KOMISJONI OTSUS (EL) 2020/1412,

2. märts 2020,

meetmete SA.32014, SA.32015, SA.32016 (11/C) (ex 11/NN) kohta, mida Itaalia rakendas äriühingu Tirrenia di Navigazione ja selle omandaja Compagnia Italiana di Navigazione suhtes

(teatavaks tehtud numbri C(2020) 1110 all)

(Ainult itaaliakeelne tekst on autentne)

(EMPs kohaldatav tekst)

EUROOPA KOMISJON,

võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 108 lõike 2 esimest lõiku,

võttes arvesse Euroopa Majanduspiirkonna lepingut, eriti selle artikli 62 lõike 1 punkti a,

olles kutsunud huvitatud isikuid üles esitama märkusi vastavalt eespool nimetatud sätetele (1) ja võttes arvesse nende märkusi

ning arvestades järgmist:

1. MENETLUS

(1) 5. oktoobril 2011 algatas komisjon ametliku uurimismenetluse mitme meetme suhtes, mida Itaalia oli võtnud endise Tirrenia kontserni (2) äriühingute kasuks (edaspidi „2011. aasta otsus“). Uurimine puudutas muu hulgas alates 1. jaanuarist 2009 äriühingule Tirrenia di Navigazione (edaspidi „Tirrenia”) mitme laevaliini teenindamise eest makstud hüvitisi ja erastamisprotsessi (vt punkt 2.3.3), mille tulemusena omandas Tirrenia äriüksuse (vt ka põhjendus 27) äriühing Compagnia Italiana di Navigazione (edaspidi „CIN“).

(2) 2011. aasta otsus avaldati Euroopa Liidu Teatajas (3). Komisjon palus huvitatud isikutel esitada oma märkused uuritavate abimeetmete kohta.

(3) Käesoleva otsuse kohaldamisalasse kuuluvate meetmete kohta saatsid komisjonile oma märkused järgmised isikud: erakorralisse haldusmenetlusse kaasatud Tirrenia, Pan Med Lines (edaspidi „Pan Med“), CIN ja Grandi Navi Veloci (edaspidi ka „GNV“) (vt punkt 5). Ta edastas need Itaaliale, kellel oli võimalus neid kommenteerida. Itaalia ühtki märkust ei esitanud.

(4) Itaalia ametiasutused teatasid 10. jaanuaril 2012 ametlikult (väidetavalt õiguskindluse huvides) avaliku teenindamise lepingute projektist (edaspidi „lepingud“), mis tuleks sõlmida Tirrenia ja Siremari äriüksuse tulevaste omandajatega ja mille alusel makstaks viimastele hüvitist. 24. jaanuaril 2012, 4. veebruaril 2012 ja 3. juulil 2012 palus komisjon Itaalia ametiasutustelt teatatud meetmete kohta lisateavet. Itaalia ametiasutused edastasid kõnealuse teabe 9. veebruari 2012. aasta, 11. mai 2012. aasta ja 19. juuli 2012. aasta kirjas. Itaalia ametiasutused teatasid 19. juuli 2012. aasta kirjas komisjonile ka sellest, et eelmisel päeval sõlmiti Itaalia riigi ja CINi vaheline uus leping.

(5) 7. novembril 2012 laiendas komisjon uurimismenetlust muu hulgas (vt punkt 2.2) seoses i) Tirreniale antud päästmisabi ebaseadusliku pikendamisega ja ii) avaliku teenuse hüvitisega, mis maksti CINile Itaalia riigiga sõlmitud uue lepingu alusel. Komisjon võttis selle otsuse muudetud versiooni (4) vastu 19. detsembril 2012 (edaspidi „2012. aasta otsus“).

(6) 2012. aasta otsus avaldati Euroopa Liidu Teatajas (5). Komisjon palus huvitatud isikutel esitada oma märkused uuritavate abimeetmete kohta.

(7) Käesoleva otsuse kohaldamisalasse kuuluvate meetmete kohta saatsid komisjonile märkusi järgmised isikud: CIN, erakorralisse haldusmenetlusse kaasatud Tirrenia ja Pan Med (vt punkt 5). Komisjon edastas need Itaaliale, kellel oli võimalus neid kommenteerida. Itaalia ühtki märkust ei esitanud.

(8) 5. oktoobril 2012 sõlmis komisjon lepingu äriühinguga Ecorys Netherlands BV, et viimane koostaks talle kahe alternatiivse stsenaariumi alusel hinnangu Tirrenia asjaomaste müüki pandud varade turuväärtuse kohta (vt punkt 2.3.3.5). Ecorys esitas oma lõpliku aruande 4. septembril 2013 (edaspidi „Ecorysi aruanne“). Komisjon edastas selle aruande Itaaliale 27. septembril 2013. Itaalia esitas oma märkused Ecorysi aruande kohta, sealhulgas oma sõltumatu eksperdi Banca Profilo koostatud vastuhinnangu 17. detsembri 2013. aasta kirjaga.

(9) Oma 22. jaanuari 2014. aasta otsusega (edaspidi „2014. aasta otsus“) (6) lõpetas komisjon ametliku uurimismenetluse mitmesuguste meetmete suhtes, mida Sardiinia maakond oli võtnud äriühingu Saremar kasuks. 2017. aastal jättis Üldkohus rahuldamata kaebuse, mille Saremar ja maakond selle otsuse peale esitasid (7).

(10) 12. veebruaril 2016, 29. mail 2018, 18. septembril 2018, 10. oktoobril 2018 ja 22. novembril 2018 esitas Grimaldi Euromed S.p.A. (edaspidi „Grimaldi”) komisjonile punktis 6 kirjeldatud teabe. Grimaldi taotlusel kohtusid komisjoni talitused 17. juulil 2018 ka äriühingu esindajaga.

(11) 25. jaanuaril 2018, 29. märtsil 2018 ja 31. augustil 2018 palus komisjon Itaalia ametiasutustelt lisateavet. Itaalia ametiasutused esitasid selle teabe 26. aprillil 2018, 31. mail 2018, 2. novembril 2018 ja 11. detsembril 2018. 23. ja 24. jaanuaril 2019 kohtusid komisjoni talitused Roomas Itaalia ametiasutustega. Järgnevatel kuudel esitasid Itaalia ametiasutused komisjoni poolt sellel kohtumisel palutud lisateabe.

(12) Käesolev otsus puudutab üksnes Tirrenia ja CINi suhtes võetud võimalikke abimeetmeid, nagu on täpsustatud põhjenduses 31. Kõiki ülejäänud meetmeid, mida käsitletakse 2011. ja 2012. aasta otsustes, uuritakse juhtumite SA.32014, SA.32015 ja SA.32016 raames eraldi ning seetõttu ei kuulu need käesoleva otsuse kohaldamisalasse. Eelkõige puudutavad need ülejäänud meetmed endise Tirrenia kontserni teisi äriühinguid.

2. TAUST JA UURITAVATE MEETMETE KIRJELDUS

2.1. Üldine raamistik

2.1.1. Esialgsed lepingud

(13) Tirrenia kontserni omanik oli pikka aega Itaalia riik äriühingu Fintecna (8) kaudu ning alguses kuulus kontserni kuus äriühingut, nimelt Tirrenia, Adriatica, Caremar, Saremar, Siremar ja Toremar. Need äriühingud osutasid mereveoteenuseid Itaalia riigiga 1991. aastal sõlmitud eraldi avaliku teenindamise lepingute alusel, mis kehtisid kakskümmend aastat ajavahemikus 1989. aasta jaanuarist 2008. aasta detsembrini (edaspidi „esialgsed lepingud“). Äriühingule Fintecna kuulus kogu äriühingu Tirrenia aktsiakapital, Tirrenial omakorda kuulusid piirkondlikud äriühingud Adriatica, Caremar, Siremar, Saremar ja Toremar. 2004. aastal ühendati Tirreniaga Adriatica, kes teenindas mitut mereveoliini Itaalia ja Albaania/Horvaatia/Kreeka/Montenegro vahel.

(14) Nende avaliku teenindamise lepingute eesmärk oli tagada peamiselt Mandri-Itaalia ning Sitsiilia ja Sardiinia, samuti väiksemate Itaalia saarte vahelise mereveo teenuste regulaarne ja usaldusväärne osutamine. Selleks andis Itaalia riik rahalist abi toetustena, mis maksti otse igale Tirrenia kontserni äriühingule.

(15) Tirrenia on osutanud mereveoteenuseid mitmel segaveoliinil (sõitjad, sõidu- ja veoautod) ning ka mõnel kaubaveoliinil, peamiselt Mandri-Itaalia ja vastavalt Sardiinia, Sitsiilia ja Tremiti saarte vahel, samuti Sardiinia ja Sitsiilia vahel. Täpsed liinid on nimetatud allpool.

(16) 6. augustil 1999 algatas komisjon Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „ELi toimimise leping“) artikli 108 lõikes 2 sätestatud menetluse seoses abiga, mida maksti esialgsete lepingute alusel kuuele tollal Tirrenia kontserni moodustanud äriühingule.

(17) Uurimise käigus taotlesid Itaalia ametiasutused, et Tirrenia kontserni juhtumi uurimine eraldataks osadeks, et teha esmajärjekorras Tirreniat puudutav lõppotsus. Taotlust põhjendati Itaalia ametiasutuste plaaniga jätkata kontserni erastamist, alustades Tirreniast, ja nende kavatsusega kiirendada nimetatud protsessi seoses selle äriühinguga.

(18) Komisjon nõustus Itaalia ametiasutuste taotlusega ja lõpetas komisjoni otsusega 2001/851/EÜ (9) Tirreniale antud abi suhtes algatatud menetluse (edaspidi „2001. aasta otsus“). Abi tunnistati siseturuga kokkusobivaks tingimusel, et Itaalia ametiasutused võtavad teatavad kohustused.

(19) Komisjon tunnistas oma 16. märtsil 2004. aastal vastu võetud otsusega 2005/163/EÜ (10) (edaspidi „2004. aasta otsus“) Itaalia poolt Tirrenia kontserni muudele äriühingutele kui Tirrenia (11) makstud hüvitise osaliselt siseturuga kokkusobivaks, tingimusel et Itaalia ametiasutused täidavad mitu kohustust, ja osaliselt siseturuga kokkusobimatuks. Otsus põhines 1992.–2001. aasta raamatupidamisandmetel ja sisaldas teatavaid tingimusi, mille eesmärk oli tagada hüvitise kokkusobivus siseturuga kogu esialgsete lepingute kehtivuse ajal.

(20) 4, märtsi 2009. aasta otsusega liidetud kohtuasjades T-265/04, T-292/04 ja T-504/04 (12) (edaspidi „2009. aasta kohtuotsus“) tühistas Üldkohus 2004. aasta otsuse. Käesolev otsus ei piira pärast 2009. aasta kohtuotsust algatatud ja praegu käimasolevat menetlust.

2.1.2. Esialgsete lepingute pikendamine

(21) 30. detsembri 2008. aasta dekreet-seaduse nr 207 (mis muudeti 27. veebruari 2009. aasta seaduseks nr 14) artiklis 26 sätestati, et esialgseid lepinguid (sealhulgas Tirrenia suhtes kohaldatavat lepingut), mis pidid esialgu kehtima kuni 31. detsembrini 2008, pikendatakse ühe aasta võrra kuni 31. detsembrini 2009.

(22) 25. septembri 2009. aasta dekreet-seaduse nr 135 (mis muudeti 20. novembri 2009. aasta seaduseks nr 166 (edaspidi „2009. aasta seadus“) artiklis 19b sätestati, et seoses Tirrenia kontserni äriühingute erastamisega loobub emaettevõtja Tirrenia osalusest piirkondlikes äriühingutes (v.a Siremar) ilma mis tahes tasu maksmiseta järgmiselt: 1) Caremar antakse üle Campania maakonnale. Seejärel annab Campania maakond Lazio maakonnale üle tegutseva kontserni, (13) mis korraldab alates sellest hetkest Laziomari nime all eraldiseisva äriüksusena ühenduse pidamist Ponziane saartega; 2) Saremar antakse üle Sardiinia maakonnale; 3) Toremar antakse üle Toscana maakonnale.

(23) Ühtlasi oli 2009. aasta seaduses sätestatud, et Itaalia riik ning Tirrenia ja Siremar lepivad 31. detsembriks 2009 kokku uued lepingud. Samuti kavatseti piirkondlike liinide teenindamine kinnitada avaliku teenindamise lepingute projektides, mille Saremar, Toremar ja Caremar lepivad piirkondlike omavalitsustega kokku vastavalt 31. detsembriks 2009 (Sardiinia ja Toscanaga) ja 28. veebruariks 2010 (Campania ja Lazioga). Uute lepingute / avaliku teenindamise lepingute projektide suhtes pidi välja kuulutatama hankemenetlus äriühingute endi osalusel ja seejärel, pärast kõigi nende äriühingute erastamise elluviimist, kavatseti need ostjatega allkirjastada (14).

(24) Selleks pikendati 2009. aasta seadusega esialgsete lepingute (sealhulgas Tirrenia suhtes kohaldatava lepingu) kehtivust alates 1. jaanuarist 2010 kuni 30. septembrini 2010.

(25) 2009. aasta seadusega kehtestati ka teenuste osutamise eest makstava iga-aastase hüvitise kindlad ülemmäärad kehtivusega alates 2010. aastast (nii pikendatud esialgsete lepingute alusel kui ka uute lepingute ja avaliku teenindamise lepingute alusel) kogusummas 184 942 251 eurot järgmiselt. Tabel 1 Alates 2010. aastast kehtivad hüvitise ülemmäärad Äriühing Iga-aastane maksimumhüvitis (eurodes) Tirrenia 72 685 642 Siremar 55 694 895 Saremar 13 686 441 Toremar 13 005 441 Caremar 29 869 832 (15)

(26) Lisaks sätestati 1. oktoobri 2010. aasta seaduse nr 163 (millega muudeti 5. augusti 2010. aasta dekreet-seadust nr 125, edaspidi „2010. aasta seadus“) artiklis 1 esialgsete lepingute (sealhulgas Tirrenia suhtes kohaldatava lepingu) täiendav pikendamine alates 1. oktoobrist 2010 kuni Tirrenia ja Siremari erastamisprotsessi lõpuni.

2.1.3. Tirrenia erastamine ja uue lepingu sõlmimine

(27) 2010. aasta septembris kuulutati välja pakkumismenetlus (vt punkt 2.3.3), et leida ostja Tirrenia äriüksusele, mis on seotud uue lepinguga mereveoteenuste osutamiseks kaheksa aasta jooksul avaliku teenuse hüvitise eest. Selles kontekstis viidatakse Tirrenia asemel Tirrenia äriüksusele, kuna pakkumismenetlus puudutas ainult neid varasid ja lepinguid, mis on vajalikud omandajaga sõlmitavas uues lepingus kindlaks määratud avalike teenuste osutamise kohustuste täitmiseks. Tirrenia ülejäänud varad, mida ta kasutas muudel eesmärkidel (näiteks laevad, kinnisvara ja kunstiteosed), tuli müüa eraldi menetluste teel. Peale selle ei puudutanud pakkumismenetlus Tirrenia kohustusi, seega ei antud ostjale üle ühtegi Tirrenia võlga, mis oli kogunenud enne müügi kuupäeva. Praeguseks on erakorralisse haldusmenetlusse kaasatud Tirrenia endiselt eraldi üksus, ehkki peamine eesmärk on see likvideerida, kui võlausaldajatele on raha tagasi makstud.

