Komisjoni teatis

käibe arvutamise kohta vastavalt nõukogu määrusele (EMÜ) nr 4064/89 kontrolli kehtestamise kohta ettevõtjate koondumiste üle

(98/C 66/04)

(EMPs kohaldatav tekst)

I. KÄIBE RAAMATUPIDAMISLIK MÄÄRATLEMINE

1. Käive majandustegevuse kajastajana

1.1. Käibe mõiste

1.2. Tavapärane tegevus

2. Netokäive

2.1. Mahahindluste ja maksude mahaarvamine

2.2. "Grupisisese käibe" mahaarvamine

3. Käibe arvutamise reeglite kohandamine eri liiki toimingutega

3.1. Üldreegel

3.2. Äriühingute osade omandamine

3.3. Osatoimingud

3.4. Gruppide käive

3.5. Riigi äriühingute käive

II. KÄIBE GEOGRAAFILINE JAOTAMINE

1. Üldreegel

2. Käibe ümberarvestamine eküüdesse

III. KREDIIDIASUTUSED JA MUUD FINANTSASUTUSED NING KINDLUSTUSETTEVÕTJAD

1. Mõisted

2. Käibe arvutamine

1. Käesoleva teatise eesmärk on täiendada nõukogu määruse (EMÜ) nr 4064/89 [1] (viimati muudetud nõukogu määrusega (EÜ) nr 1310/97; [2] edaspidi "ühinemismäärus") artiklite 1 ja 5 teksti ning selgitada seeläbi teatavaid protseduurilisi ja praktilisi küsimusi, mis on põhjustanud kahtlusi või raskusi.

2. Käesoleva teatise aluseks on komisjoni seni saadud kogemused ühinemismääruse kohaldamisel. Selles sätestatud põhimõtteid järgitakse ning arendatakse edasi komisjoni tegevusega üksikjuhtumite puhul.

Käesolev teatis asendab teatist käibe arvutamise kohta. [3]

3. Ühinemismäärusega seatakse komisjoni pädevuseks kaks tingimust. Üks tingimus on, et tehing peab olema koondumine artiklis 3 määratletud tähenduses. [4] Teine hõlmab artiklis 1 sisalduvaid käibekünniseid ning selle eesmärk on eristada neid tehinguid, millel on ühendusele oluline mõju ning mida võib käsitada "ühendusele huvi pakkuvatena". Käivet kasutatakse koondumise käigus ühendatavate majandusressursside hindamiseks ning see jaotatakse geograafiliselt, kajastamaks kõnealuste ressursside geograafilist jaotust.

Artikliga 1 nähakse ette kaht liiki künnised, vastavalt lõikega 2 ja lõikega 3. Artikli 1 lõikes 2 sätestatakse künnised, mida tuleb esmalt kontrollida, et teha kindlaks ühendusele olulise mõju olemasolu tehingus. Selleks on ette nähtud, et asjaomaste ettevõtjate kogusuurust mõõdetakse ülemaailmse käibe künnise abil; ühendusesisese käibe künnise eesmärk on kindlaks teha, kas koondumine hõlmab minimaalset nõutavat majandustegevust ühenduses; kahe kolmandiku reegli eesmärk on ühenduse pädevusest välja jätta puhtalt riigisisesed tehingud.

Artikli 1 lõiget 3 tuleb kohaldada üksnes juhul, kui artikli 1 lõikes 2 sätestatud künniseid ei ületata. Teist liiki künniste eesmärk on reguleerida tehinguid, millel puudub ühenduse mõõde vastavalt artikli 1 lõikele 2, kuid millest vähemalt kolme liikmesriigi siseriiklike konkurentsinormide kohaselt tuleks teavitada (nn "mitmekordne teavitamine"). Selleks sätestatakse artikli 1 lõikes 3 nii kogu maailma kui ühenduse osas madalamad käibekünnised, mille asjaomased ettevõtjad peavad ületama. Koondumine on ühenduse seisukohalt oluline, kui kõnealused madalamad künnised on ületatud ning asjaomased ettevõtjad üheskoos ja eraldi omavad minimaalset nõutavat majandustegevust vähemalt kolmes liikmesriigis. Artikli 1 lõikes 3 sisaldub sarnaselt artikli 1 lõikega 2 kahe kolmandiku nõue, mille eesmärk on kindlaks teha puhtalt riigisisesed tehingud.

4. Künnised kui sellised on ette nähtud pädevuse määratlemiseks, mitte aga koondumise osaliste turuseisundi ega toimingu mõju hindamiseks. Sellest tulenevalt hõlmavad need käivet ning seega ka ressursse, mis on seotud osaliste majandustegevuse kõikide valdkondadega, mitte üksnes nendega, mis on koondumisega otseselt seotud. Ühinemismääruse artiklis 1 sätestatakse künnised, mida kasutatakse "ühenduse seisukohalt oluliste" koondumiste kindlakstegemiseks, artiklis 5 aga selgitatakse, kuidas tuleks käivet arvutada.

5. Asjaolu, et ühinemismääruse artiklis 1 sisalduvad künnised on pelgalt kvantitatiivsed, kuna need põhinevad vaid käibearvutustel, mitte turuosal ega muudel näitajatel, annab tunnistust nende eesmärgist luua lihtne ja objektiivne mehhanism, mida ühinemisega seotud äriühingud saavad hõlpsasti kasutada, et teha kindlaks, kas need tehingud on ühenduse seisukohalt olulised ja kas need kuuluvad seepärast teatamisele.

6. Ühinemismääruse artikli 1 puhul on põhiküsimus asjaomaste ettevõtjate majandusliku jõu mõõtmine, nagu see kajastub nende käibenäitajates, olenemata sektorist, kus kõnealune käive on saavutatud, ja kas asjaomane tehing nende sektoritega üldse seondub. Ühinemismääruses on seega esmatähtsus omistatud nende üldiste majandus- ja finantsressursside määratlemisele, mis ühinemisega ühendatakse, et otsustada, kas ühinemine pakub ühendusele huvi.

