ET Euroopa Liidu Teataja L 169/8

EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS (EL) 2017/1131,

14. juuni 2017,

rahaturufondide kohta

(EMPs kohaldatav tekst)

EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 114,

võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,

olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele,

võttes arvesse Euroopa Keskpanga arvamust (1),

võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust (2),

toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt (3)

ning arvestades järgmist:

(1) Rahaturufond pakub lühiajalist rahastamist finantseerimisasutustele, äriühingutele ja valitsustele. Nende rahastamisega toetab rahaturufond liidu majanduse rahastamist. Finantseerimisasutused, äriühingud ja valitsused kasutavad rahaturufondi investeerimist selleks, et oma krediidiriski ja riskipositsioone tõhusalt hajutada ja mitte panustada üksnes pangahoiustele.

(2) Nõudluse poolel on rahaturufond lühiajaline rahavoogude juhtimise vahend, mis tagab kõrge likviidsuse, hajutatuse ning investeeringu põhiosa stabiilse väärtuse koos turupõhise tootlusega. Rahaturufonde kasutavad peamiselt äriühingud, kes soovivad üleliigset raha lühiajaliselt investeerida. Seega on rahaturufond otsustava tähtsusega lüliks lühiajalise rahavajaduse ja selle täitmise vahel.

(3) Finantskriisi ajal toimunud sündmused tõid esile mitmed rahaturufondi tunnusjooned, mis muudavad rahaturufondid kaitsetuks, kui finantsturgudel tekib probleeme, mistõttu võib juhtuda, et rahaturufondid levitavad ja võimendavad finantssüsteemi kaudu riske. Kui nende varade väärtus, millesse rahaturufond on investeerinud, hakkab eelkõige halvenenud turutingimustes langema, ei saa rahaturufond alati pidada kinni investoritele antud lubadusest osakud või aktsiad kohe tagasi võtta ning säilitada nende põhiväärtus. Selline olukord, mis võib Finantsstabiilsuse nõukogu (FSB) ja Rahvusvahelise Väärtpaberijärelevalve Organisatsiooni (IOSCO) hinnangul mõjutada eriti tõsiselt püsiva või stabiilse puhasväärtusega rahaturufonde, võib põhjustada tagasivõtmistaotluste massilise ja ootamatu esitamise, millel võivad omakorda olla ulatuslikud makromajanduslikud tagajärjed.

(4) Massiline tagasivõtmistaotluste esitamine võiks sundida rahaturufonde müüma osa investeerimisvaradest langeval turul, mis võib aidata kaasa likviidsuskriisi tekkele. Sellistes tingimustes võivad rahaturu emitendid sattuda juhul, kui kommertsväärtpaberite ja muude rahaturuinstrumentide turud kokku kuivavad, tõsistesse rahastamisraskustesse. See võib omakorda kanduda üle lühiajalise rahastamise turgudele ja otseselt raskendada finantseerimisasutuste, äriühingute ja valitsuste ning järelikult kogu majanduse rahastamist.

(5) Varahaldurid, keda toetavad sponsorid, võivad otsustada anda oma rahaturufondide likviidsuse ja stabiilsuse säilitamiseks toetust. Sageli on sponsorid sunnitud toetama nende enda spondeeritavaid rahaturufonde, mille väärtus kahaneb maineriski ja hirmu tõttu, et paanika võib edasi kanduda sponsorite muudesse äritegevustesse. Rahaturufondi suurusest ja investeeringutest väljumise surve ulatusest sõltuvalt võib sponsortoetus kasvada nii suureks, et see ületab kasutada olevaid reserve. Seetõttu ei tohiks rahaturufond saada toetust kolmandalt isikult.

(6) Siseturu usaldusväärsuse ja stabiilsuse säilitamiseks on vaja sätestada rahaturufondi toimimise normid, eelkõige need, mis käsitlevad rahaturufondi investeeringute portfellide struktuuri. Õigusnormide eesmärk on muuta rahaturufondid vastupidavamaks ja vähendada negatiivse mõju ülekandumise võimalusi. Kogu liidus on vaja kehtestada ühtsed normid, et tagada rahaturufondide suutlikkus täita investorite tagasivõtmistaotlusi, seda eriti halvenenud turutingimustes. Rahaturufondi investeeringute portfelli käsitlevaid ühtseid norme on vaja ka selleks, et tagada rahaturufondide suutlikkus tulla toime tagasivõtmistaotluste massilise ja ootamatu esitamisega suure hulga investorite poolt.

(7) Rahaturufonde käsitlevaid ühtseid norme on vaja lisaks selleks, et tagada finantseerimisasutuste, lühiajalisi võlakohustusi emiteerivate äriühingute ja valitsuste jaoks lühiajalise kapitalituru tõrgeteta toimimine. Õigusnormidega on samuti vaja tagada rahaturufondide investorite võrdne kohtlemine ning selle vältimine, et tagasivõtmise hilised taotlejad asetatakse ebasoodsamasse olukorda juhul, kui tagasivõtmine on ajutiselt peatatud või kui rahaturufond likvideeritakse.

(8) Rahaturufondide usaldatavusnõuded tuleb ühtlustada, sätestades selged normid, millega kehtestada rahaturufondidele ja nende valitsejatele kõikjal liidus otsesed kohustused. See parandaks rahaturufondide kui valitsuste ja ettevõtlussektori lühiajalise finantseerimise allika stabiilsust kõikjal liidus. See tagaks ka selle, et rahaturufondid jäävad liidu majanduse rahavoogude juhtimise usaldusväärseks vahendiks ka edaspidi.

(9) Üks aasta pärast seda, kui Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve Komitee võttis 19. mail 2010 vastu suunised Euroopa rahaturufondide ühtse määratlemise kohta, mille eesmärk oli luua liidu rahaturufondidele ühtsed miinimumtingimused, kohaldasid neid vaid 12 liikmesriiki, mis näitab lahknevate riigisiseste õigusnormide püsivust. Liikmesriikide erinevate lähenemisviiside tõttu ei ole võimalik tulla toime rahaturgude kaitsetusega liidus ega leevendada negatiivse mõju ülekandumise riski ning see seab ohtu siseturu toimimise ja stabiilsuse, nagu näitas finantskriis. Seega on käesolevas määruses sätestatud rahaturufonde käsitlevate ühtsete normide eesmärk tagada investorite kõrgetasemeline kaitse ning ennetada ja leevendada võimalikke negatiivse mõju ülekandumise riske, mis tulenevad rahaturufondidele võimalikust investorite massilisest väljumisest investeeringutest.

(10) Rahaturufonde käsitlevaid norme sätestava määruse puudumisel võidakse liikmesriikide tasandil jätkata lahknevate meetmete võtmist. Sellised meetmed põhjustaksid jätkuvalt olulisi konkurentsimoonutusi, sest investeeringute kaitsmise peamistes normides on märkimisväärseid erinevusi. Lahknevused investeeringute portfellide koosseisu, kõlblike varade, nende lunastamise, likviidsuse ja hajutatuse ning rahaturuinstrumentide emitentide krediidikvaliteedi nõuetes toovad kaasa erinevusi investorite kaitses, sest rahaturufondiga seotud investeerimisettepanekute riskid on erineva tasemega. Seetõttu on oluline võtta vastu ühtsed õigusnormid, et vältida negatiivse mõju ülekandumist lühiajalisel kapitaliturul, mis ohustaks liidu finantsturu stabiilsust. Süsteemse riski leevendamiseks peaksid püsiva puhasväärtusega rahaturufondid tegutsema liidus ainult valitsemissektori võlakohustustesse investeerimiseks mõeldud püsiva puhasväärtusega rahaturufondina.

(11) Rahaturufonde käsitlevad uued normid põhinevad Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivil 2009/65/EÜ, (4) mis on vabalt võõrandatavatesse väärtpaberitesse ühiseks investeeringuks loodud ettevõtjate (eurofondide) loomise, valitsemise ja turustamise õigusraamistik liidus, ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivil 2011/61/EL, (5) mis on alternatiivsete investeerimisfondide loomise, valitsemise ja turustamise õigusraamistik liidus.

(12) Liidus võivad investeerimisfondid tegutseda eurofondidena, mida valitsevad direktiivi 2009/65/EÜ alusel tegevusloa saanud eurofondide valitsejad või äriühinguna asutatud eurofondid, või alternatiivsete investeerimisfondidena, mida valitsevad direktiivi 2011/61/EL alusel registreeritud või tegevusloa saanud alternatiivsete investeerimisfondide valitsejad. Rahaturufonde käsitlevad uued normid tuginevad nimetatud direktiivide ning nende rakendamiseks vastuvõetud õigusaktidega loodud kehtivale õigusraamistikule ja seega tuleks neid kohaldada lisaks kõnealustes direktiivides sätestatud normidele. Peale selle tuleks rahaturufondide suhtes kohaldada kehtivas õigusraamistikus sätestatud valitsemise ja turustamise norme, võttes arvesse seda, kas tegemist on eurofondide või alternatiivsete investeerimisfondidega. Samamoodi tuleks rahaturufondide piiriülese tegevuse suhtes kohaldada direktiivides 2009/65/EÜ ja 2011/61/EL piiriülese teenuste osutamise ja asutamisvabaduse kohta kehtestatud norme. Samas tuleks jätta sõnaselgelt kohaldamata mitmed eurofondide investeerimispoliitikat käsitlevad normid, mis on sätestatud direktiivi 2009/65/EÜ VII peatükis.

(13) Ühtlustatud norme tuleks kohaldada investeerimisfondidele, mille tunnused vastavad rahaturufondidele omastele tunnustele. Uute rahaturufonde käsitlevate normide järgimine peaks olema kohustuslik eurofondidele ja alternatiivsetele investeerimisfondidele, mille eesmärk on tagada rahaturu intressimäärade liikumist järgiv investeeringutasuvus või säilitada investeeringute väärtus ja kes püüavad saavutada neid eesmärke, investeerides lühiajalistesse varadesse, nagu rahaturuinstrumendid ja deposiidid, või sõlmides pöördrepolepinguid või teatavaid tuletislepinguid ainsa eesmärgiga maandada fondi muude investeeringutega kaasnevaid riske.

(14) Rahaturufondide eripära tuleneb selliste varade kombinatsioonist, millesse nad investeerivad, ja taotletavatest eesmärkidest. Eesmärk tagada rahaturu intressimäärade liikumist järgiv investeeringutasuvus ja eesmärk säilitada investeeringute väärtus ei välista teineteist. Rahaturufondil võib olla üks neist eesmärkidest või mõlemad eesmärgid.

(15) Eesmärki tagada kasum vastavalt rahaturu intressimääradele tuleb mõista laiemas tähenduses. Oodatav kasum ei pea olema täpselt kooskõlas EONIA, Libori, Euribori või rahaturu mis tahes muu asjaomase intressimääraga. Eesmärk, millega püütakse ületada rahaturu intressimäära väikese marginaaliga, ei tähenda seda, et eurofond või alternatiivne investeerimisfond jääksid käesolevas määruses sätestatud uute ühtsete õigusnormide kohaldamisalast välja.

(16) Eesmärk säilitada investeeringu väärtus ei tähenda rahaturufondi antavat kapitaligarantiid. Seda tuleb mõista eesmärgina, mida eurofond või alternatiivne investeerimisfond püüab saavutada. Investeeringute väärtuse vähenemine ei tähenda, et investeerimisfond on investeeringu väärtuse säilitamise eesmärki muutnud.

(17) On oluline, et eurofonde ja alternatiivseid investeerimisfonde, millel on rahaturufondide tunnused, käsitataks rahaturufondidena ning et nende suutlikkust täita pidevalt rahaturufonde käsitlevaid uusi ühtseid õigusnorme saaks vahetult kontrollida. Seetõttu peaksid rahaturufondidele tegevusloa andma pädevad asutused. Vastavalt direktiivis 2009/65/EÜ sätestatud ühtlustatud menetlusele peaks eurofondile rahaturufondi tegevusloa andmine toimuma eurofondi tegevusloa andmise raames. Kuna direktiivi 2011/61/EL alusel alternatiivsetele investeerimisfondidele tegevusloa andmise ja järelevalve ühtlustatud menetlusi ei kohaldata, on vaja ette näha ühtsed tegevusloa andmise põhinõuded, mis kajastaksid eurofondide kohta kehtivaid ühtlustatud norme. Need menetlused peaksid tagama, et rahaturufondina tegevusloa saanud alternatiivse investeerimisfondi valitseja on direktiivi 2011/61/EL kohaselt tegevusloa saanud alternatiivse investeerimisfondi valitseja.

(18) Tagamaks, et rahaturufonde käsitlevad uued ühtsed õigusnormid kehtivad kõikidele rahaturufondide tunnustega investeerimisfondidele, tuleks keelata kasutada nimetust „rahaturufond“ või mis tahes muud väljendit, mis viitab sellele, et investeerimisfondil on rahaturufondiga ühised tunnused, välja arvatud juhul, kui see ettevõtja on käesoleva määruse alusel saanud rahaturufondi tegevusloa. Käesoleva määruse sätetest kõrvalehoidmise vältimiseks peaksid pädevad asutused teostama järelevalvet nende jurisdiktsioonis asutatud või turustatavate investeerimisfondide turutavade üle, et kontrollida, et nad ei väärkasuta rahaturufondi nimetust ega osuta endale kui rahaturufondile, ilma et nad järgiksid uut õigusraamistikku.

(19) Arvestades asjaolu, et eurofondide ja alternatiivsete investeerimisfondide õiguslik vorm võib erineda ning ei pruugi tingimata anda juriidilise isiku staatust, tuleks käesoleva määruse sätteid, millega rahaturufondile pannakse tegutsemiskohustus, käsitada nii, et need osutavad rahaturufondi valitsejale, kui rahaturufond on selline eurofond või alternatiivne investeerimisfond, mis ei saa ise tegutseda, sest ta ise ei ole juriidiline isik.

(20) Rahaturufondide investeeringute portfelli nõuetes tuleks selgelt määrata need vara kategooriad, millesse rahaturufond tohib investeerida, ja tingimused, mille korral ta tohib seda teha. Rahaturufondide usaldusväärsuse tagamiseks peaks rahaturufondidel olema ka keelatud teha teatavaid finantstehinguid, mis seaksid ohtu nende investeerimisstrateegia ja eesmärgid.

(21) Rahaturuinstrumendid on vabalt võõrandatavad instrumendid, millega kaubeldakse tavaliselt rahaturgudel ning mis hõlmavad riigi ja kohalike omavalitsuste võlakirju, hoiusesertifikaate, kommertsväärtpabereid, pangaaktsepte või keskmise või lühikese tähtajaga võlaväärtpabereid. Rahaturufondidel peaks olema lubatud investeerida rahaturuinstrumentidesse üksnes sel määral, mil need vastavad lunastamise tähtajaga seotud piirangutele, ning kui rahaturufond peab nende krediidikvaliteeti heaks.

