Euroopa Liidu Teataja L 204 , 30/08/1995 Lk 0013 - 0019



Komisjoni otsus, 25. juuli 1995, milles sätestatakse loomatervishoiu- ja sertifitseerimisnõuded ühenduse vetesse ülekandmiseks ettenähtud suure hiidaustri importimiseks kolmandatest riikidest (EMPs kohaldatav tekst) (95/352/EÜ) EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, võttes arvesse nõukogu 28. jaanuari 1991. aasta direktiivi 91/67/EMÜ akvakultuurloomade ja -toodete turuleviimist reguleerivate loomatervishoiunõuete kohta, [1] viimati muudetud Austria, Soome ja Rootsi ühinemisaktiga, eriti selle artikli 19 lõiget 4 ning artikleid 20 ja 21, ning arvestades, et: suur hiidauster on peamine ühenduses kasvatatav austriliik ning on seepärast akvakultuurisektoris töötavatele isikutele oluline majandustegur ja tuluallikas; kolmandates riikides esinevad teatavad ühenduse jaoks eksootilised haigused, millel võib ühendusse jõudes olla austrikasvatussektorile laastav mõju; selliste haiguste ühendusse kandumine tuleb välistada; haiguste ühendusse kandumise oht on suurim, kui imporditakse ühenduse vetesse ülekandmiseks ettenähtud austreid; austrite säilitus- ja puhastusmahutite jääkvee asjakohaste desinfitseerimismeetodite puudumise tõttu esineb sama oht, tuues ühendusse austreid, mida hoitakse enne ühenduse territooriumil tarbimist ajutiselt sellistes mahutites; seepärast peavad loomatervishoiunõuded, veterinaarsertifikaadid ja loetelu kolmandatest riikidest, millest suurt hiidaustrit võib ühenduse vetesse ülekandmiseks importida, olema kuni loomatervishoiu alast olukorda ja veel loetlemata kolmandate riikide järelevalveteenistuse korraldust käsitleva teabe saamiseni ajutised; muude limuseliikide tahtmatu importimine suure hiidaustri saadetistes põhjustab arvestatava haiguse ohu; selle vältimiseks tuleb saadetisi enne lähetamist kontrollida; käesolevat otsust kohaldatakse, ilma et see piiraks direktiivi 91/492/EMÜ (milles sätestatakse elusate kahepoolmeliste karploomade tootmise ja turuleviimise tervishoiunõuded) [2] alusel kehtestatud inimeste terviseohutuse nõuete kohaldamist; käesoleva otsusega ettenähtud meetmed on kooskõlas alalise veterinaarkomitee arvamusega, ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE: Artikkel 1 Liikmesriigid lubavad importida ühenduse vetesse ülekandmiseks või ühenduse vetega kokkupuutuvates puhastuskeskustes uuesti vettelaskmiseks ettenähtud suurt hiidaustrit I lisas loetletud riikidest, tingimusel et: 1. täidetud on järgmised imporditingimused: a) neid on laadimispäeval kontrollitud, et teha kindlaks nende vastavus direktiivi 91/67/EMÜ artikli 3 punktis 1 sätestatud nõuetele; b) neid on kasvatatud kogu elutsükli jooksul päritoluriigi vetes ja nad on sealt püütud; c) nad on pärit vööndist, mille pädev asutus on tunnistanud vastavalt II lisas sätestatud proovivõtu- ja diagnostikameetoditele vabaks haigusest Mikrocytos mackini ja austri purjukvastse purje haigusest ja kus ei esine muid olulisi kahepoolmeliste karploomade haigusi, v.a marteilioosi (Marteilia refringens) ja bonamioosi (Bonamia ostreae); d) enne laadimist on III lisas sätestatud korras kontrollitud, et nende hulgas ei ole muudesse liikidesse kuuluvaid kahepoolmelisi karploomi; 2. nendega on kaasas veterinaarsertifikaat, mille näidis on sätestatud IV lisas. Artikkel 2 Käesolevat otsust kohaldatakse alates 1. oktoobrist 1995. Artikkel 3 Käesolev otsus on adresseeritud liikmesriikidele. Brüssel, 25. juuli 1995 Komisjoni nimel komisjoni liige Franz Fischler [1] EÜT L 46, 19.2.1991, lk 1. [2] EÜT L 268, 24.9.1991, lk 1. -------------------------------------------------- I LISA Ajutine loetelu kolmandatest riikidest, millest lubatakse importida ühenduse vetesse ülekandmiseks ettenähtud suurt hiidaustrit (AU) Austraalia (CA) Kanada (NZ) Uus-Meremaa (US) Ameerika Ühendriigid -------------------------------------------------- II