7. Seejuures on selge, et käive peaks võimalikult täpselt kajastama tehinguga seotud ettevõtjate majanduslikku jõudu. See on ühinemismääruse artiklis 5 sisalduvate normide eesmärk, ühinemismääruse eesmärk on tagada, et saadud arvud peegeldavad tõepäraselt majanduslikku tegelikkust.

8. Komisjonipoolne artiklite 1 ja 5 tõlgendus käibe arvutamise osas ei mõjuta tõlgendust, mille võib anda Euroopa Ühenduste Kohus või Euroopa ühenduste esimese astme kohus.

I. KÄIBE RAAMATUPIDAMISLIK MÄÄRATLEMINE

1. Käive majandustegevuse kajastajana

1.1. Käibe mõiste

9. Ühinemismääruse artiklis 5 kasutatav käibe mõiste viitab konkreetselt "summadele, mis saadakse toodete müügist ja teenuste osutamisest". Müük kui ettevõtja tegevuse kajastaja on seega käibe arvutamise hädavajalik kriteerium, olenemata sellest, kas tegemist on toodetega või teenuste osutamisega. "Müügist saadud summad" kirjendatakse äriühingu raamatupidamises üldjuhul jaotises "müük".

10. Toodete puhul ei ole müügi kindlaksmääramine keeruline, tuleb lihtsalt kindlaks teha kõik kaubanduslikud tehingud, millega seondub omandiõiguse üleminek.

11. Teenuste puhul on käibe arvutamisel arvesse võetavad tegurid palju keerukamad, kuna kaubanduslik tehing hõlmab "väärtuse" üleminekut.

12. Üldjuhul ei erine teenuste puhul kasutatav käibe arvutamise viis toodete puhul kasutatavast: komisjon võtab arvesse müügi kogumahtu. Kui teenuse osutaja müüb teenuse otse kliendile, on asjaomase ettevõtja käive eelmise majandusaasta teenuste müügi kogumaht.

13. Teenustesektori keerukuse tõttu võib olla tarvis seda üldpõhimõtet kohandada osutatava teenuse eritingimustega. Seega võib teatavates sektorites (nagu turism ja reklaam) teenuseid müüa teiste teenuseosutajate vahendusel. Nimetatud sektorite mitmekesisuse tõttu võib tekkida palju erinevaid olukordi. Näiteks selle teenindusettevõtja käive, kes tegutseb vahendajana, võib koosneda üksnes talle makstavatest vahendustasudest.

14. Samuti võib mitmetes valdkondades, nagu krediidi, finantsteenuste ja kindlustuse vallas käibe arvutamisel tekkida tehnilisi probleeme, mida käsitletakse III jaos.

1.2. Tavapärane tegevus

15. Artikli 5 lõikes 1 sätestatakse, et käibe arvutamisel tuleb arvesse võtta summasid, mis seonduvad asjaomaste ettevõtete "tavapärase tegevusega".

16. Ettevõtjatele avalik-õiguslike asutuste poolt antava toetuse ning asjaomase ettevõtja mõne tavapärase tegevusega seotud mis tahes toetuse võib käibe arvutamisel sisse arvata, kui ettevõtja ise on toetusesaaja ning toetus on otseselt seotud ettevõtjapoolse toodete müügi või teenuste osutamisega ning kajastub seega hinnas. [5] Näiteks toote tarbimiseks antav toetus võimaldab tootjal müüa seda kõrgema hinnaga, kui tarbijad tegelikult maksavad.

17. Teenuste osas võtab komisjon arvesse ettevõtja tavapärast tegevust, mis seondub teenuse osutamiseks vajalike ressursside loomisega. Accori/Wagons-Litsi [6] kohtuasjas tehtud otsuses otsustas komisjon võtta arvesse Wagons-Litsi kasumiaruandes sisalduvat punkti "muud tegevustulud". Komisjon leidis, et selle punkti alla kuuluvad teatavad autode rentimisest saadud tulud saadi Wagons-Litsi poolsest toodete müügist ja teenuste osutamisest ning need moodustasid osa tema tavapärasest tegevusest.

2. Netokäive

18. Arvesse võetakse netokäivet, mis saadakse pärast mitmete määruses sätestatud summade mahaarvamist. Komisjoni eesmärk on käivet kohandada selliselt, et oleks võimalik teha kindlaks ettevõtja tegelik majanduslik jõud.

2.1. Mahahindluste ja maksude mahaarvamine

19. Artikli 5 lõikega 1 nähakse ette "mahahindluste ja käibemaksu ning muude otseselt käibega seotud maksude mahaarvamine". Mahaarvamised hõlmavad seega ärialaseid (mahahindlused) ja maksualaseid (käibemaks ja muud otseselt käibega seotud maksud) tegureid.

20. "Mahahindlused" tähistavad kõiki mahahindlusi või allahindlusi, mida ettevõtjad teevad klientidega peetavate ärialaste läbirääkimiste käigus ning millel on otsene mõju müügisummadele.

21. Maksude mahaarvamise osas viidatakse ühinemismääruses käibemaksule ja "muudele otseselt käibega seotud maksudele". Käibemaksu puhul ei ole selle mahaarvamine üldjuhul probleem. "Otseselt käibega seotud maksude" mõiste on ühene viide kaudsele maksustamisele, kuna see on otseselt käibega seotud, nagu näiteks alkohoolsetele jookidele kehtivate maksude puhul.

