NÕUKOGU DIREKTIIV 2013/59/EURATOM,

5. detsember 2013,

millega kehtestatakse põhilised ohutusnormid kaitseks ioniseeriva kiirgusega kiiritamisest tulenevate ohtude eest ning tunnistatakse kehtetuks direktiivid 89/618/Euratom, 90/641/Euratom, 96/29/Euratom, 97/43/Euratom ning 2003/122/Euratom

EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Aatomienergiaühenduse asutamislepingut, eriti selle artikleid 31 ja 32,

võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut, mis on koostatud pärast arvamuse saamist eksperdirühmalt, mille teadus- ja tehnikakomitee on nimetanud liikmesriikide teadlaste seast, ning olles konsulteerinud Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteega,

võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust,

võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust,

ning arvestades järgmist:

Euroopa Liidu Kohtu kohtupraktika kohaselt ei välista Euratomi asutamislepingu artikli 2 esimese lõigu punktiga b ühendusele seatud ülesanne kehtestada ühtsed ohutusnormid töötajate ja kogu elanikkonna tervise kaitseks võimalust, et liikmesriik näeb ette rangemaid kaitsemeetmeid, kui neis normides pole seda sõnaselgelt öeldud. Kuna käesoleva direktiiviga sätestatakse miinimumeeskirjad, peaks liikmesriikidele jääma vabadus võtta vastu või säilitada käesoleva direktiiviga hõlmatud valdkonnas rangemaid meetmeid, ilma et see piiraks kaupade ja teenuste vaba liikumist siseturul, nagu on määratletud Euroopa Kohtu praktikaga.

Mõõdetavatest kogustest dooside arvutamisel tuleks tugineda teaduslikult tõestatud väärtustele ja suhetele. ICRP on avaldanud selliste doosikoefitsientide soovitused ja neid ajakohastanud, võttes arvesse teaduse arengut. ICRP väljaandes 60 avaldatud varasematel soovitustel (9) põhinev doosikoefitsientide kogu on kättesaadav ICRP väljaandes 119 (10) . ICRP väljaandes 103 esitati aga uus dooside arvutamise metoodika, mis põhineb kõige värskematel teadmistel kiirgusohtude kohta, ning seda tuleks võimaluse korral käesolevas direktiivis arvesse võtta.

Kudede reaktsiooni kohta on saadud uusi teadusandmeid, mistõttu tuleks optimeerituse põhimõtet kohaldada ka ekvivalentdooside suhtes, et hoida doosid nii madalad, kui on mõistlikult võimalik saavutada. Käesolevas direktiivis tuleks järgida ka rahvusvahelise kiirguskaitsekomisjoni uut juhist silmaläätse ekvivalentdoosi piirmäära kohta seoses kutsekiiritusega.

Värsked elamute epidemioloogilised uuringud näitavad, et siseruumide õhus leiduva radooni pikemaajalisel kiiritusel suureneb statistiliselt olulisel määral kopsuvähki haigestumise oht, kui radioaktiivsustaseme suurusjärk on 100 bekerelli (Bq) 1 m–3 õhu kohta. Kiiritusolukordade uus kontseptsioon võimaldab kaasata komisjoni soovituse 90/143/Euratom) (13) põhiliste ohutusnormide siduvatesse nõuetesse, jättes siiski piisavalt vabadust selle rakendamisel.

Radoonikiiritusest tulenevate pikaajaliste riskide ohjamiseks on vaja riiklikke tegevuskavasid. Tunnistatakse, et suitsetamine ja radoonikiirituse kõrge tase üheskoos kujutavad endast märkimisväärselt suuremat individuaalset kopsuvähi riski kui kumbki tegur eraldi ning et suitsetamine laiendab elanikkonna tasandi radoonikiiritusest tulenevat riski. On tähtis, et liikmesriigid tegeleksid mõlema terviseohuga.

Juhul kui radoon tekib töökohtade siseruumidesse maapinnast, tuleks seda pidada püsikiirituse olukorraks, kuna radooni esinemine on töökohtades toimuvast inimtegevusest suuresti sõltumatu. Teatud aladel või teatud liiki töökohtades, mille liikmesriigid kindlaks määravad, võib selline kiiritus olla märkimisväärne ning juhul kui riiklik viitetase ületatakse, tuleks võtta asjakohaseid radooni ja kiirituse vähendamise meetmeid. Juhul kui need tasemed ületavad endiselt riikliku viitetaseme, ei tohiks töökohtades toimuvat inimtegevust käsitada kiirgustegevusena. Liikmesriigis peaksid siiski tagama, et neid töökohti teavitatakse ning et juhul kui töötajate kiirituse aastane efektiivdoos võib ületada 6 millisiivertit või vastava ajaintegraalse radoonikiirituse väärtuse, ohjatakse kiiritust kui kavandatud kiiritusolukorda, ning et kohaldatakse doosipiiranguid; samuti peaksid liikmesriigid kindlaks määrama, milliseid kaitsenõudeid tuleb kohaldada.

