ET Euroopa Liidu Teataja L 257/11

KOMISJONI OTSUS

2. august 2004

Seoses Riigiabiga, mis Prantsusmaa andis France Télécomile

(teatavaks tehtud numbri K(2004) 3060 all)

(ainult prantsuskeelne tekst on autentne)

(EMPs kohaldatav tekst)

(2006/621/EÜ)

EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,

võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut ja eriti selle artikli 88 lõike 2 esimest lõiku,

võttes arvesse Euroopa Majanduspiirkonna lepingut ja eriti selle artikli 62 lõike 1 punkti a,

olles vastavalt nimetatud artiklitele (1) kutsunud huvitatud pooli üles esitama märkusi ja võtnud need märkused arvesse,

ning arvestades järgmist:

1. MENETLUS

(1) Komisjon teatas 31. jaanuari 2003 kirjaga Prantsusmaale oma otsusest algatada lepingu artikli 88 lõikes 2 sätestatud ametlik uurimismenetlus (edaspidi “algatamisotsus”) rahaliste meetmete vastu, mis prantsuse ametivõimud võtsid France Télécomi (edaspidi “FT” või “Ettevõte”) ja selle operaatori suhtes kohaldatava ettevõtlusmaksu korra kasuks. Selle menetluse algatamiseni viinud asjaolude kirjeldust käesolevas otsuses ei korrata (2).

(2) Algatamisotsusest teatati Prantsusmaale 31. jaanuaril 2003. Pärast trükivigade parandamist teatati Prantsusmaale parandatud otsus 7. märtsil 2003.

(3) Prantsusmaa edastas komisjonile lisateavet 4. aprilli 2003, 15. mai 2003 ja 29. jaanuari 2004 kirjadega.

(4) Komisjoni otsus menetluse algatamise kohta avaldati Euroopa Liidu Teatajas (3). Komisjon kutsus huvitatud pooli üles esitama märkusi kõnesolevate abimeetmete kohta.

(5) Kolmandad huvitatud pooled esitasid komisjonile sellel teemal järgmised märkused: — 21. märts 2003: Cable and Wireless plc and Cable and Wireless SA märkused — 11. aprill 2003: Cégételi märkused — 10. aprill 2003: AFORS Télécomi märkused — 11. aprill 2003: LDCOMi märkused — 11. aprill 2003: A märkused (4) — 10. aprill 2003: Tiscali märkused — 11. aprill 2003: WorldCom France'i märkused (5) — 11. aprill 2003: B märkused (6) — 11. aprill 2003: Bouygues ASi ja Bouygues Télécomi (7)(edaspidi “BT”) märkused — 14. aprill 2003: Telecom Italia märkused — 14. aprill 2003: C märkused (8) — 29. aprill 2003: B märkused — 30. aprill 2003: LDCOMi märkused (9)

(6) Komisjon edastas need märkused Prantsusmaale 16. mail 2003, andes talle võimaluse neid kommenteerida. Komisjon sai Prantsusmaa kommentaarid 30. juuni 2003 ja 29. juuli 2003 kirjadega (10).

(7) Komisjon avaldas 30. mail 2003 teate seoses lepinguga “abiteenuste osutamiseks FT-le antud rahalise abi kokkusobivuse hindamiseks turumajanduse erainvestori põhimõttega ja FT saneerimiskava võimalikuks analüüsiks” (11). Prantsuse ametivõimud kirjutasid komisjonile 3. juuli 2003 kirjas seoses eelnimetatud lepingu teatisega. Komisjon vastas neile 24. septembri 2003 kirjaga. 24. septembril 2003 anti teenuse osutaja leping NERA kabinetile (edaspidi “NERA” või “konsultant”). Prantsuse ametivõimudele teatati eksperdi isikust 8. oktoobri 2003 faksi teel.

(8) Komisjon sai kolmandatelt pooltelt muud teavet ja dokumente: — 23. juuni 2003: LDCOMi kiri — 25. juuni 2003: D kiri (12) — 27. oktoober 2003: MCI kiri — 16. oktoober 2003: ECTA kiri — 25. juuni 2003: XXX kiri — 7. jaanuar 2004: BT kiri — 16. jaanuar 2003: BT kiri (13) — 19. märts 2004: FT kiri (14) — 5. aprill 2004: Tiscali kiri — 17. mai 2004: LDCOMi kiri — 26. mai 2004: BT kiri (15) — 22. juuni 2004: FT kiri (16) — 30. juuni 2004: FT faks — 2. juuli 2004: FT faks.

(9) Komisjon taotles prantsuse ametivõimudelt täiendavaid selgitusi järgmiste kirjadega: — 11. september 2003 (prantsuse ametivõimude 20. oktoobri 2003 vastus) — 11. november 2003 (prantsuse ametivõimude 4. detsembri 2003 vastus) — 12. jaanuar 2004 (prantsuse ametivõimude 21. jaanuari 2004 vastus) — 2. veebruar 2004 (prantsuse ametivõimude 16. veebruari 2004 vastus) — 1. juuni 2004 (prantsuse ametivõimude vastus 16. juuni 2004 koosolekul).

(10) Komisjon saatis prantsuse ametivõimudele 3. mail 2004 ja 14. juunil 2004 motiveeringupunktis 8 osutatud kirjad ning ka 28. aprilli 2004 kuupäeva kandva NERA aruande (edaspidi “NERA aruanne”). See aruanne koosneb kahest eraldi osast: (i) Professor Berlin'i koostatud juriidilisest aruandest ja (ii) majandusaruandest.

(11) Komisjon kuulas menetluse käigus mitmetel koosolekutel ära kolmandate poolte esindajad.

(12) Komisjon ja konsultant kohtusid prantsuse ametivõimude ja FTga 22. jaanuaril ja 16. ning 23. juunil 2004.

(13) Prantsuse ametivõimud rõhutasid 14. mai 2004 kirjaga, kinnitatud 3. juunil 2004, et algatamisotsus ei kata kõiki komisjoni uurimise alla kuuluvaid asjaolusid. Prantsuse ametivõimud esitasid 9. juuni 2004 meiliga, kinnitatud 10. juuni 2004 kirjaga, NERA aruande kohta tähelepanekud, mida nad täiendasid 21. juuni 2004 kirjaga.

2. FRANCE TELECOMI KIRJELDUS

(14) Algatamisotsusest johtuvalt puudutab käesolev menetlus FT gruppi kui ühtset majandusüksust. Menetluse algatamisest alates on komisjon alati viidanud kõnealuse ettevõtte konsolideeritud finantsaruandele. Seda lähenemisviisi omaks võttes järgib komisjon turul peegelduva majandusliku tegelikkusega sidusat toimingut, milles hinnatakse FT tegevusnäitajaid ja majanduslikku usaldatavust selle koondtulemuste alusel. Algatamisotsuses kirjeldati FT gruppi järgmiselt: “FT, mis oli esialgselt posti- ja telekommunikatsiooniministeeriumi osa, asutati 1991. aastal juriidilise isiku staatust omava avalik-õigusliku operaatorina. Alates 31. detsembrist 1996 on operaatoril aktsiaseltsi staatus ja aktsiaselts on koteeritud Premier Marché d'Euronext Paris SA ja New Yorgi börsil (NYSE) alates 1997. aasta oktoobrist. 2002. aastal kuulus FT kapitali põhiosa riigile 56,45 % mahus, kusjuures ülejäänud jagunes avalikkuse (32,25 %), ristosaluse aktsionäride (8,26 %) ja kõnealuse ettevõtte töötajate (3,04 %) vahel (17). FT on telekommunikatsioonivõrkude ja -teenuste operaator ja tarnija, kes on tegev Prantsusmaal ja maailmas ning tegutseb järgmistel turgudel: tavatelefoni-, mobiiltelefoni-, interneti- ja muud teabeteenused, teenused ettevõtetele, telelevi ja kaabeltelevisioon. Pärast Orange plc omandamist ja Orange ASi asutamist FT mobiilside põhifiliaalina, selle börsile laskmist ja Wanadoo ASi börsile laskmist on FT tegevus korraldatud neljas osas: (i) Orange; (ii) Wanadoo; (iii) tavatelefoni-, kõne- ja andmesideteenused Prantsusmaal, ja (iv) tavatelefoni-, kõne- ja andmesideteenused väljaspool Prantsusmaad, peamiselt tütarettevõtte Equant' kaudu. 31. detsembri 2001. aasta seisuga annab FT tööd 211 554 töötajale maailmas, nendest 146 882 Prantsusmaal” (18).

(15) See kirjeldus kehtib ka käesolevas otsuses vaadeldaval ajavahemikul. Sellel ajavahemikul iseloomustas grupi struktuuri pealegi “liigse filialiseerumise poliitika FT ümber nelja noteeritud äriühingu loomise kaudu: Orange, Wanadoo, TPSA Poolas ja Equant. Nii asutati grupp täiesti paradoksaalselt ja tasakaalustamatult, kusjuures emaettevõte FTSA kandis kogu võla, samal ajal kui tütarettevõtted kontsentreerisid kasvu …” (19)

3. ASJAOLUDE KIRJELDUS AJALISES JÄRJESTUSES JA ETTEVÕTTE RAHALINE OLUKORD

3.1. 2002. aasta esimesel poolel teada olevad andmed ja selle perioodi sündmused

(16) Komisjon täheldab, et riigi käitumise analüüs riigiabieeskirjade seisukohast tuleb läbi viia iga riigipoolse sekkumise hetkel olemasolevate andmete ja teabe põhjal. Eeldusel, et käesolev asi puudutab 2002. aastal ja 2003. aasta alguses aset leidnud sündmusi, tuleb tingimata ajalises järjestuses uuesti läbi vaadata alates 2001. majandusaasta bilansi avaldamisest teadaolevad detailid, mõistmaks asjaolusid, millele komisjon toetus riigi käitumise analüüsimisel. Pealegi tuleb meenutada, et 2002. aasta esimese poolaasta lõpptulem avaldati alles 13. septembril 2002. Enne seda kuupäeva käsitles viimane FT avaldatud lõpptulem 2001. majandusaastat. Mõned finantsanalüütikutelt pärinevad lisaandmed olid siiski saadaval nende prognoosides, arvamustes ja soovitustes.

(17) Järgnevast analüüsist tulenevalt oli FT alates 2002. aasta juunist raskete struktuuriliste probleemide ja tasakaalustamata bilansiga ettevõte. 2002. aasta esimesest kvartalist alates tuli nende probleemide olemus esile 2001. aasta raamatupidamisaruannete avaldamisega. Nende aruannete avaldamine näitas majandustulemuste kasvu ja ka olulisi rahavooge. Raamatupidamisaruannete avaldamine tõi ometi välja ka mineviku raske mõju, mis muutis erakorralistele reservidele eelnenud 1,9 miljardi euro suuruse puhaskasumi tervikuna olematuks, muutes selle 8,3 miljardi euro suuruseks kahjumiks. Samal ajal kui reservid korrigeerivad FT aktivate väärtuse realistlikumale tasemele, jääb püsima 63 miljardi euroni ulatuva võla kolossaalne tase. See kontekst ning ka eeldatavate rahavoogude ebapiisavus seletavad neid tõsiseid struktuurilisi probleeme. See nähtub selgesti FT esitatud HSBCi analüüsist (vt jagu 4), milles arvestatakse 35 miljardi euro suuruse finantseerimisvajadusega ajavahemikul 2002–2005.

(18) FT netovõlg ulatus 31. detsembril 2001. aastal 63,5 miljardi euroni, nagu on näidatud tabelites 1 ja 2. Tabel 1 Oma- ja laenuvahendite suhted (“Oma- ja laenukapitali “suhted””) 1999 2000 2001 Oma- ja laenuvahendite suhe (20) 0,78 0,89 0,92 Võlg/aktsiakapital (21) 3,61 8,25 12,16 Intresside maksmise võime (22) 14,52 5,39 3,2 Allikas: NERA Tabel 2 Võlakohustused, mis kuuluvad tasumisele 2002. aasta kolmandast kvartalist (T3) kuni 2003. aasta neljanda kvartalini 2002 2003 T3 T4 T1 T2 T3 T4 Kokku 2003. aastal Summa miljardites eurodes (23) 3,89 3,61 8,86 4,08 4,09 2,23 19,26 Allikas: NERA

(19) Nende andmete põhjal täheldab komisjon, et oma võla suurusest lähtuvalt pidi FT 21. märtsil 2002 välja kuulutama mitte üksnes bilansi olulise puhastuse arvestuslike reservide ja realiseerimiste teel 27,2 miljardi euro ulatuses (mis hõlmab realiseerimisi 17 miljardi euro ulatuses ja erakorralisi reserve 10,2 miljardi euro ulatuses), vaid ka rahavoo olulise suurendamise 14 miljardi euro võrra ajavahemikuks 2002–2005.