2.2. "Grupisisese käibe" mahaarvamine

22. Artikli 5 lõike 1 esimeses lõigus märgitakse, et "asjaomase ettevõtja aastakäive ei hõlma toodete müüki ja teenuste pakkumist lõikes 4 osutatud ettevõtjate vahel", st nende vahel, kellel on sidemed asjaomase ettevõtjaga (peamiselt emaettevõtjad või tütarettevõtjad).

23. Grupisiseste äritehingute tulude väljajätmise eesmärk on võtta arvesse iga üksuse tegelikku majanduslikku kaalu. Seega sisaldavad ühinemismääruses arvesse võetavad "summad" üksnes tehinguid, mis toimuvad ühelt poolt ettevõtjate grupi ning teiselt poolt kolmandate isikute vahel.

3. Käibe arvutamise reeglite kohandamine eri liiki toimingutega

3.1. Üldreegel

24. Vastavalt ühinemismääruse artikli 5 lõikele 1 sisaldab kogukäive summasid, mille asjaomased ettevõtjad on eelmisel majandusaastal saanud toodete müügist ja teenuste osutamisest. Seega on põhireegel, et iga asjaomase ettevõtja puhul arvessevõetav käive on tehingu kuupäevale vahetult eelnenud majandusaasta käive.

25. See säte näitab, et kuna tehingu kuupäevaga lõppeva majandusaasta kohta enamasti auditeeritud aastaaruannet ei ole, kajastavad asjassepuutuva äriühingu tervet majandusaastat kõige täpsemalt sellele eelnenud majandusaasta käibenäitajad.

26. Komisjon püüab tugineda kättesaadavaist kõige täpsematele ja usaldusväärsematele andmetele. Seepärast lähtub komisjon üldjuhul auditeeritud või muul viisil lõplikust aruandlusest. Siiski võib komisjon juhul, kui ühenduse ja mitteliikmesriigi raamatupidamisstandardite vahel leitakse olevat olulisi erinevusi, pidada vajalikuks nimetatud aruanded üle vaadata vastavalt käibe suhtes kehtivatele ühenduse standarditele. Igal juhul püüab komisjon mitte tugineda juhtkonna koostatud või muul viisil ajutisele aruandlusele, välja arvatud erandjuhtudel (vt järgmist lõiku). Kui koondumine toimub aasta esimestel kuudel ning auditeeritud majandusaasta aruandeid kõige viimase majandusaasta kohta veel ei ole, võetakse arvesse eelnenud aasta andmeid. Kui nimetatud kaks aruannet erinevad oluliselt ning eelkõige juhul, kui on olemas kõige viimaste aastate lõplikud auditeerimata andmed, võib komisjon otsustada arvesse võtta neid auditeerimata andmeid.

27. Olenemata punktist 26, tuleb alati teha korrektiive, et võtta arvesse auditeeritud aruande kuupäevale järgnenud omandamisi või loovutamisi. See on vajalik tegelike koondatavate ressursside kindlakstegemiseks. Seega kui äriühing enne koondumiseni viiva lõpliku lepingu allakirjutamist või avaliku pakkumise väljakuulutamist või kontrollpaki omandamist loovutab ettevõtte osa või on selline loovutamine või likvideerimine toimingu eelduseks, [7] tuleb ettevõtte selle osa arvele langev osa maha arvata teavitava poole käibest, mis on esitatud viimases auditeeritud majandusaasta aruandes. Vastupidiselt tuleb äriühingu teavitatavale käibele lisada käive, mis tuleneb varadest, mille üle on omandatud kontroll pärast viimase auditeeritud majandusaasta aruande koostamist.

28. Käivet ajutiselt mõjutada võivaid muid tegureid, näiteks toote tellimuste vähenemist või tootmisprotsessi aeglustumist tehingule eelnenud ajavahemikul, ei võeta käibe arvutamisel arvesse. Lõplikesse aruannetesse ei tehta neid kajastavaid muudatusi.

29. Kuna sageli ei sisalda majandusaasta auditeeritud aruanne ühinemismääruses nõutavat geograafilist jaotust, tugineb komisjon parimatele kättesaadavatele andmetele, mida äriühingud esitavad vastavalt ühinemismääruse artikli 5 lõikes 1 sätestatud normile (vt II jao punkti 1).

3.2. Äriühingute osade omandamine

30. Ühinemismääruse artikli 5 lõikes 2 sätestatakse, et "kui koondumine kujutab endast ühe või mitme sellise ettevõtja osalist omandamist, kes võivad olla juriidilised isikud, võetakse erandina lõikest 5 müüja või müüjate puhul arvesse ainult käivet, mis on seotud sellise tehinguga hõlmatud osadega".

31. Selle sättega nähakse ette, et kui omandaja ei osta tervet gruppi, vaid üksnes ühe selle majandusüksustest või selle osa, mis võib juriidiliselt olla tütarettevõtja, tuleks käibe arvutamisel arvesse võtta üksnes omandatud osa käivet. Kuigi juriidiliselt on tehingu oluliseks pooleks müüja tervikuna (koos kõikide tütarettevõtjatega), kuna ilma temata ei ole võimalik ostu-müügilepingut sõlmida, ei mängi ta tegelikkuses pärast lepingu täitmist mingit rolli. Tehingu võimalik mõju turule oleneb üksnes nende majandus- ja finantsressursside kogumist, mida vara üleminek hõlmab, ning omandaja ressurssidest, mitte aga müüja ülejäänud ettevõttest, mis jääb iseseisvaks.

3.3. Osatoimingud

32. Mõnikord on teatavad järjestikused tehingud üksnes samade poolte vahelise laiema strateegia osad. Iga tehingut eraldi arvesse võttes, isegi üksnes pädevuse kindlaksmääramisel, ignoreeritaks majanduslikku tegelikkust. Samas, kuigi mõned neist osatoimingutest võivad olla sellistena tehtud, kuna nii vastavad nad paremini poolte huvidele, võivad mõned olla selliselt struktureeritud ühinemismääruse kohaldamisest kõrvalehoidmiseks.