(28) Pärast pakkumismenetluses edukaks tunnistatud pakkumust allkirjastas CIN Tirrenia 25. juulil 2011 äriüksuse omandamise lepingu. Riigi ja CINi vaheline uus leping sõlmiti 18. juulil 2012. Selle põhjal andis riik 19. juulil 2012 Tirrenia äriüksuse omandiõiguse üle CINile.

2.2. 2011. ja 2012. aasta otsuses käsitletud meetmed

(29) 2011. ja 2012. aasta otsusega algatatud ametlikus uurimismenetluses hinnati järgmisi meetmeid (vt ka punkt 3): a) hüvitis üldist majandushuvi pakkuvate teenuste osutamise eest pikendatud esialgsete lepingute alusel (1. meede); b) Tirrenia ja Siremari päästmisabi ebaseaduslik pikendamine (2. meede); c) endise Tirrenia kontserni (16) äriühingute erastamine (3. meede); d) tulevaste lepingute / avaliku teenindamise lepingute alusel makstud hüvitis üldist majandushuvi pakkuvate teenuste osutamise eest (4. meede); e) sildumise eesõigus (5. meede); f) meetmed, mis olid sätestatud 2010. aasta seaduses, millega muudeti dekreet-seadust nr 125/2010 (6. meede); g) lisameetmed, mis Sardiinia maakond võttis Saremari kasuks (7. meede);

(30) Oma 2014. aasta otsusega lõpetas komisjon ametliku uurimismenetluse seoses meetmetega, mille Sardiinia maakond võttis Saremari kasuks eespool viidatud 7. meetmena, välja arvatud üks meede (17).

2.3. Käesolevas otsuses käsitletud meetmete üksikasjalik kirjeldus

(31) Käesolevas otsuses käsitletakse ainult põhjenduses 29 loetletud 1.–6. meedet. Neid meetmeid kirjeldatakse üksikasjalikumalt järgmistes punktides.

2.3.1. Riigi ja Tirrenia vahelise esialgse lepingu pikendamine

2.3.1.1. Avalike teenuste osutamise kohustused

(32) Tirreniaga sõlmitud esialgse lepingu artiklis 1 nähti ette viie aasta plaanid, milles täpsustatakse teenindatavad sadamad, kasutatavate laevade tüüp ja Tirreniale usaldatud teenuste nõutav sagedus.

(33) Itaalia teatas komisjonile, et viimane ministri 20. septembri 2001. aasta käskkirjaga vastu võetud Tirreniat käsitlev viie aasta plaan hõlmab aastaid 2000–2004. See kava kajastab täielikult Itaalia poolt komisjoni 2001. aasta otsuse kontekstis võetud kohustusi (eriti avalike teenuste osutamise korra ulatuse vähendamist). Koostati plaan aastateks 2005–2008, kuid pädevad ministeeriumid ei ole seda ametlikult heaks kiitnud. Selle asemel on valitsus võtnud vastu juhtumipõhiseid otsuseid, et viia teenused paremini vastavusse kohalike kogukondade vajadustega, tegemata samas avalike teenuste osutamise süsteemis olulisi muudatusi. Itaalia ametiasutused väitsid, et pikemaajaline kavandamine ei olnud vajalike rahaliste vahendite puuduliku eelarvestamise tõttu enam võimalik. Seetõttu puudutasid tehtud väikesed muudatused peamiselt avalike teenuste vähendamist.

(34) Esialgse lepingu kohaselt, mida pikendati ja muudeti (teatavate liinide jaoks), teenindas Tirrenia ajavahemikul 1. jaanuarist 2009 kuni 18. juulini 2012 järgmisi liine: — Genova – Porto Torres: Tirrenia osutas sellel liinil segaveoteenuseid madalhooajal (18) avalike teenuste osutamise korra kohaselt ja kõrghooajal ärilistel alustel. Tirrenia osutas avalike teenuste osutamise korra kohaselt iga päev teenuseid õhtuste väljumistega mõlemast sadamast vastavalt eelnevalt koostatud sõiduplaanidele, et tagada kindlad ühendused Sardiinia raudteevõrguga. Grandi Navi Veloci, ainus konkurent, kes seda liini samuti asjaomasel perioodil aasta ringi teenindas, tagas madalhooajal ainult kolm iganädalast väljumist. Kui kõrghooajal pakkus Grandi Navi Veloci igapäevast teenindust, ei taganud ta õhtuseid väljumisi mõlemast sadamast. — Civitavecchia–Olbia: Tirrenia osutas sellel liinil segaveoteenuseid madalhooajal (19) avalike teenuste osutamise korra kohaselt ja kõrghooajal ärilistel alustel. Tirrenia osutas avalike teenuste osutamise korra kohaselt iga päev teenuseid õhtuste väljumistega mõlemast sadamast vastavalt eelnevalt koostatud sõiduplaanidele. Vähemalt osal hinnataval ajavahemikul teenindas SNAV seda liini nii madal- kui ka kõrghooajal. Samas teenindas SNAV seda liini 2008. aastal madalhooajal kõigest kolm korda nädalas ja kõrghooajal iga päev. Näib, et 2009. ja 2010. aastal suurendas SNAV madalhooajal teenindussagedust ja muutis selle igapäevaseks. Pärast 2011. aasta maid, kui Grandi Navi Veloci selle liini teenindamise üle võttis, lõpetas SNAV sellel tegutsemise. Seejärel otsustas Grandi Navi Veloci seda liini teenindada ainult kõrghooajal. Teiste veoettevõtjate (nt Moby, Sardinia Ferries) tegevus sellel liinil piirdus sel perioodil kõrghooajaga. — Napoli–Palermo: 2009. aastal osutas Tirrenia sellel liinil segaveoteenuseid avalike teenuste osutamise korra alusel aasta ringi, alates 2010. aastast osutas Tirrenia neid teenuseid madalhooajal avalike teenuste osutamise korra alusel ja kõrghooajal ärilistel alustel. Tirrenia osutas avalike teenuste osutamise korra kohaselt iga päev teenuseid õhtuste väljumistega mõlemast sadamast vastavalt eelnevalt koostatud sõiduplaanile. SNAV, tema ainus konkurent, kes seda liini samuti aasta ringi teenindas ja kes pakkus küll igapäevaseid väljumisi, ei oleks kogu pikenduse jooksul siiski taganud samasugust regulaarsust ja järjepidevust nagu Tirrenia (20). Lisaks kasutas SNAV selle liini teenindamiseks palju vanemaid laevu kui Tirrenia ja seega ei pakkunud ta sama kvaliteeti (21). Grandi Navi Veloci teatas, et ta teenindas seda liini 2011. aastal maist detsembrini ja 2012. aastal kogu aasta (vt ka põhjendused 266 ja 267). Grandi Navi Veloci pakkus sellel liinil teenuseid koostöös SNAViga. — Genova–Olbia–Arbatax: Tirrenia pakkus sellel liinil segaveoteenuseid avalike teenuste osutamise korra kohaselt vähemalt kolm korda nädalas aasta ringi. Arbataxi teenindati kaks korda nädalas lisapeatusena, olles kõigepealt peatunud Olbias. Hinnataval ajavahemikul teenindas eraettevõtja Moby Genova ja Olbia vahelist liini vaid osa aastast (enamikul aastatel märtsi keskpaigast oktoobri keskpaigani). Samuti tegutses GNV kõrghooajal ainult Genova ja Olbia vahel. Tirrenia oli ainus veoettevõtja, kes teenindas Olbiasse suunduvat liini aasta ringi. Lisaks oli Tirrenia kogu hinnatava ajavahemiku jooksul ainus veoettevõtja, kes pakkus ühendust Arbataxiga. — Civitavecchia–Cagliari–Arbatax: Tirrenia osutas sellel liinil segaveoteenuseid avalike teenuste osutamise korra kohaselt iga päev väljumisega mõlemast sadamast aasta ringi. Arbataxi teenindati kaks korda nädalas lisapeatusena. Kogu pikenduse jooksul oli Tirrenia ainus veoettevõtja, kes teenindas seda liini nii madal- kui ka kõrghooajal. — Napoli–Cagliari: Tirrenia osutas sellel liinil segaveoteenuseid avalike teenuste osutamise korra kohaselt igast sadamast vähemalt kord nädalas aasta ringi. Kogu pikenduse jooksul oli Tirrenia ainus veoettevõtja, kes pakkus sellel liinil segaveoteenuseid nii madal- kui ka kõrghooajal. — Palermo–Cagliari: Tirrenia osutas sellel liinil segaveoteenuseid avalike teenuste osutamise korra kohaselt igast sadamast kord nädalas aasta ringi. Kogu pikenduse jooksul oli Tirrenia ainus veoettevõtja, kes pakkus sellel liinil segaveoteenuseid nii madal- kui ka kõrghooajal. — Trapani–Cagliari: Tirrenia osutas sellel liinil segaveoteenuseid avalike teenuste osutamise korra kohaselt igast sadamast kord nädalas aasta ringi. Kogu pikenduse jooksul oli Tirrenia ainus veoettevõtja, kes pakkus sellel liinil segaveoteenuseid nii madal- kui ka kõrghooajal. — Termoli – Tremiti saared: Tirrenia osutas sellel liinil segaveoteenuseid avalike teenuste osutamise korra kohaselt igast sadamast vähemalt iga päev aasta ringi. Kogu pikenduse jooksul oli Tirrenia ainus veoettevõtja, kes teenindas seda liini nii madal- kui ka kõrghooajal. — Livorno–Cagliari (22): Tirrenia osutas sellel liinil kaubaveoteenuseid avalike teenuste osutamise korra kohaselt viis korda nädalas aasta ringi. Asjaomasel ajavahemikul pakkusid konkurendid (nt Moby) sellel liinil ainult ühte väljumist nädalas ning katkestasid teenuse osutamise suvisel kõrghooajal ja jõulupühadel. — Napoli–Cagliari: Tirrenia osutas sellel liinil kaubaveoteenuseid avalike teenuste osutamise korra kohaselt kaks kuni kolm korda nädalas aasta ringi. Kogu pikenduse jooksul oli Tirrenia ainus veoettevõtja, kes pakkus sellel liinil kaubaveoteenuseid nii madal- kui ka kõrghooajal (lisaks oma segaveoteenustele samal liinil). — Ravenna–Catania: Tirrenia osutas sellel liinil kaubaveoteenuseid avalike teenuste osutamise korra kohaselt igast sadamast kolm korda nädalas aasta ringi. Kogu pikenduse jooksul oli Tirrenia ainus kaubaveoettevõtja sellel liinil nii madal- kui ka kõrghooajal.

2.3.1.2. Eelarve ja kestus

(35) Järgmises tabelis on esitatud Tirreniale 2009. aastast kuni 2012. aasta juulini makstud iga-aastase hüvitise suurus. Tabel 2 Ajavahemikul 2009. aastast kuni 2012. aasta juulini makstud hüvitis Aasta Hüvitis (eurodes) 2009 (jaanuar–detsember) 80 010 000 2010 (jaanuar–detsember) 72 685 642 2011 (jaanuar–detsember) 72 685 642 2012 (jaanuar–juuli) 39 978 409,46 (23)

(36) Esialgse lepinguga nähakse ette avaliku teenuse eest iga-aastase hüvitise maksmine järgmiselt: esimene ettemakse tehakse iga aasta 30. märtsiks ja see vastab 70 %le eelmisel aastal makstud hüvitisest. Teine makse, mis tehakse 30. juuniks, võrdub 20 %ga hüvitisest. Makstud summade ning jooksva aasta tegevuskulude ja tulude vahe on jääksumma, mis makstakse välja 30. novembriks. Kui selgub, et Tirrenia on saanud osutatud teenuste netokuludest suurema summa (tulu miinus kahjum), tuleb vahe tagasi maksta (24).

(37) Nagu eespool kirjeldatud (vt põhjendus 34), teenindab Tirrenia kõrghooajal Genova – Porto Torrese, Civitavecchia–Olbia ja Napoli–Palermo liini (alates 2010. aastast) ärilistel alustel. Kõigil nendel liinidel kõrghooajal teenitud kasum arvatakse Tirreniale avaliku teenuse osutamise eest makstava hüvitise summast maha, samal ajal kui kogu selle perioodi jooksul tekkinud kahju peaks kandma Tirrenia ise. See vähendab hüvitise summat, mis on vajalik nende liinide teenindamiseks madalhooajal kohaldatava avalike teenuste osutamise korra kohaselt. — 2009. aastal makstud hüvitis

(38) Presidendi 1. juuni 1979. aasta dekreedis nr 501 (edaspidi „dekreet nr 501/79“) on sätestatud mitmesugused elemendid (tulud ja kulud), mida arvestatakse avalike mereveoteenuste osutajatele makstava toetuse arvutamisel. Lisaks nähti 5. detsembri 1986. aasta seadusega nr 856 (edaspidi „seadus nr 856/86“) ette teatavate muudatuste tegemine Itaalia avalike mereveoteenuste osutamise kohustuste süsteemis. Mis puudutab ühendusi suuremate ja väiksemate saartega, muudeti selle artikliga 11 avaliku teenuse hüvitise arvutamise kriteeriume. Toetus tuli arvutada keskmiste ja objektiivsete parameetrite alusel kindlaksmääratud tulude ja teenuse kulude vahe põhjal ning see pidi sisaldama investeeritud kapitalilt saadavat mõistlikku tulu. Sama artikliga nähakse ka ette, et avaliku teenindamise lepingud peavad sisaldama subsideeritud liinide loetelu, sagedust ja kasutatavate laevade tüüpe. Toetused pidid heaks kiitma vastutavad ministrid. Presidendi dekreedis nr 501/79 ja seaduses nr 856/86 sätestatud põhimõtted kajastusid esialgsetes lepingutes.

(39) 2009. aastaks arvutati üldist majandushuvi pakkuvate teenuste osutamise eest makstav hüvitis alates 1991. aastast kehtinud esialgses lepingus kehtestatud metoodika kohaselt ja lepingu kehtivust pikendati pärast selle esialgse kehtivusaja lõppu 31. detsembril 2008. Eelkõige vastas hüvitis avalike teenuste osutamise korra alusel osutatavate teenuste akumuleeritud puhaskahjumile, millele lisati kapitaliinvesteeringute tulususele vastav muutuv summa.

(40) Riigiasutuste kindlaksmääratud hüvitise arvutamisel võeti arvesse järgmisi kuluelemente: soetamis-, reklaami- ja majutuskulud, peale-, mahalaadimis- ja manööverdamiskulud, kaldapealse halduspersonali kulud, laevade hoolduskulud, halduskulud, kindlustuskulud, rendi- ja liisingukulud, kütus, maksud ja amortisatsioonikulud. — 2010., 2011. ja 2012. aastal makstud hüvitis

(41) Alates 2010. aastast on üldist majandushuvi pakkuvate teenuste osutamise eest makstavat hüvitist kindlaks määratud uue metoodika abil, mis on sätestatud CIPE (25)9. novembri 2007. aasta direktiivis „Avalike teenuste osutamise kohustuste kindlaksmääramise kriteeriumid ja tariifidünaamika üldist huvi pakkuvas merekabotaaži sektoris“ (edaspidi „CIPE direktiiv“) (26). CIPE direktiivi preambuli kohaselt võeti direktiiv vastu avalike teenuste osutamise korra alusel mereveoteenuseid osutavate avalik-õiguslike äriühingute erastamise eesmärgil (27). CIPE direktiivi sätteid kohaldati Tirrenia kontserni äriühingute osutatavate teenuste suhtes alates 2010. aastast, veel enne asjaomaste uute lepingute ja avaliku teenindamise lepingute jõustumist pärast asjaomaseid erastamisi.