3.1.1. FT krediidireitingu allakäik

(20) 2002. aasta esimesel poolel halvenes FT olukord kiiresti, mis peegeldus reas Ettevõtte reitingu alandamistes (downgrade`ides). Nii kuulutas 27. märtsil 2002 Moody'se krediidireitingute agentuur välja FT pikaajaliste võlakohustuste reitingu alanemise (24)/ (25).

(21) 28. märtsil 2002 säilitas Standard & Poor's (“S & P”) FT reitingu, kuid alandas tema väljavaated negatiivseks (26) Mobilcom'i puudutavate uudiste tagajärjel.

(22) 13. mail 2002 kuulutas Moody's, kaheldes Ettevõtte suutlikkuses teostada edukalt oma võla vähendamise strateegiat, välja FT lühiajalise võlakohustuse reitingu võimaliku halvenemise (27).

(23) 14. mail 2002 säilitas Standard & Poor's FT hetkel kehtiva reitingu (28).

(24) 24. juunil 2002 alandas Moody's FT reitingut. Ettevõtte reitingu väljavaadet hoiti negatiivsel tasemel (29). Moody'se otsust ajendas asjaolu, et agentuur ei oodanud, et FT ja Orange oleks võimelised tekitama piisavaid rahavooge grupi konsolideeritud võla vähendamiseks. Pealegi, kuigi Moody'sel ei ole kahtlusi Ettevõtte võimaliku likviidsuskriisi osas lähitulevikus, rõhutas reitinguagentuur, et FT pidi toime tulema ligikaudu 15 miljardi euro suuruse võlaga, mille arveldustähtaeg oli 2003. aastal.

(25) 25. juunil 2002 alandas Standard & Poor's FT pika- ja lühiajalise võlakohustuse reitingut (30), põhjendades oma otsust Mobilcom'i puudutavate raskuste ja Ettevõtte võimetusega vähendada piisavas mahus oma võlga piisavalt kiiresti. S & P mainib ka FT olulisi finantseerimisvajadusi, viidates ka 15 miljardi euro võlale, mille maksetähtaeg saabub 2003. aastal.

(26) Seda languse tendentsi kinnitati järgnevatel päevadel korduvalt (31). 12. juulil 2002 märkis Standard & Poor's isegi võimalikku probleemi seoses võlaga, mille arveldustähtaeg on 2003. aastal. FT reitingu alanemine näitas selgesti Ettevõtte võlastumise probleeme (32), mida raskendas teadmatus Mobilcom'i olukorra osas.

(27) Tabelis 3 on kokku võetud S & P, Moody'se ja Fitch'i erinevad seisukohad FT reitingu suhtes: Tabel 3 Krediidihinnangutega seonduvad sündmused S & P Moody's: Fitch Lühiajaline Pikaajaline Lühiajaline Pikaajaline Lühiajaline Pikaajaline Olukord 2002. aasta mais A2 BBB+ P2 Baa1 F2 BBB+ 24. juuni 2002 P3 Baa3 25. juuni 2002 A3 BBB 5. juuli 2002 F3 BBB- 12. juuli 2002 BBB- Allikas: NERA

3.1.2. “Credit spreads'i” analüüs

(28) Muuhulgas on tähtis uurida spreads`(spreedide) käitumist kapitaliturgudel. Äriühingu võlaga seonduvad spreedid peegeldavad riski, mida turud hindavad seoses nimetatud ettevõtte suutlikkusega täita oma kohustusi intresside maksmise ja võla tähtaegse tasumise osas. Spreedid mõjutavad võlakirjade hindamist turu poolt ning ka uute võlakirjade emissioonideks nõutavat intressitaset. Spreedide laiendamine annab tunnistust emiteerijale ja/või võlakirjale omistatud riski suurenemisest. Komisjon asus analüüsima FT spreede 2002. majandusaastat hõlmaval ajavahemikul ja täheldas suhteliselt kõrget riskihinnangut juuli alguses.

(29) Tavaliselt on “pikaajalise võlakohustuse” puhul spreedid olulisemad kui “lühiajalise võlakohustuse” puhul ja seda mitmete tegurite tõttu: läbinähtavuse puudumine, ebakindlus tulevikuväljavaadete suhtes, makroökonoomilised parameetrid, intressimäärade trend. Tabeli 3 uurimisest ilmneb ometi selgesti, et FT-l esinenud probleemid seondusid eelkõige “lühiajalise võlakohustusega”. Nii näitas FT-d puudutavate spreedide uurimine, et väga lühiajalised riskid olid kõrgemad kui keskmise tähtajaga ja pikaajalised riskid. Seda nähtust nimetatakse “spread inversion”iks. Nende “inversioonide” sagedus, mille vältel ühe aasta pärast tasumisele kuuluvat võlga pidas turg riskantsemaks kui kolme aasta tähtajaga võlga, oli eriti ilmne ajavahemikul 2002. aasta juulist kuni septembrini.

(30) Tabelis 4 kujutatakse FT spreedide käitumist graafiliselt. Tabel 4 1- ja 3aastase maksetähtajaga credit spreads – France Télécom Allikas: Bloomberg

(31) Erisugune viis FT võlaga seonduva riski kasvu vaatlemiseks on FT võlakirjade hinna uuring. Tabelis 5 on toodud FT võlakirjade üks alakogum. Võlakirjade hinna langus 2002. aasta juunis/juulis, mis on “credit spreads” tõusu pöördkujutis, peegeldab FT võla vähimat väärtust, võttes arvesse turu poolt täheldatava maksejõuetuse riski suurenemist. Tabel 5 FT võlakirjade hind 2002. aasta maist 2002. aasta 24. juulini Allikas: Bloomberg

(32) Pealegi näib ilmne, et vaatamata telekommunikatsioonisektori mõnede teiste operaatorite raskustele Euroopas, tulenes FT-l esinev raske olukord otseselt tema bilansiseisust ja tema kapitali struktuurist.

(33) See avaldub ka Deutsche Telekomi ja KPN spreedide uuringust, nagu see on näidatud tabelites 6 ja 7. Tabel 6 1- ja 3aastase maksetähtajaga credit spreads – KPN Allikas: Bloomberg Tabel 7 1- ja 4aastase maksetähtajaga credit spreads – Deutsche Telekom (Allikas: ibid)

(34) See uuring näitab, et Deutsche Telekomil esinesid samuti “spreads inversions”, kuid et nende kestvus oli lühike ja nende ulatus selgelt väiksem. Nii olid FT poolt 2002. aasta juunis/juulis saavutatud tasemed palju kõrgemad.

3.1.3. FT aktsia kurss

(35) Paralleelselt langes FT aktsia kurss oluliselt 2002. aasta esimesel poolel ja saavutas oma madalaima taseme esimest korda 27. juunil 2002 (7,79 eurot) ja teist korda 30. septembril 2002 (6,01 eurot), nagu on näidatud tabelis 8. Tabel 8 FT aktsia kurss Allikas: Bloomberg

3.1.4. 2002. aasta juuli sündmused

(36) Ajalehes Les Echos12. juulil 2002 avaldatud intervjuus teatas prantsuse majandus-, rahandus- ja tööstusminister (edaspidi majandus- ja rahandusminister), et: “Riik aktsionäri osas käitub aruka investorina ja kui France Télécomil peaks esinema raskusi, võtame asjakohased meetmed… Ma kordan, et kui France Télécomil on rahastamisprobleeme, millega ei ole antud juhul tegemist, teeb riik vajalikud otsused nende lahendamiseks” (33) .

(37) Samal kuupäeval, nagu juba mainitud, langetas S & P FT reitingu tasemele BBB-. See langus piirdus siiski reitinguga, mis jääb ikkagi veel investeerimisjärku: täiendava langusega oleks kaasnenud Ettevõtte võla kvalifitseerimine “junk bondi” (rämpsvõlakirjade) tasemele, see tähendab kõige madalamale investeerimistasemele. Asjaolu, et FT reitingut säilitati “investment grade” järgus (investeerimisjärgus), rõhutas Goldman Sachs'i analüütik 22. juuli 2002 aruandes, mis täpsustab, et FT oli seisus, kus S & P ja Moody's olid valmis teda alandama “junk bondi” tasemele (34).

(38) S & P täpsustas oma 12. juuli 2002 pressiteates, et põhjuseks, mille tõttu ta otsustas säilitada FT investeerimisjärgus, olid riigi väljendatud kavatsused seoses Ettevõttega: “FT-l võib esineda teatavaid raskusi oma laenuobligatsioonide refinantseerimisega, mille maksetähtaeg on 2003. aastal. Ometi toetab riigi ütlus FT reitingu püsimist investeerimisjärgus”. (“FT could face certain difficulties refinancing its debt obligations coming due in 2003. Nevertheless, the State's indication underpins France Télécom's investment-grade credit quality”.) Selle kinnituse oli prantsuse valitsus ühelt poolt andnud otseselt S & P'le: “Prantsuse riik – kes omab 55 % France Télécom'ist – nimetas selgelt Standard & Poor'ile, et ta käitub aruka investorina ja võtab asjakohased meetmed juhul, kui FT-l peaks esinema raskusi. France Télécomi pikaajalise võlakohustuse reiting on langenud tasemele BBB- (35)”. (“the French State –which owns 55 % of France Télécom – has clearly indicated to Standard & Poor's that it twill behave as an aware investor and would take appropriate steps if France Télécom were to face any difficulties. France Télécom LT rating cut to BBB–”.) ja avalikult motiveeringupunktis 36 nimetatud intervjuus, teiselt poolt .

(39) Eelneva põhjal näib vaieldamatu, et 2002. aasta juulis tabas FTd usalduskriis. Reitinguagentuurid ja analüütikud olid veendunud, et Ettevõte ei ole võib-olla võimeline täitma juhatuse poolt esitatud võla tasumise kava tähtaegselt. Ettevõte pidi seega toime tulema terava probleemiga oma võla tasumisel (36). Agentuurid olid siiski säilitanud Ettevõtte reitingu investeerimisjärgus, võttes arvesse riigi väljendatut. Reitingu langemine madalamale tasemele oleks süvendanud seda kriisi ja vähendanud Ettevõtte vahendeid olukorraga toime tulemiseks. “Seega võisid nimelt 2003. juuni alguses FT finantseerimisprobleemid muutuda otsustavaks, koguni “lahendamatuks” (grupi endise esimehe hr Michel Bon'i sõnul). Kui France Télécom ei ole vahepeal taastanud juurdepääsu turgudele (tagasilööki andva reitingu tõttu), seisab riik vajaduse ees leida vahendid, mis aitaksid France Télécomil võlaga toime tulla” (37).

3.2. Alates 13. detsembrist 2002 avaldatud andmed ja selle perioodi sündmused

3.2.1. 13. septembril 2002 avaldatud andmed

(40) Motiveeringupunktis 39 esitatud järeldust kinnitati tagasiulatuvalt 2002. aasta septembris, kui esitati FT poolaasta raamatupidamisaruanded. Komisjon märkis 13. septembril 2002. avaldatud poolaasta raamatupidamisaruannete ülevaatamise aruandes FT näitajate kasvu 2002. aasta esimesel poolaastal, võrreldes eelneva aastaga: käive 10 %, EBITDA 13,2 % ja tulem 17,3 %. Komisjon täheldab ka mobiilside jätkuvat kasvu ja paremaid näitajaid internetitegevuse osas. Majandustulemused tavatelefoniside osa kohta Prantsusmaal, mis moodustas samal perioodil 31 % käibest, on aga 12,2 % võrra tagasi tõmbunud.

(41) Paralleelselt ülalkirjeldatud heade tegevustulemustega kinnitas FT oma rahalise olukorra tasakaalustamatust. 12,2 miljardi euro suurune kahjum 30. juunil 2002 on põhiliselt seotud investeeringute tõttu loodud olulise reserviga. Sellisest poolaasta kahjumist tuleneb, et FT konsolideeritud omakapital läks 30. juunil 2002 kahjumisse 440 miljoni euro ulatuses, samal ajal kui saldo oli positiivne.