(22) Lisaks sellele, et rahaturufond investeerib vastavalt oma fonditingimustele või põhikirjale pangahoiustesse, peaks olema võimalik lubada rahaturufondil omada täiendavaid likviidseid varasid, näiteks igal hetkel kättesaadavat raha pangakontol. Täiendava likviidse vara omamine võiks olla muu hulgas põhjendatud jooksvate või erakorraliste maksete tegemise vajadusega, müügi puhul aga ajaga, mida on vaja kõlblikesse varadesse reinvesteerimiseks.

(23) Väärtpaberistamisi ja varaga tagatud kommertsväärtpabereid, tuleks käsitada kõlblikena ulatuses, mil määral need vastavad teatavatele nõuetele. Tulenevalt asjaolust, et finantskriisi ajal olid teatavad väärtpaberistamised eriti ebastabiilsed, tuleks väärpaberistamistele ja varaga tagatud kommertsväärtpaberitele kehtestada teatavad kvaliteedikriteeriumid tagamaks, et ainult tulemuslikke väärtpaberistamisi ja varaga tagatud kommertsväärtpabereid käsitataks kõlblikena. Kuni ajani, mil kavandatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus lihtsate, läbipaistvate ja standardsete väärtpaberistamiste kohta (kavandatud lihtsate, läbipaistvate ja standardsete väärtpaberistamiste määrus) võetakse vastu ning see muutub kohaldatavaks käesoleva määruse tarvis, peaks rahaturufondidel olema lubatud investeerida väärtpaberistamistesse ja varaga tagatud kommertsväärtpaberitesse kuni 15 % oma varadest. Komisjon peaks võtma vastu delegeeritud õigusakti tagamaks, et käesoleva määruse tarvis kohaldatakse lihtsate, läbipaistvate ja standardsete väärtpaberistamiste kindlakstegemise kriteeriume. Alates ajast, mil nimetatud delegeeritud õigusakti kohaldama hakatakse, peaks rahaturufondidel olema lubatud investeerida väärtpaberistamistesse ja varaga tagatud kommertsväärtpaberitesse kuni 20 % oma varadest, millest kuni 15 % peaks olema võimalik investeerida väärpaberistamistesse ja varaga tagatud kommertsväärtpaberitesse, mis ei ole lihtsad, läbipaistvad ja standardsed väärtpaberistamised.

(24) Hoiustesse peaks rahaturufondil olema lubatud investeerida juhul, kui tal on võimalik raha igal ajal välja võtta. Tegelikku võimalust raha välja võtta piiraks see, kui trahv raha enneaegse väljavõtmise eest oleks nii suur, et ületab enne väljavõtmist kogunenud intressi. Seetõttu peaks rahaturufond hoolikalt vältima hoiustamist krediidiasutustes, mis nõuavad keskmisest suuremaid trahve, või ülemäära pikaajaliste hoiuste tegemist, kui see toob kaasa ülemäära suured trahvid.

(25) Selleks et võtta arvesse liidus esinevate pangandusstruktuuride erinevusi, eelkõige mis puudutab väiksemaid liikmesriike või liikmesriike, kus pangandussektor on tugevalt kontsentreeritud ja kus rahaturufondil oleks ebaökonoomne kasutada teise liikmesriigi krediidiasutuse teenuseid, näiteks kui sellega kaasneks konverteerimise vajadus koos kõigi sellega kaasnevate kulude ja riskidega, tuleks lubada suuremat paindlikkust hajutamise nõude osas, mis puudutab hoiustamist samas krediidiasutuses.

(26) Nende finantstuletisinstrumentide eesmärk, millesse rahaturufondid võivad investeerida, peaks olema üksnes maandada intressimäära- ja valuutariski, ning nende hinda mõjutavateks teguriteks peaksid olema ainult intressimäärad, valuutakursid, valuutad või neid kategooriaid kajastavad indeksid. Muu eesmärgiga või muul alusvaral põhinevate tuletisinstrumentide kasutamine peaks olema keelatud. Tuletisinstrumentide kasutamine peaks üksnes täiendama rahaturufondi strateegiat, kuid mitte olema rahaturufondi eesmärkide saavutamisel peamine vahend. Kui rahaturufond investeerib varasse, mille väärtus on kajastatud muus valuutas kui rahaturufondi valuuta, peaks rahaturufondi valitseja maandama kogu valuutariski positsiooni, sealhulgas tuletisinstrumentide kaudu. Rahaturufondidel peaks olema õigus investeerida finantstuletisinstrumentidesse, millega kaubeldakse direktiivi 2009/65/EÜ artikli 50 lõike 1 punktis a, b või c osutatud reguleeritud turul või börsiväliselt, kui on täidetud teatavad tingimused.

(27) Pöördrepolepinguid peaksid rahaturufondid saama kasutada ülemäärase raha väga lühiajaliseks investeerimiseks, tingimusel et positsioon on täielikult tagatistega kaetud. Investorite kaitsmiseks on vaja tagada, et pöördrepolepingute raames antavad tagatised on kvaliteetsed ega ole suures korrelatsioonis vastaspoole tulemuslikkusega, et vältida negatiivset mõju vastaspoole makseviivituse korral. Lisaks peaks rahaturufondil olema lubatud investeerida kuni 10 % oma varadest repolepingutesse. Rahaturufondid ei tohiks kasutada muid tõhusa portfellihalduse meetodeid, sealhulgas väärtpaberite laenuks andmist ega võtmist, sest need võivad piirata rahaturufondi investeerimiseesmärkide saavutamist.

(28) Rahaturufondide riskivõtmise piiramiseks tuleb vähendada vastaspoole riski, kehtestades rahaturufondide investeeringute portfellile selged investeeringute hajutamise nõuded. Seetõttu peaksid pöördrepolepingud olema täielikult tagatistega kaetud ja tegevusriski piiramiseks ei tohiks ükski pöördrepolepingu vastaspool moodustada rahaturufondi varadest rohkem kui 15 %. Kõigile börsivälistele tuletisinstrumentidele tuleks kohaldada Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EL) nr 648/2012 (6).

(29) Usaldatavusnõuete täitmiseks ja selleks, et hoida ära rahaturufondi liigne mõju emitendi juhtimisele, tuleks vältida rahaturufondi ülemäärast kontsentreerumist ühe ja sama emitendi emiteeritud investeeringutele.

(30) Üksnes töötajate säästukavadena tegutsevatel rahaturufondidel peaks olema võimalik mitte täita teatavaid nõudeid, mida kohaldatakse muudesse rahaturufondidesse tehtavatele investeeringutele, kui sellistes kavades osalejatele, kes on füüsilised isikud, kohaldatakse piiravaid väljamaksete tegemise tingimusi, mis ei ole seotud turu arenguga, vaid hoopis konkreetsete ja eelnevalt kindlaksmääratud elusündmustega, nagu pensionile minek ja muud konkreetsed asjaolud, sealhulgas põhilise eluaseme omandamine, lahutus, haigus või töötus. On oluline, et töötajatel oleks lubatud rahaturufondidesse, mida loetakse üheks kõige ohutumaks lühiajaliseks investeeringuks, investeerida. Selline erand ei ohusta käesoleva määruse eesmärki tagada finantsstabiilsus, kuna töötajad, kes investeerivad rahaturufondidesse töötajate säästukavade kaudu, ei saa oma investeeringut igal ajal välja võtta. Investeeringu saab välja võtta ainult teatavate eelnevalt kindlaksmääratud elusündmuste korral. Seepärast ei ole töötajatel isegi pingelise turuolukorra puhul võimalik oma investeeringut rahaturufondist välja võtta.

(31) Rahaturufondid peaksid olema kohustatud investeerima kvaliteetsetesse kõlblikesse varadesse. Seepärast peaks rahaturufond rakendama usaldusväärset krediidikvaliteedi sisehindamismenetlust, et teha kindlaks nende rahaturuinstrumentide, väärtpaberistamiste ja varaga tagatud kommertsväärtpaberite krediidikvaliteet, millesse ta kavatseb investeerida. Kooskõlas liidu õigusega, millega piiratakse liigset tuginemist krediidireitingutele, on tähtis, et rahaturufondid väldiksid mehaanilist ja liigset tuginemist reitinguagentuuride antud krediidireitingutele. Rahaturufondid peaksid saama kasutada reitinguid täiendusena omaenda hinnangule kõlblike varade kvaliteedi kohta. Rahaturufondide valitsejad peaksid rahaturuinstrumente, väärtpaberistamisi ja varaga tagatud kommertsväärtpabereid uuesti hindama, kui on toimunud olulised muutused, eelkõige kui rahaturufondi valitseja saab teada, et rahaturuinstrumendi, väärtpaberistamise või varaga tagatud kommertsväärtpaberi reitingut on alandatud madalamale kui kaks viimast kõrgeimat lühiajalist krediidireitingut, mille on andnud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1060/2009 (7) kohaselt reguleeritav ja sertifitseeritud reitinguagentuur. Selleks peaks rahaturufondide valitsejatel olema õigus luua sisemenetlus, et valida reitinguagentuurid, mis sobivad rahaturufondi konkreetse investeerimisportfelliga kõige paremini, ning määrata, millise sagedusega rahaturufond peaks nende agentuuride reitinguid jälgima. Reitinguagentuuride valik peaks olema ajalises plaanis järjepidev.

(32) Võttes arvesse tööd, mida on tehtud sellistes rahvusvahelistes organites nagu IOSCO ja FSB ning liidu õiguses astutud samme, et vähendada investorite liigset tuginemist krediidireitingutele, sealhulgas selliseid liidu õigusakte nagu Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 1060/2009 ning direktiiv 2013/14/EL, (8) ei ole kohane keelata ühelgi tootel (sh rahaturufondil) kolmandalt isikult krediidireitingu tellimist või rahastamist.

(33) Tagamaks, et rahaturufondide valitsejad ei kasutaks rahaturuinstrumendi, väärtpaberistamise või varaga tagatud kommertsväärtpaberite krediidikvaliteedi hindamisel erinevaid hindamiskriteeriumeid ega määraks seega samale instrumendile erinevaid riskitunnuseid, on väga tähtis, et rahaturufondide valitsejad tugineksid samadele kriteeriumitele. Selleks tuleks rahaturuinstrumentide, väärtpaberistamiste ja varaga tagatud kommertsväärtpaberite hindamise miinimumkriteeriumid ühtlustada. Krediidikvaliteedi hindamise sisekriteeriumid on näiteks instrumendi emitendi kvantitatiivsed näitajad, nagu finantsnäitajad, bilansi dünaamika ja kasumlikkust käsitlevad suunised, millest igaüht hinnatakse ja võrreldakse samas sektoris tegutsevate konkurentide ja rühmadega, ning instrumendi emitendi kvalitatiivsed näitajad, nagu valitsemise tulemuslikkus ja ettevõttestrateegia, millest igaüht analüüsitakse selle kindlakstegemiseks, kas emitendi üldine strateegia ei kahjusta tema tulevast krediidikvaliteeti. Krediidikvaliteedi sisehindamise positiivne tulemus peaks kajastama instrumentide emitendi piisavat krediidivõimelisust ja instrumentide piisavat krediidikvaliteeti.

(34) Läbipaistva ja sidusa krediidikvaliteedi sisehindamise menetluse väljatöötamiseks peaks rahaturufondi valitseja menetluse kulu ja krediidikvaliteedi hindamise dokumenteerima. See nõue peaks tagama, et menetluses järgitakse selgeid nõudeid, mille täitmise üle on võimalik teostada järelevalvet, ning et taotluse korral teavitatakse investoreid ja pädevaid asutusi vastavalt käesolevale määrusele kasutatud metoodikast.

(35) Rahaturufondide portfelliriski vähendamiseks on oluline seada lunastamisele ajalised piirangud, nähes ette maksimaalse lubatud kaalutud keskmise tähtaja ning kaalutud keskmise kestuse.

(36) Kaalutud keskmist tähtaega kasutatakse selleks, et mõõta rahaturufondi tundlikkust rahaturu muutuvate intressimäärade suhtes. Kaalutud keskmise tähtaja kindlaksmääramisel peaksid rahaturufondide valitsejad võtma arvesse finantstuletisinstrumentide, hoiuste, repolepingute ja pöördrepolepingute mõju ning kajastama seda mõju rahaturufondi intressimäärariskile. Kui rahaturufond sõlmib vahetustehingu, et riskipositsioon oleks ujuva intressi asemel seotud fikseeritud intressimääraga instrumendiga, tuleks seda asjaolu kaalutud keskmise tähtaja kindlaksmääramisel arvesse võtta.

(37) Kaalutud keskmist kestust kasutatakse rahaturufondi investeeringute portfelli krediidiriski mõõtmiseks, kuna pikemaajalisem väärtpaberi põhiosa lunastamise edasilükkamine tähendab suuremat krediidiriski. Kaalutud keskmist kestust kasutatakse ka rahaturufondi investeeringute portfelli likviidsusriski piiramiseks. Erinevalt kaalutud keskmise tähtaja arvutamisest ei võimalda kaalutud keskmise kestuse arvutamine ujuva intressimääraga väärtpaberite ja struktureeritud finantsinstrumentide puhul kasutada intressimäära korrigeerimise kuupäevi ja seetõttu kasutatakse ainult finantsinstrumendi nimetatud lunastamise aega. Kaalutud keskmise kestuse arvutamises kasutatav lunastamise aeg on õigusliku tagasivõtmise kuupäevani järelejäänud tähtaeg, sest see on ainus kuupäev, mille puhul fondivalitseja võib mõistlikult eeldada, et instrument lunastatakse. Mõnede väärtpaberistamiste ja varaga tagatud kommertsväärtpaberite alusvara eripära tõttu peaks amortiseeritavate instrumentide puhul olema võimalik võtta kaalutud keskmise kestuse aluseks amortiseeritavate instrumentide lunastamisaja arvutus, mis põhineb kas selliste instrumentide lepingulisel amortisatsiooniprofiilil või alusvara (millest tekib selliste instrumentide tagasivõtmiseks vajalik rahavoog) amortisatsiooniprofiilil.