(42) CIPE direktiivis sätestatud meetod võimaldab avalikke mereveoteenuseid osutavatel ettevõtjatel teenida asjakohast tulu. Kapitalitootlus arvutatakse kapitali kaalutud keskmise hinna (WACC) alusel.

(43) Nõutav omakapitali investeeringute tulusus (28) tuleb arvutada kapitalivara hinnamudeli abil. Selle mudeli alusel tuletatakse omakapitali hind i) riskivabast määrast, ii) beetakordajast (äriühingu hinnanguline riskiprofiil aktsiaturu kohta) ja iii) aktsiaturule määratud omavahendite riskipreemiast.

(44) Eelkõige arvutatakse omakapitali maksumus, kohaldades riskivaba tegevuse tulumäära suhtes lisariski preemiat. See preemia arvutatakse turu riskipreemiana, mis korrutatakse selle beetakordajaga, mis mõõdab, kui riskantne on teatav tegevus turu jaoks.

(45) CIPE direktiivi kohaselt vastab riskivaba tegevuse tulumäär kümneaastaste võrdlusvõlakirjade keskmisele kogutulule, viidates eelmisele kaheteistkümnele kuule, mille kohta on andmed olemas.

(46) CIPE direktiivis kehtestatakse 4 % suurune riskipreemia. Lisaks hüvitatakse mitteainuõiguslikul alusel osutatava teenuse korral ettevõtja eeldatavalt suurem risk täiendava 2,5 % lisamisega riskipreemiale.

(47) Praktikas ei tohi Tirreniale makstava hüvitise summa siiski ületada 2009. aasta seaduses sätestatud 72 685 642 euro suurust ülemmäära (vt põhjendus 25). Ehkki 2009. aasta seadusega piiratakse kõigile Tirrenia äriühingutele avalike teenuste osutamise korraga hõlmatud mereveoteenuste osutamise eest makstavat iga-aastast hüvitist, sisaldab CIPE direktiiv ka teatavaid kaitsemeetmeid, mis võimaldavad asjaomastel ettevõtjatel oma tegevuskulusid piisavalt katta.

(48) CIPE direktiivi kohaselt tuleb eelkõige kindlaks määrata teenuste ulatus, uues lepingus ettenähtud maksimumtariifid ja tegelikult makstav hüvitis nii, et teenuseosutajale oleks tagatud kõigi lubatud kulude katmine. Kohaldatakse järgmist valemit: VA(RSP) + VA(AI(X)) = VA(CA), kus — VA(RSP) on avalike teenuste osutamise kohustuste täitmise eest makstava hüvitise diskonteeritud väärtus; — VA(AI(X)) on muude tulude (piletitulu ja muu) diskonteeritud väärtus; — VA(CA) on lubatud tegevuskulude, võla tagasimaksmise ja investeeritud kapitali tulususe diskonteeritud väärtus.

(49) Kui ülaltoodud võrrand ei kehti, võib subsideeritud tegevuse ulatust vähendada (vt ka põhjendus 103) või teise võimalusena võib üle vaadata teenuse korralduse (nt laeva tüüp) või muuta maksimumtariife.

(50) Lisaks sellele kohandatakse igal aastal hinnakujunduse valemi alusel iga teenuse suhtes kohaldatavat tariifi ülemmäära, millest on maha arvatud maksud ja sadamatasud: ΔT = ΔP – X, kus — ΔT on tariifi ülemmäära aastane muutus protsentides; — ΔP on vaatlusaasta inflatsioonimäär; — X on lepingus sätestatud tariifi ülemmäära tegelik aastane kohandamismäär, mis jääb lepingu kehtivusaja jooksul samaks.

(51) CIPE direktiiviga on samuti ette nähtud, et tariifi ülemmäära võib kohandada kütusekulude erinevuste järgi, võttes võrdlusaluseks avalikult kättesaadavad standardhinnad.

2.3.2. Tirrenia päästmisabi ebaseaduslik pikendamine

(52) 16. novembril 2010 kiitis komisjon heaks päästmisabi andmise Tirreniale ja Siremarile (edaspidi „2010. aasta otsus“) (29). Abimeede seisnes erapankade antud krediidiliini tagatises kuni 95 000 000 euro suuruses summas. Itaalia võttis kohustuse edastada komisjonile hiljemalt kuus kuud pärast päästmisabimeetme kohaldamise lubamist restruktureerimiskava või tõend selle kohta, et laen on täielikult tagasi makstud ja/või tagatise kehtivus lõpetatud.

(53) Seejärel teatas Itaalia komisjonile, et valitud finantseerimisasutused Banca Infrastrutture Innovazione e Sviluppo (edaspidi „BIIS“) ja Unicredit on andnud Tirreniale ja Siremarile 40 000 000 euro suuruse krediidiliini (st Tirreniale 25 000 000 eurot ja Siremarile 15 000 000 eurot) tagasimaksetähtpäevaga 30. juuni 2011. Riik andis krediidiliinile garantii 15. veebruaril 2011.

(54) Rahastamisvahendid maksti välja järgmiselt: a) esimene osamakse 28. veebruaril 2011 (20 000 000 eurot Tirreniale ja 12 000 000 eurot Siremarile); b) teine osamakse 23. märtsil 2011 (5 000 000 eurot Tirreniale ja 3 000 000 eurot Siremarile);

(55) Itaalia teatas komisjonile, et arvestades asjaolu, et tagatud laenu esimene osamakse tehti Tirreniale ja Siremarile alles 28. veebruaril 2011, lõpeb laenu tagasimaksmise kuuekuuline ajavahemik raskustes olevate äriühingute päästmiseks ja ümberkorraldamiseks antavat riigiabi käsitlevate liidu suuniste (edaspidi „2004. aasta päästmise ja ümberkorraldamise suunised“) (30) punkti 25 alapunkti a ning 2010. aasta otsuse põhjenduste 32 ja 47 tähenduses 28. augustil 2011.

(56) Tirrenia ja Siremar aga ei täitnud laenu tagasimaksmise kohustust ja seetõttu nõudis BIIS 11. juulil 2011 riigigarantii sisse. Seega oli Tirrenia võlg riigi ees sellel kuupäeval 25 203 063,89 eurot. See hõlmab nii vastavate laenude põhisummat kui ka pangale võlgnetavat intressi.

(57) Pankrotikohus andis loa lisada Tirrenia eelisõigusega võlausaldajate (creditori prededucibili) hulka majandus- ja rahandusministeeriumi. Itaalia ametiasutuste väitel oli erakorraline volinik, kellele usaldati maksejõuetusmenetluses oleva äriühingu juhtimine, tol ajal seisukohal, et Tirrenia võib rahastamisvahendid tagasi maksta 28. augustiks 2011, tehes seda kavandatud erastamisest saadud tuludest (vt punkt 2.3.3).

(58) 25. juulil 2011 sõlmiti leping Tirrenia äriüksuse CINile müümise kohta. Varade üleandmine ja seega ka maksmine aga viibisid peamiselt raskuste tõttu vajalike ühinemislubade saamisel (31). 21. juunil 2012 kiitis Itaalia konkurentsiamet Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato (edaspidi „Itaalia konkurentsiamet“) Tirrenia ja CINi tehingu lõpuks heaks ja müük vormistati 19. juulil 2012.

(59) 18. septembril 2012 maksis Tirrenia riigile tagasi 25 852 548,93 euro suuruse summa. 24. oktoobril 2012 teatas Itaalia komisjonile, et Tirrenia on oma 11. juuli 2011. aasta seisuga võlguolevad summad, sealhulgas riigile võlgnetavad intressid summas 649 485,04 eurot täielikult tagasi maksnud, ning esitas selle kohta tõendid.

2.3.3. Tirrenia erastamine ja ostuhinna maksmise edasilükkamine CINi poolt

(60) Fintecna avaldas 23. detsembril 2009 Tirrenia kogu aktsiakapitali, sealhulgas tütarettevõtja Siremari müümiseks esimese pakkumiskutse. 19. veebruaril 2010 oli 19 üksuselt laekunud 16 avaldust osalemisest huvitatuse kohta. 4. augustil 2010, pärast läbirääkimiste ebaõnnestumist ainsa pakkujaga, kes esitas siduva pakkumuse, kuulutas Fintecna menetluse lõppenuks. Itaalia väitel ebaõnnestusid läbirääkimised pakkumuse rahaliste aspektidega seotud probleemide tõttu.

(61) Pärast esimese erastamiskatse ebaõnnestumist kaasati suurte rahaliste raskuste ees seisnud Tirrenia ja Siremar Itaalia suurettevõtete seaduses ette nähtud kollektiivsesse maksejõuetusmenetlusse, st erakorralisse haldusmenetlusse (amministrazione straordinaria), ja kuulutati varsti pärast seda maksejõuetuks. Täpsemalt öeldes kaasati Tirrenia erakorralisse haldusmenetlusse 5. augustil 2010. Rooma kohus tegi 12. augustil 2010 otsuse nr 332/2010, millega kuulutati Tirrenia maksejõuetuks.

2.3.3.1. Erakorraline haldusmenetlus

(62) Erinevalt tavapärasest pankrotimenetlusest, mille peamine eesmärk on likvideerida maksejõuetu äriühing võlausaldajate nõuete rahuldamiseks, kujutab 8. juuli 1999. aasta dekreet-seaduses nr 270 sätestatud erakorraline haldusmenetlus enesest spetsiifilist suurettevõtete maksejõuetusmenetlust, mille eesmärk on kaitsta varasid ja tagada äritegevuse jätkumine.

(63) Selles menetluses antakse maksejõuetu äriühingu juhtimine üle erakorralisele volinikule, kelle nimetab ametisse pädev ministeerium. Erakorraline volinik esitab kava asjaomase äriühingu finantsseisundi taastamiseks kas maksejõuetu äriühingu restruktureerimise või vara müügi teel. See kava eeldab pädeva ministeeriumi eelnevat luba, mille puhul võetakse arvesse järelevalvenõukogu arvamust (koosneb ministeeriumi nimetatud ekspertidest).

(64) 23. detsembri 2003. aasta dekreet-seadus nr 347, millega kehtestatakse maksejõuetute suurettevõtete restruktureerimise kiireloomulised meetmed ning mida on muudetud ja millest on saanud 18. veebruari 2004. aasta seadus nr 39 (edaspidi „Marzano seadus“), reguleerib erakorralist haldusmenetlust, mida kohaldatakse maksejõuetute äriühingute suhtes, kes kavatsevad selle restruktureerimismenetluse läbi teha. Need äriühingud peavad kumulatiivselt vastama ka teatavatele kriteeriumidele, mis käsitlevad eelmise aasta töötajate arvu ja võla suurust.

(65) Menetlus eeldab, et maksejõuetu äriühing esitaks avalduse nii Itaalia majandusarengu ministrile kui ka pädevale pankrotikohtule. Seejärel otsustab ministeerium maksejõuetu äriühingu menetlusse kaasamise ja nimetab erakorralise voliniku, kelle tegevuse järele valvab järelevalvenõukogu, samal ajal kui kohus teeb kindlaks, milline on äriühingu maksejõuetuse seisund.

(66) Erakorraline volinik peab 180 päeva jooksul pärast ametisse nimetamist esitama ministeeriumile restruktureerimiskava. Tavaline pankrotimenetlus algatatakse ainult juhul, kui ministeerium sellist restruktureerimiskava heaks ei kiida ja alternatiivne menetlus varade müügiks ei ole otstarbekas.

(67) Dekreet-seadusega 134/2008 (edaspidi „dekreet 134/2008“) (32) tehti Marzano seadusesse mitu muudatust. Neid muudatusi kohaldatakse olulisi avalikke teenuseid osutavate äriühingute suhtes ja need puudutavad muu hulgas erakorralise voliniku võimalust teha kindlaks maksejõuetu äriühingu vara ostja läbirääkimiste teel osalistega, kes tagavad avaliku teenuse katkematuse keskpikas perspektiivis ja kiire sekkumise. Dekreedis 134/2008 on sätestatud, et müügihind ei tohi olla madalam kui ministri käskkirjaga nimetatud sõltumatu eksperdi määratud varade turuväärtus.

(68) Dekreediga 134/2008 kehtestati ka võimalus rakendada varade võõrandamise kava kohe, võrreldes eelmise korraga, mille kohaselt nõuti esmalt ministeeriumile restruktureerimiskava esitamist. Kõigele lisaks nähakse dekreedis 134/2008 ette, et kui ministeerium ei saa vara võõrandamise kava ega restruktureerimiskava ellu viia ega heaks kiita, algatatakse tavaline pankrotimenetlus.

2.3.3.2. Müügimenetlus

(69) 15. septembril 2010 avaldati uue kaheksa-aastase lepinguga seotud Tirrenia äriüksuse (33) müümiseks pakkumiskutse. Selle pakkumiskutse eesmärk oli kontrollida, kas eksisteerib Tirrenia äriüksuse omandamisest huvitatud võimalikke riigisiseseid või rahvusvahelisi üksusi, kes suudaksid tagada veoteenuste katkematuse.

(70) Pakkumiskutse avaldati Tirrenia veebisaidil, mitmes ajalehes (34) ja ka valitud asjaomasele valdkonnale spetsialiseerunud veebisaitidel (35). Selle osalemiskutse tähtajaks määrati esialgu 29. september 2010, kuid seda pikendati 20. oktoobrini 2010 samades eespool nimetatud riiklikes ja rahvusvahelistes ajalehtedes ja veebisaitidel avaldatud teatega, et anda osalemishuvist teatamiseks mõistlik tähtaeg.

(71) Riigisisesed, Euroopast ja väljastpoolt Euroopat pärit üksused esitasid 21 avaldust sooviga selles pakkumismenetluses osaleda. Seejärel kutsus erakorraline volinik 16 üksust, kelle osalemisavaldusest ilmnes, et nad suudavad tagada mereveoteenuse (36) katkematuse, üles tegema Tirrenia äriüksuse põhjalikku hoolsuskohustuse täitmise kontrolli. Juurdepääs asjassepuutuvatele dokumentidele anti tingimusel, et huvitatud pooled allkirjastavad konfidentsiaalsuskokkulepped.

(72) Üheteistkümnele isikule, (37) kes lõpuks otsustasid selle hoolsuskohustuse täitmise kontrolli teha, anti juurdepääs virtuaalsetele andmeruumidele, mis sisaldasid järgmist: a) kogu tehniline, juriidiline ja finantsteave, sealhulgas andmed müüki pandud äriüksuse kohta; b) erakorralise voliniku koostatud Tirrenia äriüksuse äriplaan; c) müüja hoolsuskohustuse täitmise aruanne ja äriühingu bilanss erakorralisse haldusmenetlusse kaasamise päeval; d) eduka pakkuja ja riigi vahel sõlmitava uue kaheksa-aastase lepingu projekt; e) kogu muu nõutav teave, et potentsiaalsed ostjad saaksid müügiobjekti õigesti hinnata.

(73) Majandusarengu minister määras 4. veebruari 2011. aasta ministri käskkirjaga sõltumatuks eksperdiks Banca Profilo, kelle ülesandeks oli hinnata Tirrenia äriüksust dekreet-seaduse nr 347/2003 artikli 4 lõike 4c kohaselt. 8. märtsil 2011 hindas Banca Profilo Tirrenia äriüksuse (sealhulgas uue kaheksa-aastase lepingu) väärtuseks 380 000 000 eurot. See teave laaditi enne siduvate pakkumuste esitamise tähtaja lõppu kõigi võimalike pakkujate jaoks andmeruumi.