33. Ühinemismääruses on sellised juhtumid ette nähtud artikli 5 lõike 2 teises lõigus, kus sätestatakse, et "kaht või enamat esimeses lõigus määratletud tehingut, mis toimuvad kaheaastase ajavahemiku jooksul samade isikute või ettevõtjate vahel, käsitletakse ühe ja sama koondumisena, mis leiab aset viimase tehingu toimumise kuupäeval".

34. Praktikas tähendab see säte, et kui äriühing A ostab äriühingu B tütarettevõtja, mis moodustab 50 % kogu B majandustegevusest, ning omastab üks aasta hiljem ka teise tütarettevõtja (ülejäänud 50 % B-st), käsitatakse mõlemat tehingut ühena. Eeldades, et mõlema tütarettevõtja ühendusesisene käive ulatub üksnes 200 miljoni eküüni, ei peaks esimesest tehingust teavitama, välja arvatud juhul, kui toiming vastab artikli 1 lõikes 3 sätestatud tingimustele. Kui aga teine tehing toimub kaheaastase ajavahemiku jooksul, tuleb mõlemast tehingust teise tehingu toimumisel teavitada ühe tehinguna.

35. See säte on oluline, kuna varasemad tehingud (eelnenud kahe aasta jooksul) muutuvad viimase tehinguga teavitamisele kuuluvaks, kui künnised kumulatiivselt ületatakse.

3.4. Gruppide käive

36. Kui koondumisega seotud asjaomane ettevõtja ühinemismääruse artiklis 1 määratletud tähenduses [8] kuulub gruppi, võetakse künniste ületamise kindlakstegemisel arvesse kogu grupi käivet. Taas on eesmärk arvestada toiminguga ühendatavate majanduslike ressursside kogumahtu.

37. Ühinemismääruses ei määratleta abstraktset grupi mõistet, vaid keskendutakse küsimusele, kas äriühingutel on õigus juhtida ettevõtja tegevust, tehes selle alusel kindlaks, milliseid asjaomase ettevõtjaga otseseid või kaudseid sidemeid omavaid äriühinguid tuleks käsitada grupi osana.

38. Ühinemismääruse artikli 5 lõikes 4 sätestatakse järgmist:

"Piiramata lõike 2 kohaldamist [osade omandamine], arvutatakse asjaomase ettevõtja aastakäive artikli 1 lõigetes 2 ja 3 määratletud tähenduses järgmiste vastavate käivete liitmisel:

a) asjaomane ettevõtja;

b) ettevõtjad, milles asjaomasel ettevõtjal on otseselt või kaudselt:

- üle poole kapitalist või põhivahenditest või

- kasutada rohkem kui pooled häältest või

- volitus nimetada ametisse üle poole järelevalvenõukogu, haldusnõukogu või ettevõtjat seaduslikult esindava organi liikmetest või

- õigus juhtida ettevõtja äritegevust;

c) ettevõtjad, kellel on asjaomase ettevõtja suhtes punktis b loetletud õigused või volitused;

d) ettevõtjad, kelle suhtes punktis c osutatud ettevõtjal on punktis b loetletud õigused või volitused;

e) ettevõtjad, kelle suhtes kahel või enamal punktides a–d osutatud ettevõtjal on ühiselt punktis b loetletud õigused või volitused."

See tähendab, et tehinguga otseselt seotud äriühingu (punkt a) käive peaks sisaldama selle tütarettevõtjate (punkt b), emaettevõtjate (punkt c), emaettevõtjate teiste tütarettevõtjate (punkt d) ja muude kahe või enama gruppi kuuluva ettevõtja poolt ühiselt kontrollitava ettevõtja (punkt e) käivet. Graafiliselt näeb see välja järgmiselt:

Asjaomane ettevõtja ja selle grupp:

+++++ TIFF +++++

a: Asjaomane ettevõtja

b: Selle tütarettevõtjad ja nende tütarettevõtjad (b1 ja b2)

c: Selle emaettevõtjad ja nende emaettevõtjad (c1)

d: Asjaomase ettevõtja emaettevõtjate teised tütarettevõtjad

e: Gruppi kuuluva kahe (või enama) äriühingu ühiskontrolli all olevad äriühingud

Märkus:

tähed vastavad artikli 5 lõike 4 vastavatele sätetele.

Selle graafiku põhjal võib teha mitmeid tähelepanekuid.

1. Kui on täidetud punktis b sätestatud kontrolli tingimus, võetakse arvesse asjassepuutuva tütarettevõtja kogukäivet, olenemata kontrolliva äriühingu tegelikust osalusest. Näiteks võetakse arvesse asjaomase ettevõtja (tähis a) kolme tütarettevõtja (b) kogukäivet.

2. Kui mõni gruppi kuuluv ettevõtja kontrollib ka teisi, tuleks neid arvutuses samuti arvesse võtta. Näites on ühel tütarettevõtjal (tähis b) omakorda tütarettevõtjad b1 ja b2.

3. Kui kahel või enamal äriühingul on ühiskontroll asjaomase ettevõtja (a) üle, st ettevõtja tegevuse juhtimiseks on tarvis nende kõikide üheaegset heakskiitu, võetakse arvesse nende kõikide käivet. [9] Näites võetaks arvesse asjaomase ettevõtja (a) kahte emaettevõtjat (c) ning nende emaettevõtjaid (näites c1). Kuigi ühinemismääruses ei nimetata seda reeglit selgesõnaliselt juhtumite puhul, kus asjaomane ettevõtja on tegelikult ühisettevõte, tuleneb see artikli 5 lõike 4 punkti c tekstist, kus emaettevõtjatele viitamisel kasutatakse mitmuse vormi. Komisjon on seepärast kohaldanud seda tõlgendust.