(38) Selleks et tugevdada rahaturufondide suutlikkust tulla toime tagasivõtmisega ja välistada nende varade likvideerimist järsult alandatud hindadega, peaksid rahaturufondid hoidma pidevalt vähemalt minimaalse koguse päevase või nädalase tähtajaga likviidseid varasid. Päevase tähtajaga varad peaksid hõlmama selliseid varasid nagu raha, väärtpaberid, mille tähtaeg saabub ühe tööpäeva jooksul, ja pöördrepolepingud. Nädalase tähtajaga varad peaksid hõlmama selliseid varasid nagu raha, väärtpaberid, mille tähtaeg saabub ühe nädala jooksul, ja pöördrepolepingud. Valitsemissektori võlakohustustesse investeerimiseks mõeldud püsiva puhasväärtusega rahaturufondide ja vähevolatiilse puhasväärtusega rahaturufondide korral peaks nädalase likviidsuse nõude täitmisel olema võimalik arvesse võtta ka piiratud protsendimäära riigi võlakirjadest, mille järelejäänud tähtaeg on 190 päeva ja mida saaks arveldada ühe tööpäeva jooksul. Muutuva puhasväärtusega rahaturufondide puhul peaks nädalase likviidsuse nõude täitmisel olema võimalik arvesse võtta ka piiratud protsendimäära rahaturuinstrumente või kõlblike rahaturufondide osakuid ja aktsiaid, kui neid on võimalik arveldada viie tööpäeva jooksul. Päevase ja nädalase tähtajaga vara osakaalu arvutamiseks tuleks võtta arvesse vara õigusliku tagasivõtmise tähtpäeva. Arvestada võib valitseja võimalust leping lühikese aja jooksul lõpetada. Näiteks kui pöördrepolepingu saab lõpetada ühepäevase etteteatamisega, tuleks seda käsitada ühepäevase tähtajaga varana. Kui valitsejal on võimalik võtta hoiukontolt raha välja ühepäevase etteteatamisega, võib seda käsitada ühepäevase tähtajaga varana. Kui finantsinstrument hõlmab müügioptsiooni ja müüki võib vabalt päeva jooksul või järgmise viie tööpäeva jooksul teostada ning müügioptsiooni tehinguhind ei erine palju instrumendi eeldatavast väärtusest, tuleks seda instrumenti lugeda vastavalt kas ühepäevase või nädalase tähtajaga varaks.

(39) Võttes arvesse, et rahaturufondid võivad investeerida eri tähtajaga varadesse, on investoritel oluline eristada rahaturufondide eri kategooriaid. Seepärast tuleks rahaturufond klassifitseerida kas lühiajaliseks rahaturufondiks või standardseks rahaturufondiks. Lühiajaliste rahaturufondide eesmärk on pakkuda rahaturu intressimäärasid järgivat investeeringutasuvust, tagades samal ajal investoritele võimalikult kõrgel tasemel kaitse. Kuna kaalutud keskmine tähtaeg ja kaalutud keskmine kestus on lühikesed, püsivad lühiajaliste rahaturufondide kestusrisk ja krediidirisk madalal tasemel.

(40) Standardsete rahaturufondide eesmärk on saavutada rahaturgude investeeringutasuvusest mõnevõrra suurem investeeringutasuvus ning seepärast investeerivad nad pikendatud tähtajaga varadesse. Selliste paremate tulemuste saavutamiseks peaks standardsetel rahaturufondidel olema lubatud kasutada portfelliriski puhul, näiteks vara kaalutud keskmise tähtaja ja vara kaalutud keskmise kestuse puhul kõrgemat ülempiiri.

(41) Direktiivi 2009/65/EÜ artikli 84 kohaselt võivad eurofondidest rahaturufondide valitsejad osakute ja aktsiate tagasivõtmise erandjuhul ajutiselt peatada, kui asjaolud seda nõuavad. Direktiivi 2011/61/EL artikli 16 ja komisjoni delegeeritud määruse (EL) nr 231/2013 (9) artikli 47 kohaselt võivad alternatiivsetest investeerimisfondidest rahaturufondide valitsejad kasutada erikorda, et tulla toime fondi varade ootamatu mittelikviidsusega.

(42) Likviidsuse nõuetekohase juhtimise tagamiseks peaksid rahaturufondid kehtestama oma investorite tundmaõppimiseks kindlad tegevuspõhimõtted ja menetlused. Tegevuspõhimõtted, mille kehtestab rahaturufondi valitseja, peaksid aitama mõista rahaturufondi investoribaasi määral, mis võimaldaks suuremahulisi väljamakseid prognoosida. Vältimaks olukorda, kus rahaturufondil tuleb hakkama saada ulatuslike ootamatute väljamaksetega, tuleks pöörata erilist tähelepanu suurtele investoritele, kes esindavad märkimisväärset osa rahaturufondi varadest, näiteks kui ühe investori vara ületab päevase tähtajaga instrumentide osakaalu. Kui võimalik, peaks rahaturufondi valitseja alati tegema kindlaks investorite isikud, isegi kui nad on esindatud esindajakontode, portaalide või mõne muu kaudse ostja poolt.

(43) Osana usaldusväärsest riskijuhtimisest peaks rahaturufond tegema vähemalt kaks korda aastas stressiteste. Kui stressitestide tulemused osutavad puudujääkidele, eeldatakse rahaturufondi valitsejalt rahaturufondi stabiilsuse tugevdamiseks meetmete võtmist.

(44) Varade tegeliku väärtuse kajastamiseks tuleks eelistada turuhinnas hindamist. Kui turuhinnas hindamine kajastab vara väärtust usaldusväärselt, ei tohiks rahaturufondi valitsejal olla lubatud kasutada mudelipõhist hindamist, sest mudelipõhine hindamine annab üldiselt ebatäpsema väärtuse. Turuhinnas hinnatud väärtust peetakse üldiselt usaldusväärseks selliste varade puhul nagu riigi ja kohalike omavalitsuste võlakirjad ning keskmise ja lühikese tähtajaga võlaväärtpaberid. Kommertsväärtpaberite või hoiusesertifikaatide hindamisel peaks rahaturufondi valitseja kontrollima, kas järelturu hinnakujundus on täpne. Ka emitendi pakutavat tagasiostuhinda peetakse kommertsväärtpaberi heaks hinnanguliseks väärtuseks. Mõnda vara on selle olemuse tõttu raske turuhinnas hinnata, näiteks mõningaid börsiväliseid tuletisinstrumente, millega kaubeldakse vähe. Kui see nii on ja turuhinnas hindamine ei võimalda vara väärtust usaldusväärselt hinnata, peaks rahaturufondi valitseja määrama varale õiglase väärtuse mudelipõhise hindamise teel, näiteks peaks valitseja kasutama selliseid turuandmeid nagu võrreldavate emissioonide ja võrreldavate emitentide tootlused, või diskonteerima vara rahavoo. Mudelipõhises hindamises kasutatakse vara õiglase väärtuse kindlaks tegemiseks finantsmudeleid. Sellised mudelid võib näiteks välja töötada rahaturufond ise, aga rahaturufond võib ka kasutada kolmandate isikute, nt andmemüüjate mudeleid.

(45) Valitsemissektori võlakohustustesse investeerimiseks mõeldud püsiva puhasväärtusega rahaturufondide eesmärk on säilitada investeeritud kapital, tagades samas likviidsuse kõrge taseme. Enamiku valitsemissektori võlakohustustesse investeerimiseks mõeldud püsiva puhasväärtusega rahaturufondide puhul on investoritele tulu jagamisel määratud vara puhasväärtus osaku või aktsiate hulga kohta, näiteks 1 euro, 1 USA dollar või 1 naelsterling. Teiste valitsemissektori võlakohustustesse investeerimiseks mõeldud püsiva puhasväärtusega rahaturufondide puhul kogutakse tulu fondi vara puhasväärtusesse, säilitades vara sisemise väärtuse püsival tasemel.

(46) Valitsemissektori võlakohustustesse investeerimiseks mõeldud püsiva puhasväärtusega rahaturufondide ja vähevolatiilse puhasväärtusega rahaturufondide eripära arvessevõtmiseks tuleks neil lubada ka teatavate varade puhul kasutada liidu poolt vastu võetud rahvusvahelistes raamatupidamisstandardites sätestatud rahvusvaheliselt tunnustatud amortiseeritud soetusmaksumuse meetodit. Olenemata sellest peaksid valitsemissektori võlakohustustesse investeerimiseks mõeldud püsiva puhasväärtusega rahaturufondid ja vähevolatiilse puhasväärtusega rahaturufondid arvutama oma vara väärtuse turuhinnas hindamise või mudelipõhise hindamise teel, tagamaks, et igal ajal on võimalik jälgida erinevust osaku või aktsia püsiva puhasväärtuse ja osaku või aktsia puhasväärtuse vahel.

(47) Kuna rahaturufond peaks avaldama vara puhasväärtuse, mis kajastab kõiki muudatusi tema vara väärtuses, tuleks vara avaldatud puhasväärtus ümardada lähima baaspunktini või samaväärse ühikuni. Seetõttu tuleks juhul, kui vara puhasväärtus avaldatakse kindlas vääringus (näiteks 1 euro), näidata väärtuse täiendav muutus alati, kui see on vähemalt 0,0001 eurot. Kui vara puhasväärtus on 100 eurot, tuleks väärtuse täiendav muutus näidata alati, kui see on vähemalt 0,01 eurot. Lisaks, kui rahaturufond on valitsemissektori võlakohustustesse investeerimiseks mõeldud püsiva puhasväärtusega rahaturufond või vähevolatiilse puhasväärtusega rahaturufond, peaks rahaturufondil olema võimalik avaldada püsiv puhasväärtus ning püsiva puhasväärtuse ja puhasväärtuse vahe. Sellisel juhul arvutatakse püsiv puhasväärtus selle ümardamisega lähima sendini (iga 0,01 euro suuruse muutuse korral).

(48) Selleks, et leevendada pingelistes turuolukordades investoritelt osakute või aktsiate võimalikku tagasivõtmist, peaksid valitsemissektori võlakohustustesse investeerimiseks mõeldud püsiva puhasväärtusega rahaturufondides ja vähevolatiilse puhasväärtusega rahaturufondides olema kehtestatud sätted tagasivõtmise tasu ning osakute või aktsiate tagasivõtmise piirangute kohta, et tagada investorite kaitse ja ära hoida investeeringust esimesena väljuvate isikute eelisolukorda. Tagasivõtmise tasu peaks asjakohaselt kajastama rahaturufondi likviidsuse hoidmise maksumust ega tohiks olla trahv, mis kompenseeriks teistele investoritele investeeringu tagasinõudmisega tekitatud kahju.

(49) Rahaturufondile kolmanda isiku antud toetus, mille eesmärk on säilitada likviidsus või stabiilsus või mis tegelikult sellisel viisil toimib, suurendab rahaturufondide sektori ja ülejäänud finantssektori vahel negatiivse mõju ülekandumise riski. Kolmandatel isikutel, sh krediidiasutused, muud finantseerimisasutused või rahaturufondiga samasse rühma kuuluvad juriidilised isikud, kes sellist toetust annavad, võiks olla huvi seda teha, sest neil on kas majandushuvi rahaturufondi valitsevas ettevõtjas või nad püüavad vältida võimalikku maine kahjustamist juhul, kui nende nimi seostatakse rahaturufondi maksejõuetusega. Kuna sellised kolmandad isikud ei võta alati sõnaselget kohustust toetust anda või see tagada, ei ole kindel, et kas siis, kui rahaturufond toetust vajab, talle seda ka antakse. Seetõttu tekitab sponsortoetuse vabatahtlik laad turuosalistes ebakindlust seoses sellega, kes kannab rahaturufondi kahjumi, kui see peaks tekkima. Ebastabiilses finantsolukorras, kus finantsriskid avalduvad ulatuslikumalt ning sponsorite majanduslik elujõulisus ja nende suutlikkus rahaturufonde toetada tekitab küsimusi, muudab selline ebakindlus rahaturufondid investeeringutest massilise väljumise suhtes veelgi haavatumaks. Nendel põhjustel peaks rahaturufondide toetamine kolmandate isikute poolt olema keelatud.

(50) Enne rahaturufondi investeerimist tuleks investorit sõnaselgelt teavitada sellest, kas rahaturufond on lühiajaline või standardne ja kas on tegemist valitsemissektori võlakohustustesse investeerimiseks mõeldud püsiva puhasväärtusega rahaturufondi, vähevolatiilse puhasväärtusega rahaturufondi või muutuva puhasväärtusega rahaturufondiga. Et mitte tekitada investorites põhjendamatuid ootusi, tuleks ka kõikides turustusdokumentides selgelt täpsustada, et rahaturufondid ei ole tagatud investeeringuid pakkuvad ettevõtjad. Rahaturufondid peaksid investoritele iga nädal kättesaadavaks tegema ka teatava muu teabe, sh portfelli tähtaegade jaotus, krediidiprofiil ja rahaturufondi kümne suurima osaluse üksikasjad.

(51) Lisaks direktiivi 2009/65/EÜ või 2011/61/EL alusel juba nõutavatele aruannetele ja selleks, et tagada pädevate asutuste suutlikkus avastada rahaturufondide turul esinevad riskid, neid jälgida ja neile reageerida, peaksid rahaturufondid esitama oma pädevatele asutustele ka rahaturufondi puudutava teabe üksikasjaliku loetelu, sh rahaturufondi liik ja tunnused, investeeringute portfelli näitajad ja teave portfellis sisalduvate varade kohta. Pädevad asutused peaksid koguma selliseid andmeid järjepidevalt kogu liidus, et saada sisulisi teadmisi peamiste suundumuste kohta rahaturufondide turul. Liidu rahaturufondide turu võimalike mõjude ühise analüüsi hõlbustamiseks tuleks need andmed esitada Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 1095/2010 (10) loodud Euroopa Järelevalveasutusele (Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvele) („Väärtpaberiturujärelevalve“), kes peaks looma rahaturufondide keskse andmebaasi.

(52) Rahaturufondi pädev asutus peaks kontrollima, kas rahaturufond suudab käesolevat määrust pidevalt järgida. Seepärast tuleks pädevatele asutustele anda kõik järelevalve- ja uurimisvolitused, sh õigus määrata teatavaid karistusi ja kehtestada teatavaid meetmeid, mis on vajalikud nende käesoleva määruse kohaste ülesannete täitmiseks. Nimetatud volitused ei tohiks piirata direktiividega 2009/65/EÜ ja 2011/61/EL antud volitusi. Eurofondide või alternatiivsete investeerimisfondide pädevad asutused peaksid kontrollima ka kõikide käesoleva määruse jõustumise ajal tegutsevate rahaturufondide tunnustega investeerimisfondide nõuetele vastavust.