(42) Rahavoo lihtsustatud analüüs 30. juunil 2002 näitab, et netovõlg kasvas 2002. aasta esimese poolaasta jooksul 6,3 miljardi euro võrra, sest EBITDA, mis esindas 6,870 miljardit eurot, ei katnud kulusid, mille moodustasid: — võlaga seonduvad intressid (3 099 miljonit eurot), — investeeringud (3 820 miljonit eurot), — FT aktsiate tagasiostmine VODAFONE'ilt (4 973 miljonit eurot), — Orange'i aktsiate tagasiostmine E.On'ilt (950 miljonit eurot), ja — maksude tasumine (608 miljonit eurot).

(43) 69,69 miljardi euro suuruse netovõla osas 30. juunil 2002 on peamine obligatsioonilaen ehk 50,6 miljardit eurot. Tabelis 9 on antud võla erinevate osade jagunemine suurte kategooriate kaupa. Tabel 9 miljardit eurot 30. juuni 2002 Vahetatavad või konverteeritavad obligatsioonilaenud 10,75 Obligatsioonilaenud 39,85 Liising 0,42 Pangalaenud 6,62 Muud laenud peale pangalaenude 0,72 15 miljardi euro sündikaadi krediidiliini kasutamine 8,15 1,4 miljardi ameerika dollari sündikaadi krediidiliini kasutamine 1,48 Muud krediidi ületused ja muud lühiajalised laenud 4,14 Koguvõlg 72,13 Investeerimisprojekti puhul emiteeritud väärtpaberid (0,15) Sularahavahendid (2,29) Netovõlg 69,69 Allikas: France Télécomi kontserni finantsaruanne: 30. juunil 2002 lõppenud poolaasta

(44) Selle võla maksetähtaega iseloomustab lühiajaline kestvus. Nii kuulub 2003. aastal tasumisele 12,9 miljardi euro võlg, millest 10,5 miljardit eurot on obligatsioonilaenud (38), 1,0 miljardit eurot tütarettevõtete laenud ja 1,4 miljardit eurot erainvesteeringud.

(45) 2004. aasta esimesel poolaastal kuulusid tasumisele obligatsioonilaenud summas 5,5 miljardit eurot ja krediidiliinidega seonduv summa 6,4 miljardit eurot (1,4 miljardit eurot ja 5 miljardit eurot, mis seondub 15 miljardi euro liiniga) ehk kokku 11,9 miljardit eurot. FT pidi seega tasuma 2003. aasta 1. jaanuari ja 2004. aasta 30. juuni vahel maksmisele kuuluva summa 24,8 miljardit eurot.

(46) 2004. aasta teisel poolaastal kuuluvad tasumisele obligatsioonilaenud summas 2,8 miljardit eurot ja tütarettevõtete võlad summas 2,6 miljardit eurot ehk summa 5,4 miljardit eurot ning 2004. aasta jooksul kogusumma 17,4 miljardit eurot.

(47) 2005. aastal kuuluvad lõpuks tasumisele obligatsioonilaenud summas 8,5 miljardit eurot, 15 miljardi euro krediidiliini saldole vastav summa 10 miljardit eurot ja erainvesteeringutega seonduv summa 0,1 miljardit eurot ehk kogusumma 18,6 miljardit eurot 2005. aasta jooksul.

(48) FT peab maksma ajavahemikul 2003–2005 tasumisele kuuluva võla kogusummas 48,9 miljardit eurot.

(49) Nagu algatamisotsuses nimetatud, rõhutab komisjon, et FT võlg on seotud peamiselt Ettevõtte poolt alates 1999. aastast teostatud massiivsete omandamistega (39), mida rahastati peamiselt sularahas (40). Nii teeb see kokku üle 100 miljardi euro, mis FT kulutas oma arengupoliitikale ja millest 80 % tasuti sularahas (41).

(50) Komisjon rõhutab pealegi, et Ettevõtte välisareng keskendus mobiilside sektorile (42)(nimelt Orange plc (43) ostmine, mis oli kõige kulukam, ja Mobilcomi operatsioon (44), unustamata samas ka teisi operatsioone tavatelelefoniside (näiteks TPSA (45), interneti (Freeserver) või kaabeltelevisiooni (NTL) osas (46).

3.2.2. 2002. aasta september

(51) 12. septembril teatas valitsus avalikult, et ta nõustus FT tegevdirektori hr Michel Bon'i tagasiastumisega, kuulutamata siiski välja uue tegevdirektori nimetamist (47). 13. septembril kordas valitsus pressiteadaandes oma toetust Ettevõttele ja nimetas selgesõnaliselt, et ta oli otsustanud osaleda FT tulevases omakapitali tugevdamise operatsioonis: “… Pärast esimesel poolaastal täheldatud erakordset kahjumit on France Télécomil raske omakapitali puudujääk. Selline rahaline olukord nõrgendab ettevõtte potentsiaali. Valitsus on seega kindlalt valmis võtma täieulatuslikult oma vastutust … Võttes teadmiseks raamatupidamisnäitajate tugevast halvenemisest tekkinud uut olukorda, esitas hr Bon tagasiastumisavalduse valitsusele, kes selle vastu võttis. Tagasiastumine otsustati lõplikult haldusnõukogul, mis toimus kohe järgnevatel nädalatel ja mille käigus esitati uus esimees… Uus esimees esitab nõukogule kiiresti raamatupidamise saneerimise kava, mis võimaldab ettevõtte võlgadest vabastamist ja selle kapitali struktuuri taastamist, säilitades selle strateegilised trumbid. Riik toetab France Télécomi selle kava elluviimisel ja aitab omalt poolt kaasa ettevõtte omakapitali väga olulisele tugevdamisele turutingimustest lähtuvalt määratud graafikuga ja korras. Seni võtab riik vajadusel meetmed, mis võimaldavad vältida ettevõtte finantseerimisprobleeme...” (48).

(52) Samal päeval muutis Moody'se agentuur FT võlakohustuse väljavaate negatiivsest stabiilseks lähuvalt FT toetuse lubaduse kinnitusest (49).

3.2.3. 2002. aasta oktoober

(53) 2. oktoobril 2002 nimetas valitsus hr Thierry Breton'i FT tegevdirektoriks. See ametisse nimetamine tehti teatavaks majandus- ja rahandusministri pressiteadaandega. Samas teadaandes kordas valitsus oma lubadust: “Ettevõtte nõukogu ettepanekul otsustas ministrite nõukogu nimetada Thierry Breton'i France Télécomi esimeheks … Selleks käivitab uus esimees otsekohe ettevõtte vastuvõtuakti koostamise, mille tulemused teatatakse nõukogule järgnevatel nädalatel ja millele toetub saneerimis- ja strateegiline arenduskava, mis võimaldab vähendada ettevõtte võlga, tugevdades selle trumpe. Selle raames on Thierry Breton'il riigi kui aktsionäri toetus, kes on kindlameelne võtma kogu oma vastutuse. Riik toetab saneerimistegevuse elluviimist ja aitab omalt poolt kaasa ettevõtte omakapitali tugevdamisele korras, mis määratakse tihedas koostöös ettevõtte esimehe ja haldusnõukoguga. Nagu juba nimetatud, võtab riik seni vajadusel meetmed, mis võimaldavad vältida ettevõtte mistahes finantseerimisprobleeme...” (50).

3.2.4. Detsember 2002/jaanuar 2003

(54) 4. detsembril 2002 esitasid FT uued juhid Ettevõtte haldusnõukogule tegevuskava “FT ambitsioon 2005 (51)” (edaspidi “Ambitsioonikava 2005”), mille eesmärgiks on prantsuse ametivõimude sõnul (52) kindlustada Ettevõtte tegevusnäitajate tunduv parandamine ja investeeritud omakapitali rahuldava tasuvuse väljavaated. Seega olid keskmise tähtajaga eesmärgid kahesugused: (i) tulla toime FT finantseerimisvajadustega, ja (ii) teostada netovõlgadest vabastamine ja omakapitali ümberkorraldamine, mis on Ettevõtte rehabiliteerimise sine qua non (vältimatu) tingimus väärtpaberiturul usaldusväärsuse saavutamiseks. HSBC'aruandes täpsustatakse, et: “Kui võetakse vastu äriplaan, mis hõlmab TOP programmi operatiivset parandamist, vajab FT meie hinnangul perioodiks 2002–2007 võla tasumiseks umbes 22 mld € … [Teisalt,] kui võetakse vastu äriplaan, mis ei hõlma TOP programmi operatiivset parandamist, vajab FT meie hinnangul perioodiks 2002–2007 võla tasumiseks umbes 35 mld € .”

(55) Kõnesoleva plaani, nagu ka prantsuse ametivõimude FT suhtes kavandavate meetmete põhidetailid tehti komisjonile teatavaks 3. detsembri 2002. aasta kirjaga ja lisateave esitati 14. ja 15. jaanuari 2003 kirjadega. Ambitsioonikava 2005 ja selle eritahkude (operatiivne, võla uuesti läbivaatamise ja omakapitali tugevdamise osa) ning ka prantsuse ametivõimude poolt kavandatavate muude meetmete üksikasjaline kirjeldus on esitatud algatamisotsuses ja seda ei korrata käesolevas otsuses.

(56) Ambitsioonikava 2005 esitamisega kaasnes majandus- ja rahandusministri pressiteadaanne, milles valitsus kinnitas oma toetust kõnesolevale kavale, oma lubadust osaleda omakapitali tugevdamises ja anda aktsionäri laenu 9 miljardi euro summas krediidiliini kujul. Selle teadaande lõigud, mis on käesoleva otsuse jaoks asjakohased, on järgmised: “Majandus-, rahandus- ja tööstusminister Francis Mer kinnitab riigi toetust tegevuskavale, mille France Télécomi nõukogu võttis vastu 4. detsembril. 1/France Télécomi grupp moodustab ühtse tööstusliku terviku, mille tegevusnäitajad on märkimisväärsed. Ettevõte peab siiski täna toime tulema tasakaalustamata kapitali struktuuriga, omakapitali ja keskmise tähtajaga võlakohustuse finantseerimise vajadustega. See olukord tuleneb halvasti juhitud ja kõige kõrgema spekulatiivse “finantsseebimulli” järgi minevikus teostatud investeeringute ebaõnnestumisest ja turgude suunamuutusest üldisemalt. France Télécomi suutmatus rahastada oma arengut muul viisil kui võlastumise teel süvendas seda olukorda. 2/Riik põhiaktsionärina taotles uutelt juhtidelt, et nad taastaks ettevõtte finantstasakaalu, säilitades grupi terviklikkuse…3/Võttes arvesse juhtide välja töötatud tegevuskava ja investeeringute tasuvuse väljavaateid, osaleb riik 15 miljardi euro omakapitali tugevdamises võrdeliselt oma osaga kapitalis ehk 9 miljardi euro investeeringuga. Riik kui aktsionär peab kohaseks nii toimida aruka investorina. France Télécomi hooleks jääb määratleda omakapitali tugevdamise täpne kord ja graafik. Valitsus soovib, et selle operatsiooni läbiviimisel arvestataks rohkem ettevõtte individuaalsete aktsionäride ja palgatöötajatest aktsionäride olukorda. Andmaks ettevõttele võimaluse rahastamisvahendi kasutamiseks kõige sobivamal hetkel, on riik valmis maksma oma osaluse omakapitali tugevdamises aktsionäri ajutise ettemaksena, mis makstakse France Télécomile välja turutingimustel. 4/Riigi osalus France Télécomis kantakse tervikuna üle ERAP'ile, avalik-õiguslikule tööstus- ja kaubandusasutusele. See võtab võlgu rahaturgudelt, finantseerimaks riigi osa ettevõtte omakapitali tugevdamises” (53) .