(74) Pärast siduvate pakkumuste esitamise tähtpäeva möödumist märkis erakorraline volinik 15. märtsil 2011, et 2. veebruari 2011. aasta menetluse märgukirja (38) tingimustele vastava siduva pakkumuse esitas ainult CIN – äriühing, kuhu kuuluvad äriühingud Onorato Partecipazioni S.r.l., Grimaldi Compagnia di Navigazione S.p.A. ja Marinvest S.r.l.

(75) Pärast seda, kui erakorraline volinik palus selgitusi, esitas CIN 14. aprillil 2011 lõpliku siduva pakkumuse Tirrenia äriüksuse omandamiseks. Täpsemalt öeldes sisaldas kõnealune pakkumus, millele on lisatud i) äriplaan, mis on kooskõlas lepingus sätestatud avalike teenuste osutamise kohustustega, ja ii) pangatagatisi kogusummas 20 000 000 eurot, järgmist: i) Tirrenia äriüksuse, sealhulgas uue kaheksa-aastase lepingu ostmiseks pakutav 380 100 000 euro suurune koguhind; ii) pakkumuse maksumus, makstes pärast äriüksuse üleandmist 200 100 000 eurot ja ülejäänud summa aja jooksul järgmiselt: a) 55 000 000 eurot äriüksuse üleandmisele järgneva kolmanda aasta 15. detsembriks; b) 60 000 000 eurot äriüksuse üleandmisele järgneva kuuenda aasta 15. detsembriks; c) 65 000 000 eurot äriüksuse üleandmisele järgneva kaheksanda aasta 15. detsembriks.

(76) Eeltoodut arvesse võttes sisestas erakorraline volinik CINi esitatud siduva pakkumuse andmeruumi ja saatis 2. mail 2011 kõikidele hoolsuskohustuse täitmise kontrollimise etapis arvesse võetud pakkujatele kirja, milles kutsus neid üles esitama 12. maiks 2011 CINi 14. aprillil 2011 esitatud pakkumusest parema pakkumuse. Pärast ühe võimaliku ostja taotlust pikendas erakorraline volinik paremate pakkumuste esitamise tähtaega 19. maini 2011. Erakorraline volinik ei saanud siiski selleks kuupäevaks ühtegi muud pakkumust.

(77) Erakorralise voliniku ja tema nõustajate koostatud hinnangu alusel loeti CINi 14. aprillil 2011 esitatud ostupakkumus vastavaks Tirrenia äriühingu väärtusele, mille oli määranud kindlaks Banca Profilo. Leiti, et pakkumusele lisatud äriplaan vastab 2. veebruari 2011. aasta menetluse märgukirjas nõutule (vt põhjendus 74) ja seda peeti sobivaks tõendiks pakkuja suutlikkuse kohta tagada mereühendust pakkuva avaliku teenuse osutamise sujuv jätkumine.

(78) 23. mail 2011 volitas majandusarengu ministeerium erakorralist volinikku müüma Tirrenia äriüksus CINile vastavalt 14. aprillil 2011 esitatud pakkumuse tingimustele. Pärast lisakonsultatsioone allkirjastas erakorraline volinik 25. juulil 2011 CINiga lepingu.

(79) 21. novembril 2011 teatati tulenevast tehingust komisjonile tema heakskiidu saamiseks. 18. jaanuaril 2012 algatas komisjon ELi ühinemismääruse alusel põhjaliku uurimise (39).

(80) Komisjoni esialgses turu-uuringus osutati tõsistele konkurentsiprobleemidele, eelkõige seetõttu, et ühinemise osalistel oli väga suur või lausa monopoolne turuosa paljudel Itaalia mereveoliinidel ja eeskätt teatavatel liinidel Sardiiniasse ja tagasi. Algselt oli CIN Tirrenia järgmiste peamiste konkurentide vaheline ühisettevõte: Grimaldi, Marinvest (kes kontrollib näiteks äriühinguid Grandi Navi Veloci ja SNAV) ja Onorato Partecipazioni (kes kontrollib äriühingut Moby). Võttes arvesse komisjoni muret, taandusid Grimaldi ja Marinvest CINist, müües oma aktsiad äriühingule Onorato Partecipazioni. Viimane meelitas seejärel juurde uusi aktsionäre, nii et lõpuks kuulus CIN 40 % ulatuses äriühingule Moby (keda ennast kontrollib Onorato Partecipazioni), 30 % ulatuses äriühingule Clessidra Società del Risparmio, 20 % ulatuses äriühingule Gruppo Investimenti Portuali ja 10 % ulatuses äriühingule Shipping Investment Srl.

(81) Pärast poolte loobumist teatatud tehingust lõpetas komisjon 27. aprillil 2012 põhjaliku uurimise. 7. mail 2012 teatati Itaalia konkurentsiametile muudetud ühinemistehingust, mis ei vajanud enam Euroopa tasandil heakskiitu. Oma 21. juuni 2012. aasta otsusega nr 23670 lubas Itaalia konkurentsiamet tehingut teha teatavatel tingimustel (40). Tirrenia äriüksuse omandiõigus anti CINile lõplikult üle 19. juulil 2012.

(82) Onorato Partecipazioni teatas 6. juulil 2015 kavatsusest omandada täielik kontroll Moby ja CINi üle aktsiate omandamisega mõlema äriühingu teistelt aktsionäridelt. Itaalia konkurentsiamet kiitis selle tehingu – mis tegelikult kujutas endast Moby ja CINi koondumist – heaks oma 10. detsembri 2015. aasta resolutsiooniga nr 25773, mis kehtib ka Civitavecchia–Olbia ja Genova–Olbia liini tingimuste kohta (41). Selle tervendamise tulemusel kuulub CIN praegu täielikult Mobyle ja mõlemad äriühingud kuuluvad seega täielikult äriühingule Onorato Partecipazioni.

(83) Moby direktorite nõukogu kiitis 26. aprillil 2018 CINiga ühinemise kava heaks. Eeldusel et saadakse vajalikud kooskõlastused, plaaniti ühinemine teoks teha 2018. aasta lõpuks, kuid see lükkus pärast erakorralisse haldusmenetlusse kaasatud Tirrenia sekkumist edasi.

2.3.3.3. Müügileping

(84) 25. juuli 2011. aasta müügilepingus on üleantud Tirrenia äriüksus määratud Tirrenia filiaalina, mis on spetsialiseerunud veoteenuste osutamisele kehtivate avalike teenuste osutamise kohustuste raames. Lepingu artiklis 4 on sätestatud, et äriüksuse varad on loetletud müügilepingu lisas ja need hõlmavad kogu immateriaalset (42) ja materiaalset vara, (43) mida äriühing kasutab avalike teenuste osutamise kohustuste täitmisel.

(85) Müügilepingu artikli 11 lõikes 3 on sätestatud, et müügi eeltingimus on uue lepingu sõlmimine CINi ja transpordiministeeriumi vahel teatava etteantud aja jooksul. Teisisõnu, uue lepingu sõlmimine on müügi lõplikuks vormistamiseks vajalik eeltingimus.

(86) Lisaks on müügilepingu artikli 7 lõikes 9 sätestatud, et CIN teeb kõigile haldustöötajatele ja meeskonnaliikmetele, kelle Tirrenia on värvanud avalike teenuste osutamise kohustuste täitmiseks, uued tööpakkumised (uute töölepingute alusel), võttes arvesse omandatud kvalifikatsiooni ja/või ametijuhendite samaväärsust, samuti võimalikke kokkuleppeid ametiühingutega. Nagu on nõutud dekreet-seaduse 270/1999 artikli 63 lõikes 2, peab CIN hoiduma kaheaastase perioodi jooksul töölepingu ülesütlemisest muus kui distsiplinaarkorras. Müügilepingu artikli 7 lõike 11 ja artikli 7 lõike 12 kohaselt on CIN kohustatud müüjat nende kohustuste täitmisest korrapäraselt teavitama ning rikkumiste korral tuleb maksta suuri trahve.

(87) Müügilepingu artikli 7 lõike 6 punktis d on sätestatud, et ostja on kooskõlas Marzano seaduse artikli 4 lõikega 4c suuteline tagama teenuse katkematuse keskpikas perspektiivis ning järgima riiklikke ja rahvusvaheliselt kohaldatavaid õigusakte.

(88) Müügilepingu artikli 5 kohaselt tuleb 380 100 000 euro suurune müügihind maksta järgmiselt: a) 200 100 000 eurot (niinimetatud fikseeritud hind) kolme tööpäeva jooksul pärast seda, kui majandusarengu ministeerium on võtnud vastu otsuse, millega eemaldatakse kõik kanded, mis on seotud eelisõigustega ning vara arestimise registreerimisega Tirrenia äriüksusele; b) ülejäänud 180 000 000 euro maksmine (nn edasilükatud hind) lükatakse edasi järgmiselt: 55 000 000 eurot uue lepingu jõustumisele järgneva neljanda aasta 30. aprillil, 60 000 000 eurot uue lepingu jõustumisele järgneva seitsmenda aasta 30. aprillil, 65 000 000 eurot uue lepingu jõustumise algusele järgneva üheksanda aasta 30. aprillil (44).

(89) Müügilepingu artikli 8 lõikes 23 on kirjas, et vastavalt dekreet-seaduse 270/1999 artikli 63 lõikele 5 ei pea uus omanik maksma tagasi Tirrenia võlgu, mis on tekkinud enne äriüksuse üleandmist.

(90) Pooled sõlmisid 16. juulil 2012 müügilepingu lisandi, millega muudeti muu hulgas 200 100 000 euro suuruse fikseeritud hinna makseviisi (vt põhjenduse 88 punkt a). Täpsemalt öeldes tuleb 138 200 000 eurot maksta kolme päeva jooksul pärast põhjenduse 88 punktis a nimetatud otsuse vastuvõtmist ja ülejäänud 61 900 000 eurot makstakse koos intressidega (45) kaheksanda aasta 1. märtsil pärast uue lepingu jõustumist (st 2020. aastal). Pooled leppisid kokku, et kaks aastat pärast jõustumist konsulteerivad nad teineteisega, et teha kindlaks, kas ülejäänud 61 900 000 euro maksetingimused on võimalik uuesti läbi rääkida. Selle tulemusel maksti viimane summa kavandatust varem (s.o 2020. aasta märtsi asemel 2016. aasta veebruaris). 180 000 000 euro suuruse edasilükatud hinna maksmises muudatusi ei tehta.

2.3.3.4. Banca Profilo uuring

(91) Nagu on kirjeldatud eespool (vt põhjendus 73), määras majandusarengu minister Banca Profilo sõltumatuks eksperdiks, kelle ülesanne oli hinnata Tirrenia äriüksust dekreet-seaduse nr 347/2003 artikli 4 lõike 4c kohaselt. 8. märtsil 2011 esitas Banca Profilo aruande, milles kirjeldab kasutatud hindamismetoodikaid ja andmeid, mis sisaldusid Tirrenia enda äriplaanis aastateks 2011–2018. See aruanne sisaldas Tirrenia äriüksuse hinnangulist väärtust.

(92) Banca Profilo hinnangud põhinevad mitmel eeldusel, sealhulgas eelkõige sellel, et uut avaliku teenindamise lepingut kohaldatakse selle kehtivusaja lõpuni ning selle tulemusel saab Tirrenia äriüksus avaliku teenuse hüvitist selles lepingus kehtestatud mereveoliinide teenindamise eest. Banca Profilo viitab oma hindamisaruandes diskonteeritud rahavoogudele ja majanduslikule lisaväärtusele kui oma peamistele meetoditele ning turu kordarvudele ja kapitaliosaluse meetodile kui kontrolli teisestele meetoditele.

(93) Diskonteeritud rahavoogude meetodi puhul võtab Banca Profilo arvesse järgmist: i) uue lepingu kehtivusaja lõpuni tekkinud rahavood; ii) Tirrenia äriüksuse likvideerimisväärtus uue lepingu kehtivuse lõppemise hetkel, eeldusel et pärast seda kuupäeva ei saa tegevust jätkata, ning iii) Tirrenia äriüksuse mõne piiratud vähemusosaluse omakapitali väärtus. Majandusliku lisaväärtuse meetodiga hindab Banco Profilo järgmist: i) kohandatud bilansiline väärtus; ii) firmaväärtus; iii) Tirrenia äriüksuse likvideerimisväärtus uue lepingu kehtivuse lõppemise hetkel (samal põhjusel nagu diskonteeritud rahavoogude lähenemisviisi puhul). See hinnang põhineb äriühingu äriplaani andmetel ja Banca Profilo nende andmete põhjal tehtud arvutustel.

(94) Teisesed meetodid seisnesid järgmises. Turu kordarvude analüüs põhineb Banca Profilo arvutustel, milles kasutatakse Bloombergi andmeid üheksa võrreldava mereveoettevõtja kohta. Kapitaliosaluse meetod seisneb vara bilansis kajastatud puhasväärtuse hindamises, kuid vajaduse korral tehakse teatavaid kohandusi (nt laevastiku väärtus, avaliku teenindamise leping jne).

(95) Banca Profilo jõudis eespool esitatud meetodite põhjal järeldusele, et Tirrenia äriüksuse väärtus jääb vahemikku 380–426 miljonit eurot. Seega tuleks selle äriühingu miinimumhinnaks määrata 380 000 000 eurot.

2.3.3.5. Ecorysi aruanne

(96) Komisjon tegi ametliku uurimismenetluse käigus sõltumatule konsultandile (Ecorys) ülesandeks teha kindlaks müüki pandud Tirrenia äriüksuse turuväärtus (vt põhjendus 8). Konsultandil paluti i) kinnitada Banca Profilo koostatud hinnangu paikapidavust ja ii) määrata äriüksuse tingimusteta turuväärtus.

(97) Uue lepinguga seotud Tirrenia äriüksuse väärtuse kindlakstegemiseks kasutas Ecorys neid peamisi meetodeid, mida kasutas ka Banca Profilo. Ecorys kasutas eelkõige diskonteeritud rahavoogude ja majandusliku lisaväärtuse meetodit, kuid muutis asjakohaseid eeldusi, kui ta pidas seda vajalikuks (46). Ecorys eeldab, et uue lepingu kehtivusaega ei pikendata (47) ja seetõttu ei teenindata pärast seda kuupäeva enam avaliku teenindamise lepingu kohaselt teenindatavaid liine. Selle põhjal tegi Ecorys kindlaks, et Tirrenia müüdud äriüksuse minimaalne turuväärtus oli 409,5 miljonit eurot (st peaaegu 8 % suurem kui Banca Profilo hinnatud väärtus).

(98) Ecorys jõudis ühtlasi järeldusele, et kui Tirrenia äriüksus oleks müüdud tingimusteta ja eelkõige ilma uue avaliku teenindamise lepinguta avalike teenuste osutamise kohta (ja seega ka ilma kohustuseta tagada nimetatud avaliku teenuse katkematus), oleks äriühing müüdud selle likvideerimisväärtusega, (48) s.o 303,5 miljoni euro eest. Ecorys põhjendas seda järeldust eeldusega, et Tirrenia äriüksus ei saaks ilma avaliku teenuse hüvitiseta oma tegevust kasumlikult jätkata. Ecorys iseloomustas nii Tirrenia kui ka Siremari poolt avaliku teenindamise lepingu kohaselt teenindatavaid liine kui „väga kahjumlikku tegevust, mida iseloomustab väike sõitjate arv ja mis sõltub täielikult lepingu alusel saadavast rahastusest“. Lisaks leidis Ecorys, et „võimalus muuta teenuste kvaliteeti ja suurem vabadus piletihindade kehtestamisel ei ole piisavad tingimused, et muuta need liinid ärilisest seisukohast majanduslikult tasuvaks“. Ecorys märkis, et see likvideerimisväärtus on väiksem pakkumismenetluse tulemusel saadud väärtusest, ning märkis, et seetõttu ei olnud viivitamatu likvideerimine (sisuliselt laevade müük) turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja jaoks mõistlik alternatiiv.