4. Grupi käibest tuleks maha arvata mis tahes grupisisene müük (vt punkt 22).

39. Ühinemismääruses käsitletakse ka konkreetset olukorda, mis tekib, kui kahel või enamal tehinguga seotud ettevõtjal on ühiskontroll teise äriühingu üle. Vastavalt artikli 5 lõike 5 punktile a tuleks välja jätta käive, mis tuleneb toodete müügist või teenuste osutamisest ühisettevõtte ning iga asjaomase ettevõtja või nendega artikli 5 lõikes 4 määratletud tähenduses seotud muu äriühingu vahel. Selle reegli eesmärk on vältida topeltarvestust. Ühisettevõtte käibe osas, mis tekib tehingutest kolmandate pooltega, sätestatakse artikli 5 lõike 5 punktis b, et see tuleks võrdselt jaotada asjaomaste ettevõtjate vahel, kajastamaks ühiskontrolli. [10]

40. Lähtudes analoogia alusel artikli 5 lõike 5 punktis b sätestatud põhimõttest, on komisjoni tavaks asjaomaste ettevõtjate ja kolmandate isikute moodustatud ühisettevõtete puhul olnud omistada igale asjaomasele ettevõtjale ühisettevõtte üle kontrolli omavate äriühingute vahel võrdselt jaotatud osa käibest. Kõikidel sellistel juhtudel tuleb siiski tuvastada ühiskontrolli olemasolu.

Praktika näitab, et käesolevas teatises ei ole võimalik käsitleda kõiki juhtumeid, mis võivad ühisettevõtete või ühiskontrolli puhul käibe arvutamisel esineda. Ebamäärasuste esinemisel tuleks hindamisel esmajärjekorras lähtuda üldistest topeltarvestuse vältimise ning tehinguga seotud ettevõtjate majandusliku jõu võimalikult täpse kajastamise põhimõtetest. [11]

41. Tuleb märkida, et artikli 5 lõikes 4 viidatakse üksnes gruppidele, mis on tehingu ajal juba olemas, st toiminguga seotud asjaomaste ettevõtjate gruppidele, mitte aga koondumise tagajärjel tekkivatele uutele struktuuridele. Näiteks kui äriühingud A ja B koos oma vastavate tütarettevõtjatega ühinevad, on asjaomased ettevõtjad A ja B, mitte aga uus ettevõte, mis tähendab, et mõlema grupi käive tuleb arvutada eraldi.

42. Kuna selle sätte eesmärk on lihtsalt määratleda olemasolevatesse gruppidesse kuuluvad äriühingud käibe arvutamise puhuks, erineb artikli 5 lõikes 4 sätestatud ettevõtja juhtimise õiguse kriteerium [12] mõnevõrra artikli 3 lõikes 3 sätestatud kontrolli kriteeriumist, mis viitab kontrolli omandamisele vaadeldava tehingu kaudu. Esimene neist on lihtsam ja seda on faktiliste andmete põhjal hõlpsam tõendada, teine aga keerukam, kuna kui kontrolli omandamist ei toimu, ei ole tegemist koondumisega.

3.5. Riigi äriühingute käive

43. Kuigi artikli 5 lõikega 4 nähakse ette selle majandusliku grupi kindlaksmääramise meetod, kuhu ettevõtja kuulub käibe arvutamise puhul, tuleks seda riigi äriühingute osas lugeda koos määruse (EMÜ) nr 4064/89 põhjendusega 12. Selles põhjenduses märgitakse, et avaliku ja erasektori vahelise diskrimineerimise vältimiseks tuleks arvesse võtta "ettevõtjad, kes moodustavad sõltumatu otsustusõigusega majandusüksuse, olenemata sellest, kellele kuulub nende kapital või milliseid haldusjärelevalve eeskirju nende suhtes kohaldatakse". Seega ei too kahe äriühingu kuulumine riigile iseenesest kaasa järeldust, et need kuuluvad artikli 5 kohaldamisel gruppi. Pigem tuleb kaaluda, kas on alust käsitada mõlemat äriühingut eraldi majandusüksusena.

44. Seega tuleks riigi äriühingut, kui see ei moodusta osa tööstuslikust valdusettevõttest ning seda ei juhita teiste riigi kontrollitavate ettevõtete kaudu, käsitada artikli 5 kohaldamisel iseseisva grupina ning samale riigile kuuluvate teiste äriühingute käivet ei tuleks arvesse võtta. Kui aga liikmesriikide huvid on koondatud valdusettevõtetesse või neid korraldatakse ühiselt või on muul põhjusel selge, et riigi äriühingud moodustavad "sõltumatu otsustusõigusega majandusüksuse" osa, tuleks nende ettevõtete käive artikli 5 kohaldamisel käsitada osana asjaomase ettevõtja grupi käibest.

II. KÄIBE GEOGRAAFILINE JAOTAMINE

1. Üldeeskirjad

45. Muud kui artikli 1 lõike 2 punktis a ja artikli 1 lõike 3 punktis a sätestatud künnised on ette nähtud juhtudeks, kus eksisteerib piisav ühendusesisene käive, et tegemist oleks ühendusele huvi pakkuva juhtumiga, ning mis on eelkõige piiriülese iseloomuga. Nende puhul on selleks tarvis käivet geograafiliselt jaotada. Artikli 5 lõike 1 teises lõigus sätestatakse, et käibe tekkimise koht määratakse kindlaks kliendi asukoha järgi tehingu ajal:

"Käive ühenduses või liikmesriigis hõlmab ühenduse või kõnealuse liikmesriigi ettevõtjatele või tarbijatele müüdavaid tooteid ja osutatavaid teenuseid."