Keskkonna saastus võib ohustada inimeste tervist. Ühenduse teiseses õiguses on siiani sellist saastust käsitatud üksnes keskkonda juhitud radioaktiivsest heitest mõjutatud elanikkonna kiiritusrajana. Kuna keskkonna seisund võib pikas perspektiivis mõjutada inimeste tervist, on vaja kujundada poliitika, millega kaitstakse keskkonda ioniseeriva kiirguse kahjulike mõjude eest. Pikas perspektiivis inimeste tervise kaitsmiseks tuleks arvesse võtta keskkonnaalaseid kriteeriume, mis põhinevad rahvusvaheliselt tunnustatud teaduslikel andmetel (näiteks Euroopa Komisjoni, ICRP, aatomikiirguse mõjude alase ÜRO teaduskomitee ja Rahvusvahelise Aatomienergiaagentuuri (IAEA) avaldatud andmed).

Meditsiini valdkonnas on tehnoloogia ja teaduse areng oluliselt suurendanud patsientide saadavat kiiritust. Seepärast tuleks käesolevas direktiivis rõhutada meditsiinikiirituse põhjendatuse vajadust, sealhulgas haigustunnusteta isikute saadava kiirituse puhul, ning muuta rangemaks nõudeid patsientidele antava teabe, meditsiiniprotseduuridega saadavate dooside registreerimise ja nendest teatamise, diagnostiliste referentsväärtuste kasutamise ning doosi näitavate seadmete kättesaadavuse kohta. Tuleks märkida, et Maailma Terviseorganisatsiooni määratluse kohaselt hõlmab mõiste „tervis” isiku füüsilist, vaimset ja sotsiaalset heaolu, mitte üksnes haiguse või puude puudumist.

Selleks et tagada radiodiagnostilisi ja kiiritusravi protseduure saavate patsientide piisav kaitse, on ülimalt tähtis kõikide meditsiinikiirituse valdkonnas tegutsevate spetsialistide pädevuste kõrge tase ning vastutusalade ja ülesannete selge määratlemine. See kehtib arstide, hambaarstide ja teiste tervishoiutöötajate suhtes, kellel on õigus võtta kliiniline vastutus üksikisiku meditsiinilise kiiritamise eest, meditsiinifüüsikute suhtes ja teiste spetsialistide suhtes, kes teostavad meditsiinikiiritust, nagu näiteks radioloogiatehnikud ja tehnikud radiodiagnostilises meditsiinis, nukleaarmeditsiinis ja kiiritusravis.

Jätkuvalt tekitab muret juhuslik ja mittekavandatud meditsiinikiiritus. Kuigi meditsiiniseadmete puhul on nõukogu direktiivi 93/42/EMÜ (14) kohaselt nõutav turustamisjärgne järelevalve, on kiirguskaitse vallas pädevate asutuste ülesanne tegeleda juhusliku ja mittekavandatud meditsiinikiirituse juhtumite ennetamisega ja võtta nende korral järelmeetmeid. Seoses selliste juhtumite vältimisega tuleks esile tõsta kvaliteedi tagamise kavade, sh kiiritusravi riskide uurimise osa ning selliste juhtumite korral tuleks nõuda registreerimist, teatamist, analüüsi ja parandusmeetme võtmist.

Direktiivis 97/43/Euratom osutatud kiiritamine kui osa nn „kohtumeditsiinilise ekspertiisi toimingutest” on nüüd sõnaselgelt määratletud inimeste kavandatud kiiritamisena muul kui meditsiinilisel eesmärgil või muul kui meditsiinilise kuvamise eesmärgil. Sellised kiiritusega seotud tegevused tuleb allutada sobivale regulatiivsele kontrollile ning need peavad olema põhjendatud samal viisil kui meditsiinikiiritus. Siiski on vaja erinevalt läheneda meditsiinilisi radioloogiaseadmeid kasutavatele protseduuridele ja selliseid seadmeid mitte kasutavatele protseduuridele. Üldiselt tuleks kohaldada aastadoosi piirmäärasid ja neile vastavaid elanikukiirituse piiranguid.

Kiirguskaitsepõhimõtete kohaldamine seoses tarbekaupadega nõuab kiirgustegevuse regulatiivse kontrolli alustamist toodete projekteerimis- ja tootmisetapis või selliste kaupade importimise ajal. Seetõttu peaks tarbekaupade tootmine ja import olema reguleeritud ning tuleks kehtestada erimenetlused, et võimaldada õigeaegselt põhjendada tarbekaupade kavandatavat kasutamist ja kontrollida, et selle kasutamise suhtes ei ole vaja kasutada regulatiivset kontrolli. Kuigi selline hinnang tuleks teha liikmesriigis, kus neid kiirgustegevusi läbi viiakse, peaksid liikmesriigid üksteist teavitama, et võimaldada neil taotleda asjaomaselt ettevõtjalt asjakohast teavet ja anda oma hinnangud.

radioaktiivse aine sihipärane lisamine tarbekaupade teatavate kategooriate puhul peaks olema jätkuvalt keelatud, kuid tuleks selgelt sätestada, et see kehtib ka selliste toodete kiiritusega aktiveerimise suhtes, mõjutamata kehtivate õigusaktide, nagu Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 1999/2/EÜ (15) , kohaldamist.