(99) Peale selle võrdles Ecorys Tirrenia äriüksuse töötajate arvu mitme võrreldava parvlaevaettevõtja omaga ja jõudis järeldusele, et Tirrenia töötajate arv ja personalikulude struktuur ei „erine nende võrreldavate ettevõtjate struktuurist, kui võtta arvesse tööjõukulude osa kogutulust (49) ning tööjõukulude ja töötajate arvu suhet“ (50). Analüüs ei näidanud olulist erinevust Tirrenia äriüksuse ja võrreldavate ettevõtjate vahel, mis oleks võinud osutada töötajate ülemäärasele arvule või liigsetele tööjõukuludele. Potentsiaalsel ostjal oleks seega olnud vähe tegutsemisruumi osa tööjõu vallandamisel või asendamisel. Selle põhjal järeldas Ecorys, et puuduvad tõendid selle kohta, et tööjõudu käsitleval tingimusel oleks olnud oluline mõju Tirrenia äriüksuse väärtusele.

2.3.4. Riigi ja CINi vaheline uus leping

2.3.4.1. Abisaaja

(100) CIN on Tirrenia äriüksuse pakkumismenetluse võitja ja sellel otstarbel asutasid selle algselt Onorato Partecipazioni S.r.l., Grimaldi Compagnia di Navigazione S.p.A. ja Marinvest S.r.l., ehkki kaks viimast asjaosalist tuli ühinemisele heakskiidu saamiseks asendada kolme muu investoriga (vt põhjendus 80). Nagu eespool selgitatud (vt põhjendus 82), kontrollib CIN alates 2015. aasta juulist ainult äriühingut Onorato Partecipazioni S.r.l.

2.3.4.2. Liinid

(101) Itaalia ja CINi vahelise 18. juuli 2012. aasta uue lepingu kohaselt teenindab viimati nimetatu avalike teenuste osutamise korra alusel järgmisi liine: Tabel 3 Liinid, mida CIN teenindab uue lepingu kohaselt Segaveoteenuse liinid Kaubaveoteenuse liinid Napoli–Palermo (ainult madalhooajal): igapäevane teenus (ööpäev läbi) sadamast sadamasse Livorno–Cagliari (aasta ringi): viis väljumist nädalas igast sadamast Genova – Porto Torres (üksnes madalhooajal): igapäevane teenus (ööpäev läbi) sadamast sadamasse Genova–Olbia–Arbatax (aasta ringi): Sardiiniasse: kolm (viis) väljumist nädalas madalhooajal (kõrghooajal) Genovast Olbiasse, kaks pikendatud liini nädalas Olbiast Arbataxini Mandrile: kaks väljumist nädalas Arbataxist Genovasse peatusega Olbias. Üks (kolm) lisaväljumine (lisaväljumist) Olbiast Genovasse madalhooajal (kõrghooajal). Napoli–Cagliari (aasta ringi): igast sadamast üks kuni kolm väljumist nädalas. Liiklusnõuetest lähtuvalt saab Cagliari–Palermo liinil teha kolmest väljumisest ühe. Civitavecchia–Olbia (ainult madalhooajal): igapäevane teenus (ööpäev läbi) sadamast sadamasse. Ravenna–Catania (aasta ringi): igast sadamast kolm väljumist nädalas Napoli–Cagliari (aasta ringi): üks väljumine (kaks väljumist) nädalas igast sadamast madalhooajal (kõrghooajal) Palermo–Cagliari (aasta ringi): üks väljumine nädalas igast sadamast madal- ja kõrghooajal Trapani–Cagliari (aasta ringi): üks väljumine nädalas igast sadamast madal- ja kõrghooajal Civitavecchia–Cagliari–Arbatax (aasta ringi): Sardiiniasse: igapäevane teenindus (ööpäev läbi) Civitavecchiast Cagliarisse, kaks pikendatud liini nädalas Arbataxini Mandrile: igapäevane teenindus (ööpäev läbi) Cagliarist Civitavecchiasse, kaks pikendatud liini nädalas Arbataxini Termoli – Tremiti saared (aasta ringi): igapäevane teenindus mõlemast sadamast pluss kaks lisaühendust nädalas mõlemast sadamast. Üks kord nädalas ühendus ohtlike kaupade veoks. Kõrghooajal üks lisaühendus nädalas.

(102) CIN teenindab kõrghooajal ärilistel tingimustel Napoli–Palermo, Genova – Porto Torrese, Civitavecchia–Olbia liini. Uue lepingu A lisas kirjeldatakse üksikasjalikult, kuidas tuleb teenindada kõiki tabelis 3 nimetatud liine (nt laeva tüüp, mõne liini väljumise tund jne). Lisaks ei tohi kasutajatele (vastavalt saare elanikele ja muudele sõitjatele) kohaldatavad sõidutariifid ületada uue lepingu artiklis 6 sätestatud ja samas A lisas nimetatud piirmäärasid.

(103) CIN esitas 7. novembri 2013. aasta kirjaga taotluse vaadata läbi uue lepingu artikliga 9 ette nähtud majandusliku ja finantstasakaalu tingimused (vt põhjendus 107). Sellele tuginedes leppisid Itaalia taristu- ja transpordiministeerium ning CIN 7. augustil 2014 kokku mitmes 18. juuli 2012. aasta lepingu muudatuses. Tegevuse majandusliku ja finantstasakaalu taastamiseks nähti muutmiskokkuleppes ette, et: — Trapani–Cagliari segaveoliin kaotatakse; — Napoli–Cagliari kaubaveoliin kaotatakse; — Ravenna–Catania kaubaveoliini muudetakse nii, et see võimaldaks väljumisi Ravennast, Veneetsiast või Monfalconeist Cataniasse ning võimaldaks teha võimaliku peatuse Brindisis ja vastupidi; — kaubaveoliine (muudetud kujul) ei ole enam vaja teenindada teatavatel perioodidel aastas (51) (peamiselt riigipühadel ja puhkusteperioodil); — mõnel liinil muudetakse teenindussagedust ja minimaalset sagedust. Kõige tähtsamad muudatused on järgmised: a) Genova–Olbia–Arbataxi segaveoliinil kaotatakse ühendus Arbataxiga madalhooajal (kuid säilitatakse kõrghooajal); b) Civitavecchia–Cagliari–Arbataxi segaveoliinil vähendati madalhooajal väljumisi igapäevasest väljumisest nädalas kolme väljumiseni nädalas kahe ühendusega nädalas Arbataxiga, kõrghooajal muudatusi ei ole; c) Napoli–Cagliari segaveoliinil suurendati sagedust madalhooajal ühest väljumisest kahe väljumiseni nädalas, kõrghooajal muudatusi ei ole; d) Palermo–Cagliari segaveoliinil suurendati sagedust kõrghooajal ühest väljumisest kahe väljumiseni nädalas, madalhooajal muudatusi ei tehtud; e) Livorno–Cagliari kaubaveoliinil muudeti sagedust viiest iganädalasest väljumisest nelja kuni kuue iganädalase väljumiseni; — iga-aastase avaliku teenuse hüvitise maksimumsummaks jääb 72 685 642 eurot ja seda ei saa mingil juhul suurendada.

2.3.4.3. Kestus

(104) Itaalia riigi ja CINi vahel 18. juulil 2012 sõlmitud uus leping kehtib kaheksa aastat ja seega kuni 18. juulini 2020.

2.3.4.4. Avalike teenuste osutamise kohustused

(105) CINile pandud avalike teenuste osutamise kohustused puudutavad teenindatavaid mereveoliine (vt põhjendus 101), vastavatele teenindatavatele mereveoliinidele määratud laevade tüüpi ja mahutavust, varulaeva kättesaadavust teenuse katkematuse tagamiseks, sõitude sagedust ja maksimaalseid piletihindu, mida teenuse kasutajad igal asjaomasel liinil maksavad.

2.3.4.5. Hüvitis

(106) Iga-aastane hüvitis, mida CIN saab uue lepingu alusel, on 72 685 642 eurot. Hüvitise suurus tuleb kindlaks määrata CIPE direktiivis sätestatud metoodika alusel (vt põhjendused 41–51).

(107) Uue lepingu artikliga 8 on ette nähtud subsideeritud tegevuse ulatuse korrapärane läbivaatamine iga kolme aasta tagant, et veenduda, et ei esine rahalist tasakaalustamatust. Lisaks on uue lepingu artiklis 9 sätestatud, et tulude või kulude ootamatute ja struktuuriliste muutuste väga spetsiifiliste asjaolude korral ja igal juhul pärast iga kolmeaastase perioodi esimest aastat võivad pooled alustada seda läbivaatamist varem (kaitseklausel).

2.3.5. Sildumise eesõigus

(108) 2009. aasta seaduse artikli 19b lõikes 21 on sätestatud, et saartega ühenduse tagamiseks ja nende avalike teenuste osutamise kohustusi silmas pidades jätkavad endise Tirrenia kontserni äriühingud, sealhulgas Tirrenia, juba määratud sildumist ja neil on eesõigus uute teenindusaegade jaotamisel vastavalt meresõiduasutuste poolt 28. jaanuari 1994. aasta seaduse nr 84 ja Itaalia merendusseadustiku kohaselt kehtestatud menetlustele.

2.3.6. 2010. aasta seaduses kehtestatud meetmed

(109) 2010. aasta seadusega nähti endise Tirrenia kontserni äriühingutele ette võimalus kasutada kiireloomuliste likviidsusvajaduste katmiseks ajutiselt rahalisi vahendeid, (52) mis on juba eraldatud laevastiku uuendamiseks ja ajakohastamiseks. Endise Tirrenia kontserni äriühingud, kes seda võimalust kasutasid, pidid neid sihtotstarbelisi vahendeid siiski täiendama, et nad saaksid oma laevadel ikkagi vajalikke uuendusi teha. Need uuendused olid vajalikud uute rahvusvaheliste ohutusstandardite täitmiseks pärast 1996. aasta Stockholmi lepingut (53).

(110) Täpsemalt eraldati kahest rajatisest lähtudes (54) kogu Tirrenia kontserni uuenduste katmiseks 23 750 000 eurot. 12 051 900 eurot sellest summast hoiustati Banca Carige pangas spetsiaalselt Tirrenia jaoks avatud pangakontole eesmärgiga kasutada neid vahendeid algse plaani järgi, st rahvusvaheliste ohutusstandardite täitmiseks vajalike uuenduste tegemiseks. Banca Carige tegi 12. augustil 2010 siiski tasaarvestuse selle hoiuse ja Tirrenia kahe võlgnevuse vahel summas 4 657 005,35 eurot. Seega kasutas Tirrenia tõepoolest 2010. aasta seaduses sätestatud võimalust kasutada laevastiku uuendamiseks eraldatud rahalisi vahendeid likviidsusnõuete täitmiseks, isegi kui tal oleks endiselt kohustus see abi Itaalia riigile tagasi maksta, täiendades selleks uuendamistööde jaoks eraldatud kontot.

(111) Lisaks on 2010. aasta seaduse artiklis 1 sätestatud järgmine: a) algseid lepinguid pikendatakse 1. oktoobrist 2010 kuni Tirrenia ja Siremari erastamisprotsessi lõpuni (vt ka põhjendus 26); b) dekreet-seaduse 135/2009 artiklit 19b, mida on muudetud ja millest on saanud 2009. aasta seadus, muudetakse lõike 24a lisamisega. Selle lõike kohaselt on maksust vabastatud kõik ametlikud toimingud ja tehingud, mis on seotud 2009. aasta seaduse artikli 19b lõigete 1–15 sätete rakendamisega. Need lõiked käsitlevad merekabotaaži sektori liberaliseerimist Tirrenia kontserni erastamise kaudu, sealhulgas selle ettevalmistavat etappi, st piirkondlike äriühingute üleandmist asjaomastele maakondadele; c) avaliku teenuse katkematuse tagamiseks ja endiste Tirrenia kontserni äriühingute erastamisprotsessi toetamiseks võivad kõnealused maakonnad kasutada alakasutatud piirkondade fondi (Fondo Aree Sottoutilizzate, edaspidi „FAS“) (55) rahalisi vahendeid vastavalt 6. märtsi 2009. aasta CIPE direktiivile nr 1/2009 (56).

2.4. Rikkumismenetlus nr 2007/4609

(112) Pärast komisjoni talituste ja Itaalia ametiasutuste vahelist varasemat teabevahetust saatis komisjoni energeetika ja transpordi eest vastutav peadirektor 19. detsembril 2008 Itaaliale nõude teabe esitamiseks. See nõue puudutas muu hulgas ülevaadet sel ajal käigus olnud avaliku teenindamise lepingu alusel teenindavatest liinidest ja avaliku teenuse osutamisest, mille Itaalia oli kavandatud uute lepingute alusel ette näinud. Lisaks paluti Itaalial esitada rohkem üksikasju Tirrenia kontserni erastamiskavade kohta.

(113) Oma 28. aprilli 2009. aasta kirjas esitasid Itaalia ametiasutused üksikasjaliku vastuse komisjoni 19. detsembri 2008. aasta kirjale. Selles kirjas Itaalia muu hulgas — märkis, et Itaalia merekabotaaži sektori liberaliseerimiseks Tirrenia kontserni erastamise teel oli vaja pikendada algseid lepinguid kuni 31. detsembrini 2009; — väitis, et Tirrenia kontsernile makstud avaliku teenuse hüvitis oli vajalik saartega ühenduse tagamiseks mereühenduste kaudu, mida turul tegutsevad eraettevõtjad rahuldavalt ei pakkunud; — osutas, et liinide põhjalik ratsionaliseerimisprotsess lõppes 10. märtsil 2009. Selle protsessi käigus võeti arvesse asjakohaseid sotsiaalseid, tööhõive- ja majandusaspekte, samuti vajadust kaitsta eri piirkondi ühendava liikluse jaoks olulisi ühendusi ning see hõlmas konsulteerimist kuue asjaomase piirkonnaga. Selle ratsionaliseerimisega kaasneks kogu Tirrenia kontserni jaoks avaliku teenuse netokulu vähenemine umbes 66 miljoni euro võrra ja umbes 600 meeskonnaliikme koondamine. Itaalia tuletas ka meelde, et 2009. aasta ratsionaliseerimisega täiendati varasemaid jõupingutusi (2004., 2006. ja 2008. aastal) Tirrenia kontserni pakutavate teenuste vähendamiseks; — selgitas, et ratsionaliseerimise eesmärk oli: i) säilitada liinid, mis on vajalikud ühenduse tagamiseks saarte ja mandriga ning nende vahel, ja õigus tervisele, õppimisele ja liikumisele, ii) ratsionaliseerida ühendusi, mida teenindavad eraettevõtjad, kes pakuvad samu ühendusi sama aja jooksul, sarnaste kvaliteedi ja järjepidevuse tagatistega, ning iii) ratsionaliseerida suviseid ja kiirühendusi, mille puhul veetakse ainult inimesi; — andis ülevaate Tirrenia kontserni äriühingute 2008. aastal teenindatud liinidest ja vähendatud liinide arvust, mida Tirrenia kontserni äriühingud teenindaksid 2009. aastal. Itaalia ametiasutuste sõnul on viimati nimetatud liinid Tirrenia kontserni äriühingute uute omanikega sõlmitavate uute lepingute aluseks.

