ET Euroopa Liidu Teataja L 59/5

KOMISJONI SOOVITUS,

20. veebruar 2013,

Investeerides lastesse aitame neil välja rabeleda ebasoodsate olude ringist

(2013/112/EL)

EUROOPA KOMISJON,

võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 292,

ning arvestades järgmist:

(1) Inimväärikuse austamine on Euroopa Liidu põhiväärtus ning Euroopa Liidu eesmärkide hulka kuulub siin elavate inimeste heaolu edendamine. Euroopa Liit peab kaitsma laste õigusi, võitlema sotsiaalse tõrjutuse ja diskrimineerimise vastu, edendama sotsiaalset õiglust ja tugevdama sotsiaalkaitset.

(2) Enamikus ELi liikmesriikides on laste (1) puhul vaesuse või sotsiaalse tõrjutuse oht suurem kui ülejäänud elanikkonna puhul. Lapsed, kes kasvavad üles vaesuses või sotsiaalse tõrjutuse tingimustes, ei ole tõenäoliselt koolis nii edukad kui nende paremates oludes kasvavad eakaaslased, neil võib esineda probleeme tervisega ja võib juhtuda, et nad ei suuda hilisemas elus ennast täiel määral teostada.

(3) Vältides ebasoodsate olude edasikandumist põlvkonnalt põlvkonnale, anname olulise panuse Euroopa tuleviku heaks, samuti aitame otseselt kaasa tööhõive ja majanduskasvu strateegia „Euroopa 2020” elluviimisele, mis on pikemas perspektiivis kasulik lastele, majandusele ja ühiskonnale tervikuna.

(4) Varajane sekkumine ja ennetav lähenemine on väga olulised mõjusa ja tõhusa poliitika väljatöötamisel, sest riiklikud kulud, mida on vaja laste vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse tagajärgedega võitlemiseks, on üldiselt suuremad kui kulud, mida on vaja sekkumiseks väikeste laste puhul.

(5) Ebavõrdsuse vähendamine varases lapsepõlves on oluline vahend, millega tõhustada võitlust vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse vastu üldiselt. Ennetustegevus on kõige tulemuslikum siis, kui rakendatakse integreeritud strateegiaid, mis seovad omavahel vanemate toetamise pääsemaks tööturule ja piisavad sissetulekutoetused ning selliste teenuste kättesaadavuse, mis on laste heaolu jaoks kõige olulisemad. Kõnealuste teenuste hulka kuuluvad näiteks kvaliteetne (koolieelne) haridus, tervishoid, elamistingimused ja sotsiaalteenused, samuti võimalused osalemiseks ja oma õiguste kasutamiseks, mis aitavad lastel end elus täiel määral rakendada ja suurendavad nende vastupanuvõimet.

(6) Kõige edukamad strateegiad laste vaesuse leevendamiseks on olnud sellised, mida toetatakse kõigi laste heaolu parandava poliitikaga, pöörates seejuures suurt tähelepanu lastele, kelle olukord on eriti haavatav.

(7) Soolise võrdõiguslikkuse ja võrdsete võimaluste edendamine ning samuti laste ja nende perekondade diskrimineerimise (mistahes põhjustel, kuid eelkõige soo, rassilise või etnilise päritolu, usutunnistuse või veendumuste, puuete, vanuse või seksuaalse sättumuse alusel) vastane võitlus peaks alati olema laste vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse kõrvaldamisele suunatud meetmete aluseks.

(8) Praegune finants- ja majanduskriis mõjutab lapsi ja perekondi väga tõsiselt, paljudes riikides on tõusnud vaesuses ja sotsiaalse tõrjutuse tingimustes elavate laste osakaal.

(9) Paljudes riikides toimunud eelarvete konsolideerimine aina suuremate eelarvekärbete kaudu on muutnud sotsiaalpoliitika piisavuse ja tõhususe nii lühi- kui ka pikaajalises perspektiivis järjest küsitavamaks.

(10) Üle ühe kümnendi kestnud ELi tasandi koostöö käigus on laste vaesuse põhjustes jõutud ühistele seisukohtadele – seda tänu ulatuslikule tööle, mille käigus on välja töötatud asjakohased järelevalve indikaatorid, kindlaks määratud ühised probleemid ja edukad poliitikasuunad, mis on suurendanud laste vaesuse teema poliitilist aktuaalsust. Selle töö tulemusena teatas komisjon teatises „Vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse vastu võitlemise Euroopa tegevusprogramm: sotsiaalse ja territoriaalse ühtekuuluvuse Euroopa raamistik” (2) laste vaesust käsitleva soovituse vastuvõtmisest.