Kasulik on omada samu aktiivsuskontsentratsiooni väärtusi kiirgustegevuste regulatiivse kontrolli alt väljaarvamise ja materjalide vabastamise jaoks lubatud kiirgustegevuste suhtes kohaldatavate nõuete rakendamisest. Põhjaliku läbivaatamisega on jõutud järeldusele, et Rahvusvahelise Aatomienergiaagentuuri väljaandes „Väljajätmise, väljaarvamise ja vabastamise põhimõtete rakendamine” (16) soovitatud väärtusi saab kasutada nii väljaarvamiste vaikeväärtustena, mis asendavad direktiivi 96/29/Euratom I lisas sätestatud aktiivsuskontsentratsiooni väärtusi, kui ka üldiste vabastamistasemetena, mis asendavad väärtusi, mida komisjon soovitas kiirguskaitse seerias nr 122 (17) .

Kuigi liikmesriikide ja komisjoni vahelise kiireloomulise teabevahetuse kord avarii korral on kehtestatud nõukogu otsusega 87/600/Euratom (19) , on vaja kehtestada teabevahetuse kord olukordades, mis ei kuulu selle otsuse reguleerimisalasse, et võimaldada teha koostööd kõikide teiste liikmesriikidega ja kolmandate riikidega, kes võivad olla tegevusse kaasatud või keda avarii tõenäoliselt mõjutab.

Rahvusvaheline Aatomienergiaagentuur koos Maailma Terviseorganisatsiooni, Toidu- ja Põllumajandusorganisatsiooni, Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni, Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsiooni Tuumaenergiaagentuuri ja Pan-Ameerika Terviseorganisatsiooniga on põhilised rahvusvahelised ohutusnormid rahvusvahelise kiirguskaitsekomisjoni uuest väljaandest 103 lähtudes läbi vaadanud ning komisjon on teavitanud Rahvusvahelist Aatomienergiaagentuuri oma 6. augusti 2012. aasta otsusest kaassponsoreerida Euroopa Aatomienergiaühenduse nimel selle dokumendiga tehtavat tööd.

Selgemalt on vaja määratleda kiirguskaitse tehniliste ja praktiliste aspektide pädevat ohjamist tagavate riiklike teenistuste ja ekspertide roll ja vastutus. Käesolevas direktiivis tuleks teenistuste ja ekspertide eri rollid ja vastutusalad selgelt eristada, välistamata selle, et siseriiklikud raamistikud võimaldavad vastutusalasid rühmitada või määrata kiirguskaitse valdkonna konkreetsed tehnilised ja praktilised ülesanded konkreetsetele ekspertidele.

Nõukogu määrusega (EL) nr 333/2011 (22) kehtestatakse kriteeriumid, mille täitmisel teatavat liiki metallimurd lakkab olemast jäätmed vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 19. novembri 2008. aasta direktiivile 2008/98/EÜ jäätmete kohta (23) . On vaja võtta meetmeid, et hoida ära omanikuta kiirgusallikate juhuslik sulatamine, ja samuti selleks, et tagada vabastamiskriteeriumide järgimine tuumarajatistest pärit metalli (saadud näiteks tuumarajatiste demonteerimise käigus) puhul.

Direktiiv 2003/122/Euratom on vaja teha muudatusi teatavate nõuete laiendamiseks kõikidele kiirgusallikatele. Omanikuta kiirgusallikad tekitavad endiselt probleeme ning on esinenud juhtumeid, kus kolmandast riigist on sisse veetud saastunud metalli. Seega tuleb nõuda omanikuta kiirgusallikate või saastunud metalliga seotud vahejuhtumitest teatamist. Samuti on oluline ühtlustada tasemed, mille ületamisel kiirgusallikat hakatakse pidama kõrgaktiivseks kinniseks kiirgusallikaks, Rahvusvahelise Aatomienergiaagentuuri kehtestatud vastavate tasemetega.

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:

I PEATÜKK

REGULEERIMISESE JA -ALA

avariikiiritusolukordadeks valmisolek, avariikiiritusolukordadele reageerimise kavandamine ja nende ohjamine, mille puhul leitakse, et meetmed on põhjendatud elanike või töötajate tervise kaitsmiseks.

II PEATÜKK

MÕISTED

Artikkel 4

Mõisted

Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:

1) „Neeldumisdoos” (D)– neeldunud energia massiühiku kohta

,

kus

on keskmine energia, mille ioniseeriv kiirgus annab ära ruumielemendis olevale ainele,

dm on aine mass selles ruumielemendis.