LISA Proovivõtu- ja diagnostikameetodid vööndi tunnistamiseks vabaks haigusest Mikrocytos mackini ja austri purjukvastse purje haigusest (iridoviroos) A. PROOVIVÕTUMEETODID 1. PROOVIDE VÕTMINE 1.1. Proovivõtukohad Proovivõtukohtade arv iga nimetatud vööndi puhul tuleb valida nii, et nakkusetekitajate avastamise võimalus oleks võimalikult suur. Arvesse tuleb võtta nakkusetekitajate arengut mõjutavaid parameetreid, nt austrite tihedust, veevoolu ja limuste elutsüklit. Iga vööndi puhul tuleb valida vähemalt kolm proovivõtukohta. Suurte vööndite puhul, mis hõlmavad mitut vastuvõtlike liikide eraldiasuvat kasvupiirkonda, tuleb kohtade arvu suurendada. Võimluse korral tuleb vähemalt üks proov võtta looduslikust kasvukohast. Valitakse välja limused, mille puhul ilmnevad kõrvalekalded (ebaharilik suurus, avatud poolmetega karbid). 1.2. Proovide võtmise aeg ja sagedus Kontrollimise sagedus sõltub nakkuse kestusest ja kontrollimine toimub pärast kõnealuse perioodi lõppu. Kontrolli ajastamisel tuleb samuti arvesse võtta limuste ümberpaigutamist, mis harilikult toimub kevadel ja sügisel. Seepärast tuleb proove võtta mikrotsütoosi ja iridoviroosi puhul kaks korda aastas (kevadel ja sügisel). 1.3. Proovide arv Heakskiidetud staatuse saamisele eelneva esialgse kaheaastase ajavahemiku jooksul võetakse igast proovivõtukohast 150 proovi või piisaval arvul proove, et tagada haigusekandjate 2 % levimuse avastamine usaldusnivooga 95 %. 2. PROOVIDE TRANSPORTIMINE Kõik prooviks võetud limused tuleb tarnida volitatud laborisse 24 tunni jooksul pärast proovi võtmist. Limused peavad nende seisundi säilitamiseks olema pakitud kehtivate standardite järgi. Proovile tuleb lisada märgistus, millele on selgelt märgitud proovivõtukoht ja võimalikud andmed varasemate proovide kohta. 3. VÄLINE VAATLUS Limused tuleb avada ettevaatlikult, et mitte kahjustada kudesid, eelkõige mantlit, lõpuseid, südant ja seedenääret. Üles tuleb märkida kudede kõrvalekalded ja kahjustused ning kõik karbi deformatsioonid ning karbipoolmetes ja mantliõõnes elavad organismid. 4. NENDE VARUDE KONTROLL, KUS ESINEB EBATAVALINE SUREMUS Kui kahepoolmeliste karploomade varudes esineb ebatavaline suremus, tuleb haiguse põhjuse kindlakstegemiseks teha kiireloomuline uuring. Välitingimustes on ebatavaline suremus äkiline märkimisväärne suremus, mis esineb lühikese aja jooksul kahe vaatluse vahel mõõna ajal. Haudejaamas peetakse suremust ebatavaliseks juhul, kui kasvataja ei saa vastseid ajavahemikus, mis hõlmab kudusid sigivate austrite erinevatest kogumitest. Poegade kasvatusettevõttes peetakse suremust ebatavaliseks juhul, kui äkiline märkimisväärne suremus esineb lühikese aja jooksul mitmes kasvatuskohas. Võetud proov peab koosnema 150 üksikust austrist ning sellega tuleb ümber käia histoloogilise analüüsi jaoks määratletud protseduuri kohaselt. Seda meetodit tuleb kasutada enne mis tahes muud uuringut. Proov fikseeritakse soovitatavalt Carsoni fiksaatoris, mis võimaldab kasutada proovi uuesti elektronmikroskoopia jaoks. B. DIAGNOSTIKAMEETODID a) Mikrocytos mackini 1. PROOVIDE VALMISTAMINE JA UURIMINE MIKROTSÜTOOSI SUHTES 1.1. Tsütoloogiline uuring Auster lõigatakse piki mädakollet, haavandit või mädavilli katki, liigne vesi eemaldatakse, pannes proovi kuivatuspaberile, seejärel kuivatatakse objektiklaasil proov, mis on võetud nakatunud kude läbivast osast. Objektiklaase kuivatatakse õhu käes ja fikseeritakse metanooliga (2–3 minutit). Objektiklaasid värvitakse, kasutades valmistaja juhendi kohaselt mis tahes vastavat Wright-Giemsa värvainet (nt Mercki Hemacolor Kit või Baxteri Diff-Quick). Objektiklaasid kastetakse 4–5 sekundiks esimesse vanni ja seejärel kohe teise vanni (3 sekundit). Pestakse kraaniveega, kuivatatakse täielikult külma või sooja õhu käes ja kinnitatakse sünteetilise vaiguga (Eukittiga). 