(57) Mõni päev pärast Ambitsioonikava 2005 esitlemist lasi FT välja kaks järjestikust obligatsioonilaenu 11. detsembril ja 12 detsembril 2002 kogusummas 2,9 miljardit eurot. Esimene obligatsioonilaen võeti kogusummas 2,5 miljardit eurot 7 aastaks kindla intressiga 7 % ehk EURIBOR + 290pb. FT jaoks on kindla intressiga osa maksumus 7,165 % (all-in). Teine obligatsioonilaen paigutati naelsterlingu turule (GBP) summas 250 miljonit GBP, kindla intressiga 8 % 15 aastaks ehk LIBOR + 330pb (54). Teised emissioonid toimusid 15. jaanuaril 2003 kogusummas 5,5 miljardit eurot (55). Tegemist on obligatsioonilaenuga 3 osas (1 miljard eurot kindla intressiga 6 %, tähtajaga 4,7 aastat; 3,5 miljardit eurot kindla intressiga 7,5 %, tähtajaga 10 aastat; ja 1 miljard eurot kindla intressiga 8,125 %, tähtajaga 30 aastat). 10. veebruaril 2003 pikendati tasumisele kuuluva 15 miljardi euro sündikaatlaenu osa, nimelt ligi 5 miljardit eurot 3 aastaks intressimääraga Euribor + 125pb.

(58) 17. detsembril 2002 täpsustas S & P, et alates 2002. aasta juulist oli valitsuse toetus olnud üheks võtmeteguritest FT reitingu säilitamisel investeerimisjärgus (56) ja et valitsuse teadaanne seoses aktsionäri ettemaksega ja lubadusega osaleda rahaliselt 15 miljardi euro rekapitaliseerimise operatsioonis oma osalusega võrdelisel määral oli kinnitanud seda toetust (57).

3.2.5. 2003. aasta veebruar/märts

(59) FT sulges 2002. majandusaasta ligi 21 miljardi euro kahjumi ja peaaegu 68 miljardi euro netovõlaga.

(60) 4. märtsil 2003 käivitati Ambitsioonikavas 2005 ettenähtud 15 miljardi euro mahus omakapitali tugevdamise operatsioon. Operatsioon õnnestus laiaulatuslikult ja see viidi lõpule 11. aprillil. 14. aprillil 2003 kuulus riigile 58,9 % FT kapitalist, millest 28,6 % ERAP'i vahendusel.

(61) Komisjon täheldab, et kapitali suurendamine vastas suuresti FT struktuurilistele finantseerimisvajadustele. Nii hakkas selle operatsiooni tagajärjel FT reiting paranema, S & P tõstis 14. mail 2003 reitingu tasemele BBB stabiilsuse väljavaatega (tasemelt A-3 tasemele A-2 lühiajalise võlakohustuse reitingu osas) ja Fitch tõstis 8. augustil 2003 FT reitingu tasemelt BBB- tasemele BBB. Komisjon rõhutab siinkohal, et agentuurid ei pidanud sel ajal enam riigi toetust Ettevõtte reitingu võtmeelemendiks (58).

4. KOLMANDATE POOLTE MÄRKUSED

(62) Komisjon sai mitmete huvitatud poolte märkused. Nende märkuste peamine sisu on toodud käesolevas osas.

4.1. Telecom Italia märkused

(63) Telecom Italia rõhutab, et kõik FT-le osutatud abi meetmed võivad mõjutada konkurentsi telekommunikatsiooniturgudel ja eriti prantsuse turul. Seega on peamine, et prantsuse ametivõimude poolt antud abi meetmetega peaks kaasnema vastuabinõud eesmärgiga leevendada abimeetmete tagajärgi konkurentsile. Selles kontekstis oleks eriti asjakohane võtta reguleerivad meetmed, mis hõlbustavad ja kiirendavad uute sisenejate juurdepääsu FT infrastruktuuridele ja nende kasutamist, nimelt osas, mis puudutab juurdepääsu kohalikule kontuurile ning sidumisteenuse ja provisioning lepingute läbirääkimiste tähtaja pikkust.

4.2. WorldComi märkused

(64) WorldCom täpsustas, et ta oli ühel meelel komisjoni poolt algatamisotsuses arendatud analüüsi osas. See ettevõte osutas nimelt, et riigi poolt FT-le antud abi võimaldas viimasel saada oma võla tasumiseks vajaliku käibevara, ilma et oleks pidanud selleks realiseerima strateegilisi aktivaid. Ta täpsustab ka, et riigi toetus võimaldas FT-l kindlustada oma tööstusstrateegia kestvust, see tähendab rea võrguoperaatorite ja vertikaalselt integreeritud telekommunikatsiooniteenuste loomist. WorldCom järeldab, et selle tööstusstrateegiaga kaasnevad konkurentsivastased tavad, nende hulgas ristsubsideerimise ja price squeeze esinemine FT poolt lõppkliendile pakutud hinna ja ajaloolise operaatori konkurentidele pakutud sidumisteenuse hinna vahel, võimalust teha pakkumisi, mis oleks väljakutseks konkurentsile avalike tellimuste andmisel (“Sipperec” ja “Avaliku abi/Pariisi Haiglate” hankelepingud oleks selle kaks näidet).

(65) FT-le antud abi poolt põhjustatud konkurentsimoonutuste vähendamiseks pakkus WorldCom välja struktuurilist laadi vastuabinõud, nimelt aktivate, nagu Global One/Equant, Orange, Wanadoo/Oléane ja/või Prantsusmaa kohaliku teenindusvõrgu realiseerimise, või veel FT ja tema äritegevuste vahelise tõhusa ja läbipaistva struktuurilise eraldamise. Käitumuslike vastuabinõudena viitab ettevõte soovitatavale eraldi arvepidamisele FT äritegevuse ja mitteärilise tegevuse vahel, tema arvepidamise täielikule avaldamisele ja hindade kontrollile.

4.3. C märkused

(66) C esitas järgmised märkused: a) kõnesolevad meetmed kujutavad riigiabi. C osutab, et vastavalt ühenduse suunistele raskustes ettevõtete päästmiseks ja ümberkorraldamiseks antava riigiabi suhtes (59)(edaspidi “suunised”) kaasneb riiklike vahendite andmisega rahalistes raskustes olevale ettevõttele abielementide olemasolu eeldus. C täpsustab, et teatis ja riigi poolt FT-le 9 miljardi euro summas krediidiliini võimaldamise tingimused, ning ka prantsuse riigi osalemine FT rekapitaliseerimises sisaldavad abielemente. Ettevõte rõhutab, et krediidiliini võimaldamise tingimuste osas ei ole aruka investori põhimõttest kinni peetud, ja seda nimelt pakutava intressimäära ja “commitment fee” summa tõttu. C rõhutab ka, et samaaegsuse põhimõtet ei ole järgitud niivõrd, kuivõrd prantsuse ametivõimud andsid krediidiliini ja kuulutasid välja oma osaluse kapitali suurendamises enne Ambitsioonikava 2005 väljakuulutamist ja enne investorite kindlameelset kaasamist. Kuna on teada, et FT konkurendid ei ole võimelised tõstma kapitali nendes tingimustes ja sellises ulatuses, sai FT eelise, mida ta ei oleks turutingimustes saanud. b) kõnesolevaid meetmeid ei või pidada ühenduse suundadega kokkusobivaks. Lisaks täpsustab C, et antav abi peaks rangelt piirduma FT elujõulisuse tagamiseks vajalikuga ja see ei tohi kaasa aidata FT jätkuva laienemise rahastamises. C lisab, et FT erastamine tagaks ümberkorraldamisabi suhtes kehtiva “one time last time” põhimõtte järgimise. C juhtis komisjoni tähelepanu seoses abimeetmetega põhjustatud konkurentsimoonutustele saksa telekommunikatsioonide turul ja tegi ettepaneku ühenduse suunistes ettenähtud vastumeetmena FT tütarettevõtte Orange'i terviklikuks või osaliseks üleandmiseks.

4.4. A märkused

(67) A osutab, et nagu on nimetatud algatamisotsuses, riigi kavatsus taastada FT finantsseisund aktsionäri ettemakse andmisega summas 9 miljardit eurot ja riigi poolt “mittemateriaalse” garantii andmine FT-le eesmärgiga kindlustada tema võlakirjaemissioone, on meetmed, mis ei vasta aruka investori põhimõttele ja sisaldavad abielemente. A lisas, et FT poliitika seoses tema patentide kasutuse maksustamisega sisaldab abielemente.

4.5. Bouygues'i ja Bouygues Télécomi märkused

(68) Bouygues ja Bouygues Télécom esitasid järgmised märkused: a) BT osutab, et riigi muutumatu ja tühistamatu toetus kujutab FT rekapitaliseerimise nurgakivi, mis viis Ettevõtte saneerimisele. Nii võis BT järgi, lähtuvalt Ettevõtte kriitilisest rahalisest olukorrast, ainult prantsuse riik taastada turgude usalduse ja panna paika tõhusa ringi, mis võimaldab Ettevõttel toime tulla oma lühiajaliste võlakohustustega ja käivitada ulatuslik kapitali suurendamise toiming soodsates majanduslikes tingimustes. BT järgi täidavad järgmised meetmed asutamislepingu artikli 87 lõike 1 tingimusi ja moodustavad järelikult riigiabi: i) majandus- ja rahandusministri avaldused ajavahemikul 12. juulist kuni 4. detsembrini 2002 moodustavad riikliku garantii, mis hõlmab riigi ressursse; ii) aktsionäri ettemaks ja omakapitali tugevdamine kaasavad riigiressursse; iii) kõnesolevad meetmed annavad France Télécomile eelised, mida ta ei oleks saanud tavalistes turutingimustes; iv) kõnesolevad meetmed ei järgi turutingimustes tegutseva aruka erainvestori põhimõtet; v) kõnesolevad meetmed mõjutavad konkurentsi; vi) kõnesolevad meetmed mõjutavad ühendusesisest kaubandust. b) kõnesolevaid meetmeid ei või pidada ühenduse suundadega kokkusobivaks.

(69) BT rõhutas sissejuhatuseks, et 2000. aastal riigi tõuke ajel mobiilsidesektoris teostatud laienemispoliitika tõi kaasa operaatori rahalise ja majandusliku olukorra halvenemise, mida esmane säästukava ei suutnud katta.

(70) Mis puudutab majandus- ja rahandusministri avaldusi, siis riigi muutumatu ja korduv toetus, mida väljendati reas avaldustes 12. juulist 2002 kuni 4. detsembrini 2002 ja mida täiendasid rida meetmeteid, sealhulgas 9 miljardi euro krediidiliini avamine ning ka riigi tühistamatu lubadus osaleda kapitali suurendamises võrdeliselt omandiosaga Ettevõttes, kujutavad tema tagasivõetamatut lubadust lahendada kõigi vahenditega Ettevõtte võimalik maksejõetus rahaliste kohustuste täitmise osas. BT rõhutab siinkohal, et see lubadus moodustab tõelise riikliku garantii, millega kaasnevad õiguslikud tagajärjed, mis kaasavad riigiressursse. BT lisab, et riigi tagatis on piiramatu summade ja aja osas.

(71) BT pöörab seoses sellega tähelepanu Prantsuse Maalaenu (CFF) otsusele (60), milles komisjon hindas, et valitsuse avalike avalduste eesmärgiks ja tagajärjeks oli kinnitada panga võlausaldajatele nende krediitide kvaliteeti ja neid ei võinud pidada – nagu väitsid prantsuse ametivõimud – lihtsaks poliitiliseks ja mitte juriidiliseks kohustumiseks. Nii täpsustab BT, et kõnealuses asjas oli toetusavalduste eesmärgiks rahustada CFFi võlausaldajaid, kes ei nõudnud siis oma krediitide viivitamatut hüvitamist, ja vältida, et CFF peaks kasutama riigi poolt talle avatud krediidiliini, ning võimaldada viimasel arendada ja teostada ümberkorraldamiskava.

(72) Veel juhib BT tähelepanu sellele, et ühenduse õiguse lahendusi toetab siseõiguse analüüs. Nimelt võib prantsuse kaubandusõiguses selliseid toetusavaldusi kõrvutada kavatsuse avaldustega, mida kohtud võrdsustavad tõeliste tagatistega, nagu seda näitab hiljutine kohtupraktika (61). BT lisab, et isegi kui prantsuse kassatsioonikohus ei ole veel vastu võtnud põhimõttelist seisukohta ühepoolse kohustuse kui kohustuse allika üldtähenduse suhtes, tunnustab ta selle tähendust iga juhtumi puhul eraldi.