(53) Käesoleva määruse tehniliste sätete täpsustamiseks peaks komisjonil olema õigus võtta kooskõlas Euroopa Liidu toimimise (ELi toimimise leping) lepingu artikliga 290 vastu delegeeritud õigusakte, et kehtestada ristviide lihtsate, läbipaistvate ja standardsete väärtpaberistamiste ja varaga tagatud kommertsväärtpaberite kindlakstegemise kriteeriumidele, määrata kindlaks varadele kohaldatavad kvantitatiivse ja kvalitatiivse likviidsuse ja krediidikvaliteedi nõuded ning määrata kindlaks krediidikvaliteedi hinnangu kriteeriumid. On eriti oluline, et komisjon viiks oma ettevalmistava töö käigus läbi asjakohaseid konsultatsioone, sealhulgas ekspertide tasandil, ja et kõnealused konsultatsioonid viidaks läbi kooskõlas 13. aprilli 2016. aasta institutsioonidevahelises parema õigusloome kokkuleppes (11) sätestatud põhimõtetega. Eelkõige selleks, et tagada delegeeritud õigusaktide ettevalmistamises võrdne osalemine, saavad Euroopa Parlament ja nõukogu kõik dokumendid liikmesriikide ekspertidega samal ajal ning nende ekspertidel on pidev juurdepääs komisjoni eksperdirühmade koosolekutele, millel arutatakse delegeeritud õigusaktide ettevalmistamist.

(54) Samuti tuleks komisjonile anda õigus võtta ELi toimimise lepingu artikli 291 kohaste rakendusaktidega vastu rakenduslikke tehnilisi standardeid kooskõlas määruse (EL) nr 1095/2010 artikliga 15. Väärtpaberiturujärelevalvele tuleks anda ülesanne koostada komisjonile esitamiseks rakenduslikud tehnilised standardid seoses pädevatele asutustele mõeldud aruandevormiga, mis sisaldab rahaturufonde käsitlevat teavet.

(55) Väärtpaberiturujärelevalvel peaks seoses käesoleva määrusega olema võimalik teostada kõiki talle direktiivide 2009/65/EÜ ja 2011/61/EL alusel antud volitusi. Samuti tehakse talle ülesandeks töötada välja rakenduslike tehniliste standardite eelnõud.

(56) Komisjon peaks käesoleva määruse läbi vaatama 21. juuliks 2022. Läbivaatamise käigus tuleks arvesse võtta käesoleva määruse kohaldamisel saadud kogemusi ning analüüsida rahaturufondide eri majanduslikele aspektidele avaldunud mõju. Selles tuleks ka arvesse võtta mõju investoritele, rahaturufondidele ja rahaturufondide valitsejatele liidus. Samuti tuleks selles hinnata rolli, mis rahaturufondidel on liikmesriikide emiteeritud või tagatud võlakohustuste ostmisel, võttes samas arvesse sellise võla erilist iseloomu, kuna sellel on määrav roll liikmesriikide rahastamisel. Lisaks tuleks läbivaatamisel võtta arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 575/2013 (12) artikli 509 lõikes 3 osutatud aruannet, käesoleva määruse mõju lühiajalistele rahastamisturgudele ja regulatiivseid suundumusi rahvusvahelisel tasandil. Hiljemalt 21. juulil 2022 peaks komisjon esitama aruande selle kohta, kas ELi valitsemissektori võlakohustustesse investeerimise 80 % kvoodi kehtestamine on teostatav, kuna ELi valitsemissektori lühiajaliste võlakohustuste emiteerimise suhtes kohaldatakse liidu õigusakte, mis seetõttu õigustab usaldusväärsuse järelevalve seisukohast eeliskohtlemist võrreldes liitu mittekuuluvate riikide valitsemissektori võlaga. Arvestades ELi valitsemissektori lühiajaliste võlainstrumentide praegust nappust ja ebakindlust seoses äsja loodud vähevolatiilse puhasväärtusega rahaturufondide arenguga, peaks komisjon selle, kas ELi valitsemissektori võlakohustustesse investeerimise 80 % kvoodi kehtestamine on teostatav, läbi vaatama hiljemalt 21. juulil 2022, ning andma sealjuures hinnangu selle kohta, kas vähevolatiilse puhasväärtusega rahaturufondi mudel on muutunud liitu mittekuuluvate riikide valitsemissektori võlakohustustesse investeerimiseks mõeldud püsiva puhasväärtusega rahaturufondidele kohaseks alternatiiviks.

(57) Rahaturufonde käsitlevad uued ühtsed õigusnormid peaksid vastama Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivile 95/46/EÜ (13) ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusele (EÜ) nr 45/2001 (14).

(58) Kuna käesoleva määruse eesmärke, nimelt tagada terves liidus rahaturufondide suhtes kohaldatavad ühtsed usaldatavus-, valitsemis- ja läbipaistvusnõuded, võttes samal ajal täielikult arvesse vajadust saavutada tasakaal rahaturufondide turvalisuse ja usaldusväärsuse ning rahaturgude tõhusa toimimise ja nende eri sidusrühmade kulude vahel, ei suuda liikmesriigid piisavalt saavutada ning neid on, arvestades nende ulatust ja mõju, võimalik paremini saavutada liidu tasandil, võib liit võtta meetmeid kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kooskõlas kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõttega ei lähe käesolev määrus nimetatud eesmärkide saavutamiseks vajalikust kaugemale.

(59) Käesoleva määruse rahaturufonde käsitlevates uutes ühtsetes õigusnormides järgitakse põhiõigusi ning põhimõtteid, mida on tunnustatud eelkõige Euroopa Liidu põhiõiguste hartas, eeskätt tarbijakaitset, ettevõtlusvabadust ja isikuandmete kaitset. Rahaturufonde käsitlevaid uusi ühtseid õigusnorme tuleks kohaldada kooskõlas nende õiguste ja põhimõtetega,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:

I PEATÜKK

Üldsätted

Artikkel 1

Reguleerimisese ja kohaldamisala

1. Käesoleva määrusega kehtestatakse liidus asutatud, valitsetavatele või turustatavatele rahaturufondidele esitatavad nõuded, mis käsitlevad finantsinstrumente, millesse rahaturufond võib investeerida, rahaturufondi investeeringute portfelli ja rahaturufondi vara hindamist ning rahaturufondide aruandlust.

Käesolevat määrust kohaldatakse investeerimisfondidele,

a) mis vajavad eurofondi tegevusluba või millele on antud eurofondi tegevusluba direktiivi 2009/65/EÜ alusel või mis on direktiivi 2011/61/EL kohaselt alternatiivsed investeerimisfondid;

b) mis investeerivad lühiajalistesse varadesse ja

c) mille omaette või kumulatiivne eesmärk on pakkuda rahaturu intressimäärade liikumist järgivat investeeringutasuvust või säilitada investeeringu väärtus.

2. Liikmesriigid ei tohi käesoleva määrusega hõlmatud valdkonnas kehtestada lisanõudeid.

Artikkel 2

Mõisted

Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid:

1)

„lühiajalised varad“ –

2)

„rahaturuinstrumendid“ –

15

3)

„vabalt võõrandatavad väärtpaberid“ –

4)

„repoleping“ –

5)

„pöördrepoleping“ –

6)

„väärtpaberite laenuks andmine“ ja „väärtpaberite laenuks võtmine“ –

7)

„väärtpaberistamine“ –

8)

„turuhinnas hindamine“ –

9)

„mudelipõhine hindamine“ –

10)

„amortiseeritud soetusmaksumuse meetod“ –

11)

„valitsemissektori võlakohustustesse investeerimiseks mõeldud püsiva puhasväärtusega rahaturufond“ –

a) millega püütakse säilitada osaku või aktsia muutumatu puhasväärtus;

b) mille puhul fondi tulu koguneb iga päev ja selle võib kas investoritele välja maksta või kasutada suurema arvu fondi osakute või aktsiate ostmiseks;

c) mille varasid hinnatakse üldiselt amortiseeritud soetusmaksumuse meetodil ning vara puhasväärtus ümardatakse lähima protsendipunktini või samaväärse valuutaühikuni ja

d) mis investeerib vähemalt 99,5 % oma varadest artikli 17 lõikes 7 osutatud instrumentidesse, artikli 17 lõikes 7 osutatud valitsemissektori võlakohustusega tagatud pöördrepolepingutesse ja rahasse;

12)

„vähevolatiilse puhasväärtusega rahaturufond“ –

13)

„muutuva puhasväärtusega rahaturufond“ –

14)

„lühiajaline rahaturufond“ –

15)

„standardne rahaturufond“ –

16)

„krediidiasutus“ –

17)

„rahaturufondi pädev asutus“:

a) eurofondide puhul eurofondi päritoluliikmesriigi pädev asutus, mis on määratud kooskõlas direktiivi 2009/65/EÜ artikliga 97;

b) ELi alternatiivsete investeerimisfondide puhul direktiivi 2011/61/EL artikli 4 lõike 1 punktis p määratletud alternatiivse investeerimisfondi päritoluliikmesriigi pädev asutus;

c) kolmandate riikide alternatiivsete investeerimisfondide puhul üks järgmistest: i) selle liikmesriigi pädev asutus, kus kolmanda riigi alternatiivset investeerimisfondi liidus ilma tegevusloata turustatakse; ii) kolmanda riigi alternatiivset investeerimisfondi valitseva ELi alternatiivse investeerimisfondi valitseja pädev asutus, kui kolmanda riigi alternatiivset investeerimisfondi turustatakse liidus Euroopa tegevusloa alusel või kui seda liidus ei turustata; iii) viiteliikmesriigi pädev asutus, juhul kui kolmanda riigi alternatiivset investeerimisfondi ei valitse ELi alternatiivse investeerimisfondi valitseja ja seda turustatakse liidus tegevusloa alusel;

18)

„lunastamise tähtpäev“ –

19)

„kaalutud keskmine tähtaeg“ –

20)

„kaalutud keskmine kestus“ –

21)

„järelejäänud tähtaeg“ –

22)

„lühikeseks müük“ –

a) kummagi poole müük sellise repolepingu raames, mille kohaselt üks pool on nõustunud müüma teisele poolele väärtpaberi kokkulepitud hinnaga ja teine pool on võtnud kohustuse müüa see väärtpaber hilisemal kuupäeval muu kokkulepitud hinnaga tagasi, või

b) futuurlepingu või muu tuletislepingu sõlmimine, kui selles lepitakse kokku müüa väärtpaberid kokkulepitud hinnaga hilisemal kuupäeval;

23)

„rahaturufondi valitseja“ –

Artikkel 3

Rahaturufondi eri tüübid

1. Rahaturufond moodustatakse järgmist tüüpi rahaturufondina:

a) muutuva puhasväärtusega rahaturufondina;

b) valitsemissektori võlakohustustesse investeerimiseks mõeldud püsiva puhasväärtusega rahaturufondina või

c) vähevolatiilse puhasväärtusega rahaturufondina.

2. Rahaturufondi tegevusloas märgitakse ära, millise lõikes 1 sätestatud tüüpi rahaturufondiga on tegemist.

Artikkel 4

Rahaturufondile tegevusloa andmine

1. Liidus võib investeerimisfondi rahaturufondina asutada, seda turustada või valitseda üksnes siis, kui sellele on antud tegevusluba vastavalt käesolevale määrusele.

Tegevusluba kehtib kõikides liikmesriikides.

2. Investeerimisfondile, mis taotleb esimest korda eurofondi tegevusluba direktiivi 2009/65/EÜ alusel ja rahaturufondi tegevusluba käesoleva määruse alusel, antakse rahaturufondi tegevusluba vastavalt direktiivile 2009/65/EÜ eurofondi tegevusloa andmise menetluse osana.

Kui investeerimisfond on direktiivi 2009/65/EÜ alusel juba eurofondi tegevusloa saanud, võib ta taotleda käesoleva artikli lõigetes 4 ja 5 sätestatud menetluse kohaselt tegevusluba rahaturufondina.

3. Investeerimisfondile, mis on alternatiivne investeerimisfond ning mis taotleb tegevusluba rahaturufondina käesoleva määruse alusel, antakse rahaturufondi tegevusluba kooskõlas artiklis 5 sätestatud tegevusloa andmise menetlusega.

4. Investeerimisfondile antakse rahaturufondi tegevusluba üksnes siis, kui rahaturufondi pädev asutus on veendunud, et rahaturufond suudab täita kõik käesoleva määruse nõuded.

5. Rahaturufondina tegevusloa saamiseks esitab investeerimisfond oma pädevale asutusele kõik järgmised dokumendid:

a) rahaturufondi tingimused või põhikiri, sh märge selle kohta, millist tüüpi artikli 3 lõikes 1 osutatud rahaturufondiga on tegemist;

b) rahaturufondi valitseja andmed;

c) depositooriumi andmed;

d) investoritele kättesaadav rahaturufondi kirjeldus või seda käsitlev teave;

e) II–VII peatükis osutatud nõuete täitmiseks vajalike korralduste ja menetluste kirjeldus või neid käsitlev teave;

f) muu teave või dokument, mida rahaturufondi pädev asutus taotleb, et kontrollida käesoleva määruse nõuete täitmist.

6. Pädevad asutused esitavad Väärtpaberiturujärelevalvele kord kvartalis teabe käesoleva määruse alusel väljastatud või kehtetuks tunnistatud tegevuslubade kohta.

7. Väärtpaberiturujärelevalve peab avalikku keskregistrit, mis sisaldab andmeid iga käesoleva määruse alusel tegevusloa saanud rahaturufondi, selle artikli 3 lõikele 1 vastava tüübi, rahaturufondi valitseja ja rahaturufondi pädeva asutuse kohta ning selle kohta, kas tegemist on lühiajalise või standardse rahaturufondiga. Register tehakse kättesaadavaks elektroonilisel kujul.

Artikkel 5

Alternatiivsetest investeerimisfondidest rahaturufondidele tegevusloa andmise menetlus

1. Alternatiivsele investeerimisfondile antakse rahaturufondi tegevusluba üksnes siis, kui rahaturufondi pädev asutus kiidab heaks direktiivi 2011/61/EL alusel juba tegevusloa saanud alternatiivse investeerimisfondi valitseja taotluse sellise rahaturufondi valitsemiseks, mis on alternatiivne investeerimisfond, ning kiidab heaks ka fonditingimused ja depositooriumi valiku.

2. Esitades taotluse rahaturufondi valitsemiseks alternatiivse investeerimisfondina, esitab tegevusluba omav alternatiivse investeerimisfondi valitseja rahaturufondi pädevale asutusele:

a) depositooriumiga sõlmitud kirjaliku lepingu;

b) teabe alternatiivse investeerimisfondi portfellivalitsemise ja riskijuhtimise ning haldusega seotud ülesannete edasiandmise korra kohta;

c) teabe selliste alternatiivsetest investeerimisfondidest rahaturufondide investeerimisstrateegiate, riskiprofiilide ja muude tunnuste kohta, mida alternatiivse investeerimisfondi valitseja valitseb või kavatseb valitseda.

Rahaturufondi pädev asutus võib paluda alternatiivse investeerimisfondi valitseja pädevalt asutuselt selgitusi ja teavet esimeses lõigus loetletud dokumentide kohta või kinnitust selle kohta, kas rahaturufondid jäävad alternatiivsete investeerimisfondide valitsemise tegevusloa kohaldamisalasse. Alternatiivse investeerimisfondi valitseja pädev asutus vastab kümne tööpäeva jooksul alates taotluse saamisest.