Käesolevas direktiivis tähistab neeldumisdoos üle koe või elundi keskmistatud doosi. Neeldumisdoosi ühik on grei (Gy) ning üks grei vastab ühele džaulile kilogrammi kohta: ;

2) „kiirendi”– seade või seadeldis, milles osakesi kiirendatakse kiirates ioniseerivat kiirgust energiaga rohkem kui 1 megaelektronvolti (MeV);

3) „õnnetusjuhtumikiiritus”– inimeste (väljaarvatud avariitöötajad) õnnetusjuhtumi tõttu saadav kiiritus;

4) „aktiveerimine”– protsess, mille käigus stabiilne nukliid muudetakse radionukliidiks, kiiritades seda sisaldavat materjali osakestega või suure energiaga footonitega;

5) „aktiivsus” (A)– teatud ajahetkel teatavas energiaseisundis oleva radionukliidi koguse aktiivsus. Aktiivsus A on tuumasiirete arvu dN ja ajavahemiku dt jagatis, kus dN on kõnealusest energiaseisundist toimuvate tuumasiirete arvu ooteväärtus ajavahemikus dt:

FOR-L_2014013ET.01000101.notes.0004.xml.jpg

Aktiivsuse ühik on bekerell (Bq);

6) „praktikant”– isik, keda ettevõttes konkreetse tegevuse jaoks koolitatakse või välja õpetatakse;

7) „tegevusluba”– registreeritud kiirgustegevus või kiirgustegevuse litsents;

8) „bekerell” (Bq)– aktiivsuse ühiku erinimetus. Üks bekerell vastab ühele tuumalagunemisele sekundis: ;

9) „ehitusmaterjal”– iga ehitisse või selle ossa püsivaks paigaldamiseks mõeldud ehitustoode, mille toimivusel on mõju ehitise toimimisele selle ehitise kasutajate kiiritamisel ioniseeriva kiirgusega;

10) „hooldajad ja abistajad”– isikud, keda teadlikult ja omal tahtel (muul viisil kui osana oma kutsetööst) kiiritatakse ioniseeriva kiirgusega, kui nad hooldavad ja aitavad meditsiinikiiritust saavaid või saanud isikuid;

11) „vabastamistasemed”– riigi pädeva asutuse või siseriiklike õigusaktidega kehtestatud ning aktiivsuskontsentratsioonina väljendatud väärtused, mille juures või millest allpool teatamis- või loanõuetele allutatud kiirgustegevuses tekkinud materjalid võib vabastada käesolevas direktiivis sätestatud nõuete järgimisest;

12) „kliiniline audit”– meditsiinikiirituse toimingute kavakindel uurimine või läbivaatamine, mille eesmärk on parandada patsientide ravi kvaliteeti ja tulemuslikkust struktuurse läbivaatamisega, mille puhul meditsiinikiirituse kasutamise tegevusi, toiminguid ja tulemusi hinnatakse meditsiinikiirituse toimingute tegemise hea tava kokkulepitud standardite põhjal, muutes tegevusi, kui see on asjakohane, ja kohaldades uusi standardeid, kui see on vajalik;

13) „kliiniline vastutus”– meditsiinipraktiku vastutus üksikisiku meditsiinikiirituste eest, mis hõlmab eelkõige järgmist: põhjendatus, optimeeritus, tulemuslikkusele antav kliiniline hinnang, vajaduse korral meditsiinikiirituse teostusega seotud koostöö muude asjatundjate ja töötajatega, vajaduse korral teabe hankimine varasemate uuringute kohta, nõudmise korral olemasoleva radioloogiaalase teabe ja/või andmete esitamine muudele meditsiinipraktikutele ja/või saatjatele, vajaduse korral ioniseeriva kiirguse riske käsitleva teabe jagamine patsientidele ja muudele asjaosalistele;

14) „oodatav efektiivdoos” (E(τ))– sissevõtust tulenevate elundi või koe oodatavate ekvivalentdooside (HT(τ)) summa, kusjuures kõik ekvivalentdoosid korrutatakse asjakohase koeteguriga wT. Määratletakse järgmise valemiga:

FOR-L_2014013ET.01000101.notes.0006.xml.jpg

E(τ) määramisel tähistab τ aastaid, üle mille toimub integreerimine. Käesolevas direktiivis täpsustatud doosi piirmäärade järgimisega seoses on τ täiskasvanute puhul 50 aastat ning imikute ja laste puhul 70. eluaastani jäävate aastate arv. Oodatava efektiivdoosi ühik on siivert (Sv);

15) „oodatav ekvivalentdoos” (HT(τ))– radioaktiivse aine sissevõtu tagajärjel koe või elundi T ekvivalentdoosikiiruse integraal üle aja (t).

See arvutatakse järgmise valemi kohaselt:

FOR-L_2014013ET.01000101.notes.0007.xml.jpg

sissevõtu kohta ajahetkel t0, kus

on asjakohane ekvivalentdoosikiirus elundis või koes T ajal t,

τ on aeg, üle mille integreerimine tehakse.