(11) Strateegia „Euroopa 2020” on hoogustanud vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse vastast tegevust ELis, sest sellega püstitati Euroopa tasandil ühine eesmärk, milleks on vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse ohus elavate inimeste arvu vähendamine 2020. aastaks vähemalt 20 miljoni võrra, lisaks pöörati strateegias suurenenud tähelepanu enneaegse koolist väljalangemise takistamisele. Laste vaesuse vähendamine ja ennetamine on olulisel kohal ELi ja liikmesriikide sellealases töös ning moodustab osa vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse vastu võitlemise Euroopa tegevusprogrammist.

(12) Euroopa poolaasta raames püütakse tagada, et rakendataks asjakohaseid riigipõhiseid soovitusi laste vaesuse vastase võitluse ja laste heaolu tõstmise kohta.

(13) Kõik ELi liikmesriigid on ratifitseerinud ÜRO lapse õiguste konventsiooni. ÜRO lapse õiguste konventsioonis sätestatud nõuded ja põhimõtted peavad ka tulevikus suunama lapse õigusi mõjutavat ELi poliitikat ja meetmeid.

(14) 2012. aasta juunis sotsiaalkomitee poolt vastuvõetud nõuandvas aruandes (3) ja selle olulisemates ideedes, samuti 2012. aasta oktoobris vastuvõetud tööhõive, sotsiaalpoliitika, tervise- ja tarbijakaitseküsimuste nõukogu järeldustes „Laste vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse ennetamine ja nende vastu võitlemine ning laste heaolu edendamine” (4) kinnitasid liikmesriigid taas võetud kohustusi ja tervitasid komisjoni algatust võtta vastu sellekohane soovitus.

(15) Mitmesugused ELi meetmed on olnud suunatud teemadele, mis on seotud laste vaesusega ja milles käsitletakse ebasoodsate olude edasikandumist põlvest põlve, seda eriti hariduse ja koolituse, tervise, laste õiguste ja soolise võrdõiguslikkuse valdkonnas (5).

(16) Ehkki laste vaesuse vastased meetmed on peamiselt liikmesriikide pädevuses, võib ühtne Euroopa raamistik tugevdada sünergiat asjakohaste poliitikavaldkondade vahel, aidata liikmesriikidel läbi vaadata oma poliitikaid ja õppida üksteise kogemustest, parandades seeläbi poliitika tõhusust uuenduslike ideede lisamisega ning võttes samal ajal arvesse olukordade ja vajaduste erinevusi kohalikul, piirkondlikul ja riiklikul tasandil.

(17) Järgmise mitmeaastase finantsraamistiku raames võivad need suunised olla aluseks edasisele koostööle ja arutelule selle üle, kuhu tuleks suunata rahastamisvahendid, eelkõige struktuurifondide vahendid, et saavutada kavandatud eesmärk, milleks on sotsiaalse kaasatuse edendamine ja vaesusevastane võitlus,

SOOVITAB LIIKMESRIIKIDEL: organiseerida ja rakendada meetmeid, millega võidelda laste vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse vastu, edendades seejuures laste heaolu, ning mille aluseks on mitmemõõtmelised strateegiad ja mis lähtuvad järgmistest juhistest.

1. HORISONTAALSED PRINTSIIBID, MILLEST JUHINDUDA

— Laste vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse probleemi lahendamine integreeritud strateegiate abil, mis pakuvad enamat kui laste materiaalse kindlustatuse tagamine ja mis edendavad võrdseid võimalusi nii, et kõik lapsed saaksid täielikult realiseerida oma potentsiaali.

— Laste vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse probleemi lahendamine laste õiguste seisukohast lähtuvalt, viidates eelkõige Euroopa Liidu lepingu asjakohastele sätetele, Euroopa Liidu põhiõiguste hartale ja ÜRO lapse õiguste konventsioonile, ning tagamine, et laste õigusi austatakse, kaitstakse ja viiakse ellu.

— Alati tuleb esmajoones lähtuda laste parimatest huvidest ja tunnustada lapsi kui sõltumatuid isikuid, kellel on õigused, samal ajal tuleks teadvustada perekondade (esmaste hooldajate) toetamise olulisust.

— Säilitada sobiv tasakaal üldiste poliitikasuundade (mille eesmärk on edendada kõigi laste heaolu) ja sihipäraste meetmete (mille eesmärk on toetada kõige ebasoodsamas olukorras olijaid) vahel.

