusjuhtumite puudumine või üksikud või kerged õnnetused ei tähenda, et risk on madal. Konkreetse toote statistikasse tuleb suhtuda ettevaatusega, kuna toode võib olla aja jooksul muutunud kas ehituse või koostise poolest. Teavet tuleb alati kriitiliselt hinnata.

Eriti kasulik võib olla asjatundlikelt kolleegidelt saadud tagasiside, kuna nad saavad teha järeldusi tegelike kogemuste põhjal ning esitada soovitusi, mis ei ole toote ohu hindamisel kohe enesestmõistetavad. Samuti võivad nad anda nõu riski hindamisel eri tüüpi tarbijate puhul, sealhulgas kaitsetute tarbijate puhul, nagu lapsed (vt tabel 1), kuna viimased võivad toodet kasutada teistmoodi. Samuti võivad nad aidata hinnata riske eri vigastuste puhul, mida toode võib põhjustada ning kuidas need vigastused seda toodet kasutades tekivad. Samuti võivad nad otsustada, kas vigastusstsenaarium on täielikult kujutlematu ehk väga ebatõenäoline ning juhtida seejärel riskihindaja realistlikumate eelduste juurde.

Seega võib kogenud kolleegidelt saadud tagasiside (kuigi see ei ole kohustuslik) olla mitmes mõttes kasulik. Ametiasutuse riskihindaja võib küsida nõu oma kolleegidelt, kes töötavad samas asutuses, teistes asutustes, tööstuses, teistes riikides, teadusrühmades või mujal. Samas võib iga tööstuse riskihindaja kasutada oma sidemeid ametiasutuste ja teistega, kui uut või parandatud toodet on vaja enne turuleviimist hinnata.

Uut teavet tuleks loomulikult kasutada mistahes olemasoleva riskihindamise ajakohastamiseks.

Muutke oma riskihindamine tundlikkuse analüüsiks

Kui teabeotsingute ega asjatundlike kolleegide küsitlemise tulemusel ei saada vajalikku ja väga konkreetset teavet, siis võib aidata nn tundlikkuse analüüs. Selles analüüsis võetakse riskihindamise iga parameetri puhul aluseks varem valitust väiksem ja suurem väärtus ning seda kasutatakse kogu riskihindamise menetluse käigus. Tulemuseks saadud riskitase näitab, kui oluliselt mõjutab riskitaset lähtumine väiksematest ja suurematest väärtustest. Sellisel viisil saab hinnata toote tegeliku riski ulatust.

Kui on võimalik hinnata iga parameetri kõige tõenäolisemat väärtust, siis tuleks neid kõige tõenäolisemaid väärtusi kasutada kogu menetluse käigus ning tulemuseks saadud riskitase on kõige tõenäolisem risk.

Tundlikkuse analüüsi näide on esitatud allpool 6. peatükis.

Lubage teistel teie riskihindamist kontrollida

Kolleegidelt saadud tagasiside on abiks ka riskihindamise lõplikul vormistamisel. Nemad võivad osata anda nõu eespool nimetatud kolme etapi jooksul tehtud eelduste ja hinnangute kohta. Nad kasutavad oma kogemusi ja aitavad seega koostada kindlama, usaldusväärsema, läbipaistvama ja kindlasti vastuvõetavama riskihinnangu. Seetõttu soovitatakse enne riskihindamise lõpetamist küsida nõu asjatundlikelt kolleegidelt ja teha seda võimaluse korral rühmaarutelu vormis. Neisse (vahest kolme- kuni viieliikmelistesse) rühmadesse peaks kuuluma mitmesugused hindamisaluse toote asjatundjad: insenerid, keemikud, (mikro)bioloogid, statistikud, tooteohutusosakondade juhid jt. Rühmaarutelud on eriti kasulikud siis, kui toode on turul uus ja seda ei ole varem hinnatud.

Riskihinnangud peaksid olema usaldusväärsed ja realistlikud. Kuna nende puhul tuleb arvesse võtta mitmeid eeldusi, võivad eri riskihindajad jõuda siiski eri järeldusteni, kas andmete ja muude tõendite tõttu, mida nad on suutnud leida, või teistsuguste kogemuste tõttu. Seega peavad riskihindajad omavahel rääkima, et jõuda kokkuleppele või vähemalt üksmeelele. Käesolevates suunistes kirjeldatud etapiviisiline riskihindamine peaks siiski tegema sellised arutelud tulemuslikumaks. Iga riskihindamise etappi tuleb kirjeldada selgelt ja üksikasjalikult. Nii saab lahkhelid kiiresti tuvastada ning on lihtsam üksmeelele jõuda. See muudab riskihinnangud vastuvõetavamaks.

Dokumenteerige oma riskihindamine

Oluline on riskihindamist dokumenteerida, kirjeldades toodet ja kõiki näitajaid, millest riskihindamisel lähtusite, nagu katsetulemused, vigastusstsenaariumi jaoks valitud tarbija tüüp (tüübid) ning tõenäosus koos asjaomaste andmete ja eeldustega. See võimaldab teil üheselt näidata, kuidas te hindasite riskitaset ning aitab teil ka oma hinnangut ajakohastada ning kõiki muutusi jälgida.

Palju ohte, palju vigastusi, kuid ainult üks risk

Kui on kindlaks tehtud mitu ohtu, mitu vigastusstsenaariumi või eri raskusega vigastused või nende tekke võimalused, tuleks neid kõiki kogu riskihindamismenetluse käigus kasutada, et määrata igaühe puhul kindlaks risk. Selle tulemusena võib tootel olla mitu riskitaset. Toote üldine risk on seega kõrgeim kindlakstehtud riskitase, sest meetmete võtmine kõrgeimast riskitasemest lähtudes on tavaliselt kõige tõhusam riski vähendamise viis. Suurimast riskist väiksemat riski võib pidada eriti oluliseks üksnes erijuhtudel, kuna selle puhul võib vaja minna konkreetsete riskijuhtimismeetmete võtmist.

Mitme riski näiteks võib tuua haamri, millel võib olla nõrk pea ja nõrk vars, mõlemad võivad haamri kasutamise ajal murduda ning tarbija võib viga saada. Kui vastavad stsenaariumid annavad tulemuseks erineva riskitaseme, tuleb haamri „riskina” teatada suurim risk.

Võiks väita, et:

— tõenäoliselt peaks otsustav olema kõige märkimisväärsem oht, kuna