HT(τ) määramisel tähistab τ aastaid, üle mille integreerimine toimub. Käesolevas direktiivis täpsustatud doosi piirmäärade järgimisega seoses on τ täiskasvanute puhul 50 aastat ning imikute ja laste puhul 70. eluaastani jäävate aastate arv. Oodatava ekvivalentdoosi ühik on siivert (Sv);

16) „pädev asutus”– liikmesriigi määratud asutus või asutuste süsteem, millel on käesoleva direktiivi kohaldamisel seaduslik õigus tegutseda;

17) „tarbekaup”– seade või tooteartikkel, millesse on tahtlikult sisestatud üks või mitu radionukliidi või milles need on loodud aktiveerimise teel või mis tekitab ioniseerivat kiirgust ning mille saab müüa või elanikele kättesaadavaks muuta ilma müügijärgse erijärelevalve või regulatiivse kontrollita;

18) „saastus”– radioaktiivsete ainete tahtmatu või soovimatu esinemine pindadel, tahkistes, vedelikes, gaasides või inimorganismis;

19) „kontrolliala”– ala, mille suhtes kohaldatakse ioniseeriva kiirguse eest kaitsmiseks või radioaktiivse saastumise leviku tõkestamiseks erieeskirju ja millele juurdepääsu kontrollitakse;

20) „diagnostilised referentsväärtused”– meditsiiniliste radiodiagnostiliste toimingute või menetlusradioloogiliste toimingute dooside tasemed või radiofarmatseutikumide korral aktiivsustasemed standardsuurusega patsientide rühmade või standardfantoomide tavauurimiseks üldiselt määratletud seadmeliikide puhul;

21) „kasutusest kõrvaldatud kinnine kiirgusallikas”– kinnine kiirgusallikas, mida enam ei kasutata või ei kavatseta kasutada tegevusloale vastavas kiirgustegevuses, kuid mis nõuab jätkuvalt ohutut käitlemist;

22) „doosipiirang”– üksikisiku eeldatavale doosi ülempiirile seatud piirang, mida kasutatakse kindla kiirgusallika optimeerimisprotsessis vaadeldavate võimaluste väljaselgitamiseks kavandatavas kiiritusolukorras;

23) „doosi piirmäär”– efektiivdoosi (või vastavalt kontekstile oodatava efektiivdoosi) või ekvivalentdoosi väärtus kindlaksmääratud ajavahemiku kestel, mida üksikisiku puhul ei tohi ületada;

24) „dosimeetriateenistus”– asutus või üksikisik, kellel on isikuseire seadmete kalibreerimise, lugemise või tõlgendamise või inimorganismi või bioloogiliste proovide radioaktiivsuse mõõtmise või dooside hindamise pädevus ning kelle tegevuspädevust pädev asutus tunnustab;

25) „efektiivdoos (E)”– keha kõigi kudede ja elundite sise- ja väliskiiritusega saadud kaalutud ekvivalentdooside summa. See arvutatakse järgmise valemi kohaselt:

,

kus

DT,R on üle koe või elundi T keskmistatud neeldumisdoos kiirguse R tagajärjel,

wR on kiirgustegur ning

wT on koe või elundi T koetegur.

Tegurite wT ja wR väärtused on määratletud II lisas. Efektiivdoosi ühik on siivert (Sv);

26) „avariiolukord”– kiirgusallikaga seotud erakorraline olukord või sündmus, mis nõuab kiiret tegutsemist selleks, et leevendada inimtervisele ja ohutusele, elukvaliteedile, varale või keskkonnale avalduvaid tõsiseid kahjulikke tagajärgi või ohtu, mis võib sellised tõsised kahjulikke tagajärgi põhjustada;

27) „avariikiirituse olukord”– avariiolukorra tekitatud kiiritusolukord;

28) „avariiolukorra ohjamise süsteem”– õiguslik või haldusraamistik, millega kehtestatakse avariivalmiduse ja sellele reageerimise kohustused ning otsuste langetamise kord avariikiirituse olukorras;

29) „avariikutsekiiritus”– kiiritus, mida saab avariitöötaja avariikiirituse olukorras;

30) „avariiolukorra lahendamise kava”– etteantud sündmuste ja nendega seotud stsenaariumide alusel koostatud plaan asjakohaseks reageerimiseks avariikiirituse olukorra puhul;

31) „avariitöötaja”– iga isik, kes täidab avariiolukorras kindlaksmääratud ülesannet ja võib avariiolukorras tegutsemise käigus kiiritust saada;

32) „keskkonnaseire”– keskkonna radioaktiivsete ainete tekitatud välise doosikiiruse või keskkonnaosades esineva radionukliidide kontsentratsiooni mõõtmine;

33) „ekvivalentdoos (HT)”– neeldumisdoos koes või elundis T, mis on kaalutud kiirguse R liigi ja kvaliteedi alusel. See arvutatakse järgmise valemi kohaselt:

,

kus

DT,R on koe või elundi T keskmistatud neeldumisdoos kiirguse R tagajärjel,

wR on kiirgustegur.

Kui kiirgusvälja moodustavatel kiirgusliikidel ja -energiatel on erinevad wR väärtused, arvutatakse kogu ekvivalentdoos HT järgmise valemi kohaselt:

FOR-L_2014013ET.01000101.notes.0011.xml.jpg

Teguri wR väärtused on täpsustatud II lisa A osas. Ekvivalentdoosi ühik on siivert (Sv);

34) „väljaarvamistase”– pädeva asutuse poolt või õigusaktidega kehtestatud ja aktiivsuskontsentratsioonina või koguaktiivsusena väljendatud väärtus, mille juures või millest allpool ei kehti kiirgusallika suhtes teatamis- või loanõue;

35) „püsikiirituse olukord”– kiiritusolukord, mis on selleks ajaks juba tekkinud, kui tehakse otsus selle kontrolli alla võtmise kohta ning mis ei vaja (või enam ei vaja) edasilükkamatute kaitsemeetmete võtmist;