— Tagada, et kõige rohkem pööratakse tähelepanu sellistele lastele, kes on rohkem ohustatud mitme ebasoodsa teguri koosmõju tagajärjel (näiteks roma lapsed, teatavad sisserändajate või rahvusvähemuste lapsed, erivajadustega või puudega lapsed, alternatiivhooldust vajavad lapsed ja tänavalapsed, vangis olevate vanemate lapsed, samuti lapsed leibkondadest, kus vaesusriskid on suuremad, nt üksikvanemate lapsed või suurte perede lapsed).

— Jätkata investeeringuid lastesse ja perekondadesse, nii et poliitikas säiliks järjepidevus ja planeerimisel pikaajaline perspektiiv; hinnata, kuidas poliitilised reformid mõjutavad kõige ebasoodsamas olukorras olijaid ja võtta meetmeid, vähendamaks mis tahes kahjulikku mõju.

2. KOLMELE SAMBALE TUGINEVATE INTEGREERITUD STRATEEGIATE ARENDAMINE

2.1. Juurdepääs piisavatele vahenditele

Toetada lapsevanemate osalemist tööturul – tuleb teadvustada, et lapsevanemate tööturul osalemise ja laste elutingimuste vahel on tugevad seosed, ning vastavalt komisjoni aktiivse kaasamise teemalises soovituses (6) ja Barcelona eesmärkides (7) sõnastatud põhimõtetele võtta kõik võimalikud meetmed, et toetada lapsevanemate tööturul osalemist, seda just nende lastevanemate puhul, kes on tööturult eemale jäänud, ja leibkondade puhul, kus on suurem vaesusrisk:

— kindlustada, et tööl käimine oleks kasulik: selleks tuleb kindlaks teha, milliste konkreetsete tööturult kõrvalejäämist soodustavate teguritega puutuvad tööturule sisenedes ja töötades kokku lapsevanemad, ning kõrvaldada need tegurid, sealhulgas tegurid, mis on seotud maksu- ja sotsiaalhüvitissüsteemide ülesehituse ja vastastikuse mõjuga;

— toetada üksikvanemate ja leibkonna teiseste palgasaajate tööl käimist ja raha teenimisel osalemist, edendades soolist võrdõiguslikkust tööturul ja perekondliku vastutuse jagamisel;

— pakkuda suuremat toetust lastevanematele, kes tahavad pärast vanemapuhkust tööturule naasta; selleks sobivad koolitusmeetmed ja tööotsimistoetus ning keskenduda tuleks eelkõige riskirühmadele;

— tõhustada pingutusi tagamaks, et kõigil perekondadel, sealhulgas haavatavas olukorras ja vaesust soodustavates piirkondades elavatel perekondadel oleks juurdepääs taskukohastele ja kvaliteetsetele väikelaste haridus- ja lastehoiuteenustele;

— kohandada lastehoiuteenuste kavandamise ja kättesaadavuse kriteeriumeid, eesmärgiga mitmekesistada töölkäimise viise, millega abistataks lapsevanemaid töökohustuste täitmise jätkamisel või töö leidmisel ja pöörataks samal ajal tähelepanu lapse huvide kaitsmisele;

— edendada töökohtade ja töökeskkonna kvaliteeti nii, et see võimaldaks lapsevanematel töölkäija ja lapsevanema rolle tasakaalus hoida, pakkudes vanemapuhkust ja toetust töökohtadel ning tagades paindliku töökorralduse.

Tagada hüvitiste kombineerimise kaudu piisav elatustase – lastel peab olema võimalik nautida elatustaset, mis on kooskõlas inimväärse elu standarditega – selleks tuleb optimaalselt kombineerida rahalisi ja mitterahalisi hüvitisi:

— toetada perekonna sissetulekut piisavate, ühtsete ja tõhusate hüvitiste pakkumisega, sealhulgas maksusoodustused, pere- ja lapsetoetused, eluasemetoetused ja miinimumsissetuleku kavad;

— täiendada rahalise sissetulekutoetuse kavasid mitterahaliste hüvitistega, eelkõige just toitlustamise, lastehoiu, hariduse, tervise, eluaseme, transpordi ja spordi või sotsiaal-kultuurilise tegevuse valdkondades;

— tagada, et lastele suunatud rahalise toetuse kavandamisel ja määramisel arvestataks elukorralduse arenguid ja et toetus põhineks piisaval ümberjaotamisel sissetulekurühmade vahel;