3. Alternatiivse investeerimisfondi valitseja teatab kõigist hilisematest muudatustest lõikes 2 osutatud dokumentides rahaturufondi pädevale asutusele viivitamata.

4. Rahaturufondi pädev asutus jätab alternatiivse investeerimisfondi valitseja taotluse rahuldamata üksnes juhul, kui esineb mõni järgmistest asjaoludest:

a) alternatiivse investeerimisfondi valitseja ei järgi käesolevat määrust;

b) alternatiivse investeerimisfondi valitseja ei järgi direktiivi 2011/61/EL;

c) alternatiivse investeerimisfondi valitseja pädev asutus ei ole alternatiivse investeerimisfondi valitsejale andnud tegevusluba rahaturufondide valitsemiseks;

d) alternatiivse investeerimisfondi valitseja ei ole esitanud lõikes 2 osutatud dokumente.

Enne taotluse rahuldamata jätmist konsulteerib rahaturufondi pädev asutus alternatiivse investeerimisfondi valitseja pädeva asutusega.

5. Alternatiivse investeerimisfondina rahaturufondi tegevusloa andmise tingimuseks ei tohi seada nõuet, et alternatiivset investeerimisfondi valitseks alternatiivse investeerimisfondi valitseja, mis on tegevusloa saanud alternatiivse investeerimisfondi päritoluliikmesriigis, või et alternatiivse investeerimisfondi valitseja tegutseks või annaks oma ülesandeid edasi alternatiivse investeerimisfondi päritoluliikmesriigis.

6. Alternatiivse investeerimisfondi valitsejat teavitatakse kahe kuu jooksul pärast tervikliku taotluse esitamist, kas alternatiivsele investeerimisfondile on antud rahaturufondi tegevusluba või mitte.

7. Rahaturufondi pädev asutus ei anna tegevusluba, kui alternatiivsel investeerimisfondil on õiguslikult keelatud oma osakuid või aktsiaid oma päritoluliikmesriigis turustada.

Artikkel 6

Rahaturufondi nimetuse kasutamine

1. Eurofond või alternatiivne investeerimisfond kasutab enda kohta või oma emiteeritavate osakute või aktsiatega seoses nimetust „rahaturufond“ üksnes siis, kui eurofondile või alternatiivsele investeerimisfondile on antud tegevusluba kooskõlas käesoleva määrusega.

Eurofond või alternatiivne investeerimisfond ei tohi kasutada eksitavat või ebatäpset nimetust, mis annaks alust arvata, et tegemist on rahaturufondiga, välja arvatud juhul, kui ta on käesoleva määruse alusel tegevusloa saanud.

Eurofond või alternatiivne investeerimisfond ei tohi omada tunnuseid, mis on väga sarnased artikli 1 lõikes 1 nimetatutega, välja arvatud juhul, kui ta on vastavalt käesolevale määrusele saanud rahaturufondi tegevusloa.

2. Nimetuse „rahaturufond“ või mingi muu nimetuse, mis viitab sellele, et eurofond või alternatiivne investeerimisfond on rahaturufond, kasutamine tähendab kasutamist kolmandatele isikutele suunatud dokumentides, prospektides, aruannetes, avaldustes, reklaamides, teadetes, kirjades või mis tahes muus materjalis, mis on suunatud või mõeldud levitamiseks potentsiaalsetele investoritele, osakuomanikele, aktsionäridele või pädevatele asutustele kirjalikult, suuliselt, elektrooniliselt või mis tahes muus vormis.

Artikkel 7

Kohaldatavad nõuded

1. Rahaturufond ja rahaturufondi valitseja peavad igal ajal vastama käesolevale määrusele.

2. Rahaturufond, mis on eurofond, ja sellise rahaturufondi valitseja peavad igal ajal vastama direktiivi 2009/65/EÜ nõuetele, välja arvatud juhul, kui käesolevas määruses on ette nähtud teisiti.

3. Rahaturufond, mis on alternatiivne investeerimisfond, ja sellise rahaturufondi valitseja peavad igal ajal vastama direktiivi 2011/61/EL nõuetele, välja arvatud juhul, kui käesolevas määruses on ette nähtud teisiti.

4. Rahaturufondi valitseja vastutab käesoleva määruse nõuetele vastavuse tagamise eest ja kannab vastutust käesoleva määruse rikkumisest tuleneva kahju eest.

5. Käesolev määrus ei takista rahaturufondidel kohaldada käesoleva määrusega nõutavatest rangemaid investeerimispiiranguid.

II PEATÜKK

Rahaturufondide investeerimispoliitikaga seotud kohustused

I jagu

Üldsätted ja kõlblik vara

Artikkel 8

Üldpõhimõtted

1. Kui rahaturufond koosneb enam kui ühest investeerimisüksusest, käsitatakse iga üksust II–VII peatüki kohaldamisel eraldi rahaturufondina.

2. Rahaturufondile, millel on eurofondi tegevusluba, ei kohaldata direktiivi 2009/65/EÜ artiklites 49–50a, artikli 51 lõikes 2 ning artiklites 52–57 eurofondi investeerimispoliitika kohta kehtestatud kohustusi, välja arvatud juhul, kui käesolevas määruses on sõnaselgelt ette nähtud teisiti.

Artikkel 9

Kõlblik vara

1. Rahaturufond investeerib ainult ühte või mitmesse järgmistest finantsvara kategooriatest ning üksnes käesolevas määruses sätestatud tingimustel:

a) rahaturuinstrumendid, sh finantsinstrumendid, mida emiteerivad või tagavad eraldi või ühiselt liit, liikmesriikide valitsused, piirkondlikud või kohalikud omavalitsused või liikmesriikide keskpangad, Euroopa Keskpank, Euroopa Investeerimispank, Euroopa Investeerimisfond, Euroopa stabiilsusmehhanism, Euroopa Finantsstabiilsuse Fond, kolmanda riigi keskasutus või keskpank, Rahvusvaheline Valuutafond, Rahvusvaheline Rekonstruktsiooni- ja Arengupank, Euroopa Nõukogu Arengupank, Euroopa Rekonstruktsiooni- ja Arengupank, Rahvusvaheliste Arvelduste Pank või muu asjaomane rahvusvaheline finantseerimisasutus või organisatsioon, millesse kuulub üks või mitu liikmesriiki;

b) kõlblikud väärtpaberistamised ja varaga tagatud kommertsväärtpaberid;

c) hoiused krediidiasutustes;

d) finantstuletisinstrumendid;

e) repolepingud, mis vastavad artiklis 14 sätestatud tingimustele;

f) pöördrepolepingud, mis vastavad artiklis 15 sätestatud tingimustele;

g) teiste rahaturufondide osakud või aktsiad.

2. Rahaturufond ei tegele ühegi järgmise tegevusega:

a) investeerimine muudesse varadesse kui need, millele on osutatud lõikes 1;

b) ühegi järgmise instrumendi lühikeseks müümine: rahaturuinstrumendid, väärtpaberistamised, varaga tagatud kommertsväärtpaberid ning teiste rahaturufondide osakud või aktsiad;

c) otseste või kaudsete riskipositsioonide võtmine aktsiakapitalis või kaupades, sealhulgas tuletisinstrumentide, neid esindavate sertifikaatide, neil põhinevate indeksite või mis tahes muude vahendite või instrumentide kaudu, mis tekitaks nendega seotud riskipositsiooni;

d) väärtpaberite laenuks andmise lepingute või väärtpaberite laenuks võtmise lepingute või mis tahes muude lepingute sõlmimine, mis koormaks rahaturufondi varasid;

e) raha laenuks võtmine ja laenuks andmine.

3. Rahaturufond võib direktiivi 2009/65/EÜ artikli 50 lõike 2 kohaselt omada lisakäibekapitali.

Artikkel 10

Kõlblikud rahaturuinstrumendid

1. Rahaturufond võib investeerida rahaturuinstrumenti, kui see vastab kõikidele järgmistele nõuetele:

a) see kuulub ühte direktiivi 2009/65/EÜ artikli 50 lõike 1 punktis a, b, c või h osutatud rahaturuinstrumentide kategooriasse;

b) sellel on üks järgmistest alternatiivsetest omadustest: i) emiteerimise ajal jääb selle lunastamise tähtpäevani 397 päeva või vähem; ii) selle järelejäänud tähtaeg on 397 päeva või vähem;

c) rahaturuinstrumendi emitent ja rahaturuinstrumendi kvaliteet on saanud vastavalt artiklitele 19–22 positiivse hinnangu;

d) kui rahaturufond investeerib väärtpaberistamisse või varaga tagatud kommertsväärtpaberitesse, kohaldatakse sellele artiklis 11 sätestatud nõudeid.

2. Piiramata lõike 1 punkti b kohaldamist, lubatakse standardsetel rahaturufondidel investeerida ka rahaturuinstrumentidesse, mille järelejäänud tähtaeg kuni õigusliku tagasivõtmise tähtpäevani on kuni kaks aastat, tingimusel et aeg, mis on jäänud kuni intressimäära korrigeerimise järgmise kuupäevani, on 397 päeva või vähem. Sel eesmärgil korrigeeritakse ujuva intressiga rahaturuinstrumente ja püsiintressiga rahaturuinstrumente, mille riski on maandatud vahetustehinguga, vastavalt rahaturu intressimäärale või indeksile.

3. Lõike 1 punkti c ei kohaldata nende rahaturuinstrumentide suhtes, mille emitent või tagaja on liit, liikmesriigi keskasutus või keskpank, Euroopa Keskpank, Euroopa Investeerimispank, Euroopa stabiilsusmehhanism või Euroopa Finantsstabiilsuse Fond.

Artikkel 11

Kõlblikud väärtpaberistamised ja varaga tagatud kommertsväärtpaberid

1. Nii väärtpaberistamist kui ka varaga tagatud kommertsväärtpaberit käsitatakse rahaturufondi poolt investeerimiskõlblikuna, kui väärtpaberistamine või varaga tagatud kommertsväärtpaber on piisavalt likviidne, on saanud vastavalt artiklitele 19–22 positiivse hinnangu ning on üks järgmisest:

a) komisjoni delegeeritud määruse (EL) 2015/61 (16) artiklis 13 osutatud väärtpaberistamine;

b) varaga tagatud kommertsväärtpaberite programmi raames emiteeritud varaga tagatud kommertsväärtpaber, i) mida täielikult toetab reguleeritud krediidiasutus, mis katab kõik likviidsus-, krediidi- ja olulisemad lahjendusriskid ning varaga tagatud kommertsväärtpaberiga seotud jooksvad tehingukulud ja jooksvad programmikulud, kui see on vajalik investorile varaga tagatud kommertsväärtpaberi maksumusest mis tahes summa täieliku väljamaksmise tagamiseks; ii) mis ei ole edasiväärtpaberistamine ning väärtpaberistamise aluseks olevad riskipositsioonid ei hõlma ühegi varaga tagatud kommertsväärtpaberi tehingu tasandil väärtpaberistamise positsiooni; iii) mis ei sisalda määruse (EL) nr 575/2013 artikli 242 punktis 11 määratletud sünteetilist väärtpaberistamist;

c) mis on lihtne, läbipaistev ja standarditud väärtpaberistamine või varaga tagatud kommertsväärtpaber.

2. Lühiajaline rahaturufond võib investeerida lõikes 1 osutatud väärtpaberistamisse või varaga tagatud kommertsväärtpaberisse, kui on täidetud mõni järgmine kohaldatav tingimus:

a) lõike 1 punktis a osutatud väärtpaberistamise lunastamise tähtpäevani jääb emiteerimise ajal kaks aastat või vähem ja aeg, mis on jäänud kuni intressimäära korrigeerimise järgmise kuupäevani, on 397 päeva või vähem;

b) lõike 1 punktides b ja c osutatud väärtpaberistamise või varaga tagatud kommertsväärtpaberi lunastamise tähtpäevani jääb emiteerimise ajal või järelejäänud tähtajani jääb 397 päeva või vähem;

c) lõike 1 punktides a ja c osutatud väärtpaberistamine on amortiseeritav instrument ja selle kaalutud keskmine kestus on kaks aastat või vähem.

3. Standardne rahaturufond võib investeerida lõikes 1 osutatud väärtpaberistamisse või varaga tagatud kommertsväärtpaberisse, kui on täidetud mõni järgmine kohaldatav tingimus:

a) lõike 1 punktides a, b ja c osutatud väärtpaberistamise ja varaga tagatud kommertsväärtpaberi lunastamise tähtpäevani jääb emiteerimise ajal või järelejäänud tähtaeg on kaks aastat või vähem ja aeg, mis on jäänud kuni intressimäära korrigeerimise järgmise kuupäevani, on 397 päeva või vähem;

b) lõike 1 punktides a ja c osutatud väärtpaberistamine on amortiseeritav instrument ja selle kaalutud keskmine kestus on kaks aastat või vähem.

4. Komisjon võtab kuue kuu möödumisel kavandatud lihtsate, läbipaistvate ja standardsete väärtpaberistamiste määruse jõustumise kuupäevast vastavalt käesoleva määruse artiklile 45 vastu delegeeritud õigusakti, millega muudetakse käesolevat artiklit, kehtestades ristviite lihtsate, läbipaistvate ja standardsete väärtpaberistamiste ja varaga tagatud kommertsväärtpaberite kindlakstegemise kriteeriumidele vastavates nimetatud määruse sätetes. Muudatus jõustub hiljemalt kuue kuu möödumisel nimetatud delegeeritud õigusakti jõustumise kuupäevast või kavandatud lihtsate, läbipaistvate ja standardsete väärtpaberistamiste määruse asjaomaste sätete kohaldamise alguskuupäevast, olenevalt sellest, kumb on hilisem.

Esimese lõigu tähenduses hõlmavad lihtsate, läbipaistvate ja standardsete väärtpaberistamiste ja varaga tagatud kommertsväärtpaberite kindlakstegemise kriteeriumid vähemalt järgmist:

a) väärtpaberistamise lihtsusega seotud nõuded, sh see, et tegemist on tegeliku müügiga, ja riskipositsioonide ülevõtmisega seotud standardite järgimine;

b) väärtpaberistamise standardimisega seotud nõuded, sh riski enda kanda jätmise nõuded;

c) väärtpaberistamise läbipaistvusega seotud nõuded, sh võimalike investorite teavitamine;

d) varaga tagatud kommertsväärtpaberite puhul lisaks punktidele a, b ja c nõuded, mis on seotud sponsori ja sponsori toetusega varaga tagatud kommertsväärtpaberite programmile.