36) „kiirgustöötaja”– füüsilisest isikust ettevõtja või tööandja juures töötav isik, kes saab töötades kiiritust käesoleva direktiiviga reguleeritava kiirgustegevuse käigus ja kelle saadav doos võib ületada elanikukiirituse mõnda doosi piirmäära;

37) „kiiritus”– kiiritamine või tingimus kiiritada saamiseks väljaspool inimkeha (väliskiiritus) või selle sees (sisekiiritus) paikneva kiirgusallika kiiratava ioniseeriva kiirgusega;

38) „jäsemed”– käed, käsivarred, jalad ja pahkluud;

39) „tervisekahjustus”– eluea kestuse ja elukvaliteedi vähenemine inimeste kiirituse tagajärjel, sealhulgas kahjustused, mis tulenevad koereaktsioonidest, vähktõvest ja tõsistest geneetilistest kõrvalekalletest;

40) „tervise sõeluuring”– meditsiiniliste radioloogiaseadmete kasutamine haiguste varaseks diagnoosimiseks elanikkonna riskirühmades;

41) „kõrgaktiivne kinnine kiirgusallikas”– kinnine kiirgusallikas, milles sisalduva radionukliidi aktiivsus on võrdne III lisas sätestatud aktiivsuse väärtusega või ületab seda;

42) „isikukahjustus”– kliiniliselt tuvastav kahjulik mõju, mis avaldub üksikisikutes või nende järeltulijates ja mis ilmneb kohe või viivitusega, kusjuures viimasel juhul on tegu pigem tõenäosusliku kui kindla ilmnemisega;

43) „inspekteerimine”– pädeva asutuse poolt või nimel korraldatud uurimine, mille eesmärk on teha kindlaks, kas järgitakse siseriiklikke õiguslikke nõudeid;

44) „sissevõtt”– väliskeskkonnast inimorganismi siseneva radionukliidi koguaktiivsus;

45) „menetlusradioloogia”– röntgenikiirgusepõhise kuvamistehnika kasutamine, et hõlbustada seadmete inimkehasse viimist ja nende juhtimist seal diagnoosimise või ravimise eesmärgil;

46) „ioniseeriv kiirgus”– osakeste või 100-nanomeetrise või lühema lainepikkusega elektromagnetlainete kujul (sagedus 3 × 1015 hertsi või suurem) ülekantud energia, mis võib otseselt või kaudselt tekitada ioone;

47) „litsents”– pädeva asutuse väljastatud dokumendi alusel antud luba kiirgustegevuse teostamiseks nimetatud dokumendis sätestatud konkreetsetel tingimustel;

48) „meditsiinikiiritus”– kiiritus, mida patsiendid või haigustunnusteta isikud saavad oma haiguse või stomatoloogilise diagnoosimise või ravimise osana, millel on kavandatud positiivne mõju nende tervisele, samuti kiiritus, mida saavad hooldajad ja abistajad ning vabatahtlikult meditsiinilistes või biomeditsiini teadusuuringutes osalevad isikud;

49) „meditsiinifüüsika ekspert”– isik või juhul kui see on siseriiklike õigusaktidega vastavalt sätestatud, siis isikute rühm, kellel on teadmised, väljaõpe ja kogemused tegeleda või nõustada meditsiinikiirituses rakendatava kiiritusfüüsika küsimustes ja kelle pädevust sellega seoses on tunnustanud pädev asutus;

50) „meditsiinikiirituspõhine”– seotud radiodiagnostiliste ja kiiritusravi protseduuridega, menetlusradioloogiaga või muude ioniseeriva kiirguse meditsiinirakendustega kavandamiseks, suunamiseks ja verifitseerimiseks;

51) „meditsiiniradioloogiaseade”– rajatis, kus korraldatakse meditsiinikiirituse toiminguid;

52) „meditsiinikiirituse toiming”– iga meditsiinikiiritust tekitav toiming;

53) „elanikud”– üksikisikud, kes võivad saada elanikukiiritust;

54) „looduslik kiirgusallikas”– loodusliku, maapinna või kosmilise päritoluga ioniseeriva kiirguse allikas;

55) „kiiritamine muul kui meditsiinilise kuvamise eesmärgil”– inimeste kavandatud kiiritamine kuvamise eesmärgil, kui kiiritamise peamine eesmärk ei ole tuua kasu kiiritatava isiku tervisele;

56) „normaalkiiritus”– rajatise või tegevuse (sealhulgas hooldamine, ülevaatamine, dekomisjoneerimine) normaalsete töötingimuste, sealhulgas väiksemad vahejuhtumid, mis suudetakse hoida kontrolli all, korral oodatav kiiritus, st kiiritus normaalse töö ja eeldatavate tööolukordade ajal;

57) „teatamine”– teabe esitamine pädevale asutusele, et teavitada käesoleva direktiivi reguleerimisalasse kuuluva kiirgustegevuse kavatsusest;

58) „kutsekiiritus”– töötajate, praktikantide ja üliõpilaste kiiritus töökeskkonnas;