1–3 μm läbimõõduga parasiit esineb vererakkudel või peremeesrakkude välispinnal ning sellel on sinine tsütoplasma ja väike punane tuum. Iga objektiklaasi puhul piisab viieminutilisest jälgimisajast. 1.2. Histoloogiline uuring Histoloogilise lõike tegemiseks lõigatakse auster piki võimalikke mädaville, mädakoldeid ja haavandeid katki. Seejärel pannakse proov fiksaatorisse, nt Davidsoni, Bouni või Carsoni fiksaatorisse. Viimane nimetatutest võimaldab kasutada proovi vajaduse korral uuesti elektronmikroskoopia jaoks. Koe ja fiksaatori suhe ei tohi olla suurem kui 1:10. Seejärel töödeldakse proove klassikaliste histoloogiliste meetodite kohaselt. Mikrotsütoosi on võimalik vaadelda mitmete mittespetsiifiliste värvainete abil: haemalaum-eosin, Massoni trikoroom jt. Soovitatakse uurida kahte lõiget iga austri kohta. 2/3 μm läbimõõduga rakusisese parasiidi mikrotsütoosi arengustaadiumeid on võimalik vaadelda vesikulaarse sidekoe rakkude sees kahjustatud koha servas, lihasrakkudes ja kahjustatud koha vererakkudes. b) Austri purjukvastse purje haigus 1. PROOVIDE VALMISTAMINE JA UURIMINE IRIDOVIROOSI SUHTES 1.1. Tsütoloogiline uuring Seedenääre ja lõpused lõigatakse piki sagitaaltasandit katki, liigne vesi eemaldatakse, kasutades kuivatuspaberit, seejärel pressitakse objektiklaasile lõigatud proovi see osa, mis läbib haigeid organeid. Objektiklaase kuivatatakse õhu käes ja fikseeritakse metanooliga (2–3 minutit). Objektiklaasid värvitakse, kasutades Mercki Hemacolor Kiti (punase värvuse jaoks reaktiivilahus 2 (kood 11956) ja sinise värvuse jaoks reaktiivilahus 3 (kood 11957). Objektiklaasid kastetakse 4–5 sekundiks esimesse vanni ja seejärel kohe teise vanni (3 sekundit). Pestakse kraaniveega, kuivatatakse täielikult külma või sooja õhu käes ja kinnitatakse sünteetilise vaiguga (Eukittiga). Iga objektiklaasi puhul piisab viieminutilisest jälgimisajast. Nakatunud rakkude tsütoplasma värvub siniseks ning selles on õrnalt värvunud punane tuum ja erkpunaseks värvunud rakusisene organism, mille suurus võib varieeruda. 1.2. Histoloogiline uuring Koemass ja lõpused lõigatakse väikeste kääridega piki sagitaaltasandit katki ning proov pannakse fiksaatorisse (Davidsoni, Bouini või Carsoni fiksaator); viimane nimetatutest sobib proovide jaoks, mida võidakse vajaduse korral kasutada uuesti elektronmikroskoopia jaoks. Fiksaatorit peab olema vähemalt 10 osa iga proovi osa kohta. Seejärel töödeldakse proove tavapäraste histoloogiliste meetodite kohaselt. Iridoviroosi põhjustatud rakusiseseid organisme on võimalik vaadelda mitmete mittespetsiifiliste värvainete abil: haemalaum-eosin, Massoni trikoroom jt. Tuleks uurida kahte lõiget iga austri kohta. Purje ripsepiteel koos tsütoplasmas asuvate organismidega (läbimõõduga 1,2–2,4 μm), mis on nakkuse algstaadiumis kerajad, tihedad ja basofiilsed, kuid muutuvad virioonina ebakorrapärasteks ja vähem basofiilseteks. Rakusisesed organismid esinevad söögitoru ja suu epiteelis ning harva ka mantli epiteelis. 1.3. Elektronmikroskoopia Velaarsed epiteelirakud, milles on viroplasma (mida histoloogias vaadeldi rakusiseste organismidena), kus moodustuvad viiruse osakesed. Viiruse osakesed, millel on ikosaheedriline sümmeetria (läbimõõt 228 ± 7 nm) ja kahest kahekihilisest membraanist koosnev kapsiid. Täielikel viiruse osakestel on tihe sisemine südamik, mida eraldab kapsiidist suhteliselt tihe ala. -------------------------------------------------- III LISA 1. Iga partii puhul viib pädev asutus läbi visuaalse kontrolli vähemalt 1000 iga päritolukoha puhul juhuslikkuse alusel valitud austri osas. 2. Partiid testitakse, kui lõikes 1 nimetatud kontrollimisel ei avastata partiis peale suure hiidaustri muid limuseid. -------------------------------------------------- IV LISA +++++ TIFF +++++ +++++ TIFF +++++ --------------------------------------------------