— juurdepääs hüvitistele, mida lastel või nende perekondadel on õigus saada, peaks olema lihtsam ning välja tuleks töötada hüvitisesaajatele suunatud tugiteenused;

— pakkuda isiku majanduslikust olukorrast sõltuvaid või sihtotstarbelisi hüvitisi nii, et välditaks häbimärgistamist, tehtaks vahet laste vajaduste vahel ja vähendataks ohtu sattuda vaesusse, vältides samas seda, et leibkonna teiseste palgasaajate ja üksikvanemate töötamine oleks ebasoodne;

— juhul kui perekondadele suunatud hüvitised tahetakse teha sõltuvaks lapsevanema käitumisest või lapse kooliskäimisest, tuleb põhjalikult kaalutleda ja hinnata sellise meetme võimalikku negatiivset mõju;

— luua regulaarsed ja paindlikud maksevahendid, mis tagavad maksimaalse kaetuse ja on lastele kõige kasulikumad, näiteks ettemaksete süsteemid.

2.2. Taskukohaste kvaliteetteenuste kättesaadavus

Vähendada laste ebavõrdsust, investeerides väikelaste haridusse ja lastehoidu – tuleb suurendada väikelaste hariduse ja lastehoiu potentsiaali sotsiaalsele kaasatusele ning lapse arengule kaasa aitamisel. Väikelaste haridust ja lastehoidu tuleb käsitada sotsiaalse investeeringuna, mis on suunatud ebavõrdsuse vähendamise ja ebasoodsates oludes kasvavate laste ees seisvate probleemide lahendamisele varase sekkumise vahendite kaudu:

— tagada juurdepääs kvaliteetsetele, kaasavatele väikelapse haridus- ja lastehoiuteenustele, mis oleksid taskukohased, ja kohandada vastavate teenuste osutamine perekondade vajadustele;

— soodustada ebasoodsa taustaga laste (eelkõige alla kolmeaastaste laste) osalemist, seda vaatamata nende vanemate olukorrale tööturul, samal ajal vältides häbimärgistamist ja segregatsiooni;

— toetada lapsevanemaid, kes on laste esimestel eluaastatel oma laste peamise õpetaja rollis, ja soodustada seda, et väikelaste haridus- ja lastehoiuteenuste osutamisel tehtaks tihedat koostööd lapsevanemate ja muude lastekasvatuses osalevate isikutega (nt tervishoiuteenuste või lapsevanematele suunatud tugiteenuste osutajad);

— tõsta lapsevanemate teadlikkust sellest, kui kasulik on väikelapse haridus- ja lastehoiuprogrammides osalemine nii lastele kui lapsevanematele; kasutada väikelapse haridus- ja lastehoiuprogramme varase hoiatussüsteemina, mille alusel teha kindlaks perekondlikke või kooliga seonduvaid füüsilisi või psühholoogilisi probleeme, erivajadusi või väärkohtlemist.

Tugevdada haridussüsteemi mõju võrdsete võimaluste tagamisel – tuleb suurendada haridussüsteemi võimet murda ebasoodsate olude tsükkel, tagades, et kõik lapsed saaksid kasu üleüldisest kvaliteetsest haridusest, mis soodustab nende emotsionaalset, sotsiaalset, kognitiivset ja füüsilist arengut:

— tagada, et kaasatakse kõik õppurid, suunates vajaduse korral vahendid ja võimalused ebasoodsamates oludes isikutele, ning tähelepanelikult jälgida tulemusi;

— tunnistada piirkondlikke erinevusi hariduse kättesaadavuse ja kvaliteedi ning õpitulemuste osas, ning tegeleda nende erinevustega; tõhustada segregatsioonivastaseid meetmeid, mis tugevdavad kõigile kättesaadavat kooliharidust;

— luua kaasav õpikeskkond, tugevdades koolide ja lapsevanemate sidemeid ja pakkuda vajadusel personaalset toetust, kompenseerimaks konkreetseid ebasoodsaid olusid (selleks sobib näiteks sisserändajate ja rahvusvähemuste hulka kuuluvate lapsevanemate koolitamine);

— tegeleda koolist kõrvalehoidmise või väljalangemise põhjustega (näiteks kohustusliku hariduse eest täiendava rahalise tasu küsimine), pakkudes sihipäraseid õppetoetusi ja luues toetava õpikeskkonna;

— parandada madalate baasoskustega õpilaste õpiedukust, tugevdades kirjaoskuse, arvutusoskuse ning matemaatika ja loodusteaduste algteadmiste õpetamist ja tagada, et õpiraskustega õpilased selgitataks varakult välja;

— töötada välja ja rakendada ulatuslik poliitiline lähenemine koolist väljalangemise vähendamiseks. See lähenemine peaks hõlmama ennetamis-, sekkumis- ja kompensatsioonimeetmeid. Tuleb tagada, et kõnealune lähenemine hõlmab meetmeid, mis on suunatud koolist väljalangemise ohus olevatele õpilastele;

— tõhustada võrdõiguslikkust käsitlevat õigusraamistikku ja tagada, et ka kõige marginaalsemaile õppureile oleks tagatud põhiõigus omandada kvaliteetne miinimumkvalifikatsioon.