(73) BT pöördus oma märkuste raames asjatundja poole (62), kes täpsustas, et prantsuse halduskohtu kohtuniku pidevast kohtupraktikast tuleneb, et ühe haldusvõimu poolt võetud kohustuse olemasolu ei tule vaadelda selle vormi seisukohast, vaid selle olemuse omaduste järgi. BT ekspert märgib, et seda kohtupraktikat kohaldatakse nimelt konkreetselt seoses avaldustega: halduskohtunik hindab nii, et lubadused, isegi kui nendega ei kaasne konkreetset õigusakti, moodustavad kohustused, sest nad väljendavad haldusvõimu tahteavaldust. Riigi kohustumiseks pidamiseks piisabki tegelikult sellest, et haldusvõimu käitumine veenis, et ta tegutseb teataval viisil. Ei oma seega tähtsust, kas see on kirjalik või suuline või kas seda võiks lihtsalt järeldada haldusvõimu käitumisest, halduskohtuniku poolt seatud ainus tingimus on, et kõnesolev lubadus oleks kindel ja täpne või piisavalt ajendav.

(74) BT ekspert täpsustab, et antud juhul täidavad majandus- ja rahandusministri avaldused kõiki riigi kohustuse iseloomustamiseks vajalikke tingimusi. Kõikides nendes avaldustes avaldab minister tõepoolest oma tahet anda tingimusteta toetus FT-le – korras, mis on pealegi selgesõnaliselt täpsustatud: omakapitali tugevdamine, meetmete võtmine, mis võimaldaks vältida Ettevõttele mistahes finantseerimisprobleeme, pöördumine ERAP'i poole, kellele kantakse riigi osalus tervikuna üle. Niipea, kui need avaldused on kindlameelsed ja täpsed ja sõnastatud tingimusteta, analüüsitakse neid kui riigi kohustusi. Lisaks, kuna minister võttis vaevaks lasta oma avaldused avaldada, ei saa need kujutada pelgalt tahteavaldust.

(75) BT ekspert rõhutab asjaolu, et kuna neid lubadusi analüüsiti riigi kohustusena, omavad need olemuselt juriidilist väärtust ja on vastutuseks kohustavad, olenemata nende seaduslikkusest või mitte, ja seda FT, tema võlausaldajate või palgatöötajate ees.

(76) BT juhib tähelepanu, et prantsuse valitsuse avaldused alates 12. juulist 2002 on “haldusaktid”, mis seovad riiki ja mis võivad kohustada teda vastutama halduskohtute ees. Nii vaeb halduskohtunik haldusvõimu mistahes käitumist sellest tulenevate haldusaktide kaudu, olenemata nende vormist, sellest, kas nad tekitavad kahju või mitte, kas nende tagajärjed tulenevad õiguskorra muudatusest või hageja isikliku olukorra mõjutamisest. BT esitas 26. mail 2004 komisjonile ka teise uurimuse (63), milles samuti järeldatakse, et riigi avaldused kujutavad riigi ametliku, täpse ja tühistamatu kohustuse väljendust, mis on vajadusel õiguslikult karistatav riigi vastutuse kaasamise teel, kui riik on toime pannud eksimuse, jättes oma kohustused FT suhtes täitmata.

(77) BT täpsustab, et ei ole seega vähimatki kahtlust, et kõnesolevad meetmed ei ole psühholoogilise abi laadi – nagu seda kinnitasid prantsuse ametivõimud – vaid nende autorit õiguslikult siduvad garantiid.

(78) BT täpsustab lõpuks selle punkti kohta, et riigi poolt garantii asjus tehtud avalduste siduvat iseloomu kinnitab majandus- ja rahandusministeeriumi 22. juuli 2003. aasta ringkiri, mis viitab selgesõnaliselt enesestmõistetavate garantiide olemasolule (64).

(79) Aktsionäri ettemakse ja omakapitali tugevdamise kohta väidab BT, et, ühelt poolt, 9 miljardi euro krediidiliini avamine FT-le ja, teiselt poolt, riigi tühistamatu kohustumine osaleda kapitali tulevases suurendamises võrdeliselt tema osaluse mahuga FT's, millele järgnebki rekapitaliseerimise operatsioon, on riikliku garantii teostamine, ja neid rahastatakse riigiressurssidest. Selle kohta lisab BT, et asjaolu, et prantsuse ametivõimud kasutasid ERAP'it 9 miljardi euro krediidiliini avamises FT-le, ei muuda mingil määral rahaliste vahendite riiklikku päritolu. BT osutab, et ERAP'i kasutamine andis FT-le soodsa laenuintressi tema avalik-õigusliku tööstus- ja äriasutuse staatuse (EPIC) tõttu, ühelt poolt, ja riigi poolt antud selgesõnalise 10 miljardi euro garantii tõttu, teiselt poolt (65). Järelikult rahastati kõnesolevaid meetmeid riigiressurssidest ja seda isegi juhul, kui krediidiliini ei ole lõpuks kasutatud.

(80) Oma täiendavates märkustes 11. aprillil 2003 väidab BT, et, arvestades Ettevõtte rahalist olukorda, oli 24. märtsil 2003. aastal teostatud kapitali suurendamine võimalik üksnes eelnevalt teiste abimeetmete rakendamise tõttu. Järelikult kujutab kapitali suurendamine per se riigiabi, sest see tuleneb otseselt eelnevast riigiabist (66).

(81) Eelisega seonduva tingimuse kohta osutas BT, et garantii andmiseks ajendanud asjaolu pärines hetkest pärast FT reitingu langetamist reitinguagentuuride poolt ja selle eesmärgiks oli taastada turu usaldus.

(82) Selle punkti osas täpsustab BT veel, et garantii tagajärjel oli FT-le uuesti võimaldatud juurdepääsu rahaturgudele. Nii parandas garantii FT väljavaatega seonduvat reitingut ja võimaldas tal pääseda “junk bonds” klassifikatsioonist. BT täheldab seejärel, et FT aktsia börsikurss paranes oluliselt. Pealegi ahenesid spreads väärtpaberiturul hiljem 2002. aasta juunis ja FT oli võimeline pikendama oma laenutähtaegu ja tulema toime likviidsustõkkega. BT rõhutab, et garantii mitte ainult ei muutnud võimalikuks FT pöördumist rahaturule, vaid võimaldas ka teostada võlakirjaemissioone määraga, mis ei peegeldanud FT tegelikku rahalist olukorda.

(83) BT toob oma 11. aprilli 2003 märkustes täpsemalt esile, et riigi toetusest teatamine ja selle teostamine tekitasid eelistusliku abi, mis on seotud aktsionäri ettemaksuga ja rekapitaliseerimisega. Nende eeliste tagajärjeks oli nimelt eemaldada likviidsustõke, see tähendab suurendada finantseerimisvahendite summat, tulemaks toime võla maksetähtaegadega, võimaldamaks maksmisele kuuluvate vahendite tegelikku ja potentsiaalset nihutamist ja kulude tegelikku ja potentsiaalset säästu.

(84) Selle punkti kokkuvõtteks väidab BT, et FT saadud eelis ületab 40 miljardit eurot (3 miljardit eurot seoses prantsuse riigi toetusmeetmete kogumiga FT-le ja 36,7 miljardit eurot seoses riigi osalusega FT rekapitaliseerimises), lisaks annab see summa FT-le suure tegevusvabaduse seoses kõigi rahaliste kohustuste edasilükkumisega, kusjuures likviidsustõke kõrvaldati ligi 43 miljardi euroga.

(85) Oma lisamärkustes 7. jaanuaril 2004 täpsustas BT ka, et eelis, mis FT sai riigi tühistamatu toetuse kohustuse tõttu, on arvudes väljendatav üle 30 miljardi euroga, samal ajal kui rekapitaliseerimisest saadav eelis ulatuks üle 50 miljardi euro.