(114) Komisjoni energeetika ja transpordi eest vastutav peadirektor saatis 21. detsembril 2009 Itaalia ametiasutustele kirja, milles märkis muu hulgas järgmist: — arvestades Itaalia merekabotaaži sektori põhjalikku ümberkorraldamist ja märkimisväärse sotsiaalse mõju tõttu, mis Itaalia ametiasutuste sõnul erastamisega kaasneb, oleks juhul, kui pakkumismenetlused viiakse ellu avaliku teenindamise lihtlepingute alusel, selliseid lepinguid omavate laevandusettevõtete pakkumismenetluses osalemine vastuvõetav – põhimõtteliselt ja erandina – selleks, et tagada nõukogu määruses (EMÜ) nr 3577/92 (57) (edaspidi „merekabotaaži määrus“) sätestatud ühenduse laevaomanikevahelise mittediskrimineerimise kriteeriumi täitmine; — avaliku teenuse hüvitis pidi piirduma nende liinidega, kus teiste veoettevõtjate pidev aastaringne tegutsemine oli piiratud ja seega turu vajaduste täitmiseks mitterahuldav. Sellega seoses küsiti selgitusi turutõrgete kohta Genova – Porto Torrese, Genova–Olbia–Arbataxi ja Civitavecchia–Olbia liinil. Lisaks paluti Itaalial selgitada, kas Tirrenia sai hüvitist nende kolme liini käigushoidmise eest kõrghooajal. Samuti esitati küsimusi liinide kohta, mida teenindas Caremar. Kirjas juhiti tähelepanu ka sellele, et ainult riigisiseste liinide (ja mitte rahvusvaheliste liinide) lisamine avaliku teenindamise lepingusse võib olla põhjendatud merekabotaaži määruse alusel; — Tirrenia kontserni avaliku teenindamise lepingud lõppesid 31. detsembril 2008 ja Itaalia kavandatud erastamine võis võtta kavandatust kauem aega. Seega osutati selles kirjas võimalusele, et Itaaliale saadetakse merekabotaaži määruse väära rakendamise tõttu ametlik kiri.

(115) Itaalia ametiasutused vastasid komisjoni 21. detsembri 2009. aasta kirjale 22. jaanuaril 2010. Oma kirjas tegid Itaalia ametiasutused järgmist: — võtsid teadmiseks, et komisjon nõustus põhimõtteliselt ette pandud lähenemisviisiga, et Tirrenia kontsern erastatakse koos uute avaliku teenindamise lepingutega; — esitasid üksikasjalikke selgitusi Genova – Porto Torrese, Genova–Olbia–Arbataxi ja Civitavecchia–Olbia liini kohta, mille kohta komisjon oli tõstatanud mitu küsimust. Itaalia kinnitas ka, et Genova – Porto Torrese ja Civitavecchia–Olbia liini teenindatakse avaliku teenuse osutamise korra kohaselt ainult madalhooajal; — mainisid, et kutse osaleda pakkumismenetluses Tirrenia (sealhulgas Siremari) müümiseks avaldati 23. detsembril 2009. Itaalia teatas, et kavatseb kogu Tirrenia kontserni erastada 30. septembriks 2010; — palusid komisjonil selge sõnaga kinnitada, kas turutõrke kohta esitatud argumendid on piisavad.

(116) 29. jaanuaril 2010 (58) saatis komisjon ametliku kirja merekabotaaži määruse väära rakendamise kohta. Selles kirjas tuletas komisjon meelde, et selles määruses on sätestatud, et kui liikmesriik sõlmib avaliku teenindamise lepingu või kehtestab avalike teenuste osutamise kohustused, peab ta seda tegema kõigi ühenduse laevaomanike suhtes mittediskrimineerivalt. Määruse artikli 4 lõike 3 kohaselt võivad olemasolevad avaliku teenindamise lepingud kehtida kuni asjaomase lepingu kehtivusaja lõpuni. Komisjon aga märkis, et Tirrenia kontserni äriühingud jätkasid mereveoteenuste osutamist pärast vastavate avaliku teenindamise lepingute (esialgsed lepingud) kehtivusaja lõppemist. Täpsemalt pidi nende lepingute kehtivus lõppema 2008. aasta lõpus, kuid Itaalia pikendas neid korduvalt. Seepärast kutsus komisjon Itaalia ametiasutusi üles esitama selle kohta oma seisukohad.

(117) Samal päeval, s.o 29. jaanuaril 2010 vastas komisjoni energeetika ja transpordi eest vastutav peadirektor Itaalia ametiasutuste 22. jaanuari 2010. aasta kirjale. Peadirektor rõhutas, et tema vastus puudutab üksnes merekabotaaži määruse järgimist, mitte riigiabi küsimusi. Selle taustal osutas peadirektor, et Genova – Porto Torrese, Genova–Olbia–Arbataxi ja Civitavecchia–Olbia liini kohta esitatud põhjendused olid piisavad varem avaldatud kahtluste kummutamiseks. Lisaks pidas peadirektor positiivseks asjaolu, et järgides tema varasemat palvet, oli Itaalia eemaldanud Tirrenia uue lepingu projektist rahvusvahelise ühenduse. Caremari teenindatavaid liine puudutavate küsimuste kohta esitatud põhjendusi peeti piisavaks ainult mõne liini puhul. Seetõttu paluti Itaalialt lisaselgitusi mõne Caremari liini kohta. Peadirektor tuletas meelde, et avaliku teenindamise lepingud võivad hõlmata ainult neid liine, millel esineb turutõrkeid.

(118) Itaalia ametiasutused vastasid komisjoni 29. jaanuari 2010. aasta ametlikule kirjale 29. märtsil 2010. Oma vastuses tegid Itaalia ametiasutused järgmist: — tuletasid meelde, et komisjoni talitused nõustusid oma 21. detsembri 2009. aasta kirjas (vt põhjendus 114) põhimõtteliselt Tirrenia kontserni erastamisega, mille käigus seotakse äriühingud uute avaliku teenindamise lepingutega; — märkisid, et esialgsete lepingute pikendamise ainus ajend oli vajadus tagada avaliku mereveoteenuse katkematus kuni asjaomaste erastamisprotsesside lõpuni; — kinnitasid oma kavatsust lõpetada erastamisprotsess 30. septembriks 2010, et merekabotaaži sektor selleks kuupäevaks liberaliseerida; — esitasid ülevaate Tirrenia (sh Siremari) erastamisprotsessist. Itaalia teatas eeskätt, et pärast pakkumismenetluses osalemise kutse avaldamist oli 19. veebruaril 2010 19 üksust esitatud 16 osalemisavaldust. Hoolsuskohustuse täitmise kontrollimise etapi osana avati 22. märtsil 2010 andmeruum, mis jäi avatuks 2010. aasta mai lõpuni. Sel ajal eeldas Itaalia, et müügilepingu saab sõlmida 2010. aasta juuli keskpaigaks ja omandiõigus antakse üle 2010. aasta septembriks; — selgitasid, et Toremari pakkumismenetluse järgmistes etappides osaleb 11 huvitatud isikut; — rõhutasid, et rikkumismenetluse jätkamisega kaasnev jätkuv ebakindlus võib seada ohtu erastamisprotsessid ja mõjutada negatiivselt ka pakkumismenetluses osalevate äriühingute väärtust; — pakkus komisjonile täielikku koostööd, et lahendada kõik järelejäänud kahtlused nii rikkumismenetluse kui ka võimalike riigiabiküsimuste suhtes.

(119) 10. septembri 2010. aasta erakorralisel kohtumisel teatasid Itaalia ametiasutused komisjonile, et Tirrenia ja Siremari erastamismenetlus tühistati viimases etapis ja seega ei saa 30. septembri tähtajast kinni pidada. Lisaks teatasid Itaalia ametiasutused, et ka Caremari, Saremari, Siremari ja Toremari lepingute sõlmimisega seotud konkurentsipõhised pakkumismenetlused viibivad. Seejärel pikendati 1. oktoobri 2010. aasta seadusega nr 163 esialgseid lepinguid kuni Tirrenia ja Siremari erastamisprotsesside lõpetamiseni (vt ka põhjendus 26).

(120) Neid sündmusi silmas pidades kinnitas komisjon 24. novembril 2010 täiendava ametliku kirja. Selles kirjas tegi komisjon järgmist: — märkis, et Tirrenia, Siremari, Caremari, Saremari ja Toremari algseid lepinguid pikendati automaatselt ja ilma konkurentsipõhise pakkumismenetluseta; — juhtis tähelepanu sellele, et kuigi kõnealuste avaliku teenindamise lepingute kohaldamist jätkati, ei olnud Tirrenia ega Siremari, Caremari, Saremari ega Toremari suhtes ühtegi konkurentsipõhist pakkumismenetlust lõpule viidud; — osutas, et jätab endale õiguse esitada vajaduse korral põhjendatud arvamus (võttes arvesse Itaalia võimalikke märkusi).

(121) 21. juunil 2012 võttis komisjon vastu põhjendatud arvamuse endise Tirrenia kontserni kolme äriühingu (Caremar, Laziomar ja Saremar) erastamises tekkinud viivituse kohta. Kuna ülejäänud kolme äriühingu (Tirrenia, Toremar ja Siremar) pakkumismenetlused lõpetati 2011. aasta jooksul, (59) neid äriühinguid põhjendatud arvamuses ei käsitletud. Komisjon märkis, et Itaalia ei olnud kehtestanud konkurentsipõhist pakkumismenetlust avaliku teenindamise lepingute sõlmimiseks äriühingute Caremar, Laziomar ja Saremar teostatava merekabotaaži kohta üle kolme aasta pärast asjaomaste esialgsete lepingute tavapärase kehtivusaja lõppu. Neid lepinguid pikendati automaatselt ja määramata ajaks, takistades sellega teistel liidu laevaomanikel nendele lepingutele konkureerida.

(122) Itaalia ametiasutused vastasid 8. augustil 2012 põhjendatud arvamusele, väites, et hanketeated lepingu sõlmimiseks uue avaliku teenindamise lepinguga seotud äriühingutega avaldati või avaldatakse Euroopa Liidu Teatajas. Täpsemalt avaldati Caremari kohta teade 20. juulil 2012 ja teade Laziomari kohta saadeti avaldamiseks 1. augustil 2012. Saremari kohta võeti 2. augustil 2012 vastu seadus, milles nõuti sellise teate avaldamist 2. oktoobriks 2012.

(123) 13. jaanuaril 2014 sai Laziomari uueks omanikuks Compagnia Laziale di Navigazione, sõlmides Ponziane saarte ühenduste kümneaastase avaliku teenindamise lepingu. 16. juulil 2015 võttis Caremari omandiõiguse üle ATI SNAV-Rifim ja talle usaldati üheksa-aastane avaliku teenindamise leping. Kõigele lisaks algatati pärast 2014. aasta otsust Saremari likvideerimine ja 2016. aasta märtsis sõlmiti Delcomariga Sardiinia ja väikesaarte vaheliste liinide avaliku teenindamise leping.

(124) Itaalia ametiasutused teatasid 15. juuli 2016. aasta kirjas komisjonile, et endise Tirrenia kontserni kõigi äriühingute erastamine on lõpule viidud. 8. detsembril 2016 otsustas komisjon rikkumismenetluse lõpetada.

3. MENETLUSE ALGATAMISE JA PIKENDAMISE PÕHJUSED

3.1. Riigi ja Tirrenia vahelise esialgse lepingu pikendamine

3.1.1. Altmarki kriteeriumi täitmine ja abi olemasolu

(125) Oma 2011. aasta otsuses asus komisjon esialgsele seisukohale, et avalike teenuste osutamise kohustuste määramine ei olnud piisavalt selge ega võimaldanud komisjonil seega teha lõplikku järeldust selle kohta, kas see sisaldab ilmset viga. Eelkõige puudus komisjonil täielik ülevaade Tirreniale kõnealuste liinide teenindamiseks pandud tegelikest kohustustest võrreldes konkurentide pakutavate teenustega mõnel neist liinidest. Lisaks kahtles komisjon, kas Tirrenia teenindavate kaubaveoliinide eesmärgiks võib pidada üldiste majanduslike huvide rahuldamist liidu õiguse tähenduses.

(126) Komisjon asus esialgsele seisukohale, et Altmarki kohtuotsuse (60) teine kriteerium on täidetud, kuna hüvitise arvutamise aluseks olevad näitajad olid eelnevalt kindlaks määratud ja vastasid läbipaistvusnõuetele. Komisjon märkis eelkõige, et neid näitajaid kirjeldatakse esialgses lepingus (seoses hüvitisega 2009. aasta eest) ja CIPE direktiivis (seoses hüvitisega alates 2010. aastast).

(127) Komisjon leidis siiski, et kolmas Altmarki kriteerium ei ole nähtavasti täidetud ja et ettevõtjad võisid saada avalike teenuste osutamise ülesannete täitmise eest liiga suurt hüvitist. Eelkõige avaldas komisjon kahtlust, kas alates 2010. aastast kohaldatav 6,5 % suurune riskipreemia kajastab asjakohast riski suurust, kuna esmapilgul näis, et Tirrenia ei võta endale riske, mis selliste teenuste osutamisega tavaliselt kaasnevad.

(128) Komisjon asus ühtlasi esialgsele seisukohale, et neljas Altmarki kriteerium ei ole täidetud, kuna esialgse lepingu pikendamiseks ei korraldatud pakkumismenetlust. Komisjon märkis lisaks, et talle ei ole esitatud ühtegi tõendit, mis kinnitaks väidet, et Tirrenia osutas asjaomaseid teenuseid tõepoolest kogukonna jaoks kõige väiksemate kuludega.

(129) Seetõttu jõudis komisjon 2011. aasta otsuses esialgsele järeldusele, et Tirreniale aastatel 2009–2011 makstud avaliku teenuse osutamise hüvitised kujutavad endast riigiabi ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses. Lisaks leidis komisjon, et seda abi tuleks käsitada uue abina.

(130) 2012. aasta otsuses leidis komisjon, et kuivõrd kõik tingimused jäid 2012. aastal ja kuni uue lepingu jõustumiseni muutumatuks, on Tirreniale alates 1. jaanuarist 2012 täiendavalt pikendatud esialgse lepingu alusel antud hüvitis samuti riigiabi.

3.1.2. Kokkusobivus

(131) Komisjon asus 2011. aasta otsuses esialgsele seisukohale, et aastatel 2009–2011 avaliku teenuse osutamise eest makstud hüvitis ei kuulu üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid käsitleva komisjoni otuse 2005/842/EÜ (61) (2005. aasta otsus) ega ka üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid käsitleva 2005. aasta raamistiku (62) kohaldamisalasse. Seetõttu hindas komisjon seda meedet otse ELi toimimise lepingu artikli 106 lõike 2 alusel ja leidis, et tal on kahtlusi, kas kohaldatavad kokkusobivuse tingimused on täidetud.

(132) Komisjon märkis 2012. aasta otsuses, et 31. jaanuaril 2012 jõustus uus üldist majandushuvi pakkuvate teenuste pakett, mis koosneb üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid käsitlevast komisjoni otsusest 2012/21/EL (63) (2011. aasta otsus) ja üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid käsitlevast 2011. aasta raamistikust (64). Komisjon asus siiski esialgsele seisukohale, et pikendatud esialgse lepingu alusel makstud avaliku teenuse hüvitist ei saa pidada siseturuga kokkusobivaks ega vabastada üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid käsitleva 2011. aasta otsuse kohasest teatamise nõudest.