— vaadata läbi kõigi õpetamisega seonduvate elukutsete profiilid ja tõsta nende kvaliteeti ning valmistada õpetajaid ette sotsiaalse mitmekesisuse osas; võtta tööle spetsiaalsed kultuurivahendajad ja võtta kasutusele rollimudelid, millega lihtsustataks romade ja sisserändaja taustaga laste integratsiooni.

Viia tervishoiusüsteemid paremini vastavusse ebasoodsas oludes kasvavate laste vajadustega – tuleb tagada, et kõik lapsed saaksid täiel määral kasutada oma universaalset õigust tervishoiuteenustele, sealhulgas haiguste vältimise ja tervislikke eluviise soodustavatele teenustele, samuti kvaliteetse arstiabi teenustele:

— tegeleda takistustega, millega haavatavas olukorras lapsed ja pered tervishoiuteenuste kasutamisel kokku puutuvad, sealhulgas kulud, kultuurilised või keeleprobleemid, teabe puudumine. Tervishoiuteenuste osutajate koolitust on vaja selles valdkonnas parandada;

— investeerida haiguste vältimisse varases lapseeas, võttes meetmeid, millega seotakse omavahel toitumine, tervishoid, haridus ja sotsiaalteenused;

— tegeleda sotsiaalsest seisundist tuleneva ebatervisliku eluviisi ja ainesõltuvuse probleemiga, tehes tasakaalustatud toitumise ja sportlikud eluviisid kõigile lastele kättesaadavaks;

— pöörata erilist tähelepanu füüsilise või vaimse puudega lastele, ilma dokumentideta või registrisse kandmata lastele, rasedatele teismelistele ja ainesõltuvusprobleemiga perest pärit lastele.

Pakkuda lastele turvalist ja sobilikku kodu ja elukeskkonda – tuleb võimaldada lastel elada ja üles kasvada turvalises, tervislikus ja lapsesõbralikus keskkonnas, mis toetaks laste arengut ja õpivajadusi:

— võimaldada lastega peredele taskukohane, kvaliteetne eluase (sealhulgas sotsiaaleluase), pöörata tähelepanu olukordadele, kus võidakse kokku puutuda keskkonnaohtude, ülerahvastatuse või rahapuudusest tuleneva suutmatusega tasuda elektrienergia või kütte eest;

— toetada perekondi ja lapsi, kel on oht jääda kodutuks, vältides väljatõstmisi, ebavajalikke kolimisi ja perekondade lahutamist ning pakkudes ajutist peavarju ja pikaajalisi eluasemelahendusi;

— kohalikes planeeringutes tuleb pöörata tähelepanu laste huvidele – tuleks vältida getode tekkimist ja eraldatust, selleks tuleks eluasemepoliitikas edendada sotsiaalset segunemist ja pakkuda piisavat ühistranspordi kasutamise võimalust;

— vähendada lastele kahjulikku mõju avaldavat kokkupuudet kehva elu- ja sotsiaalse keskkonnaga, et kaitsta lapsi vägivalla ja väärkohtlemise ohvriks langemise eest.

Suurendada peretoetusi ja parandada alternatiivsete hooldusvõimaluste kvaliteeti – tuleb tugevdada lastekaitset ja ennetavaid sotsiaalteenuseid; aidata peredel lihvida oma vanemlikke oskusi ilma pereliikmeid häbimärgistamata, tagades samas, et lapsed, kelle vanematelt on vanemlikud õigused ära võetud, kasvaksid üles keskkonnas, mis vastab nende vajadustele:

— tagada, et vaesus ei oleks kunagi ainsaks põhjenduseks, miks lapse vanematelt võidakse vanemlikud õigused ära võtta; seada eesmärgiks, et lastel oleks võimalik jääda või tagasi pöörduda oma vanemate juurde, selleks tuleks näiteks aidata perekonnal materiaalsed puudused kõrvaldada;