46. Viide "toodete müügile" ja "teenuste osutamisele" ei ole ette nähtud toodete ja teenuste vaheliseks diskrimineerimiseks, keskendudes kaupade puhul müügikohale, teenuste puhul aga teenuse osutamise kohale (mis võib erineda kohast, kus teenus on müüdud). Mõlemal juhul tuleb käive seostada kliendi asukohaga, kuna enamikul juhtudel on see koht, kus tehing tehti, kus käive asjaomase tarnija jaoks tekkis ning kus konkureeriti teiste tarnijatega. [13] Artikli 5 lõike 1 teine lõik ei keskendu kohale, kus toodet või teenust on tarbitud, või kasule, mida kaubast või teenusest on saadud. Liikuva kauba puhul võib ostja autoga sõita läbi Euroopa, kuid see osteti teatavas kohas, olgu siis Pariisis, Berliinis või Madridis. See kehtib ka teenuste osas, mille puhul on võimalik eristada teenuse ostmist ja osutamist. Seepärast toimib näiteks puhkusepakettide puhul puhkusereiside reisiagentide poolt müümisel konkurents kohapeal, nagu jaekaubanduses, kuigi teenust võidakse osutada mitmes kaugemal asuvas paigas. Kõnealune käive tekib siiski kohapeal, mitte tegeliku puhkuse kohas.

47. See kehtib ka juhul, kui rahvusvahelisel kontsernil on ühenduses ostustrateegia ning ta rahuldab kõik oma kaupade või teenuste hankevajadused ühes kohas. Asjaolu, et neid kasutatakse hiljem osade kaupa kümnes eri ettevõttes, mis asuvad eri liikmesriikides, ei mõjuta asjaolu, et tehing gruppi mittekuuluva äriühinguga toimus vaid ühes liikmesriigis. Hilisem jaotamine muude paikade vahel on puhtalt asjaomase äriühingu siseasi.

48. Teatavates sektorites esineb siiski käibe geograafilise jaotuse osas väga spetsiifilisi probleeme (vt III jagu).

2. Käibe ümberarvestamine eküüdesse

49. Käibe eküüdesse ümberarvestamisel tuleb hoolikalt jälgida kasutatavat ümberarvestuskurssi. Äriühingu aastakäive tuleks ümber arvestada asjaomase kaheteistkümne kuu keskmise kursi alusel. Selle keskmise kohta saab andmeid komisjonilt. Majandusaasta auditeeritud aruandes sisalduvaid arve ei tohi jagada kvartali, kuu või nädala müüginäitajateks, mis arvestatakse eraldi ümber vastava kvartali, kuu või nädala keskmise kursi alusel, misjärel summad eküüdes liidetakse kokku, et saada aastasumma.

50. Kui äriühing müüb erinevate vääringute eest, on protseduur sama. Auditeeritud kontserniaruandes esitatud kogukäive äriühingu aruandlusvääringus arvestatakse ümber eküüdesse kaheteistkümne kuu keskmise kursi alusel. Kohalikus vääringus toimunud müüki ei tohiks otse eküüdesse ümber arvestada, kuna need arvud ei pärine otse äriühingu auditeeritud kontserniaruandest.

III. KREDIIDIASUTUSED JA MUUD FINANTSASUTUSED NING KINDLUSTUSETTEVÕTJAD

1. Mõisted

51. Ühinemismääruses tunnustatakse ametlikult pangandus- ja kindlustustegevuse erilist iseloomu ning see sisaldab erisätteid käibe arvutamise kohta neis sektorites. [14] Kuigi ühinemismäärus ei sisalda mõiste "krediidiasutused ja muud finantsasutused" määratlust artikli 5 lõike 3 punktis a määratletud tähenduses, on komisjon praktikas järjekindlalt kasutanud esimeses ja teises pangandusdirektiivis sätestatud määratlusi:

- "Krediidiasutus

on ettevõtja, kelle tegevuseks on hoiuste või muude tagasimakstavate vahendite vastuvõtmine avalikkuselt ning oma arvel ja nimel laenu andmine.

[15]

- "Finantsasutus

on ettevõtja, mis ei ole krediidiasutus ning mille põhitegevuseks on kaasata hoiuseid või tegelda lisa punktides 2–12 loetletud tegevusaladega.

[16]

52. Eespool esitatud "finantsasutuse" määratlusest nähtub selgelt, et ühelt poolt tuleb valdusettevõtjaid käsitada finantsasutustena ja teiselt poolt tuleb ettevõtjaid, kelle püsivaks põhitegevusalaks on üks või mitu eespool nimetatud lisa punktides 2–12 toodud tegevusala, samuti käsitada finantsasutustena ühinemismääruse artikli 5 lõike 3 punktis a määratletud tähenduses. Need tegevusalad on järgmised:

- laenutehingud (muu hulgas tarbijakrediit, hüpoteeklaenud, faktooring jne),

- kapitalirent,

- arveldustehingud,

- maksevahendite (krediitkaardid, reisitšekid ja pangavekslid) väljaandmine ja haldamine,

- tagatis- ja garantiitehingud,

- oma arvel või klientide arvel rahaturuinstrumentide, valuuta, finantsfutuuride ja optsioonide, kursi- ja intressiinstrumentide ja vabalt võõrandatavate väärtpaberitega kauplemine,

- osalemine väärtpaberite emiteerimisel ja sellega seotud teenuste pakkumine,

- ettevõtjate nõustamine kapitali struktuuri ja tööstusstrateegiat käsitlevates ja muudes seonduvates küsimustes ning ettevõtjate ühinemise ja ostmisega seotud nõustamine ja teenused,

- rahamaakleri tegevus,

- vara valitsemine,

- väärtpaberite hoidmine.