Artikkel 12

Kõlblikud hoiused krediidiasutustes

Rahaturufond võib investeerida hoiustesse krediidiasutuses, kui on täidetud kõik järgmised tingimused:

a) hoius on nõudmisel tagastatav ja selle võib igal ajal välja võtta;

b) hoiuse tähtaeg on kõige rohkem 12 kuud;

c) krediidiasutuse registrijärgne asukoht on liikmesriigis või, kui krediidiasutuse registrijärgne asukoht on kolmandas riigis, kohaldatakse selle suhtes usaldatavusnõudeid, mida peetakse samaväärseks liidu õiguses sätestatud nõuetega vastavalt määruse (EL) nr 575/2013 artikli 107 lõikes 4 sätestatud menetlusele.

Artikkel 13

Kõlblikud finantstuletisinstrumendid

Rahaturufond võib investeerida finantstuletisinstrumentidesse, kui nendega kaubeldakse direktiivi 2009/65/EÜ artikli 50 lõike 1 punktis a, b või c osutatud reguleeritud turul või börsiväliselt, ning tingimusel, et on täidetud kõik järgmised tingimused:

a) tuletisinstrumendi hinda mõjutavad tegurid on intressimäärad, valuutakursid, valuutad või mõnda nendest kategooriatest kajastavad indeksid;

b) tuletisinstrumendi ainus eesmärk on maandada intressimäära- ja valuutakursiriske, mis kaasnevad rahaturufondi muude investeeringutega;

c) börsiväliste tuletisinstrumentidega tehtavate tehingute vastaspooled on isikud, mille suhtes kohaldatakse usaldatavusnõuete kohast reguleerimist ja mille üle teostatakse järelevalvet ning mis kuuluvad rahaturufondi pädeva asutuse heakskiidetud kategooriatesse;

d) börsiväliste tuletisinstrumentide suhtes kohaldatakse usaldusväärset ja kontrollitavat igapäevast hindamist ning neid on võimalik rahaturufondi algatusel igal ajal nende õiglase väärtusega müüa, rahaks vahetada või tasaarvestusega lõpetada.

Artikkel 14

Kõlblikud repolepingud

Rahaturufond võib sõlmida repolepingu, kui kõik järgmised tingimused on täidetud:

a) seda kasutatakse ajutiselt mitte üle seitsme tööpäeva, üksnes likviidsuse juhtimiseks ja ainult punktis c osutatud investeerimiseesmärkidel;

b) vastaspoolel, kes saab vara, mille rahaturufond repolepingu raames tagatisena üle annab, on keelatud seda vara ilma rahaturufondi eelneva nõusolekuta müüa, investeerida, pantida või muu tehinguga üle anda;

c) raha, mille rahaturufond repolepingu raames saab, võib i) hoiustada kooskõlas direktiivi 2009/65/EÜ artikli 50 lõike 1 punktiga f või ii) investeerida artikli 15 lõikes 6 osutatud varadesse, kuid seda ei tohi muul viisil investeerida artiklis 9 osutatud kõlblikesse varadesse, üle anda ega uuesti kasutada;

d) rahasumma, mille rahaturufond repolepingu raames saab, ei ületa rahaturufondi varast 10 %;

e) rahaturufondil on õigus leping igal ajal kuni kahetööpäevase etteteatamisega lõpetada.

Artikkel 15

Kõlblikud pöördrepolepingud

1. Rahaturufond võib sõlmida pöördrepolepingu, kui kõik järgmised tingimused on täidetud:

a) rahaturufondil on õigus leping igal ajal kuni kahetööpäevase etteteatamisega lõpetada;

b) pöördrepolepingu raames vastu saadavate varade turuväärtus on igal ajal vähemalt võrdne nende eest makstud rahasummaga.

2. Varad, mida rahaturufond pöördrepolepingu raames saab, peavad olema rahaturuinstrumendid, mis vastavad artiklis 10 sätestatud nõuetele.

Vara, mida rahaturufond pöördrepolepingu raames saab, ei tohi müüa, reinvesteerida, pantida ega muul viisil üle anda.

3. Rahaturufond ei tohi pöördrepolepingu raames vastu võtta väärtpaberistamisi ega varaga tagatud kommertsväärtpabereid.

4. Varasid, mida rahaturufond pöördrepolepingu raames saab, tuleb piisavalt hajutada, nii et ühe emitendiga seotud riskipositsioon moodustaks rahaturufondi vara puhasväärtusest maksimaalselt 15 %, v.a juhul, kui need varad on rahaturuinstrumendid, mis vastavad artikli 17 lõike 7 nõuetele. Peale selle peab varad, mille rahaturufond pöördrepolepingu raames saab, olema emiteerinud üksus, mis on vastaspoolest sõltumatu ja mis eeldatavasti ei ole vastaspoole tulemuslikkusega suures korrelatsioonis.

5. Rahaturufond, mis sõlmib pöördrepolepingu, tagab, et tal on võimalik kogu rahasumma igal ajal kogunenud summana või turuhinnas hinnatuna tagasi nõuda. Kui raha on igal ajal võimalik tagasi nõuda turuhinnas hinnatuna, kasutatakse rahaturufondi vara puhasväärtuse arvutamisel pöördrepolepingu väärtust turuhinnas hinnatuna.

6. Erandina käesoleva artikli lõikest 2 võib rahaturufond saada pöördrepolepingu raames vabalt võõrandatavaid likviidseid väärtpabereid või muid kui artiklis 10 sätestatud nõuetele vastavaid rahaturuinstrumente, kui need varad vastavad ühele järgmistest tingimustest:

a) need on emiteerinud või taganud liit, liikmesriigi keskasutus või keskpank, Euroopa Keskpank, Euroopa Investeerimispank, Euroopa stabiilsusmehhanism või Euroopa Finantsstabiilsuse Fond, tingimusel et artiklite 19–22 kohaselt saadud hinnang on positiivne;

b) need on emiteerinud või taganud kolmanda riigi keskasutus või keskpank, tingimusel et artiklite 19–22 kohaselt saadud hinnang on positiivne.

Rahaturufondi investoritele avalikustatakse teave käesoleva lõike esimese lõigu kohaselt pöördrepolepingu raames saadud varade kohta kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2015/2365 (17) artikliga 13.

Käesoleva lõike esimese lõigu kohaselt pöördrepolepingu raames saadud varad peavad vastama artikli 17 lõike 7 nõuetele.

7. Komisjonile antakse õigus võtta vastavalt artiklile 45 vastu käesolevat määrust täiendavaid delegeeritud õigusakte, milles sätestatakse lõikes 6 osutatud varade suhtes kohaldatavad kvantitatiivsed ja kvalitatiivsed likviidsusnõuded ning käesoleva artikli lõike 6 punktis a osutatud varade suhtes kohaldatavad kvantitatiivsed ja kvalitatiivsed krediidikvaliteedi nõuded.

Selleks võtab komisjon arvesse määruse (EL) nr 575/2013 artikli 509 lõikes 3 osutatud aruannet.

Komisjon võtab esimeses lõigus osutatud delegeeritud õigusaktid vastu hiljemalt 21. jaanuaril 2018.

Artikkel 16

Rahaturufondide kõlblikud osakud ja aktsiad

1. Rahaturufond võib omandada teise rahaturufondi („sihtfond“) osakuid või aktsiaid, kui kõik järgmised tingimused on täidetud:

a) sihtfondi varast ei tohi tema fonditingimuste või põhikirja kohaselt investeerida teiste rahaturufondide osakutesse või aktsiatesse kokku rohkem kui 10 %;

b) sihtfond ei oma omandava rahaturufondi osakuid ega aktsiaid.

Rahaturufond, mille osakuid või aktsiaid on omandatud, ei tohi omandavasse rahaturufondi investeerida seni, kuni omandav rahaturufond selle osakuid või aktsiaid omab.

2. Rahaturufond võib teiste rahaturufondide osakuid või aktsiaid omandada tingimusel, et ühegi sellise rahaturufondi osakutesse või aktsiatesse ei investeerita tema varast rohkem kui 5 %.

3. Kokku võib rahaturufond teiste rahaturufondide osakutesse või aktsiatesse investeerida oma varast kuni 17,5 %.

4. Rahaturufond võib teiste rahaturufondide osakutesse või aktsiatesse investeerida, kui kõik järgmised tingimused on täidetud:

a) sihtfondile on antud tegevusluba käesoleva määruse alusel;

b) kui sihtfondi valitseb otse või volituse alusel sama valitseja, kes valitseb omandavat rahaturufondi, või mõni teine äriühing, millega omandava rahaturufondi valitseja on seotud ühtse juhtimise või kontrolli või suure otsese või kaudse osaluse kaudu, on sihtfondi valitsejal või sellel teisel äriühingul keelatud nõuda investeeringute eest, mille omandav rahaturufond teeb sihtfondi osakutesse või aktsiatesse, märkimis- ja tagasivõtmistasusid;

c) kui rahaturufond investeerib teiste rahaturufondide osakutesse või aktsiatesse oma varast rohkem kui 10 %: i) avaldatakse selle rahaturufondi prospektis suurim valitsemistasu, mida võib nõuda nii rahaturufondilt endalt kui ka teistelt rahaturufondidelt, millesse ta investeerib, ja ii) aastaaruandes avaldatakse nii rahaturufondilt endalt kui ka teistelt rahaturufondidelt, millesse ta investeerib, nõutud valitsemistasude suurim osakaal.

5. Käesoleva artikli lõikeid 2 ja 3 ei kohaldata rahaturufondi puhul, mis on alternatiivne investeerimisfond, millele on tegevusluba antud artikli 5 kohaselt, kui kõik järgmised tingimused on täidetud:

a) rahaturufondi turustatakse üksnes töötajate säästukava kaudu, mille suhtes kohaldatakse riigisisest õigust ja mille investorid on vaid füüsilised isikud;

b) punktis a osutatud töötajate säästukavast võivad investorid investeeringu tagasi võtta üksnes piiravate tagasivõtmistingimuste kohaselt, mis on sätestatud riigisiseses õiguses, ja tagasivõtmine võib toimuda ainult teatavatel juhtudel, mis ei ole seotud turul toimuvaga.

Erandina käesoleva artikli lõigetest 2 ja 3 võib rahaturufond, mis on eurofond, millele on tegevusluba antud artikli 4 lõike 2 kohaselt, omandada kooskõlas direktiivi 2009/65/EÜ artikliga 55 või 58 teiste rahaturufondide osakuid või aktsiaid järgmistel tingimustel:

a) rahaturufondi turustatakse üksnes töötajate säästukava kaudu, mille suhtes kohaldatakse riigisisest õigust ja mille investorid on vaid füüsilised isikud;

b) punktis a osutatud töötajate säästukavast võivad investorid investeeringu tagasi võtta üksnes piiravate tagasivõtmistingimuste kohaselt, mis on sätestatud riigisiseses õiguses, ja tagasivõtmine võib toimuda ainult teatavatel juhtudel, mis ei ole seotud turul toimuvaga.

6. Lühiajalised rahaturufondid võivad investeerida ainult teiste lühiajaliste rahaturufondide osakutesse või aktsiatesse.

7. Standardsed rahaturufondid võivad investeerida lühiajaliste rahaturufondide ja standardsete rahaturufondide osakutesse või aktsiatesse.

II jagu

Investeerimispoliitikat käsitlevad sätted

Artikkel 17

Hajutamine

1. Rahaturufond ei tohi investeerida rohkem kui

a) 5 % oma varast ühe ja sama isiku emiteeritud rahaturuinstrumentidesse, väärtpaberistamistesse ja varaga tagatud kommertsväärtpaberitesse;

b) 10 % oma varast ühte ja samasse krediidiasutusse paigutatud hoiustesse, v.a juhul, kui rahaturufondi asukohaliikmesriigi pangandussektoris ei ole hajutusnõude täitmiseks piisavalt elujõulisi krediidiasutusi ja rahaturufondil ei ole majanduslikult võimalik paigutada hoiuseid mõnda teise liikmesriiki, millisel juhul võib ta ühte ja samasse krediidiasutusse paigutada oma varast kuni 15 %.

2. Erandina lõike 1 punktist a võib muutuva puhasväärtusega rahaturufond investeerida ühe ja sama isiku emiteeritud rahaturuinstrumentidesse, väärtpaberistamistesse ja varaga tagatud kommertsväärtpaberitesse oma varast kuni 10 %, kui selliste rahaturuinstrumentide, väärtpaberistamiste ja varaga tagatud kommertsväärtpaberite koguväärtus, mida muutuva puhasväärtusega rahaturufond omab igas emitendis, millesse ta investeerib oma varast üle 5 %, ei ületa tema vara väärtusest 40 %.

3. Kuni kuupäevani, mil hakatakse kohaldama artikli 11 lõikes 4 osutatud delegeeritud õigusakti, ei tohi kõigist väärtpaberistamistest ja varaga tagatud kommertsväärtpaberitest tulenev rahaturufondi agregeeritud riskipositsioon moodustada rahaturufondi varast üle 15 %.

Alates kuupäevast, mil hakatakse kohaldama artikli 11 lõikes 4 osutatud delegeeritud õigusakti, ei tohi kõigist väärtpaberistamistest ja varaga tagatud kommertsväärtpaberitest tulenev rahaturufondi agregeeritud riskipositsioon moodustada rahaturufondi varast üle 20 %, kusjuures rahaturufondi varast võib investeerida väärtpaberistamistesse ja varaga tagatud kommertsväärtpaberitesse, mis ei vasta lihtsate, läbipaistvate ja standardsete väärtpaberistamiste ning varaga tagatud kommertsväärtpaberite kindlakstegemise kriteeriumidele, kuni 15 %.

4. Rahaturufondi ühe ja sama vastaspoolega seotud agregeeritud riskipositsioon, mis tuleneb börsiväliste tuletisinstrumentidega tehtavatest tehingutest, mis vastavad artiklis 13 sätestatud tingimustele, ei tohi rahaturufondi varast ületada 5 %.

5. Agregeeritud rahasumma, mis antakse rahaturufondi ühele ja samale pöördrepolepingute vastaspoolele, ei tohi rahaturufondi varast ületada 15 %.

6. Olenemata lõigetes 1 ja 4 sätestatud piirmääradest, ei tohi rahaturufondil juhul, kui selle tulemusel oleks tema varast investeeritud ühte isikusse rohkem kui 15 %, samal ajal olla:

a) investeeringuid selle isiku emiteeritud rahaturuinstrumentidesse, väärtpaberistamistesse ja varaga tagatud kommertsväärtpaberitesse;

b) hoiuseid selles isikus;

c) börsiväliseid finantstuletisinstrumente, millega seoses tekiks selle isiku suhtes vastaspoole risk.

Erandina esimeses lõigus sätestatud hajutusnõudest võib rahaturufond juhul, kui tema asukohaliikmesriigi finantsturul ei ole hajutusnõude täitmiseks piisavalt elujõulisi finantseerimisasutusi ja rahaturufondil ei ole majanduslikult võimalik kasutada mõnes teises liikmesriigis asuvaid finantseerimisasutusi, teha punktides a–c osutatud investeeringuid korraga ühte ja samasse isikusse oma varast kuni 20 % ulatuses.