— tagada, et laste hooldusasutusse paigutamist kontrollitakse piisavalt ja üritatakse vältida, ning näha ette hooldusasutusse paigutamise regulaarne läbivaatamine juhtudel, kui laps on hooldusasutusse paigutatud;

— peatada vanemliku hoolduseta laste jaoks ettenähtud institutsionaalsete hooldusasutuste levik; edendada kvaliteetset, kogukonnapõhist hooldust ja soodustada institutsionaalsete hooldusasutuste asemel hooldust perekonnamudelipõhistes asutustes, kus laste arvamusi arvesse võetakse;

— tagada, et vanemliku hoolduseta lastel on juurdepääs tervise, hariduse, tööhõive, sotsiaalabi, sotsiaalkindlustuse ja eluasemega seonduvatele kvaliteetteenustele (nii üld- kui ka eriteenustele), sealhulgas ka täiskasvanuikka jõudes iseseisva eluga alustades;

— toetada asjakohaselt lapsi, kelle vanemad on maha jätnud, kui üks neist või mõlemad on riigist lahkunud, et minna tööle teise riiki, samuti tuleb toetada nende laste asendushooldajaid.

2.3. Lastel on õigus osaleda

Toetada kõigi laste osalemist mängudes, vabaajategevuses, spordis ja kultuuriringides – tuleb teadvustada, et kuna laste heaolu ja toimetulekut rasketes olukordades mõjutavad ka lapsed ise, tuleb anda neile võimalus osaleda informaalsetes õppetegevustes, mis toimuvad väljaspool kodu ja pärast tavapäraseid koolitunde:

— kõrvaldada takistused, näiteks kuludega, juurdepääsuga või kultuuriliste erinevustega seonduvad probleemid tagamaks, et kõik lapsed saaksid väljaspool kooli mängida, osaleda vabaajategevuses, spordi- ja kultuuriringides;

— sisse seada turvalised ruumid laste lähikonda ja toetada ebasoodsas olukorras olevaid kogukondi selleks spetsiaalselt kavandatud soodustustega;

— julgustada koole, ühiskonnategelasi ja kohalikke ametiasutusi välja pakkuma paremaid kooliväliseid tegevusi ja vahendeid kõigi laste jaoks, sõltumata vanemate tööalasest olukorrast ja taustast;

— peredele tuleb võimaldada sotsiaalmeetmetes osalemist eesmärgiga parandada vanemlikke oskusi ja edendada positiivset suhtlust pereringis;

— edendada osalemisvõimalusi, mille aluseks on kogukonna vabatahtliku tegevus, ja põlvkondadevahelist solidaarsust.

Luua vahendid, mis aitavad lastel nende elu mõjutavate otsuste tegemisel osaleda – lastele tuleb anda võimalus teadlikult arvamust avaldada ja julgustada neid seda tegema, seejuures tuleb tagada, et neid arvamusi oluliseks peetakse ja tähtsate lapsi mõjutavate otsuste tegemisel arvesse võetakse:

— kasutada ja edasi arendada olemasolevaid vahendeid, millega kaasata lapsi teenuste (näiteks lastehoiuteenused, tervishoid ja haridus) organiseerimisse ning konsulteerida nendega asjakohaste poliitiliste meetmete kavandamisel nende vanusele kohandatud vahendite kaudu;

— toetada kõigi laste kaasamist olemasolevatesse osalemisstruktuuridesse. Tuleb tegutseda nii, et ka ebasoodsates oludes kasvanud lapsed oleksid kaasatud, ja toetada nende osalemist;

— lastega töötavaid professionaale tuleb innustada lapsi aktiivselt kaasama, seejuures tuleb tõsta teadlikkust nende õigustest ja kohustustest;

— tagada, et lapse õigusi arvestataks kõigis õigusalastes otsustes ja edendada lapsesõbralikku kohtupidamist, eelkõige võimaldades lastel tõhusalt kohtuprotsessis osaleda.