2. Käibe arvutamine

53. Krediidiasutuste ja muude finantsasutuste ning kindlustusseltside käibe arvutamise meetodeid kirjeldatakse ühinemismääruse artikli 5 lõikes 3. Käesoleva jaotise eesmärk on vastata eespool nimetatud liiki ettevõtjate käibe arvutamisega seotud täiendavatele küsimustele, mis on tekkinud ühinemismääruse esimestel kohaldamisaastatel.

2.1. Krediidi- ja finantsasutused (v.a finantsvaldusettevõtjad)

2.1.1. Üldist

54. Üldjuhul ei ole erilisi probleeme pangandustulu kriteeriumi kohaldamisega krediidiasutuste ja teiste finantsasutuste ülemaailmse käibe määratlemiseks. Raskused võivad tekkida ühendusesisese ning üksikutes liikmesriikides tekkinud käibe kindlaksmääramisel. Selles osas on sobilik kriteerium filiaali või allasutuse asukoht, nagu see on sätestatud ühinemismääruse artikli 5 lõike 3 punkti a alapunkti v teises lõigus.

2.1.2. Liisinguettevõtete käive

55. Põhimõtteliselt tuleb eristada kapitaliliisingut ja kasutusliisingut. Üldjuhul võetakse kapitaliliising pikemaks ajaks kui kasutusliising ning omand läheb pärast liisinguperioodi lõppu enamasti üle liisijale liisingulepingus sisalduva ostuoptsiooni kaudu. Kasutusliisingu puhul seevastu ei lähe omand liisinguperioodi lõppedes üle liisijale ning liisingumaksed sisaldavad liisitud vara hooldus-, remondi- ja kindlustuskulusid. Kapitaliliising toimib seega liisinguandja antava laenuna, mis võimaldab liisinguvõtjal osta asjassepuutuva vara. Kapitaliliisinguga tegelev ettevõtja on seega finantsasutus artikli 5 lõike 3 punktis a määratletud tähenduses ning tema käive tuleb arvutada konkreetsete normide abil, mis hõlmavad krediidiasutuste ja muude finantsasutuste käibe arvutamist. Kuna kasutusliisingu puhul selline laenufunktsioon puudub, ei käsitata seda finantsasutuste tegevusena, vähemalt mitte esmasena, ning seepärast tuleks kohaldada artikli 5 lõikes 1 sisalduvaid üldisi käibe arvutamise reegleid. [17]

2.2. Kindlustusseltsid

2.2.1. Sõlmitud kindlustuslepingutega ettenähtud maksete kogusumma

56. Sõlmitud kindlustuslepingutega ettenähtud maksete kogusumma mõiste kasutamine kindlustusseltside puhul on tekitanud täiendavaid küsimusi, mis ei ole seotud ühinemismääruse artikli 5 lõike 3 punktis b esitatud määratlusega. Asjakohane on selgitada järgmist:

- "ettenähtud" maksed on kogutud maksete summa (mis võib sisaldada kogutud edasikindlustuse preemiaid, kui asjaomane ettevõtja tegutseb edasikindlustuse vallas). Väljaminevad ehk tasumisele kuuluvad edasikindlustuse preemiad, st kõik summad, mida asjaomane ettevõtja maksab edasikindlustuskaitse saamiseks, sisalduvad juba ühinemismääruses kasutatavas kindlustuslepingutega ettenähtud maksete kogusummas,

- juhul kui on kasutatud sõna "maksed" (ettenähtud maksed, netomaksed, tasutavad edasikindlustuse maksed jne), hõlmavad need maksed mitte üksnes asjaomase majandusaasta jooksul sõlmitud uusi kindlustuslepinguid, vaid ka kõiki asjaomasel ajavahemikul edasi kehtivatest varasemate aastate lepingutest tulenevaid makseid.

2.2.2. Kindlustusseltside investeeringud

57. Moodustamaks nõuetekohased reservid, mis võimaldavad nõudeid välja maksta, on kindlustusseltsidel, keda käsitatakse ka institutsionaalsete investoritena, üldjuhul suured aktsiainvesteeringute portfellid, intressi kandvad väärtpaberid, maad ja kinnisvara ning muid varasid, millest saadavat iga-aastast tulu ei käsitata kindlustusseltside käibena.

58. Ühinemismääruse kohaldamisel tuleb selgelt eristada puhtaid finantsinvesteeringuid, mille puhul kindlustusseltsid ei ole seotud nende ettevõtjate juhtimisega, kuhu investeering on tehtud, ning investeeringuid, millega kaasneb kontrolli võimaldava osaluse omandamine, võimaldades kindlustusseltsil seega otsustavalt mõjutada asjaomase tütarettevõtja või sidusettevõtja majanduslikku käitumist. Sellistel juhtudel tuleks kohaldada ühinemismääruse artikli 5 lõiget 4 ning tütarettevõtja või sidusettevõtja käive tuleks ühinemismäärusega ettenähtud künniste kontrollimiseks lisada kindlustusseltsi käibele. [18]

2.3. Finantsvaldusettevõtjad [19]

59. Finantsvaldusettevõtja on finantsasutus, mistõttu selle käibe arvutamisel tuleks lähtuda krediidiasutuste ja muude finantsasutuste käibe arvutamist käsitleva artikli 5 lõike 3 punktiga a ettenähtud kriteeriume. Kuna aga finantsvaldusettevõtja peaeesmärk on omandada ja valitseda osalusi teistes ettevõtetes, kohaldatakse selliste osaluste puhul, mis võimaldavad finantsvaldusettevõtjal otsustavalt mõjutada kõnealuste ettevõtjate majanduslikku käitumist, ka artikli 5 lõiget 4 (nagu ka kindlustusseltside puhul). Finantsvaldusettevõtja käive arvutatakse üldjuhul artikli 5 lõike 3 alusel, kuid tarvis võib olla lisada artikli 5 lõikes 4 sätestatud kategooriatesse kuuluvate ettevõtjate (edaspidi "artikli 5 lõike 4 ettevõtjad") käive.