7. Erandina lõike 1 punktist a võib pädev asutus lubada rahaturufondil kooskõlas riski hajutamise põhimõttega investeerida kuni 100 % oma varast mitmesugustesse rahaturuinstrumentidesse, mille on emiteerinud või taganud eraldi või üheskoos liit, liikmesriikide valitsused, piirkondlikud või kohalikud omavalitsused või liikmesriikide keskpangad, Euroopa Keskpank, Euroopa Investeerimispank, Euroopa Investeerimisfond, Euroopa stabiilsusmehhanism, Euroopa Finantsstabiilsuse Fond, kolmanda riigi keskasutus või keskpank, Rahvusvaheline Valuutafond, Rahvusvaheline Rekonstruktsiooni- ja Arengupank, Euroopa Nõukogu Arengupank, Euroopa Rekonstruktsiooni- ja Arengupank, Rahvusvaheliste Arvelduste Pank või muu asjaomane rahvusvaheline finantseerimisasutus või organisatsioon, millesse kuulub üks või mitu liikmesriiki.

Esimest lõiku kohaldatakse üksnes juhul, kui kõik järgmised nõuded on täidetud:

a) rahaturufondi valduses on emitendi vähemalt kuue eri emissiooni rahaturuinstrumendid;

b) rahaturufond seab ühe ja sama emissiooni rahaturuinstrumentidesse tehtavate investeeringute piirmääraks oma varast kõige rohkem 30 %;

c) rahaturufond viitab fonditingimustes või põhikirjas selgelt kõigile esimeses lõigus osutatud valitsustele, asutustele ja organisatsioonidele, mille eraldi või ühiselt emiteeritud või tagatud rahaturuinstrumentidesse ta kavatseb investeerida oma varast üle 5 %;

d) rahaturufond lisab oma prospekti ja reklaamidesse selgesti eristatava teabe, millega juhtida tähelepanu käesoleva erandi kasutamisele, ning märgib ära kõik esimeses lõigus osutatud valitsused, asutused ja organisatsioonid, mille eraldi või ühiselt emiteeritud või tagatud rahaturuinstrumentidesse ta kavatseb investeerida oma varast üle 5 %.

8. Olenemata lõikes 1 sätestatud piirmääradest võib rahaturufond investeerida oma varast kuni 10 % võlakirjadesse, mille on emiteerinud üks krediidiasutus, mille registrijärgne asukoht on liikmesriigis ja mille suhtes kohaldatakse seaduse alusel spetsiaalset avalikku järelevalvet, mille eesmärk on kaitsta võlakirjaomanikke. Selliste võlakirjade emissioonist laekuvad summad investeeritakse õiguses sätestatud korras eelkõige varasse, millega on kogu võlakirjade kehtivusaja vältel võimalik tagada võlakirjadega seotud nõudeid ja mida emitendi maksejõuetuse korral kasutatakse esmajärjekorras põhisumma tagasimaksmiseks ning kogunenud intresside tasumiseks.

Kui rahaturufond investeerib esimeses lõigus osutatud võlakirjadesse, mille on emiteerinud üks emitent, oma varast üle 5 %, ei tohi nende investeeringute koguväärtus ületada rahaturufondi vara väärtusest 40 %.

9. Olenemata lõikes 1 sätestatud piirmääradest võib rahaturufond investeerida ühe krediidiasutuse emiteeritud võlakirjadesse oma varast kuni 20 %, kui delegeeritud määruse (EL) 2015/61 artikli 10 lõikes 1 punktis f või artikli 11 lõike 1 punktis c sätestatud nõuded on täidetud, sh võimalikud investeeringud käesoleva artikli lõikes 8 osutatud varasse.

Kui rahaturufond investeerib esimeses lõigus osutatud, ühe emitendi emiteeritud võlakirjadesse oma varast üle 5 %, ei tohi nende investeeringute koguväärtus ületada rahaturufondi vara väärtusest 60 %, sh võimalikud investeeringud lõikes 8 osutatud varasse, järgides selles lõikes sätestatud piiranguid.

10. Äriühinguid, mis on konsolideeritud aruannete koostamiseks koondatud ühte konsolideerimisgruppi Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2013/34/EL (18) alusel või tunnustatud rahvusvaheliste raamatupidamiseeskirjade kohaselt, käsitatakse käesoleva artikli lõigetes 1–6 osutatud piirmäärade arvutamisel ühe isikuna.

Artikkel 18

Kontsentreerumine

1. Rahaturufond ei tohi enda käes hoida rohkem kui 10 % ühe ja sama isiku emiteeritud rahaturuinstrumentidest, väärtpaberistamistest ja varaga tagatud kommertsväärtpaberitest.

2. Lõikes 1 sätestatud piirmäära ei kohaldata rahaturuinstrumentide suhtes osalustes, mille on emiteerinud või taganud liit, liikmesriikide valitsused, piirkondlikud või kohalikud omavalitsused või liikmesriikide keskpangad, Euroopa Keskpank, Euroopa Investeerimispank, Euroopa Investeerimisfond, Euroopa stabiilsusmehhanism, Euroopa Finantsstabiilsuse Fond, kolmanda riigi keskasutus või keskpank, Rahvusvaheline Valuutafond, Rahvusvaheline Rekonstruktsiooni- ja Arengupank, Euroopa Nõukogu Arengupank, Euroopa Rekonstruktsiooni- ja Arengupank, Rahvusvaheliste Arvelduste Pank või muu asjaomane rahvusvaheline finantseerimisasutus või organisatsioon, millesse kuulub üks või mitu liikmesriiki.

III jagu

Rahaturuinstrumentide, väärtpaberistamiste ja varaga tagatud kommertsväärtpaberite krediidikvaliteet

Artikkel 19

Krediidikvaliteedi sisehindamise menetlus

1. Rahaturufondi valitseja kehtestab rahaturuinstrumentide, väärtpaberistamiste ja varaga tagatud kommertsväärtpaberite krediidikvaliteedi kindlaksmääramiseks usaldusväärse krediidikvaliteedi sisehindamise menetluse ning rakendab ja kohaldab seda järjekindlalt, võttes arvesse instrumendi emitenti ja instrumendi enda omadusi.

2. Rahaturufondi valitseja tagab, et teave, mida kasutatakse krediidikvaliteedi sisehindamise menetluses, on piisavalt kvaliteetne, ajakohane ja pärineb usaldusväärsetest allikatest.

3. Sisehindamismenetlus põhineb usaldusväärsetel, süstemaatilistel ja järjepidevalt kohaldatavatel hindamismetoodikatel. Rahaturufondi valitseja peab kasutatavad metoodikad valideerima varasema kogemuse ja empiiriliste tõendite, sealhulgas järeltestimise põhjal.

4. Rahaturufondi valitseja tagab, et krediidikvaliteedi sisehindamise menetlus vastab kõigile järgmistele üldpõhimõtetele:

a) emitentide ja instrumendi omaduste kohta teabe kogumiseks ja ajakohastamiseks luuakse tõhus kord;

b) võetakse vastu ja viiakse ellu sobivad meetmed, millega tagatakse, et krediidikvaliteedi sisehindamine põhineb kättesaadava ja asjakohase teabe põhjalikul analüüsil ning et see sisaldab kõiki asjakohaseid põhitegureid, mis mõjutavad emitendi krediidivõimelisust ja instrumendi krediidikvaliteeti;

c) krediidikvaliteedi sisehindamise menetlust jälgitakse jooksvalt ja kõik krediidikvaliteedi hinnangud vaadatakse vähemalt üks kord aastas läbi;

d) kuivõrd kooskõlas määruse (EÜ) nr 1060/2009 artikliga 5a ei tohi mehaaniliselt ja liiga suurel määral tugineda välisreitingutele, hindab rahaturufondi valitseja rahaturuinstrumendi, väärtpaberistamiste ja varaga tagatud kommertsväärtpaberite krediidikvaliteeti uuesti, kui on tekkinud oluline muutus, mis võib instrumendi olemasolevat hinnangut mõjutada;

e) rahaturufondi valitseja vaatab krediidikvaliteedi hindamise metoodikad vähemalt kord aastas läbi, et teha kindlaks, kas need on portfelli seisu ja välistingimusi arvestades endiselt asjakohased, ning läbivaatamistulemused edastatakse rahaturufondi valitseja pädevale asutusele. Kui rahaturufondi valitseja saab teada krediidikvaliteedi hindamise metoodikas või selle kohaldamisel esinevatest vigadest, peab ta need vead kohe parandama;

f) kui krediidikvaliteedi sisehindamismenetluses kasutatavaid metoodikaid, mudeleid või olulisimaid eeldusi muudetakse, vaatab rahaturufondi valitseja võimalikult kiiresti läbi kõik krediidikvaliteedi sisehinnangud, mida muutus mõjutab.

Artikkel 20

Krediidikvaliteedi sisehindamine

1. Selleks et teha kindlaks, kas rahaturuinstrumendi, väärtpaberistamise või varaga tagatud kommertsväärtpaberi krediidikvaliteet saab positiivse hinnangu, kohaldab rahaturufondi valitseja artiklis 19 sätestatud menetlust. Kui rahaturuinstrumendile on andnud reitingu kooskõlas määrusega (EÜ) nr 1060/2009 registreeritud ja sertifitseeritud reitinguagentuur, võib rahaturufondi valitseja reitingut, lisateavet ja analüüsitulemusi krediidikvaliteedi sisehindamisel arvesse võtta, kuid ta ei tohi kooskõlas määruse (EÜ) nr 1060/2009 artikliga 5a tugineda üksnes või mehaaniliselt krediidireitingule.

2. Krediidikvaliteedi hindamisel võetakse arvesse vähemalt järgmisi tegureid ja üldpõhimõtteid:

a) emitendi krediidiriski ning emitendi ja instrumendi makseviivituse suhtelise riski kvantifitseerimine;

b) instrumendi emitendi kvalitatiivsed näitajad, sealhulgas makromajanduslikku ja finantsturu olukorda arvestades;

c) rahaturuinstrumentide lühiajaline olemus;

d) instrumendi varaklass;

e) emitendi liik, eristades vähemalt järgmisi emitentide liike: liikmesriikide valitsused, piirkondlikud või kohalikud omavalitsused, finantsvaldkonna äriühingud ja finantsvaldkonnavälised äriühingud;

f) struktureeritud finantsinstrumentide puhul struktureeritud finantstehinguga kaasnev tegevusrisk ja vastaspoole risk ning väärtpaberistamistest tuleneva riskipositsiooni puhul emitendi krediidirisk, väärtpaberistamise struktuur ja alusvara krediidirisk;

g) instrumendi likviidsusprofiil.

Peale käesolevas lõikes osutatud tegurite ja üldpõhimõtete võib rahaturufondi valitseja võtta artikli 17 lõikes 7 osutatud rahaturuinstrumendi krediidikvaliteedi kindlaksmääramisel arvesse ka hoiatusi ja näitajaid.

Artikkel 21

Dokumentatsioon

1. Rahaturufondi valitseja peab krediidikvaliteedi sisehindamise menetluse ja krediidikvaliteedi hinnangud dokumenteerima. Dokumentatsioon peab sisaldama:

a) krediidikvaliteedi sisehindamise menetluse ülesehituse ja toimimise sellist üksikasjalikku kirjeldust, mis võimaldab pädevatel asutustel krediidikvaliteedi hinnangut mõista ning selle asjakohasust hinnata;

b) põhjendust ja analüüsi, mis toetavad krediidikvaliteedi hinnangut ning rahaturufondi valitseja valikut krediidikvaliteedi hinnangu läbivaatamise kriteeriumide ja sageduse osas;

c) kõiki peamisi muutusi krediidikvaliteedi sisehindamise menetluses, sealhulgas andmeid selliste muutuste põhjustajate kohta;

d) krediidikvaliteedi sisehindamise menetluse korraldust ja sisekontrolli struktuuri;

e) kogu teavet instrumentide, emitentide ja vajaduse korral tunnustatud tagatise andjate varasemate krediidikvaliteedi hinnangute kohta;

f) krediidikvaliteedi sisehindamise menetluse eest vastutava isiku või isikute andmeid.

2. Rahaturufondi valitseja hoiab kõiki lõikes 1 osutatud dokumente alles vähemalt kolme täispika majandusaasta jooksul.

3. Krediidikvaliteedi sisehindamise menetlust kirjeldatakse üksikasjalikult rahaturufondi tingimustes või põhikirjas ning kõik lõikes 1 osutatud dokumendid tehakse taotlusel kättesaadavaks rahaturufondi pädevatele asutustele ja rahaturufondi valitseja pädevatele asutustele.

Artikkel 22

Krediidikvaliteedi hindamist käsitlevad delegeeritud õigusaktid

Komisjon võtab kooskõlas artikliga 45 käesoleva määruse täiendamiseks vastu delegeeritud õigusaktid, milles määratakse kindlaks järgmised punktid:

a) artikli 19 lõikes 3 osutatud krediidikvaliteedi hindamise metoodika valideerimise kriteeriumid;

b) artikli 20 lõike 2 punktis a osutatud emitendi ja instrumendi krediidiriski ning makseviivituse suhtelise riski kvantifitseerimise kriteeriumid;

c) kriteeriumid, mille alusel kehtestada artikli 20 lõike 2 punktis b osutatud instrumendi emitendi kvalitatiivsed näitajad;

d) artikli 19 lõike 4 punktis d osutatud olulise muutuse tähendus.

Artikkel 23

Krediidikvaliteedi hindamise juhtimine

1. Krediidikvaliteedi sisehindamise menetluse peavad heaks kiitma rahaturufondi valitseja kõrgem juhtkond, juht- ja järelevalveorgan, kui viimane on olemas.

Nimetatud organid peavad krediidikvaliteedi sisehindamise menetlust ja metoodikaid, mida rahaturufondi valitseja kohaldab, hästi mõistma ning nendega seotud aruannetest täpselt aru saama.

2. Rahaturufondi valitseja annab lõikes 1 osutatud pooltele rahaturufondi krediidikvaliteedi sisehindamise analüüsi põhjal aru rahaturufondi krediidiriskiprofiilist. Aruandluse esitamise sagedus sõltub teabe olulisusest ja liigist ning neid esitatakse vähemalt üks kord aastas.

3. Kõrgem juhtkond peab pidevalt tagama, et krediidikvaliteedi sisehindamise menetlus toimib nõuetekohaselt.

Kõrgemat juhtkonda teavitatakse regulaarselt krediidikvaliteedi sisehindamise menetluste tulemuslikkusest, valdkondadest, kus on tuvastatud puudusi, ning varem tuvastatud puuduste parandamiseks tehtud jõupingutuste ja võetud meetmete seisust.