(86) Aruka erainvestori põhimõtte kohta osutab BT, et toetusmeetmed ei ole selle põhimõttega kooskõlas järgmistel põhjustel: a) Piiramatu tingimusteta kohustus: BT meenutab, et riigi avaldused kujutavad kindlat ja tingimusteta juriidilist kohustust, mida investor ei oleks kunagi vähimatki kõhklust väljendamata võtnud. Nii on tegemist piiramatu garantiiga, mis anti ühele erakordselt võlastunud ja nõrgale ettevõttele lühiajaliselt. BT järgi ei täida kõnesolev meede tingimusi, mis on nimetatud komisjoni teatises seoses EÜ asutamislepingu artiklite 87 ja 88 kohaldamisega garantii vormis antavalt riigiabile (67)(edaspidi “teatis garantii vormis riigiabi kohta”) niivõrd, kuivõrd FT oli rahalistes raskustes nimelt garantii andmise ajal, ja kuivõrd see viimane ei käi ühegi täpse operatsiooni kohta ja sellega ei kaasne mingit hüvitamist. FT sai seega eelised, mida ta ei oleks saanud tavalistes turutingimustes. b) Aktsionäri ettemakse andmise tingimused: BT toob esile, et riigi poolt kohaldatav mehhanism tervikuna viitab murele seoses riigieelarvega (nimelt Maastricht'i kriteeriumide täitmine) ja mitte aruka erainvestori käitumisele turumajanduses. Tegelikult ei ole laenu, mille ERAP tellib riigi arvel rekapitaliseerimises osalemiseks, hüvitamine tegelikult tagatud. Nii on esimeses punktis vaadeldud hüvitamisviis seotud väärtpeberite müügiga, mis on potentsiaalne võit ja selletõttu ei võiks kõnesolevale investeeringule omistada “arukat” iseloomu. BT osutab, et prantsuse riigi poolt ERAP'ile antud garantii summas 10 miljardit eurot võimaldas ERAP'il kokku saada krediidiliini andmiseks vajalikud vahendid eelistingimustel, see tähendab intressimääraga 3,375 %. Kõik arukad erainvestorid oleks teinud sellise operatsiooni suurema maksumusega, mille jaoks nad oleks nõudnud ettevõtte aktivatega seonduvaid erigarantiisid. c) Rekapitaliseerimine: prantsuse ametivõimude võetud kohustuse kohta rekapitaliseerida FT ja rekapitaliserimise operatsiooni enda kohta osutab BT, et aruka erainvestori põhimõtet ei ole antud juhul järgitud, sest riik kohustus osalema FT rekapitaliseerimises 12. juulil 2002, ehk enne Ambitsioonikava 2005 olemasolu, tundmata FT täpset majanduslikku olukorda, mis oli tugevasti halvenenud, ja ilma samaaegse erainvestorite osalemiseta. Selle kohta rõhutab BT järgmisi punkte: — ettevõtte rahaline olukord: BT rõhutab, et ajaloolise operaatori rahaline seisund investeerimise otsuse tegemise hetkel ei võimaldanud tal kasutada erainvestoreid ilma riigi toetuseta (70 miljardit eurot kahjumit, 8 miljardi euro võrra negatiivne omakapital, 50 miljardi euroni ulatuvate võlgade maksetähtajad järgmiseks kolmeks aastaks). Lisaks ei paistnud M. Bon'i poolt esitatud plaan sel ajal turu seisukohast asjakohane ja sellele järgnes FT reitingu alandamine reitinguagentuuride poolt. BT täpsustab, et seda olukorda peegeldas Thierry Breton'i avaldus Senati rahanduskomisjoni ees (68). — operatsiooni kasu: BT toob esile, et investeeringutasuvuse arvutamise ajavahemik algab kõige varem riigi esimese avalduse kuupäevast 12. juulil 2002, mille tagajärjel võeti juriidiline kohustus FT ja tema võlausaldajate suhtes, ning lõpeb hiljemalt 4. ja 5. detsembril 2002, mil avalikustati Ambitsioonikava 2005 ja avati 9 miljardi euro krediidiliin. BT osutab, et mõistuspärast tasuvust, mida arukas erainvestor oleks võinud sellisel puhul õigustatult oodata, ei saa arvutada usaldusväärselt. Nii ei saa FT rekapitaliseerimist võrrelda ühegi teise finantsoperatsiooniga, arvestades Ettevõttel esinenud likviidsuskriisi ulatust. Seetõttu ei olnud riik võimeline oma riski hindama, lähtudes tõenäosuse arvestusest ja oli äärmiselt ebakindlas olukorras (see tähendab riski, mille tõenäosust ei ole võimalik arvestada), kui ta otsustas anda FT-le garantii: seega nii riskitase kui ka tasuvus ei olnud koguseliselt määratavad. BT täpsustab, et igal juhul ei saanud investeeringu kogust mõistuspäraselt määrata. FT börsiväärtuse ja oodatud investeeringutasuvuse prognoos erainvestori poolt näitab eriti, et investeering ei ole mõistuspärane. Vastavalt komisjoni kasutatud meetmele investeeringu mõistuspärasuse mõõtmiseks oleks võinud hinnata, et konkreetselt selle operatsiooniga seonduvaid riske silmas pidades oleks arukas investor nõudnud hinnatavalt investeeringutasuvuseks minimaalselt 30 % kuni 40 %. See määr on vähim, mida komisjon oleks nõudnud Alitalia (69) ja Iberia kohtuasjades (70). Kuid BT kasutatud meetodite järgi, see tähendab EPS (Enterprise value või Analysts target price 12 months), oleks kõnesolevas operatsioonis investeeringutasuvus ainult 16 %. Pealegi ei või riik arvestada dividendide maksmisega, sest FT teatas, et ta neid ei jaga. Üldiselt täpsustab BT, et aruka investori põhimõtte hinnangul ei sobi analüüsida ex post FT positiivseid tulemusi. Nii ei oleks erainvestor kunagi rahaliselt kohustunud, väljendamata vähimatki kõhklust, kuna FT grupi võlgade kogusumma ei olnud teada. BT lisab selle kohta, et vastavalt Euroopa Kohtu kohtupraktikale, ei saa väita, et riigi poolt FT suhtes võetud kohustused on aruka investori käitumise peegeldus ainult põhjendusel, et FT oleks muutunud tulusaks ettevõtteks. — erainvestori ja riigi olukorra erinevus: BT osutab, et pidades silmas maailma majanduse pikaajalise kriisi olukorda ja konkreetsemalt üleminekujärgus telekommunikatsioonisektorit, ning arvestades kõnesoleva summa suurust, ei oleks ükski erainvestor võinud kaaluda kapitali suurendamist selles summas ja tingimusteta, ning et ainult riik, kes omab Prantsusmaa allkirja väärtust, võis siduda end sellise ebakindluse olukorras. BT märkis, et omakapitali tugevdamise finantseering, mis on 100 % ulatuses tagatud võlaga ja ilma ühegi oma vahendita, oleks mõjunud raskelt iga sarnaselt toiminud erainvestori reitingule, samas kui riiki saavad karistada ainult valijad, kellel ei ole samad eesmärgid. Erainvestori laenuandjad ja aktsionärid oleks nõudnud, et kõnesolev investeering oleks kindlustatud äriplaaniga, mis sisaldab täpseid kohustusi, sealhulgas aktivate realiseerimist. BT järeldab, et igal juhul ei oleks arukas investor, kelle finantssuutlikkus oleks võrreldav prantsuse riigi omaga ja kes väljastaks sellise garantii, leidnud suurt usaldust turgudelt, ning on selge, et just “riikliku laenu” olemuse tõttu, mida võimaldatakse riigi kohustuste puhul, usaldus taastatigi. — seotuse kriteerium: BT märgib, et seotuse põhimõttest ei ole kinni peetud. Prantsuse ametivõimude investeerimisotsus pärineb 12. juuli 2002 kuupäevast ja Ettevõtte rahalised raskused tol ajal võimaldavad juba prantsuse ametivõimudel endal arvestada, et rekapitaliseerimine on riigiabi, kuna riik tegi otsuse investeerida, tundmata FT täpset majanduslikku ja rahalist olukorda ning enne finantseeringukava koostamist. BT osutab, et erainvestorite osalus ei olnud kindel ega märkimisväärne hetkel, kui valitsus teatas oma osalusest kapitali suurendamises, ja seda isegi, kui investeerimisotsuse tegemise kuupäevaks peetakse 5. detsembrit. Vastavalt kohtupraktikale ei ole enam oluline asjaolu, et kui investorid on valmis sekkuma alles pärast seda, kui ametivõimud on otsustanud abi anda, on need erainvestorid siis valmis sekkuma samal ajal. Selline sekkumine on riigi antud abi tagajärg ja mitte erainvestori otsus. Nii ei saaks antud juhul arvestada asjaolu, et pangakonsortsium kohustus käendama operatsiooni edukat lõpuleviimist, järeldamaks, et seotuse põhimõttest on kinni peetud. Prantsuse ametivõimude investeerimisotsus on kindel ja tingimusteta, samas kui erainvestorite otsus seda ei ole, ja erainvestorid andsid oma panuse alles pärast seda, kui nad olid korduvalt ja kindlalt kinnitust saanud, et ka riik osaleb operatsioonis ja eriti, et ta võtab kõik meetmed, võimaldamaks vältida FT rahastamisprobleeme. Igal juhul osutab BT, et vastavalt kohtupraktikale seoses motiveeringupunktis 80 osutatud Seleco otsusega ei piisa erainvestorite märkimisväärsest osalusest iseenesest kõigi abielementide välistamiseks. BT väidab ka, et riigi investeering on suurem tema osaluse summast FT kapitalis. BT osutab lõpuks, et väga suur pangakulude summa võimaldab lisaks allahindlusele vähendada aktsiate märkimise maksumust.

(87) Konkurentsi mõjutamise kohta nimetab BT nimelt, et kõnesolevate meetmete tagajärjeks oli konkurentsi mõjutamine mobiiltelekommunikatsioonide turul. BT viitab nimelt asjaolule, et FT võla suurus tuleneb mobiiltelekommunikatsioonide tegevuse arendamisest. Nii ei pea Orange kandma võlga seoses oma omandamistega, vaid selle kannab täielikult emafirma. Võla tasumiseks vajalike vahenditega varustatult tänu kõnesolevatele meetmetele võimaldab FT Orange'il tugevdada ja arendada oma kohta mobiiltelekommunikatsioonide turgudel. BT meenutab, et Orange on prantsuse mobiilsideturul domineerival positsioonil paigaldatud pargi osaga 49,8 %. BT täpsustab oma 11. aprilli 2003 märkustes, et mobiiltelekommunikatsioonide turu struktuuri päritolu Prantsusmaal tuleneb kapitalistlikust investeeringustrateegiast, mida Orange teostas (nimelt agressiivne äristrateegia) oma tegevustasuvuse arvelt tänu toetusele, mida riik talle FT vahendusel andis, nimelt käesolevas asjas kõnesoleva abiga. BT rõhutab ka, et kõnesolevad meetmed mõjutavad konkurentsi telekommunikatsiooniturul tervikuna ja tõrjuvad välisoperaatoreid pakkumast oma teenuseid Prantsusmaal. Prantsusmaa on nii ainus Euroopa riik, kuhu ei ole saanud asuda ükski “välismaine” mobiilioperaator.

(88) Nende meetmete kokkusobivuse kohta ühenduse suunistega osutab BT, et toetusmeetmed ei oma nõutavat erandlikku iseloomu, et neid saaks pidada suuniste alusel päästmiseks antud abina. BT viitab asjaolule, et Ambitsioonikava 2005 ei täida suunistes nõutavaid minimaalseid nõudeid. See sisaldab meetmeid, mis ei puuduta päästmist, nagu väärtpaberituru kasutamine või kavandatav rekapitaliseerimine. BT täpsustab nimelt, et rekapitaliseerimise summa näib liiga suur ainult FT toimimise vajaduste katmiseks lühiajaliselt, erinevalt selle arendamise puhul võetavate laenude tasumisest. BT osutab ka, et Ambitsioonikava 2005 ei ole FT struktuuri muutev ümberkorralduskava Ettevõtte tasuvuse parandamiseks, vaid piirdub selle käibevara suurendamisega hetkeraskuste lahendamiseks. BT rõhutab ka asjaolu, et kõnesolevad meetmed näivad nõrgad, võrreldes meetmetega, mis võtsid ajaloolise operaatori konkurendid KPN, Deutsche Telekom või British Telecom, nii aktivate realiseerimise kui ka sotsiaalsete meetmete tasandil.

(89) Pealegi ei sisalda ümberkorraldamiskava olulisi vastumeetmeid, mis võimaldaks vältida sobimatuid konkurentsimoonutusi, korvamaks riigi antud abi. BT toob nimelt esile asjaolu, et ei toimu väärtuslike või strateegiliste aktivate realiseerimist. Nii piirduvad FT poolt kavandatavad realiseerimised strateegilise tähtsuseta ja väga väikeses summas aktivatega (3,5 miljardit eurot FT enda hinnangutel).

(90) Lisaks väidab BT, et tuleb võtta hüvitusabinõud ajaloolise operaatori konkurentide kasuks mobiiltelekommunikatsioonide turul ja eriti viimase siseneja kasuks, kelle kohalolek on tõelise konkurentsi olemasolu tingimuseks prantsuse turul. BT pakub nimelt suunistele vastavate hüvitusabinõudena välja keelata Orange'il pakkuda tema konkurentide hindadest madalamaid hindu võrdväärsete teenuste eest ja seda 5 aastaks ning kehtestada Orange'ile kuuturuosade piiranguks 33 %, kuni Orange'i puhas turuosa oleks viidud 40 % tasemele. BT pakub Orange'i suhtes välja ka tarbijate abonendikohustuste kestvuse piiranguks 12 kuud (ostmine ja pikendamine), Orange'i GSM ja GPRS võrgu laiendamise külmetamise konkurentsi tasakaalu taastamiseks, strateegiliste aktivate realiseerimise kohustuse ja turundustegevuse piiramise kohustuse.

(91) Oma 26. mai 2004 märkustes esitas BT nimelt majandusanalüüsi, milles täpsustatakse, et arvestades riikide erilist positsiooni (varieeruv nende enda usaldatavuse järgi), omab riigi toetus põhiaktsionäri toetuse ulatusest sisuliselt erinevat ulatust. Analüüsis rõhutatakse ka, et riigi sekkumine on pika traditsiooniga ja et seda sekkumist hinnatakse juba kehtestatud maine alusel. BT järgi on ilmne, et riik paneb FT'd toetades mängu oma maine, ja seega oma võime sekkuda uuesti teiste prantsuse ettevõtete kasuks. Analüüs rõhutab ka, et prantsuse riigi usaldatavuse küsimuses tuleb arvestada prantsuse eripära erastamise vallas. Toetuses tehtud eksimus oleks jätnud riigi ilma hilisema tegutsemise võimalusest, mida kiiresti kasutati seoses Alstom'iga.

(92) BT esitas ka analüüsi, et selgitada, kas riigi avaldused omasid siduvat jõudu New Yorgi osariigi õiguse järgi, kus Ettevõte on samuti noteeritud. Selle analüüsi järgi on tõenäoline, et selliseid avaldusi peetakse siduvaks, kas ühepoolse lepingu või estoppel`i põhimõtte (vastuväiteõigusest ilmajätmine või jäämine) alusel.

(93) BT esitas ka uurimuse, et selgitada, kas sellised avaldused inglise valitsuse poolt omaksid siduvat iseloomu inglise õiguses. Uurimuse järeldus on, et sellised avaldused oleks siduvad või paneks riigile kohustuse õigustada seisukoha muutmist.

4.6. Cable & Wireless'i märkused

(94) Cable & Wireless märkis, et kõnesolevad meetmed kujutavad riigiabi. FT'le eelise andmiseks piisas turu usaldusest pärast aktsionäri ettemakse andmise välja kuulutamist prantsuse ametivõimude poolt. Kuivõrd arukas erainvestor ei oleks otsustanud rekapitaliseerida FT-sugust ettevõtet, kes oli selgelt ebatõhus enne Ambitsioonikava 2005 vastu võtmist, sai viimane eelise, mida ta ei oleks saanud tavalistes turutingimustes. Cable & Wireless osutas ka ohtlikule pretsedendile, mida kujutas endast asjaolu lasta valitsusel vastutada avalik-õiguslike ettevõtete kõigi finantsprobleemide eest ja sellest konkurentsile tulenev negatiivne dünaamika. Cable & Wireless lisas muide, et neid meetmeid ei saa pidada ühenduse suunistega kokkusobivaks. Eeldusel, et Ettevõte ei ole rahalistes raskustes, ühenduse suuniseid ei kohaldata.