3. VAJALIKE VALITSEMISTAVADE, RAKENDAMISMEETMETE JA JÄRELEVALVEKORRA TÄIENDAMINE

Tugevdada sünergiat sektorite vahel ja parandada juhtimiskorraldust – tagada võtmeisikutevahelise koostöö laiema kavandamise ja suurendamisega, et poliitilised meetmed laste vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse vastu oleksid tõhusad:

— välja töötada regulaarsed ja süstemaatilised seosed laste sotsiaalse kaasatuse seisukohast olulise tähtsusega poliitikavaldkondade vahel ja tugevdada sünergiat võtmeisikute vahel, seda eelkõige hariduse, tööhõive, tervishoiu, võrdõiguslikkuse ja laste õiguste alal;

— näiteks konkreetsete institutsiooniliste korralduste abil töötada selle nimel, et lastega seotud meetmed ja õigused oleksid hästi integreeritud olulistesse poliitikavaldkondadesse;

— edendada tihedat koostööd ja regulaarset dialoogi kõikide tasandite riigiasutuste, tööturu osapoolte, kohalike kogukondade ja kodanikuühiskonna organisatsioonide vahel;

— toetada ja edasi arendada laste kaasatust, sealhulgas käesoleva soovituse rakendamisel.

Tõhustada tõenditel põhinevate lähenemisviiside kasutamist – selleks tuleb tõhustada tõenditel põhineva poliitika väljatöötamist ja sotsiaalpoliitika uuendamist, tagades ühtlasi, et seejuures arvestatakse, kuidas need poliitilised lähenemisviisid võivad lapsi mõjutada:

— jälgimaks poliitika mõju lastele ja nende perekondadele tuleb hästi ära kasutada olemasolevad statistilised ja haldusandmed; vajaduse ja teostatavuse korral tuleb suurendada statistiliste andmete hulka (ja esitada andmed sugupoolte alusel jaotatuna), seda eelkõige puudustkannatavate laste kvaliteetsete ja taskukohaste lastehoiuvõimaluste, laste tervise ja kõige haavatavamasse rühma kuuluvate laste olukorra kohta;

— tagada, et andmed laste olukorra jälgimiseks esitataks õigeaegselt ja soodustada selliste meetodite ja mudelite kasutamist, mis võimaldavad poliitika võimalikku mõju lastele eelnevalt süsteemselt hinnata, nagu näiteks mikrosimulatsioon;

— tuleb tugevdada sidemeid poliitikute ja teadlaste vahel ning katsetada asjakohaseid poliitilisi uuendusi; julgustada programmi väljundite hindamist tõendipõhiselt, sealhulgas pikas perspektiivis hindamist pikaajalise uuringu alusel, ning muuta hindamistulemused paremini nähtavaks ja kättesaadavaks;

— edendada heade tavade ja teadmiste vahetust, läbiproovitud ja kontrollitud sekkumismudelite väljaselgitamist, meetmeid, millega tugevdatakse üldisemalt kogukonna solidaarsust ja mis võimaldavad kohalikel kogukondadel koostööd teha;

— hinnata majanduskriisi tagajärjel võetud ajutiste meetmete mõju ning alles seejärel otsustada, kas need poliitilised meetmed tuleks lisada struktuurireformidele.

4. ASJAKOHASTE ELI VAHENDITE KASUTAMINE

Laste vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse probleemi lahendamine tuleb paigutada strateegia „Euroopa 2020” keskmesse – mitmesugused strateegia „Euroopa 2020” raames kättesaadavad vahendid ja indikaatorid tuleb kasutusele võtta, et anda laste vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse probleemi lahendamisele uut hoogu:

— laste vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse probleem tuleb ametlikult tõsta strateegia „Euroopa 2020” ja riiklike reformiprogrammide keskseks probleemiks, kuna see on osa tööst, mida tehakse vaesuse vähendamisel ja sotsiaalse tõrjutuse vastases võitluses ning mille puhul võetakse arvesse asjakohaseid Euroopa Ülemkogus vastu võetud riigipõhiseid soovitusi;

— vajaduse korral tuleb kaaluda laste vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse vähendamiseks riiklike eesmärkide püstitamise lisandväärtust, võttes seejuures arvesse riikide omapära;

— rakendada täismahus strateegia „Euroopa 2020” ja sotsiaalvaldkonna avatud koordineerimismeetodi pakutavaid vahendeid, parandamaks laste vaesuse vastu võitlemiseks ja laste heaolu suurendamiseks võetud meetmete järelevalvet ja hindamist, kasutades kavandatud indikaatoripõhist järelevalveraamistikku, mis on lisatud käesolevale soovitusele;

— tugevdada sünergiat asjakohaste ELi poliitikavaldkondadega, eelkõige hariduse, tervishoiu, soolise võrdõiguslikkuse ja laste õiguste valdkondades.