(133) 2010. aasta seadusega nähti ette esialgse lepingu pikendamine 30. septembrist 2010 kuni erastamisprotsessi lõpuni. Tirrenia oli 2010. aasta seaduse vastuvõtmise ajal raskustes (vt põhjendus 61). Seetõttu ei saanud äriühingu alates 1. oktoobrist 2010 kuni selle erastamiseni saadud hüvitist hinnata üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid käsitleva 2011. aasta raamistiku alusel. Selle asemel asus komisjon üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid käsitleva 2011. aasta raamistiku punktile 9 (65) tuginedes esialgsele seisukohale, et seda abi tuleks hinnata 2004. aasta päästmise ja ümberkorraldamise suuniste alusel.

(134) Komisjon märkis, et 2004. aasta päästmise ja ümberkorraldamise suunistes sätestatud siseturuga kokkusobivuse kriteeriumid ei ole käesoleval juhul täidetud, ning asus seetõttu 2012. aasta otsuses esialgsele seisukohale, et raskustes olevale Tirreniale makstud hüvitis on siseturuga kokkusobimatu restruktureerimisabi.

3.2. Tirrenia päästmisabi ebaseaduslik pikendamine

(135) Komisjon asus 2012. aasta otsuses esialgsele seisukohale, et päästmisabi pikendati 28. augustist 2011 kuni 18. septembrini 2012 ebaseaduslikult ning et päästmisabi pikendamine sel perioodil kujutas endast siseturuga kokkusobimatut abi, mida anti Tirreniale ja Siremarile ning võimalik, et ka nende vastavatele ostjatele. Komisjon märkis eelkõige, et Itaalia ei olnud kuue kuu jooksul pärast nendele äriühingutele päästmisabi esimese osa väljamaksmist esitanud 2004. aasta päästmise ja ümberkorraldamise suunistes ette nähtud restruktureerimis- või likvideerimiskava. Komisjon leidis, et ka 2004. aasta päästmise ja ümberkorraldamise suunistes sätestatud päästmisabi pikendamise tingimused ei olnud täidetud.

3.3. Tirrenia erastamine ja ostuhinna maksmise edasilükkamine CINi poolt

(136) Komisjon avaldas 2011. aasta otsuses kahtlust, et Tirrenia äriüksuse müümiseks korraldatud pakkumismenetlus ei olnud piisavalt läbipaistev ja tingimusteta, et tagada turuhinnaga müük.

(137) Esiteks märkis komisjon, et kuigi osalemiskutse avaldati mitmes ajalehes ja paljudel veebisaitidel, ei tundu, et kutses oleks müügi ulatust üksikasjalikult kirjeldatud ja antud pakkujatele selgeid juhiseid menetluse järgmiste etappide kohta. Pakkumiskutse ei näinud ka sisaldavat mingeid eelneva kvalifitseerumise või valikukriteeriume ega ka muid tingimusi, mida pakkujad peavad täitma, välja arvatud kohustust jätkata avaliku teenuse osutamist. Lisaks tehti kogu asjakohane teave müügimenetlusega hõlmatud varade kohta pakkujatele kättesaadavaks alles hoolsuskohustuse täitmise kontrollimise etapis.

(138) Teiseks leidis komisjon ka seda, et teatavad erastamisega seotud nõuded võisid piirata pakkujate arvu ja/või mõjutada müügihinda. Komisjon kordas oma riigi omanduses olevate või riigile omistatavate äriühingute müügiga seotud väljakujunenud tava: riigiabi olemasolule viitavad mittemajanduslikud tegurid, mida erasektori müüja ei arvestaks, näiteks avaliku poliitika, tööhõive või regionaalarenguga seotud probleemid viitavad riigiabi olemasolule, kui need panevad potentsiaalsele ostjale koormavaid kohustusi ja võivad seetõttu põhjustada müügihinna alanemist.

(139) Tirrenia äriüksuse müügimenetlus ja Siremari äriüksuse müügimenetlus põhinesid Marzano seaduses sätestatud korral (vt põhjendus 64). Seetõttu hindas komisjon neid kahte menetlust koos. Komisjon leidis, et uued lepingud saanud äriüksuste müük pani ostjatele kohustuse osutada avalikke teenuseid eelnevalt kindlaksmääratud kvaliteedi, sageduse ja sõidutariifidega seotud kohustuste alusel, mis on sätestatud uutes lepingutes. Komisjonile näis, et selliste kohustuste kehtestamisega ei püüdnud riik saada kõrgeimat hinda, vaid pigem täita avaliku huvi eesmärke. Komisjoni arvates on väga ebatõenäoline, et erasektori müüja oleks pidanud avalike teenuste katkematut toimimist sama tähtsaks.

(140) Komisjon leidis ka, et tavapärastes turutingimustes tegutsev erasektori müüja ei oleks pannud ettevõtjale kohustust säilitada kahe aasta vältel sama arv töökohti.

(141) Eespool toodud põhjustel ei olnud Tirrenia äriüksuse erastamismenetlus komisjoni esialgse järelduse kohaselt piisavalt läbipaistev ja tingimusteta, et iseenesest tagada turuhinnaga müük. Seetõttu ei saanud komisjon välistada, et majanduslik eelis anti kas müüdavale majandustegevusele või ostjale.

(142) Komisjon leidis olemasoleva teabe põhjal ka seda, et igasugune abi, mis võis erastamisprotsessi käigus tekkida, oleks siseturuga kokkusobimatu.

(143) Komisjon asus 2012. aasta otsuses esialgsele seisukohale, et Tirrenia äriüksuse ostuhinna maksmise edasilükkamine CINi poolt võib kujutada endast riigiabi CINile. Komisjon märkis eelkõige, et ostuhinna tegelik väärtus, mis saadi edasilükatud maksete diskonteerimisel nende müügihetke väärtusele, on väiksem kui Itaalia poolt nimetatud sõltumatu eksperdi määratud turuväärtus. Komisjon leidis seetõttu, et CIN võis saada eelise, mis seisnes vähemalt erinevuses sõltumatu eksperdi määratud hinna ja nende nüüdisväärtusele diskonteeritud tulevaste maksete vahel. Komisjon leidis kättesaadavale teabele tuginedes, et see meede võis kujutada endast tegevusabi, mis on põhimõtteliselt siseturuga kokkusobimatu.

3.4. Riigi ja CINi vaheline uus leping

(144) Komisjon asus 2012. aasta otsuses esialgsele seisukohale, et Tirrenia äriüksuse (st CIN) poolt ostjale makstud hüvitis ei vasta Altmarki kohtuotsuses sätestatud kriteeriumidele ja on seetõttu abi ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses.

(145) Komisjon jõudis sellele järeldusele, võttes arvesse järgmist: — konkurendid, kes paistsid pakkuvat sarnaseid teenuseid, tegutsesid ilmselt vähemalt CINi teenindatavatel liinidel; — näis, et hüvitise CIPE direktiivi kohase arvutamise tulemusena maksti ettevõtjale avaliku teenuse osutamise eest liiga suurt hüvitist samadel põhjustel, mis on esitatud 2011. aasta otsuses, ning — Altmarki kohtuotsuse neljandat kriteeriumi (66) tõenäoliselt ei järgitud, arvestades, et pakkumismenetlus korraldati Tirrenia äriüksuse kohta, kellele oli usaldatud uus leping, mitte avaliku teenindamise lepingu sõlmimisele endale ning ei ole tõendatud, et see võimaldas valida pakkuja, kes on võimeline osutama teenuseid kogukonnale võimalikult väikeste kuludega.

(146) CINile makstud hüvitise siseturuga kokkusobivuse kohta märkis komisjon, et Itaalia ametiasutuste esitatud teabe põhjal selgus, et CINi avalike teenuste osutamise korra alusel teenindatavatel liinidel ei ületanud transporditud sõitjate arv kahel volituste andmise aastale eelnenud aastal üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid käsitlevas 2011. aasta otsuses sätestatud künnist, st 300 000 sõitjat. Arvestades aga komisjoni kahtlusi üldist majandushuvi pakkuvate teenuste tegeliku olemuse ja CINile võimaliku ülemäärase hüvitise maksmise suhtes, asus komisjon esialgsele seisukohale, et üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid käsitleva 2011. aasta otsuse alusel ei saa hüvitisi siseturuga kokkusobivaks pidada. Seejärel hindas komisjon abi üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid käsitleva 2011. aasta raamistiku alusel, kuid leidis, et tal on kahtlusi, kas selles raamistikus sätestatud siseturuga kokkusobivuse tingimused on täidetud, ja palus Itaalial seda tõendada.

3.5. Sildumise eesõigus

(147) Komisjon asus 2011. aasta otsuses esialgsele seisukohale, et kuna sildumise eesõiguse eest ei maksta hüvitist, on meetme puhul tegemist õigusliku eelisega, millega ei kaasne riigi rahaliste vahendite ülekandmist ning seega ei saa seda käsitada riigiabina. Kui sildumise eesõiguse eest makstaks hüvitist, arvas komisjon, et kuna Tirrenia osutab tõelist üldist majandushuvi pakkuvat teenust ja et see eesõigus antakse ainult üldist majandushuvi pakkuvate teenustega hõlmatud liinidele, ei annaks see täiendavat majanduslikku eelist, kuna see kuuluks üldist majandushuvi pakkuvate teenuste osutamise juurde. Sellegipoolest kutsus komisjon Itaalia ametiasutusi ja kolmandaid isikuid üles esitama selle meetme kohta lisateavet.

(148) Kuna komisjon oli seadnud kahtluse alla üldist majandushuvi pakkuvate teenuste osutamise legitiimsuse, ei saanud komisjon meetme siseturuga kokkusobivuse kohta järeldust teha, kui see peaks olema abi.

3.6. 2010. aasta seaduses kehtestatud meetmed

(149) Komisjon asus 2011. aasta otsuses esialgsele seisukohale, et kõik 2010. aasta seaduses sätestatud meetmed kujutavad endast riigiabi endise Tirrenia kontserni äriühingutele, sealhulgas Tirreniale. Selle hulka kuulus 1) laevade uuendamiseks eraldatud rahaliste vahendite võimalik kasutamine likviidsuse tagamiseks; 2) erastamisprotsessiga seotud maksuvabastused; 3) FASi rahaliste vahendite võimalik kasutamine. Komisjon kutsus Itaalia ametiasutusi üles selgitama, kas ja kuidas on kõik need meetmed vajalikud avaliku teenuse osutamiseks.

(150) Komisjon asus ka esialgsele seisukohale, et need meetmed kujutavad endast tõenäoliselt tegevusabi, mis vähendab Tirrenia ja teiste endise Tirrenia kontserni äriühingute kulusid, mida nad peaksid muidu ise kandma, ning seetõttu tuleks neid meetmeid pidada siseturuga kokkusobimatuks.

4. ITAALIA MÄRKUSED

4.1. Avalike teenuste osutamise kohustuste ja konkurentsitingimuste kohta

(151) Itaalia esitas loetelu Tirrenia teenindatavatest liinidest, mille suhtes on kehtestatud avalike teenuste osutamise kohustused, sealhulgas hooajaline sagedus ja sõiduplaanid, konkurentsitingimused ning avalike teenuste osutamise kohustuse kehtestamise põhjused.

(152) Tõeliste üldist majandushuvi pakkuvate teenuste olemasolu kohta märkis Itaalia, et Tirreniale ja hiljem CINile seatud avalike teenuste osutamise kohustused tagavad regulaarsuse, järjepidevuse ja kvaliteedi poolest rahuldava teenuse, mis ühendab mandriosa saarte sadamatega. See teenus aitab kaasa saarte majandusarengule ja tagab samal ajal saarekogukondade oluliste liikumisvajaduste rahuldamise ning selle, et järgitakse põhiseadusega garanteeritud õigust eri piirkondi ühendavale liiklusele. Sellega seoses märkis Itaalia, et avalike teenuste osutamise kohustused on täielikult kooskõlas ELi toimimise lepingu artikliga 174 ja sellele järgnevate artiklitega ja deklaratsiooniga nr 30 saarepiirkondade kohta (lisatud Amsterdami lepingu lõppaktile). Itaalia viitas ka Euroopa Liidu Kohtu (edaspidi „Euroopa Kohus“) praktikale, mis kinnitab, et eesmärk tagada piisav ja regulaarne laevaliiklus saartele, saartelt ja saarte vahel on hõlmatud õigustatud avaliku huvi eesmärgiga (67).

(153) Itaalia väitis, et teenused, mida osutavad ettevõtjad, kellele on pandud avalike teenuste osutamise kohustused, ja teenused, mida haldavad vabalt ettevõtlusega tegelevad ettevõtjad, ei ole täielikult võrreldavad. Eelkõige oleks esimeste poolt osutatavate teenuste regulaarsus, järjepidevus ja kvaliteet täielikult tagatud tänu lepingutes sätestatud selgetele kohustustele, samal ajal kui viimati nimetatud sõltuvad ainult ettevõtja tehtud investeeringutasuvuse arvutusest. Sellega seoses tõi Itaalia näiteks La Maddalena – Palau liini, mille puhul otsustas seda liini kommertsalustel teenindav äriühing Enermar teenuse osutamise ette teatamata katkestada. Seevastu Saremar, kes osutas seda teenust avaliku teenindamise lepingu alusel, pidi oma teenust jätkama ja tagas seega tõhusalt eri piirkondi ühendava liikluse. Itaalia viitas ka eraettevõtjale Go In Sardinia, kes rahaliste raskuste tõttu peatas 2014. aasta augustis ootamatult oma teenused. See tekitas meelehärmi tuhandetele sõitjatele, kes olid juba piletite eest maksnud ja kes ei oleks ilma Tirrenia sekkumiseta sihtkohta jõudnud.

4.2. Tirrenia päästmisabi võimaliku ebaseadusliku pikendamise kohta

(154) Itaalia ametiasutused tuletasid meelde, et nad teavitasid komisjoni 16. mai 2011. aasta kirjaga sellest, et erakorralisse haldusmenetlusse kaasatud Tirrenia maksab pärast Tirrenia ja Siremari äriüksuse müügi lõpetamist riigigarantiiga tagatud laenud tagasi, kasutades nendest müügitehingutest saadud rahalisi vahendeid (68). Arvestades, et CIN sõlmis 25. juulil 2011 Tirrenia äriüksuse müügilepingu, uskusid nii Itaalia ametiasutused kui ka erakorralisse haldusmenetlusse kaasatud Tirrenia õigustatult, et abi saab tagasi maksta määratud tähtajaks 28. augustiks 2011.

(155) Itaalia rõhutas, et järgnenud sündmused põhjustasid Tirrenia ja Siremari äriüksuse müügi lõpuleviimise ootamatu edasilükkumise. Selle tagajärjel pidi erakorralisse haldusmenetlusse kaasatud Tirrenia jätkama oma teenuste osutamist kavandatust tunduvalt kauem ja kandma sellega seotud kulud. Itaalia sõnul oli Tirrenia likvideerimiskava kättesaadav erakorralisse haldusmenetlusse kaasatud Tirrenia veebisaidil pikka aega enne 2004. aasta päästmise ja ümberkorraldamise suunistes kehtestatud kuuekuulise tähtaja möödumist. Itaalia lisas, et komisjon hoiti erastamisprotsessi käiguga kogu aeg kursis. Nii Tirrenia kui ka Siremari võlgnetav kogusumma koos intressidega maksti riigile tagasi alles 48 päeva pärast seda, kui CIN oli tasunud Tirrenia äriüksuse ostuhinna esimese osamakse.