4.7. AFORS Télécom'i märkused

(95) AFORS Télécom (Prantsuse Telekommunikatsioonivõrkude ja -teenuste Operaatorite Liit) täheldas, et kõnesolevad meetmed kujutavad riigiabi ja osutas konkreetselt järgmist:

(96) Rea progressiivsete otsustega 2002. aastal – sealhulgas riigi valik 2002. a dividendide hüvitamiseks aktsiates ja mitte sularahas – kuni FT-le 9 miljardi euro krediidiliini avamiseni via ERAP, taastasid prantsuse ametivõimud investorite usalduse, võites nende toetuse. AFORS Télécom juhib ka tähelepanu, et isegi oletades, et FT ei oleks kunagi kasutanud ERAP'i poolt avatud krediidiliini, sümboliseeriks see riigi toetuse garantiid ja mobiliseeriks selleks riigiressursse asutamislepingu artikli 87 lõike 1 alusel.

(97) Krediidiliini võimaldamise ja selle hüvitamise tingimused ei täida aruka erainvestori põhimõtte kriteeriume. AFORS Télécom osutab, et FT finantsilisi kõrvalekaldumisi alates 2000. aastast ei oleks võidud kasutada aruka investori juuresolekul. Nii ei täitnud riik oma “kaitsepiirangu” rolli ja võimaldas FT-l suurendada oma võlga võrreldamatutes mõõtmetes. AFORS Télécom täheldab, et FT mineviku omandamiste strateegiat teostati, arvestamata sellega kaasnevaid riske, sest riik aktsionärina kindlustas FT-le oma toetuse mistahes pankrotiväljavaate vastu.

(98) Riigi toetuse mõjul takistati FT reitingu täiendavat alandamist reitinguagentuuride poolt, mis võimaldas kiirendada FT tagasipöördumist turule ja tema võla refinantseerimist vähem koormavatel finantstingimustel. FT sai eelise, mida AFORS Télécom hindab 1,5 miljardi euro väärtuses (71). Nii määraski just suurepärase kvaliteediga allkirja omava prantsuse riigi ja mitte ümberkorraldusplaani usaldatavus FT finantsturgudele tagasipöördumise tingimused. Riigi toetus tõi lisaks eelise säästa FTi oma strateegilise perimeetri muutmisest.

(99) Ambitsioonikava 2005 koosneb suundadest ja selgelt määratlemata, siduvatest ja pöördumatutest kohustustest ning ei ole võrreldav Euroopas läbiviidud ümberkorraldamise protsessidega, eriti British Telecomiga.

(100) FT-le osaks saanud eelised pikendavad konkurentsimoonutusi, mis on kahjulikud AFORS Télécomi liikmetele. AFORS Télécomi järgi tugevdab prantsuse riigi poolt antud abi juba olemasolevaid konkurentsivastaseid tavasid, mis on väga kahjustavad alternatiivsetele operaatoritele. AFORS Télécom mainib nimelt FT jaotusvõrgu ainuõiguslikku kasutamist Orange'i ja Wanadoo poolt, lahtigrupeerimise pakkumisi, mis tuleks süstemaatiliselt kasuks Wanadoo'le ja FT-le, FT monopoliseisus tuludejaotusega teenuste turul (tarbijatele telefoni teel juurdepääsetava lisaväärtusega teenuse pakkumine). AFORS Télécom pöörab seejärel tähelepanu nende riigiabiga võimaldatud käitumiste jätkumise reaalsele riskile.

(101) Vastuabinõud tuleks FT-le kehtestada ühelt poolt eesmärgiga saavutada, et riigi käitumine oleks analoogiline ettevõtte käitumisele, kes peab taastama oma finantssuutlikuse, saamata erakorralist abi ja, teiselt poolt, taastada õiglane konkurents. Tegemist on nimelt (i) investeeringute piiramisega FT-le kui võlastunud ettevõttele, see tähendab näiteks piirata FT globaalset investeerimispoliitikat investeeringutele, mille investeeringutasuvuse kestus on alla 12 kuu jaetegevuse puhul; (ii) seada sisse läbipaistvad struktuurid grupi kõikide tegevuste vahel; ja (iii) takistada riigiabi suunamist hinnasõtta, näiteks oma tarbijale kohandatud jaepakkumiste süstemaatilise avaldamise teel.

4.8. Cégétel'i märkused

(102) Cégétel rõhutab, et esineb kaks eristatavat abimeedet: (i) ühelt poolt prantsuse ametivõimude teadaanne aktsionäri ettemakse FT-le andmise kohta ja (ii), teiselt poolt, riigi osalemine FT rekapitaliseerimises.

(103) Esimese meetme kohta kinnitab Cégétel sissejuhatuseks, et ühe ettevõtte olukorda, kelle kontrolliv aktsionär on eraaktsionär, ja avalik-õigusliku põhiaktsionäriga ettevõtte olukorda ei saa võrrelda. Cégétel täpsustas, et kui sarnase avalduse oleks teinud eraaktsionär, oleks reitinguagentuurid selle vastu võtnud ülima ettevaatusega ja see oleks neid ajendanud lähemalt huvi tundma kõnesoleva aktsionäri poolt selliselt sisse seatud krediidiliini refinantseerimise tingimuste vastu. Cégétel jõudis järeldusele, et pelgalt asjaolu, et toetajaks on riik, toob märkimisväärse eelise investeerijate jaoks ja takistab FT reitingu täiendavat alandamist reitinguagentuuride poolt, kuigi operaator oli esialgselt väljapääsmatus olukorras. Cégétel väidab, et on õigustatud, kui komisjon hindab, et prantsuse riik andis FT-le abi isegi enne 9 miljardi euro summas krediidiliini andmise kokkuleppe allkirjastamist, sest toetuse teadaandest piisas, et muuta see hädafinantseerimine ülearuseks. Nii oli laenuandjatel kindlustunne, et FT ei saa kunagi maksmata jätta, sest riik oleks alati valmis talle maksekohustuste täitmiseks vajalikke vahendeid andma, mis võimaldas FT-l saada otseselt finantseeringuid turult. Cégétel järeldab selles punktis, et valitsuse avaldused tehti selleks, et turgudel oleks kindlustunne, et FT-le raha laenamine oli rangelt võrdväärne raha laenamisega otse riigile. FT sai nii eelised, mida ta ei oleks saanud tavalistes turutingimustes, nimelt võrreldes Vivendi Universali olukorraga. Väärtpaberituru kasutamine võimaldas tal vältida eranditult finantsasutuste abiks võtmist oma likviidsuskriisiga toimetulekuks ja kõikide seda tüüpi finantseeringuga seonduvate sunduste talumiseks. Cégétel väidab, et prantsuse ametivõimude poolt krediidiliini andmise tingimused ei ole kooskõlas aruka investori poolt antavate tingimustega ühe tema osaluse suhtes. Nimelt ei oleks arukas investor kunagi nõustunud omandamiste võlastumise teel finantseerimise poliitikaga, mis viis FT kriitilisse rahalisse olukorda nii, et riik pidi asuma rekapitaliseerimisele. Cégétel viitab Crédit Lyonnais II otsusele, milles komisjon täpsustab, et abimeetmeid ei saa õigustada riigi aktsionäri ebakompetentsusega arvukate aastate jooksul (72). Pealegi ei väljenda Cégétel'i järgi valik lasta abi üle kanda ERAP'il aruka investori käitumist. Selle kohta märgib Cégétel eriti laenule kehtivat intressimäära ning tagatiste ja garantiide puudumist. Aktsionäri ettemaksega seonduva abi arvutuse kohta väidab Cégétel, et kehtib teadaande punkti 3.2 neljas lõige garantii vormis antava riigiabi kohta ning et arvestades asjaolu, et tänu riigi toetusele võis FT oma maksetähtaegadega toimetulekuks laenata 16 miljardit eurot, kuigi FT rahaline olukord oli katastroofiline, on abisumma kõrge just tänu sellele teadaandele.

(104) Cégétel rõhutab, et sama kaalutlus kehtib rekapitaliseerimise kohta, mida ta analüüsib ühelt poolt majanduslikust seisukohast, nagu FT võlgade kasv 9,2 miljardi euro võrra ERAP'i ees, kellel oli riigi tagatis. Cégétel arvestab selle summa tervikuna abiks. Ta asetab rõhu ka abi summale, mis vastab koondamiskuludele, mis oleks esinenud ühel ettevõttel tööjõu vähendamise tõttu, see tähendab 1,5 miljardit eurot, ja mida ajalooline operaator ei kandnud FT ametiisikute riigiaparaati üleviimise tõttu, mis on Ambitsioonikavas 2005 ette nähtud.

(105) Pealegi väidab Cégétel, et FT sai ametlikust garantiist kasu niivõrd, kuivõrd kassatsioonikohus hindab, et seadusega kehtestatud eristaatust omavad eraõiguslikud ettevõtted ei kuulu kehtiva pankrotimenetluse alla (näiteks SEITA või Air France). Nii tuleb selle kohtupraktika alusel FT-d vaadelda kui standardmenetlusest vabastatut. Cégétel tunnistab, et FT-l ei olnud enam tema EPIC'i statuuti alates 1996. aastast, kuid ta juhib tähelepanu, et tegelikkuses garantii ei kadunud, sest oma korduvate avaldustega pühendusid riigivõimud turgude veenmisele, et FT-le jääb kõikidel asjaoludel tema kontrolliva aktsionäri toetus ja et riik aitab vajadusel operaatoril toime tulla maksetähtaegadega (73).

(106) Cégétel väidab lõpuks, et meetmeid ei või pidada ühenduse suunistega kokkusobivaks. Cégétel meenutab suunistele viidates, et kui riik paigutab kapitali raskustes ettevõttesse, “tuleb pidada tõenäoliseks, et finantsülekanded sisaldavad riigiabi elemente” (74). Cégétel täpsustab, et FT võetud vastumeetmeid ei või pidada suuniste seisukohast piisavaks. Nii ei sisalda Ambitsioonikava 2005 ühtegi erijaotist seoses aktivate realiseerimise või koondamiskavaga. Cégétel pakub lisaks välja järgmised vastuabinõud tavatelekommunikatsioonide turul: (i) kohalikule kontuurile sidumisteenuste ja seonduvate teenuste edasimüük nagu ka (ii) FT ja Orange'i ja Wanadoo' äriühingute suurem eraldatus.

4.9. LDCOMi märkused (75)

(107) LDCOM tuvastab FT toetuses topeltabimehhanismi, mida toetas tööjõu liikuvuse toetus: (i) piiramatu garantii andmine; ja (ii) 9 miljardi euro krediidiliini kasutusse andmine.

(108) Piiramatu garantii andmine: LDCOM tugineb prantsuse ametivõimude avalduste sisule, mis ilmusid 20. juunil 2002l ajakirjanduses, majandus- ja rahandusministeeriumi pressiteadaannetes ja mis edastati otseselt või kaudselt reitinguagentuuridele. Need avaldused, mille eesmärgiks on rahustada rahaturge FT olukorra suhtes (76), aitasid otseselt kaasa FT reitingu parandamisele turgudel ja võimaldasid Ettevõttel toime tulla esinenud likviidsustõkkega. LDCOMi järgi võib riigi sekkumisele omistada mitmeid õiguslikke kvalifikatsioone. Prantsuse õiguse suhtes meenutab ta, et õiguskohustuse loomiseks ei ole nõutav ükski kindel vorm ja et suuline avaldus võib seega teatavatel tingimustel kujutada selle adressaadile õigustloovat akti. Ühepoolse akti siduv jõud seisneb ühepoolse tahtega kohustumise teoorial, mis kujutab kohustuste õiguse allikat. See kohustus sünnib tahte kindla ja täpse iseloomu topelttingimusel. LDCOM kinnitab ka, et riigi vastutus tuleneb nimelt ühinguõiguses näiva volituse ja de facto tahte avaldaja teooria analüüsist, nimelt viimase punkti osas sellepärast, et ta oli otseselt ühendust võtnud reitinguagentuuridega. Rahvusvahelise õiguse seisukohast on riigi lepinguline vastutus ka kaasatud niivõrd, kuivõrd ühepoolsel õigusaktil on siduv jõud, kui suudetakse näidata, et avaldust väljendati avalikult ja kavatsusega selle autorit siduda (77). Nii võib riigi lihtne, suuline ja avalik avaldus seega luua juriidilise kohustuse. Antud juhul seob LDCOMi järgi avalduste sisu prantsuse ametivõime, sest nende avalduste kirjapanek kujutab riigi selget ja mitte kahemõttelist ühepoolset kohustust olla FT laenuandjaks, kui tingimata vaja, ja mitte jätta viimast finantskriisi, mis tal esines 2002. aasta suvel. Kuna riigi kohustus omab siduvat iseloomu, kaasneb selle kohustuse eiramisega tema lepingulise vastutuse kaasamine (kolmandad isikud võiks sundida riiki tema kohustust täitma).