Võtta kasutusele asjakohased ELi rahastamisvahendid – eespool esitatud poliitiliste prioriteetide toetuseks tuleb asjakohaselt ära kasutada võimalused, mida pakuvad ELi rahastamisvahendid:

— toetada tõenditel põhineva poliitika ja sotsiaalvaldkonna uuenduste edasist arendamist sotsiaalsete muutuste ja innovatsiooni programmi, Euroopa Sotsiaalfondi, algatuse „Horisont 2020” vahenditest. Neid vahendeid tuleb kasutada võimalike poliitiliste uuenduste testimisel, hindamisel ja ajakohastamisel;

— tuleb kasutusele võtta enim puudustkannatavatele isikutele suunatud Euroopa toiduabiprogrammi vahendid (suunates need vahendid lastele, kes kannatavad toidu- ja materiaalse puuduse käes), üleeuroopalise koolipiima ja koolipuuvilja programmide vahendid (pakkudes lastele kõrge toiteväärtusega tooteid ja tutvustades tervislikke toitumisharjumusi) ning programmi „Erasmus kõigile” vahendid (parandades laste juurdepääsu haridusele, informaalsele õppimisele ja spordile);

— tuleb kasutusele võtta struktuurifondide pakutavad võimalused laste ja perekondade toetamiseks, seda eriti Euroopa Sotsiaalfondi ja Euroopa Regionaalarengufondi 2014.-2020. aasta tööprogrammide koostamisel, seejuures tuleks arvestada konkreetse riigi jaoks esitatud soovitustega;

— sobivalt ära kasutada eesmärgid, mis on seotud tööhõive edendamise ja tööjõu liikuvuse toetamise, sotsiaalse kaasatuse edendamise ja vaesusevastase võitlusega, investeerides haridusse, oskuste omandamisse ja elukestva õppe edendamisse, samuti asjakohastesse prioriteetidesse nende valdkondade raames. Prioriteetide hulka kuuluvad eelkõige väikelaste haridus, enneaegse koolist väljalangemise vähendamine, töö- ja eraelu ühildamine, juurdepääs teenustele (sealhulgas tervishoiu- ja sotsiaalteenustele), kogukondlikult juhitavad kohaliku arengu strateegiad, mahajäänud piirkondade taastamise toetamine ja üleminek institutsionaalsetelt teenustelt kogukonnapõhistele teenustele;

— tagamaks, et 2014.–2020. aasta struktuurifondide meetmed oleksid edukad, tuleb kasutusele võtta tõenditel põhinevad strateegiad enneaegse koolist väljalangemise vähendamiseks, kaasata asjakohased huvirühmad, ja võtta meetmeid, mis toetavad institutsionaalsete hooldusteenuste muutmist kogukonnapõhisteks hooldusteenusteks;

— tuleb arendada partnerlust struktuurifondide kavandamisel ja nende kättesaadavuse tagamisel, kaasates asjakohased riikliku, piirkondliku ja kohaliku tasandi huvirühmad, eelkõige asjakohased riigiasutused, tööturu osapooled ja valitsusvälised organisatsioonid, ning võtta kasutusele kõik meetmed, et võidelda laste vaesusega.

Brüssel, 20. veebruar 2013 Komisjoni nimel komisjoni liige László ANDOR

(1) Vastavalt ÜRO lapse õiguste konventsioonile peetakse lasteks kõiki alla 18-aastaseid isikuid.

(2) KOM(2010) 758 (lõplik).

(3) Sotsiaalkaitsekomitee nõuandev aruanne Euroopa Komisjonile laste vaesuse ennetamise ja selle vastu võitlemise ning laste heaolu edendamise kohta, vastu võetud 27. juunil 2012.

(4) „Laste vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse ennetamine ja nende vastu võitlemine ning laste heaolu edendamine,”, tööhõive, sotsiaalpoliitika, tervise- ja tarbijakaitseküsimuste nõukogu järeldused, 5. oktoober 2012, 14437/12.

(5) Vt eelkõige: Ajakohastatud strateegiline raamistik üleeuroopaliseks koostööks hariduse ja koolituse alal, KOM(2008) 865 (lõplik); Solidaarsus ja tervishoid: tervisealase ebavõrdsuse vähendamine Euroopa Liidus KOM(2009) 567 (lõplik); Naiste ja meeste võrdõiguslikkuse strateegia 2010–2015, KOM(2010) 491 (lõplik).

(6) Komisjoni 3. oktoobri 2008. aasta soovitus 2008/867/EÜ tööturult tõrjutud isikute aktiivse kaasamise kohta.

(7) Eesistujariigi järeldused, Barcelona Euroopa Ülemkogu, 15.–16. märts 2002, dokument SN 100/1/02 REV.1