59) „töötervishoiuteenistus”– tervishoiutöötaja või -asutus, kelle pädevusse kuulub kiirgustöötajate tervisekontroll ja kelle tegevuspädevust selles valdkonnas on tunnustanud pädev asutus;

60) „omanikuta kiirgusallikas”– radioaktiivne kiirgusallikas, mis ei ole väljaarvatud ega regulatiivkontrolli all, näiteks sellepärast, et ta ei ole kunagi sellise kontrolli all olnudvõi sellepärast, et see on maha jäetud, kaotatud, valesse kohta teisaldatud, varastatud või üle antud ilma nõuetekohase loata;

61) „välistöötaja”– kiirgustöötaja, kaasa arvatud praktikant ja üliõpilane, keda ei ole tööle võtnud jälgimisala või kontrolliala eest vastutav ettevõtja, kuid kes täidab neil aladel tööülesandeid;

62) „kavandatav kiiritusolukord”– kiirgusallika plaanikohase käitamise või kiiritusradu muutva inimtegevuse tõttu tekkiv kiiritusolukord, mis põhjustab inimeste või keskkonna kiiritamist või võimalikku kiiritamist. Kavandatavad kiiritusolukorrad hõlmavad nii normaal- kui ka potentsiaalkiiritust;

63) „potentsiaalkiiritus”– kiiritus, mille saamist ei oodata täie kindlusega, kuid mida võib saada tõenäosusliku iseloomuga sündmuse või sündmusterea, sh seadmete rikete või käitamisvigade, tagajärjel;

64) „meditsiinikiirituse teostus”– meditsiinikiirituse ja kõigi abitoimingute füüsiline teostus, sealhulgas meditsiiniliste radioloogiaseadmete käsitsemine ja kasutamine, tehniliste ja füüsikaliste näitajate (sh kiirgusdooside) hindamine, seadmete kalibreerimine ja hooldus, radiofarmatseutikumide valmistamine ja manustamine ning kujutiste töötlemine;

65) „kiirgustegevus”– inimtegevus, mis võib suurendada üksikisikute kiiritamist kiirgusallikast pärineva kiirgusega ja mida ohjatakse kui kavandatavat kiiritusolukorda;

66) „meditsiinipraktik”– arst, hambaarst või muu tervishoiutöötaja, kellel on õigus võtta vastavalt siseriiklikele nõuetele endale kliiniline vastutus üksikisiku meditsiinikiirituse eest;

67) „töötlemine”– keemilised ja füüsikalised toimingud radioaktiivse materjaliga, sealhulgas kaevandamine, muundamine lõhustuva või fertiilse tuumamaterjali rikastamine ning kasutatud tuumkütuse ümbertöötlemine;

68) „kaitsemeetmed”– meetmed, väljaarvatud parandusmeetmed, nende dooside vältimise või vähendamise eesmärgil, mida vastasel juhul võidakse saada avariikiirituse või püsikiirituse olukorras;

69) „elanikukiiritus”– üksikisiku kiiritus, välja arvatud kutse- või meditsiinikiiritus;

70) „kvaliteeditagamine”– kõik kavandatud ja korrapärased tegevused, mida on vaja piisava kindlustunde tagamiseks, et struktuur, süsteem, komponent või menetlus toimib rahuldavalt kooskõlas kokkulepitud standarditega; kvaliteedikontroll on kvaliteeditagamise osa;

71) „kvaliteedikontroll”– toimingute (kavandamine, kooskõlastamine, rakendamine) kogum, mille eesmärk on kvaliteedi säilitamine või parandamine. See hõlmab seadmete piiritletavate, mõõdetavate ja juhitavate toimimisnäitajate jälgimist, hindamist ja hooldust nõutaval tasemel;

72) „kiirgusgeneraator”– seade, mis tekitab ioniseerivat kiirgust nagu röntgenikiirgus, neutronid, elektronid ja muud laenguga osakesed;

73) „kiirguskaitse ekspert”– isik või juhul kui see on siseriiklike õigusaktidega vastavalt sätestatud, siis isikute rühm, kellel on vajalikud teadmised, väljaõpe ja kogemused, et anda kiirguskaitseküsimustes nõu isikute tõhusa kaitse tagamiseks ja kelle pädevust sellega seoses on tunnustanud pädev asutus;

74) „kiirguskaitse spetsialist”– isik, kes on tehniliselt pädev asjaomase kiirgustegevusega seotud kiirguskaitse küsimustes, et kiirguskaitsekorra rakendamist jälgida või teostada;

75) „kiirgusallikas”– objekt, mis võib põhjustada kiiritust, näiteks kiirgab ioniseerivat kiirgust või vabastab radioaktiivset materjali;

76) „radioaktiivne materjal”– radioaktiivseid aineid sisaldav materjal;

77) „radioaktiivne kiirgusallikas”– kiirgusallikas, mis sisaldab radioaktiivset materjali tema radioaktiivsuse kasutamise eesmärgil;

78) „radioaktiivne aine”– aine, mis sisaldab üht või mitut radionukliidi, mille aktiivsust või aktiivsuskontsentratsiooni ei saa kiirguskaitse seisukohast arvestamata jätta;