4. Krediidikvaliteedi sisehindamist ega hindamistulemuste perioodilist läbivaatamist ei tohi rahaturufondi valitseja poolt teha isikud, kes haldavad rahaturufondi investeeringute portfelli või vastutavad selle haldamise eest.

III PEATÜKK

Rahaturufondide riskijuhtimisega seotud kohustused

Artikkel 24

Lühiajaliste rahaturufondide investeeringute portfellile esitatavad nõuded

1. Lühiajalise rahaturufondi investeeringute portfell peab alati vastama kõikidele järgmistele nõuetele:

a) investeeringute portfelli kaalutud keskmine tähtaeg ei ületa 60 päeva;

b) investeeringute portfelli kaalutud keskmine kestus ei ületa 120 päeva, võttes arvesse teist ja kolmandat lõiku;

c) vähevolatiilse puhasväärtusega rahaturufondide ja valitsemissektori võlakohustustesse investeerimiseks mõeldud püsiva puhasväärtusega rahaturufondide varast moodustavad vähemalt 10 % ühe tööpäevase tähtajaga varad, pöördrepolepingud, mille võib lõpetada ühetööpäevase etteteatamisega, või raha, mille võib välja võtta ühetööpäevase etteteatamisega. Vähevolatiilse puhasväärtusega rahaturufond ja valitsemissektori võlakohustustesse investeerimiseks mõeldud püsiva puhasväärtusega rahaturufond ei omanda muud kui ühepäevase tähtajaga vara, kui muu vara omandamise korral oleks ühepäevase tähtajaga varadesse investeeritud tema investeeringute portfellist alla 10 %;

d) muutuva puhasväärtusega lühiajalise rahaturufondi varast moodustavad vähemalt 7,5 % ühepäevase tähtajaga varad, pöördrepolepingud, mille võib lõpetada ühetööpäevase etteteatamisega, või raha, mille võib välja võtta ühetööpäevase etteteatamisega. Muutuva puhasväärtusega lühiajaline rahaturufond ei omanda muud kui ühepäevase tähtajaga vara, kui muu vara omandamise korral oleks ühepäevase tähtajaga varadesse investeeritud tema investeeringute portfellist alla 7,5 %;

e) vähevolatiilse puhasväärtusega rahaturufondide ja valitsemissektori võlakohustustesse investeerimiseks mõeldud püsiva puhasväärtusega rahaturufondide varast moodustavad vähemalt 30 % ühenädalase tähtajaga varad, pöördrepolepingud, mille võib lõpetada viietööpäevase etteteatamisega, või raha, mille võib välja võtta viietööpäevase etteteatamisega. Vähevolatiilse puhasväärtusega rahaturufond ja valitsemissektori võlakohustustesse investeerimiseks mõeldud püsiva puhasväärtusega rahaturufond ei omanda muud kui ühenädalase tähtajaga vara, kui muu vara omandamise korral oleks ühepäevase tähtajaga varadesse investeeritud tema investeeringute portfellist alla 30 %;

f) muutuva puhasväärtusega lühiajalise rahaturufondi varast moodustavad vähemalt 15 % ühenädalase tähtajaga varad, pöördrepolepingud, mille võib lõpetada viietööpäevase etteteatamisega, või raha, mille võib välja võtta viietööpäevase etteteatamisega. Muutuva puhasväärtusega lühiajaline rahaturufond ei omanda muud kui ühenädalase tähtajaga vara, kui muu vara omandamise korral oleks ühenädalase tähtajaga varadesse investeeritud tema investeeringute portfellist alla 15 %;

g) punktis e osutatud arvutuse jaoks võib vähevolatiilse puhasväärtusega rahaturufondi ja valitsemissektori võlakohustustesse investeerimiseks mõeldud püsiva puhasväärtusega rahaturufondi nädalase tähtajaga varade hulka arvata tema varast kuni 17,5 % ulatuses ka artikli 17 lõikes 7 osutatud vara, mis on väga likviidne ja mille võib tagasi võtta ja arveldada ühe tööpäeva jooksul ja mille järelejäänud tähtaeg on kuni 190 päeva;

h) punktis f osutatud arvutuse jaoks võib ühenädalase tähtajaga varade hulka arvata tema varast kuni 7,5 % ulatuses rahaturuinstrumendid või teise rahaturufondi osakud või aktsiad, tingimusel et neid on võimalik tagasi võtta ja arveldada järgmise viie tööpäeva jooksul.

Esimese lõigu punkti b kohaldamisel võtab lühiajaline rahaturufond, kui ta arvutab väärtpaberite, sh struktureeritud finantsinstrumentide kaalutud keskmist kestust, lunastamise kuupäeva arvutamisel aluseks instrumentide õigusliku tagasivõtmise kuupäevani järelejäänud tähtaja. Kui aga finantsinstrument hõlmab müügioptsiooni, võib lühiajaline rahaturufond võtta lunastamise kuupäeva arvutamisel järelejäänud tähtaja asemel aluseks müügioptsiooni realiseerimise kuupäeva, kuid seda ainult juhul, kui kõik järgmised tingimused on igal ajal täidetud:

i) müügioptsiooni realiseerimise kuupäeval võib lühiajaline rahaturufond seda vabalt kasutada;

ii) müügioptsiooni tehinguhind ei erine palju instrumendi eeldatavast väärtusest optsiooni realiseerimise kuupäeval;

iii) lühiajalise rahaturufondi investeerimisstrateegiast tulenevalt on väga tõenäoline, et realiseerimiskuupäeval optsioon realiseeritakse.

Erandina teisest lõigust võib lühiajaline rahaturufond väärtpaberistamiste ja varaga tagatud kommertsväärtpaberite kaalutud keskmise kestuse arvutamisel võtta amortiseeritavate instrumentide puhul selle asemel lunastamise kuupäeva arvutamisel aluseks kas

i) selliste instrumentide lepingulise amortisatsiooniprofiili või

ii) selle alusvara amortisatsiooniprofiili, millest tekib selliste instrumentide tagasivõtmiseks vajalik rahavoog.

2. Kui käesolevas artiklis osutatud piirmäärasid ületatakse põhjustel, mis ei allu rahaturufondi kontrollile, või märkimis- või tagasivõtmisõiguste kasutamise tõttu, on rahaturufondi esmaeesmärk olukorda osakuomanike või aktsionäride huve arvesse võttes korrigeerida.

3. Lühiajalise rahaturufondina võivad tegutseda kõik käesoleva määruse artikli 3 lõikes 1 osutatud rahaturufondid.

Artikkel 25

Standardsete rahaturufondide investeeringute portfellile esitatavad nõuded

1. Standardne rahaturufond peab pidevalt täitma kõiki järgmisi nõudeid:

a) investeeringute portfelli kaalutud keskmine tähtaeg ei ületa kunagi kuut kuud;

b) investeeringute portfelli kaalutud keskmine kestus ei ületa kunagi 12 kuud, võttes arvesse teist ja kolmandat lõiku;

c) vähemalt 7,5 % tema varast moodustavad ühepäevase tähtajaga varad, pöördrepolepingud, mille võib lõpetada ühetööpäevase etteteatamisega, või raha, mille võib välja võtta ühetööpäevase etteteatamisega. Standardne rahaturufond ei omanda muud kui ühepäevase tähtajaga vara, kui muu vara omandamise korral oleks ühepäevase tähtajaga varadesse investeeritud tema investeeringute portfellist alla 7,5 %;

d) vähemalt 15 % tema varast moodustavad ühenädalase tähtajaga varad, pöördrepolepingud, mille võib lõpetada viietööpäevase etteteatamisega, või raha, mille võib välja võtta viietööpäevase etteteatamisega. Standardne rahaturufond ei omanda muud kui ühenädalase tähtajaga vara, kui muu vara omandamise korral oleks ühenädalase tähtajaga varadesse investeeritud tema investeeringute portfellist alla 15 %;

e) punktis d osutatud arvutuse jaoks võib ühenädalase tähtajaga varade hulka arvata tema varast kuni 7,5 % ulatuses rahaturuinstrumendid või teise rahaturufondi osakud või aktsiad, tingimusel et neid on võimalik tagasi võtta ja arveldada järgmise viie tööpäeva jooksul.

Esimese lõigu punkti b kohaldamisel võtab standardne rahaturufond, kui ta arvutab väärtpaberite, sh struktureeritud finantsinstrumentide kaalutud keskmist kestust, lunastamise kuupäeva arvutamisel aluseks instrumentide õigusliku tagasivõtmise kuupäevani järelejäänud tähtaja. Kui aga finantsinstrument hõlmab müügioptsiooni, võib standardne rahaturufond võtta lunastamise kuupäeva arvutamisel järelejäänud tähtaja asemel aluseks müügioptsiooni realiseerimise kuupäeva, kuid seda ainult juhul, kui kõik järgmised tingimused on igal ajal täidetud:

i) müügioptsiooni realiseerimise kuupäeval võib standardne rahaturufond seda vabalt kasutada;

ii) müügioptsiooni tehinguhind ei erine palju instrumendi eeldatavast väärtusest optsiooni realiseerimise kuupäeval;

iii) standardse rahaturufondi investeerimisstrateegiast tulenevalt on väga tõenäoline, et realiseerimiskuupäeval optsioon realiseeritakse;

Erandina teisest lõigust võib standardne rahaturufond väärtpaberistamiste ja varaga tagatud kommertsväärtpaberite kaalutud keskmise kestuse arvutamisel võtta amortiseeritavate instrumentide puhul selle asemel lunastamise kuupäeva arvutamisel aluseks kas

i) selliste instrumentide lepingulise amortisatsiooniprofiili või

ii) selle alusvara amortisatsiooniprofiili, millest tekib selliste instrumentide tagasivõtmiseks vajalik rahavoog.

2. Kui käesolevas artiklis osutatud piirmäärasid ületatakse põhjustel, mis ei allu standardse rahaturufondi kontrollile, või märkimis- või tagasivõtmisõiguste kasutamise tõttu, on rahaturufondi esmaeesmärk olukorda osakuomanike või aktsionäride huve arvesse võttes korrigeerida.

3. Standardne rahaturufond ei tohi tegutseda valitsemissektori võlakohustustesse investeerimiseks mõeldud püsiva puhasväärtusega rahaturufondina ega vähevolatiilse puhasväärtusega rahaturufondina.

Artikkel 26

Rahaturufondi krediidireitingud

Rahaturufond, kes tellib välisreitingu või rahastab seda, peab seda tegema kooskõlas määrusega (EÜ) nr 1060/2009. Rahaturufond või rahaturufondi valitseja juhib rahaturufondi prospektis ja igasuguses investoritele saadetud teabes, milles märgitakse välisreitingut, selgelt tähelepanu asjaolule, et reitingu tellis või seda rahastas rahaturufond või rahaturufondi valitseja.

Artikkel 27

Kliendi tundmise põhimõte

1. Ilma et see piiraks Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivis (EL) 2015/849 (19) sätestatud karmimate nõuete kehtestamist, kehtestab, rakendab ja kohaldab rahaturufondi valitseja menetlusi ning toimib sellise hoolsusega, mis võimaldab ette näha mõju, mida avaldavad mitme investori ühel ajal esitatud tagasivõtmistaotlused, võttes arvesse vähemalt investori tüüpi, üksikinvestorile kuuluva fondi osakute või aktsiate arvu ning sisse- ja väljamaksete ning muude rahavoogude muutumist.

2. Kui üksikinvestori hoitavate osakute või aktsiate väärtus ületab rahaturufondi igapäevase likviidsuse vastava nõude, võtab rahaturufondi valitseja lisaks lõikes 1 sätestatud teguritele arvesse järgmist:

a) märgatavad seaduspärasused investorite rahavajaduses, sealhulgas rahaturufondis olevate aktsiate arvu tsükliline muutumine;

b) eri investorite riskikartlikkus;

c) korrelatsiooni määr või tihedad seosed rahaturufondi eri investorite vahel.

3. Kui investorid teevad investeeringuid vahendaja kaudu, peab rahaturufondi valitseja lõigete 1 ja 2 järgimiseks ning rahaturufondi likviidsuse asjakohaseks juhtimiseks ja investorite kontsentratsiooni haldamiseks küsima teavet vahendajalt.

4. Rahaturufondi valitseja tagab, et üksikinvestori hoitavate osakute või aktsiate väärtus ei mõjuta oluliselt rahaturufondi likviidsusprofiili, kui see väärtus moodustab rahaturufondi kogupuhasväärtusest olulise osa.

Artikkel 28

Stressitestimine

1. Igal rahaturufondil peavad olema usaldusväärsed stressitestimise protsessid, mis tuvastavad võimalikke sündmusi ja majandustingimuste tulevasi muutusi, mis võivad rahaturufondi ebasoodsalt mõjutada. Rahaturufond või rahaturufondi valitseja hindab, milline mõju võib neil sündmustel ja muutustel rahaturufondile olla. Rahaturufond või rahaturufondi valitseja teeb võimalike eri stsenaariumide jaoks korrapäraselt stressiteste.

Stressitestid põhinevad objektiivsetel kriteeriumidel ja nende käigus kaalutakse tõsiste, realiseeruda võivate stsenaariumide mõju. Stressitesti stsenaariumides võetakse arvesse vähemalt võrdlusparameetreid, mis hõlmavad järgmisi tegureid:

a) hüpoteetilised muutused rahaturufondi investeeringute portfellis hoitava vara likviidsustasemes;

b) hüpoteetilised muutused rahaturufondi investeeringute portfellis hoitava vara krediidiriski tasemes, sealhulgas krediidi- ja reitingusündmused;

c) hüpoteetilised liikumised intressimäärades ja vahetuskurssides;

d) hüpoteetilised tagasivõtmistasemed;

e) nende indeksite vahe hüpoteetiline laienemine või kitsenemine, millega on seotud investeeringute portfelli väärtpaberite intressimäärad;

f) hüpoteetilised süsteemsed makromajanduslikud šokid, mis mõjutavad kogu majandust.

2. Lisaks mõõdavad stressitestid valitsemissektori võlakohustustesse investeerimiseks mõeldud püsiva puhasväärtusega rahaturufondide ja vähevolatiilse puhasväärtusega rahaturufondide puhul erinevust osaku või aktsia püsiva puhasväärtuse ja osaku või aktsia puhasväärtuse vahel eri stsenaariumide korral.

3. Stressitestide sageduse määrab kindlaks rahaturufondi juhatus või rahaturufondi valitseja juhatus, olenevalt olukorrast, olles kaalunud, milline vahemik on turutingimustest lähtudes sobiv ja mõistlik ning milliseid muutusi võib rahaturufondi investeeringute portfellis ette näha. Stressiteste tuleb teha vähemalt kaks korda aastas.

4. Kui stressitest näitab, et rahaturufondi töökindlus ei ole tagatud, koostab rahaturufondi valitseja stressitestim