Praktikas tuleb esmalt arvesse võtta finantsvaldusettevõtja (konsolideerimata) käivet. Seejärel tuleb lisada artikli 5 lõike 4 ettevõtjate käive, arvates seejuures maha dividendid ja muud tulud, mida need äriühingud toovad finantsvaldusettevõtjatele. Sellise arvutuse näide on järgmine:

Miljonites eküüdes |

1. | Finantstegevusega seotud käive (konsolideerimata tulud ja kulud) | 3000 |

2. | Artikli 5 lõike 4 kindlustusseltside käive (lepingutega ettenähtud maksed) | 300 |

3. | Artikli 5 lõike 4 tööstusettevõtete käive | 2000 |

4. | Mahaarvatavad dividendid ja muud tulud artikli 5 lõike 4 ettevõtjatest 2 ja 3 | (200) |

5. | Finantsvaldusettevõtja ja tema grupi kogukäive | 5100 |

60. Sellistes arvutustes võib olla vaja arvesse võtta erinevaid arvutusreegleid, eelkõige konsolideeritud aruannetega seonduvaid, mis on ühenduses mõnevõrra ühtlustatud, kuid mitte identsed. Kuigi see kaalutlus kehtib ühinemismääruse alla kuuluvate iga liiki ettevõtjate osas, on see eriti oluline finantsvaldusettevõtjate puhul, [20] kui on tarvis hoolikalt üle vaadata valdusettevõtja tütarettevõtjate, sidusettevõtjate ja muude tema osalusega äriühingute arv ja mitmekesisus ning tema kontrolli ulatus nende üle.

61. Finantsvaldusettevõtja käibe arvutamine eespool nimetatud viisil võib osutuda kulukaks. Seepärast on range ja üksikasjalik kohaldamine vajalik üksnes juhtudel, kus näib, et finantsvaldusettevõtja käive on ilmselt lähedal ühinemismääruse künnistele; muudel juhtudel võib olla ilmne, et käive ei ulatu ühinemismääruse künnisteni ning seepärast piisab pädevuse määratlemiseks ametlikest majandusaasta aruannetest.

[1] EÜT L 395, 30.12.1989, lk 1; parandatud versioon EÜT L 257, 21.9.1990, lk 13.

[2] EÜT L 180, 9.7.1997, lk 1.

[3] EÜT C 385, 31.12.1994, lk 21.

[4] Vt teatist koondumise mõiste kohta.

[5] Vt kohtuasja IV/M.156 – Cereol/Continentale Italiana, 27. november 1991. Selle juhtumi puhul jättis komisjon ühenduse toetuse käibe arvutamisel kõrvale, kuna abi ei olnud ette nähtud ühe ühinemises osaleva ettevõtja toodetud kaupade müügi toetuseks, vaid teravilja purustamisele keskendunud ettevõtja poolt kasutatava tooraine (teravilja) tootjatele.

[6] Kohtuasi IV/M.126 – Accor/Wagons-Lits, 28. aprill 1992.

[7] Vt esimese astme kohtu otsust kohtuasjas T-3/93 – Air France v. komisjon, [1999] ECR II-21.

[8] Vt komisjoni teatist asjaomaste ettevõtjate mõiste kohta.

[9] Vt komisjoni teatist asjaomaste ettevõtjate mõiste kohta (punktid 26–29).

[10] Näiteks moodustavad äriühing A ja äriühing B ühisettevõtte C. Neil kahel emaettevõtjal on samaaegselt ühiskontroll äriühingu D üle, ehkki A-l on 60 % ja B-l 40 % selle kapitalist. Arvutades A ja B käivet uue ühisettevõtte C loomisel, omistatakse D kolmandate isikutega tehingutest tulenev käive võrdsetes osades A-le ja B-le.

[11] Vt näiteks kohtuasja IV/M.806 – BA/TAT, 26. august 1996.

[12] Vt näiteks kohtuasja IV/M.126 – Accor/Wagons-Lits, 28. aprill 1992, ja kohtuasja IV/M.940 – UBS/Mister Minit, 9. juuli 1997.

[13] Kui kliendi asukoht kauba või teenuse ostmise hetkel ning hilisema arveldamise koht on erinevad, tuleb käivet käsitada tekkinuna viimases.

[14] Vt ühinemismääruse artikli 5 lõiget 3.

[15] Nõukogu 12. detsembri 1977. aasta esimene direktiiv 77/780/EMÜ krediidiasutuste asutamise ja tegevusega seotud õigusnormide kooskõlastamise kohta (EÜT L 322, 17.12.1977, lk 30.)"

[16] Nõukogu 15. detsembri 1989. aasta teine direktiiv 89/646/EMÜ krediidiasutuste asutamise ja tegevusega seotud õigusnormide kooskõlastamise kohta (EÜT L 386, 30.12.1989, lk 1), artikli 1 lõige 6."

[17] Vt kohtuasja IV/M.234 – GECC/Avis Lease, 15. juuli 1992.

[18] Vt kohtuasja IV/M.018 – AG/AMEV, 21. november 1990.

[19] Käesolevas punktis sätestatud põhimõtteid finantsvaldusettevõtjate kohta võib teataval määral kohaldada ka fondivalitsejate suhtes.

[20] Vt näiteks kohtuasja IV/M.166 – Torras/Sarrió, 24. veebruar 1992, kohtuasja IV/M.213 – Hong Kong and Shanghai Bank/Midland, 21. mai 1992, IV/M.192 – Banesto/Totta, 14. aprill 1992.

--------------------------------------------------