79) „radioaktiivsed jäätmed”– gaasilises, vedelas või tahkes olekus radioaktiivne materjal, millele liikmesriik või juriidiline või füüsiline isik, kelle otsust liikmesriik tunnustab, ei näe ette ega kaalu edasist kasutust ning mida pädev reguleeriv asutus käsitleb liikmesriigi õiguslikus ja reguleerivas raamistikus radioaktiivsete jäätmetena;

80) „radiodiagnostiline”– seotud in vivo diagnostilise nukleaarmeditsiiniga, ioniseeriva kiirguse kasutamisel põhineva meditsiinidiagnostilise radioloogiaga ja stomatoloogilise radioloogiaga;

81) „kiiritusravi”– seotud kiiritusraviga, sealhulgas raviotstarbelise nukleaarmeditsiiniga;

82) „radoon”– radionukliid Rn-222 ja vajaduse korral selle tütarproduktid;

83) „radoonikiiritus”– radooni tütarproduktidest saadav kiiritus;

84) „viitetase”– efektiivdoosi või ekvivalentdoosi või aktiivsuskontsentratsiooni tase avariikiirituse või püsikiirituse olukorras, millest kõrgema taseme puhul ei peeta selle kiiritusolukorra tulemusena tekkivat kiiritust enam lubatavaks, kuigi see ei ole piirmäär, mida ei tohi ületada;

85) „saatja”– arst, hambaarst või muu tervishoiutöötaja, kellel siseriiklike nõuete kohaselt on õigus suunata inimest meditsiinipraktiku juurde meditsiinikiirituse toimingule;

86) „registreerimine”– pädeva asutuse poolt antav kirjalik luba või siseriiklike õigusaktidega lihtsustatud menetluse alusel antav luba kiirgustegevuseks kooskõlas tingimustega, mis on sätestatud siseriiklikes õigusaktides või mille pädev asutus on seda liiki või klassi kiirgustegevuse puhul määratlenud;

87) „regulatiivkontroll”– igasugune kontroll ja kõik eeskirjad, mida kohaldatakse inimtegevuse suhtes kiirguskaitsenõuete jõustamiseks;

88) „parandusmeetmed”– kiirgusallika kõrvaldamine või selle võimsuse (aktiivsuse või koguse mõistes) vähendamine või kiiritusraja katkestamine või selle mõju vähendamine eesmärgiga ära hoida või vähendada doose, mida muidu võidakse saada püsikiirituse olukorras;

89) „standardisik”– üksikisik, kelle saadav doos on tüüpiline suurimat kiiritust saavatele isikutele elanikkonna hulgas, välja arvatud isik, kellel on äärmuslik või haruldane harjumus;

90) „kinnine kiirgusallikas”– radioaktiivne kiirgusallikas, mille puhul on radioaktiivne materjal püsivalt suletud kapslisse või see kuulub tahke aine koosseisu, et vältida normaalsetes kasutustingimustes radioaktiivse aine igasugust hajumist;

91) „siivert (Sv)”– ekvivalentdoosi või efektiivdoosi ühiku nimetus. Üks siivert vastab ühele džaulile kilogrammi kohta: ;

92) „ladustamine”– radioaktiivse materjali, sealhulgas kasutatud tuumkütuse, kiirgusallika või radioaktiivsete jäätmete hoidmine rajatises, kavatsusega see või need sealt välja võtta;

93) „jälgimisala”– ala, mis on ioniseeriva kiirguse eest kaitsmise eesmärgil vajaliku jälgimise all;

94) „kiirgusallika konteiner”– seotud komponentide komplekt, mis on mõeldud kinnise kiirgusallika sulustamiseks, mis ei ole kiirgusallika lahutamatu osa, vaid on ette nähtud kiirgusallika varjestamiseks transportimisel ja käsitsemisel;

95) „kosmoselaev”– mehitatud sõiduk, mis on kavandatud töötama kõrgusel rohkem kui 100 km merepinnast;

96) „standardväärtused ja -seosed”– väärtused ja seosed, millekohased soovitused on esitatud väliskiirituse dooside hindamist käsitleva ICRP väljaande 116 peatükkides 4 ja 5 ning sisekiirituse dooside hindamist käsitleva ICRP väljaande 119 peatükis 1, sh ajakohastatud väärtused ja seosed, mille liikmesriigid on heaks kiitnud. Liikmesriigid võivad teatud juhtudel heaks kiita erimeetodite kasutamise seoses radionukliidi füüsikaliste ja keemiliste omadustega või kiiritusolukorra või kiiritust saava isiku muude tunnustega;

97) „toroon”– radionukliid Rn-220 ja vajaduse korral selle tütarproduktid;

98) „ettevõtja”– füüsiline või juriidiline isik, kes on siseriiklike õigusaktide alusel õiguslikult vastutav teatava kiirgustegevuse või kiirgusallika eest (sealhulgas juhtudel, mil kiirgusallika omanik või valdaja ei soorita kiirgusallikaga seotud inimtegevusi);

99) „mittekavandatud kiiritus”– meditsiinikiiritus, mis oluliselt erineb teatavaks otstarbeks ettenähtud meditsiinikiiritusest.