4.3. Tirrenia äriüksuse erastamise kohta

4.3.1. Menetluse läbipaistva ja mittediskrimineeriva laadi kohta

(156) Itaalia rõhutas, et menetlused vastasid täielikult Marzano seadusele. Kuigi kõnealuses seaduses viidatakse võimalusele leida ostja eraviisiliste läbirääkimiste teel, ei välistaks see avatuse, läbipaistvuse ja mittediskrimineerimise põhimõtte järgimist. Lisaks välistaksid sellisel juhul eraviisiliste läbirääkimiste pidamise võimaluse muud õigusnormid, milles nõutakse sõnaselgelt läbipaistvate ja mittediskrimineerivate konkurentsimenetluste korraldamist. Eelkõige kohustatakse 2010. aasta seaduse artikli 1 lõike 5a punktis b erakorralist volinikku piirama menetlust „minimaalse ajaga, mis on erakorralises haldusmenetluses võimalik, järgides samal ajal müügi puhul nõutavat konkurentsipõhist, läbipaistvat ja mittediskrimineerivat menetlust“.

(157) Itaalia sõnul pakkus dekreet-seaduse 347/2003 artikli 4 lõikes 4c ette nähtud menetlus läbipaistvuse ja mittediskrimineerimise seisukohast lisatagatisi, arvestades eelkõige müüki pandud äriüksuse turuhinnale sõltumatu eksperdi antud hinnangut ja hinna poolest kõige soodsama pakkumuse valimist.

(158) Itaalia väitis, et kõigil pooltel oli võrdne juurdepääs kogu teabele, mis oli vajalik müüki pandud varast selge ülevaate saamiseks ja pakkumuse koostamiseks. Müük piirdus avaliku teenuse osutamisega seotud varade ja lepinguliste suhetega järgmiselt: a) laevad ja lisaseadmed, mis on vajalikud avalike teenuste osutamise kohustuste täitmiseks; b) strateegiliste tarnijatega sõlmitud äriühingu tavajuhtimiseks vajalike teenuste lepingud; c) õiguslik kohustus teha avalike teenuste osutamise kohustuste täitmiseks vajalike töötajate uuesti töölevõtmise ettepanek laevapere liikmete tabelite alusel (täpsemad üksikasjad põhjenduses 160).

(159) Itaalia selgitas ka, et Tirrenia kuut laeva, mis ei olnud avaliku teenuse osutamiseks vajalikud, müüdi eraldi müügimenetluse käigus. Eraldi müügimenetlused algatati ka Tirreniale kuuluvate kinnisvaraobjektide ja kunstiteoste võõrandamiseks. Seega ei hõlmanud Tirrenia äriüksuse pakkumismenetlus neid varasid (vt ka punkt 4.3.2).

(160) Mis puudutab töötajate arvu säilitamise kohustust, siis rõhutas Itaalia, et Tirrenia ja Siremari äriüksuse müük ei kuulu tsiviilseadustiku artikli 2112 kohaldamisalasse ja seega ei toimu töötajate automaatset üleviimist (koos olemasolevate lepingutega) edukatest pakkujatest äriühingutesse. Edukate pakkujate ainus juriidiline kohustus oli võtta müüja töötajad uuesti tööle (uute lepingute alusel) ja säilitada töötajate arvu kaks aastat, nagu nõutakse dekreet-seaduse 270/1999 artikli 63 lõikes 2, mida kohaldatakse kõigi erakorralises haldusmenetluses olevate suurettevõtete suhtes. See aga ei tähendanud, et Tirrenia töötajad lähevad automaatselt ostja ettevõttesse üle. Lisaks sellele piirdus kohustus personaliga, keda peeti äriüksuse äriplaani ja laevapere liikmete tabelitele kohaselt avaliku teenuse jätkuva osutamise jaoks oluliseks.

(161) Itaalia väitis, et sellise üldise siseriikliku õigusega pandud kohustuse, mille eesmärk on tagada ettevõtluse järjepidevus ja avaliku teenuse osutamine, oleks samadel alustel kehtestanud ka eraõiguslik müüja.

(162) Pärast itaalia- ja ingliskeelse osalemiskutse avaldamist Tirrenia veebisaidil ning paljudes riiklikes ja rahvusvahelistes ajalehtedes ja asjaomasele valdkonnale spetsialiseerunud veebisaitidel esitasid Itaalia, Euroopa ja kolmandate riikide üksused 21 osalemisavaldust. Itaalia arvates näitab see seda, et osalemiskutse sisu võimaldas saada selge ettekujutuse müüdavast varast ja järgitava menetluse olemusest, kaitstes samal ajal tundlikku äriteavet (peamiselt võimalike ostjate huvide kaitsmiseks). Hoolsuskohustuse täitmise kontrollimise etapis edastati üksustele üksikasjalik teave muu hulgas konkreetse müüdava vara, äriplaani ja uue lepingu projekti kohta (vt põhjendus 72).

(163) Seetõttu väitis Itaalia, et kõigile Tirrenia äriüksuse omandamisest huvitatud isikutele anti läbipaistval ja mittediskrimineerival viisil teavet, mida oli vaja, et teha ostupakkumus kõikidest asjaoludest teadlik olles.

4.3.2. Nende varade müügi kohta, mis ei kuulu Tirrenia äriüksuse juurde

(164) Itaalia selgitas, et erakorraline volinik kuulutas välja sõltumatud, läbipaistvad ja mittediskrimineerivad pakkumismenetlused, et müüa kuus laeva, (69) mida Tirrenia avaliku teenuse osutamiseks ei vajanud. 10. detsembril 2010 avaldati osalemiskutse üleriigilistes ja rahvusvahelistes ajalehtedes ning ka mõnes asjaomasele valdkonnale spetsialiseerunud väljaandes. Kaks korda pikendatud tähtaja möödudes saadi viie nn kiirparvlaeva kohta ainult lammutamispakkumisi. Mootorlaeva Domiziana käsitleva menetluse tähtaja lõpuks saadi aga kaks pakkumust selle laeva ostmiseks kommertseesmärkidel (st laevanduse eesmärgil). Prooviti saada kõrgema hinnaga pakkumusi (nii kahelt algselt pakkujalt kui ka võimalikelt lisapakkujatelt), kuid selliseid pakkumusi ei laekunud. Seetõttu võitis pakkumuse kõrgeima hinnaga pakkumuse teinud pakkuja.

(165) Itaalia märkis ka, et mitut Tirreniale kuuluvat kinnisvaraobjekti kavatseti müüa sõltumatu eraldi pakkumismenetluse teel, kuna need ei olnud avaliku teenuse osutamiseks vajalikud ja seetõttu ei kuulunud need Tirrenia äriüksuse juurde. Selleks et tuua näidet kaitsemeetmete kohta, mis võeti, et tagada võimalus saada kõige kõrgem võimalik müügihind (nt lastes sõltumatul eksperdil hinnata kinnisvara väärtust, et kutsuda pakkujaid üles oma pakkumusi parandama), viitas Itaalia Veneetsias asuva Palazzo Molini müügile. Kõigele lisaks selgitas Itaalia, et ka Tirrenia kunstikogu müüakse suure oksjonimaja kaudu eraldi avalikul enampakkumisel.

4.3.3. Tirrenia äriüksuse varade uue lepinguga sidumise kohta

(166) Esiteks väitis Itaalia, et otsus erastada varad koos avalike teenuste osutamise kohustuse panemisega tehti eesmärgiga tagada merekabotaaži sektori sujuv liberaliseerimine. Itaalia märgib, et seda strateegiat arutati eelnevalt komisjoniga (vt punkt 2.4) ja leiti, et põhimõtteliselt on see merekabotaaži määrusega kooskõlas.

(167) Lisaks leidis Itaalia, et arvestades sel ajal valitsenud turutingimusi, on asjakohane siduda Tirrenia äriüksuse varad uue lepinguga. Majanduslanguse ja nõudluse olulise vähenemise ajal mereveosektoris kujutaks võimalus kasutada Tirrenia äriüksuse laevu uues lepingus sätestatud avaliku teenindamise lepingu kohaselt teenindatavate liinide teenindamiseks pigem elujõulist ärivõimalust kui tegurit, mis vähendaks Tirrenia äriüksuse turuväärtust. Seepärast leiab Itaalia, et see ei saanud pakkumismenetlust ja sellest tulenevat hinda negatiivselt mõjutada.

(168) Sellega seoses tuletas Itaalia meelde, et kuuest laevast, mis ei kuulunud Tirrenia äriüksuse juurde (vt põhjendus 164), tuli viis laeva müüa lammutamiseks. Itaalia leiab, et mereveo turu tolleaegsest keerukust ja majanduslangust silmas pidades oleks olnud võimatu saavutada äriühingu varadele paremat hinda isegi siis, kui pakkumismenetlust oleks korratud või kui varasid ei oleks seotud uue lepinguga. Kõigele lisaks viitab Itaalia ühe võimaliku pakkuja märkusele Tirrenia äriüksuse kohta seoses Euroopa ühinemise heakskiitmise korraga. Nimelt märkis see pakkuja, et Itaalia nimetatud sõltumatu eksperdi määratud miinimumhind oli tegelikult liiga kõrge.

4.3.4. Sõltumatu eksperdi määramise kohta

(169) Itaalia väitis, et 16. detsembril 2010 kutsuti viit juhtivat finantseerimisasutust, kellel ei olnud Tirrenia kontserni suhtes riskipositsiooni, esitama pakkumusi Tirrenia äriüksuse hindamiseks. Ükski kutsutud asutustest ei esitanud määratud tähtajaks pakkumust.

(170) Seejärel avaldas Banca Profilo huvi võtta enda peale sõltumatu nõustaja ülesande täitmine samadel tingimustel, mis olid ette nähtud valikumenetluses. Minister nimetas 4. veebruari 2011. aasta käskkirjaga Banca Profilo Tirrenia ja Siremari äriüksuse turuväärtuse hindamise sõltumatuks eksperdiks.

4.3.5. Lepingu sõlmimise tingimuste kohta

(171) Itaalia rõhutas, et 2. veebruaril 2011 saatis erakorraline volinik huvitatud üksustele menetluse kohta kirja, milles esitati selgelt lepingu sõlmimise tingimused. Selles kirjas nimetati müügiprotsessi suhtes kohaldatavad õigusaktid ja selgitati, et müügihind ei tohi olla madalam kui sõltumatu eksperdi määratud väärtus ning kavandatud äriplaan peab olema kooskõlas uues lepingus sätestatud avalike teenuste osutamise kohustustega.

(172) Itaalia kinnitas ka, et mitme pakkumuse puhul oli lepingu sõlmimise tingimuseks kõrgeim hind, nagu on sätestatud menetluse suhtes kohaldatavates erieeskirjades.

4.3.6. Ecorysi aruande kohta

(173) Uurimise käigus paluti Itaalial kommenteerida (vt põhjendus 8) komisjoni valitud sõltumatu konsultandi (Ecorys) järeldusi. Itaalia nõustus Ecorysi järeldustega, et Tirrenia äriüksuse turuväärtust ei oleks kahandanud ei erastamise sidumine uue lepingu sõlmimisega ega ka tööjõuga seotud tingimus.

(174) Seoses eespool nimetatud sidumisega viitas Itaalia mitmele Ecorysi väitele, sealhulgas arvamusele, et müügi ajal oli varade avalike teenuste osutamise korra kohase müümise (st varade erastamine uue lepinguga sidumise kaudu) ainus otstarbekas alternatiiv Tirrenia äriüksuse likvideerimine. Itaalia kordas ka seda, et parvlaevasektori kriisi ajal, mida iseloomustas nõudluse märkimisväärne langus, kujutas võimalus kasutada Tirrenia laevu lepingus kindlaks määratud avaliku teenindamise lepingu kohaselt teenindatavatel liinidel pigem paikapidavat ärivõimalust kui tegurit, mis tõenäoliselt vähendaks vara väärtust. Lisaks tuletas Itaalia meelde, et kuuest Tirrenia äriüksuse juurde mittekuuluvast laevast viit sai müüa ainult lammutamise eesmärgil (vt põhjendus 168). Lõpuks väitis Itaalia, et arvestades pakkumismenetlusest tulenevat tegelikku hinda, kütusehindu ja kehva majanduslikku olukorda, ei oleks olnud võimalik saada varade väärusele paremat hinnangut isegi siis, kui pakkumismenetlust oleks korratud või müüdava vara suurust muudetud.

(175) Mis puudutab tööjõuga seotud tingimust, rõhutas Itaalia Ecorysi järeldust, et puuduvad tõendid selle kohta, et tööjõuga seotud tingimusel oleks olnud oluline mõju Tirrenia äriüksuse väärtusele. Lisaks tuletas Itaalia meelde, et see tingimus tulenes dekreet-seaduse 270/1999 artikli 63 lõikest 2 ja puudutas ainult neid töötajaid, keda on vaja, et tagada asjaomase äriühingu tegevus kooskõlas laevaperede liikmete tabelitega. Laevaperede liikmete tabelid: i) neis määratakse kindlaks laeva meresõiduohutuse seaduste kohaseks juhtimiseks vajaliku meeskonna kvalitatiivne ja kvantitatiivne koosseis; ii) need kehtestatakse ministri käskkirjaga ja iii) need koostab komisjon, kuhu kuuluvad nõuandvas rollis töötajaid ja laevaomanikke esindavad organisatsioonid. Laev võib olla sõidus 365 päeva aastas ja laeva meeskond peab vaheldumisi viibima pardal ja kaldal. Järelikult peab Tirrenia äriüksuse toimimiseks vajalike töötajate arvu määramisel arvestama, et minimaalne töötajate arv hõlmab laevapere liikmete tabelites märgitud arvu meeskonnaliikmeid, lisaks reservmeeskond. Tirrenia äriüksuse uus omanik oleks pidanud järgima seda töötajate miinimumarvu, olenemata tööjõuga seotud tingimusest. Itaalia lisas, et kuigi Tirrenia äriüksuse ostja pidi pakkuma tööd kõigile töötajatele, keda on vaja avaliku teenuse osutamiseks, põhines see varem kehtinud töölepingutest erinevatel töölepingutel (70).

(176) Ecorysi aruandes jõuti järeldusele, et Tirrenia äriüksuse hinnanguline väärtus võis olla umbes 7,8 % suurem kui Itaalia ametiasutuste nimetatud eksperdi Banca Profilo esitatud väärtus. Itaalia leidis, et seda erinevust saab selgitada, sest mõlemad eksperdid pidid tuginema mitme tehnilise parameetri prognoosidele ja et sellised prognoosid on juba oma olemuselt erinevad. Itaalia ametiasutused esitasid Banca Profilo koostatud vastuhinnangu, milles selgitatakse üksikasjalikult erinevusi (71) Ecorysi aruandega. Itaalia leidis, et see vastuhinnang pakub kahe hinnangu erinevustele kindlaid ja objektiivseid põhjendusi. Banca Profilo väitis, et tema eeldused olid konservatiivsemad (72) kui Ecorysi omad ja kajastavad uuritavat olukorda paremini.

(177) Lisaks juhtis Itaalia tähelepanu asjaolule, et Tirrenia äriüksuse omandiõiguse üleminek toimus rohkem kui kaks aastat pärast võrdluskuupäeva, mida kasutasid oma hinnangute k