(109) LDCOM kinnitas, et riigi deliktiline vastutus oli samuti kaasatud ja seda nimelt ühinguõiguse seisukohast. Nii tekitab äriühing, kes näib võtvat kohustuseks teise äriühingu võlad, enda suhtes võla kolmandate isikute vara osas. LDCOMi järgi seega lõi riik oma avaldustega kolmandatele isikutele garantii, et ta võtab enda kanda FT tasumisele kuuluva võla. Täpsemalt väidab LDCOM, et riigi avaldused, mille kohaselt ta “aitab[ks] kaasa oma osas ettevõtte omakapitali väga olulisele tugevdamisele (78)”, toovad talle kohustuse, millega kaasneb tema juriidiline ja rahaline vastutus (79). Doktriini järgi: “kui riik ei täida oma selliselt võetud kohustust, on tema vastutus vaieldamatult kaasatud halduskohtute, riigi täitmata lubaduste vaidluste kohtuniku ees” (80). Pealegi täpsustas LDCOM, et rahandus- ja finantsseadustiku artikli L465-1 kolmanda lõike alusel karistatakse inimesi, kes moonutavad turgude normaalset talitlust ebaseadusliku tegevusega, mis mõjutab börsikursi arengut. Järelikult näitab LDCOMi järgi sellise kvalifitseerimise esinemine hästi, et riik ei kavatsenud mingil määral välja kuulutada oletatavaid tuleviku asjaolusid, vaid tegi tõepoolest teatavaks oma tulevase käitumise.

(110) LDCOMi järgi kinnitab ka ühenduse kohtupraktika, et kõik pressi artiklid, mis tulenevad kõnesolevalt asjast huvitatud ettevõttelt või valitsuselt, ja millel on tingimatu iseloom, näitavad tingimata riigiressursside kasutusse andmist (81). Antud juhul tulenevad avaldused otse valitsuselt ja omavad tingimusteta iseloomu.

(111) Eelnevast tuleneb, et prantsuse ametivõimude alates 2. juunist 2002 tehtud juriidiliselt ja rahaliselt siduvad toetusavaldused sarnanevad garantiile, mille ese on FT pankroti puudumine ja selle ellujäämine olemasolevas tegevusulatuses. LDCOMi sõnul on tegemist piiramatu garantiiga. LDCOM täpsustab, et seega mitte üksnes krediidiliini võimaldamine ja nii antud summa, vaid just sellise võimaluse teadaanne ise kujutab abi. Vastavalt garantii vormis antud riigiabi teadaandele on riigiressursside tingimus täidetud, olenemata sellest, kas garantii nõutakse sisse või mitte. Arvestades, et FT ei võinud siis leida vajalikke vahendeid turult, täheldab LDCOM, et kõnesolevad meetmed moodustavad abi. LDCOM osutab ka, et “võttes arvesse mängus olevaid summasid, võis ainult riik olla suuteline andma sellist tagatist, sest ükski arukas investor ei võinud tagada turgude usaldusväärsust FT “kätte võtmise” suhtes” (82). Lõpuks rõhutab LDCOM, et vastupidise analüüsiga kaasneks rasked tagajärjed niivõrd, kuivõrd see ei oleks mitte ainult vastuolus riikliku materiaalõiguse põhimõtetega, vaid see avaks pealegi võimaluse liikmesriikidele toetada karistamatult äriühingute kurssi, milles neil on osalus (83).

(112) Selle piiramatu garantii mõju leiab selgelt vastukajasid turul ja turu reageering vastab väärtusele, mida investorid tegelikult sellele garantiile omistavad. FT aktsia börsikurss suurenes nii alates 2002. aasta juulist, tuues kaasa operaatori börsihinna tõusu. LDCOM märgib, et selliselt riigi teadaandega loodud maksumuse tõus moodustab 5,9 miljardit eurot. Samamoodi hakkasid 2002. aasta juulist alates paranema FT spreedid (84), vähendades nii operaatori finantskoormust ja võimaldades tema finantssuutlikkuse taastamist. Selline spreedide erinevus võimaldab hinnata konkreetselt riigi teadaande finantskaalu. Seda spreedide lahknevust tuleb pealegi seostada FT võlaga tervikuna, mida rahastati obligatsioonilaenude abil. Spreedide lahknevus varieerub antud juhul 2 kuni 3 %, ehk moodustades aastase kokkuhoiu 1,37 kuni 2,05 miljardit eurot. Võttes oletuseks, et FT säilitab püsiva võlastumise taseme ja et järelikult finantseeritakse võlga pidevalt, hindab LDCOM selliselt teostatud kokkuhoiu mõju summale, mis ulatub 19,57 miljardist eurost kuni 29,36 miljardi euroni. Pealegi võimaldas riigi toetus FT-l uuesti laene võtta väärtpaberiturgudelt soodsamatel tingimustel, kui ta oleks saanud eelnevalt.

(113) Teadaanne 9 miljardi euro summas krediidiliini võimaldamisest: LDCOM ei asu uuesti selle meetme analüüsimisele asutamislepingu artikli 87 lõike 1 alusel, ja viitab komisjoni analüüsile tema algatamisotsuses, rõhutades ERAP'i rolli.

(114) LDCOMi järgi, riigi toetusele ei või anda aruka investori tingimust nii selle summa kui selle tingimuste või selle eesmärgi enda osas. Nii ei oleks ükski arukas investor andnud 2002. aasta septembris (kuupäev, millal riik teatas, et toetab FT-d rahaliselt) 9 miljardit eurot sellistel majanduslikel asjaoludel, tuginemata ümberkorraldamiskavale. LDCOM täpsustas pealegi, et ühelgi erainvestoril ei oleks olnud finantssuutlikkust mobiliseerida selliseid summasid nii piiratud ajaga. LDCOM täpsustas ka, et erainvestori jaoks on ühe grupi operatiivstruktuuri tervikuna säilitamine vahendiks tema investeeringu tasuvuseesmärgi teenistuses. Antud juhul on see prantsuse ametivõimude jaoks eesmärk omaette. On mõistetav, et riigil on sotsiaalsed ja poliitilised kaalutlused, kuid selline sekkumine rikuks riiklike ja erasektorite vahelise võrdõiguslikkuse põhimõtet.

(115) Pealegi ei pea LDCOMi järgi riigi seisukoht, mille järgi arukas põhiinvestor ei oleks seadnud ohtu FT funktsionaalset puutumatust, vastu sellise investori käitumise analüüsile tegelikes turutingimustes, mis olid olemas 2002. aasta juunis-juulis. Olles paigutanud äärmiselt suure osa oma varast ettevõttesse, mis riskib jääda maksejõuetuks, nõuavad investorid esiteks strateegia radikaalset ja viivitamatut läbivaatamist, mis võib vajadusel sisaldada strateegiliste aktivate massiivset realiseerimist. Selle analüüsi asjakohasuse tõestuseks tuleb võrrelda olukorda, milles oleks olnud FT ilma riigi toetuseta ja Vivendi Universal'i olukorda, kes oli turgude surve all sunnitud läbi vaatama oma aktivate perimeetri. Nii väidab LDCOM, et komisjon peab mitte ainult keelduma võtmast lähtepunktiks grupi funktsionaalse terviku säilitamise, vaid lisaks analüüsima selle säilitamise mõjusid nagu tõelist konkurentsi rikkumist. LDCOM väidab, et 2002. aasta juulis ei oleks FT-l ilma riigi sekkumiseta olnud muud valikut kui vähendada oma aktivate perimeetrit, koondada töötajaid (85) ja vaadata läbi oma strateegilised eesmärgid.

(116) LDCOM hindab abi kogusummat 15 miljardile eurole, kusjuures see summa vastab summale, mis FT-l õnnestus viia laenuturgudele tänu abile, mille andis talle riik. Nii ei piirdu abi summa tegelikult otse riigi antud 9 miljardi euroga, kuna just erinevate riigisekkumiste abil (piiramatu garantii, aktsionäri ettemaks, töötajate tagasivõtmine) oli FT-l võimalik kapitali suurendada sellises summas.

(117) LDCOMi järgi kujutab riigi poolt antud abi ümberkorraldamisabi. LDCOM tegi võrdluse riigisekkumisele eelneva ja järgneva olukorra vahel kõnesidetehnika ja kiire internetiühenduse turgudel, ja olukorra vahel, mis oleks esinenud riigi sekkumise puudumisel. See võrdlus kinnitab, et abi tagajärjeks oli tõepoolest statu quo ante säilimine 2005. aasta alguses (tegevus- ja marketingisuutlikkus muutumatud), mis võimaldab mahaarvamise teel kvantifitseerida turuosades teatavaid riigi sekkumise mõjusid. LDCOM tegi nimelt ettepaneku kehtestada suuniste punkti 35 alusel FT-le parandused, mille mõju peab olema turu taastamine olukorras, milles see oleks olnud, kui FT oleks olnud sunnitud asuma spontaanselt oma tegevusperimeetri muutmisele. Sel määral, mil riik seadis LDCOMi järgi enda esmaseks eesmärgiks FT säilitamise integreeritud telekommunikatsioonioperaatorina, on põhilised mõjutatud turud mobiil- ja tavatelefonisideturg nii tootmisressursside (ühendused, DSL juurdepääs) kui toetuse osas (side, nimelt DSL teel internetiühenduse jaemüük). LDCOM pakkus järelikult välja, et komisjon võtaks käitumuslikud meetmed, et piirata selliselt tekitatud konkurentsimoonutust ja võimaldada alternatiivoperaatoritele tingimused, mida oleks pidanud saama kasutada abi puudumisel. LDCOM pakub seega välja FT ja tema filiaalide turuosade vähendamise kiire internetiühenduse turul (maksimaalselt 42 % kiire DSL internetiühenduse müügi turust – maksumuse järgi) ja kõnetelekommunikatsiooni turul (maksimaalselt 55 % kohaliku, kõne- ja riikliku side turust – maksumuse järgi) ning ka rida meetmeid eesmärgiga FT turuosade vähendamiseks (86). Teine meetmete kategooria, mille LDCOM välja pakub, on meetmete kehtestamine, mille eesmärk on võimaldada konkurentide arengut (87).

(118) Oma 17. mai 2004 märkustes täpsustas LDCOM, et majandus- ja rahandusministri avaldused moodustavad ühepoolse riigiakti, millest mittekinnipidamine on karistatav rahvusvahelise õiguse alusel. LDCOM täpsustas ka, et ise endale teiste kahjuks vastu rääkimise keeld (estoppel) moodustab rahvusvahelise kaubandusõiguse üldprintsiibi, mis kehtib riigi suhtes. Selle põhjal täpsustab LDCOM, et selle kohaldatavus antud juhul on vaieldamatu, pidades silmas asjaolu, et antud juhul tegutseb prantsuse riik aktsionärina ja seega ka rahvusvahelise kaubanduse operaatorina.

(119) LDCOM rõhutas ka, et riik ei võiks oma avaldusi tagasi võtta, rikkumata ise enda finantsusaldusväärsust. Oma sekkumisega turul on riigil tõepoolest laenuandja roll ja teatava hulga ettevõtete põhiaktsionäri roll. See kahekordne roll väljendub kahekordses reitingus reitinguagentuuride poolt, tema laenuandja rollis ja tema aktsionäri rollis avalik-õiguslikele ettevõtetele antavate reitingute kaudu. See kahekordne sekkumisvõimalus eeldab erilist valvelolekut, sest iga täheldatud viga ühes tema kahest rollist võib kaasa tuua tagajärgi tema teisele rollile ja tema reitingule (LDCOM viitab Moody'se avalik-õiguslike ettevõtete hindamisele). LDCOM rõhutab ka asjaolu, et riigi usaldusväärsus on põhimõtteliselt erinev sellest, mida võivad analoogses olukorras kasutada teised ettevõtted, kes ei saa turgu rahustada (Vivendi Universal'i juhtum). Turvalisus, mida kujutavad finantsturgude jaoks prantsuse avalikud laenud, on seega tingimusteta usalduse põhjenduseks, mida omistavad investorid riigi avaldustele, sest riik on alati kinni pidanud oma kohustustest. Riigi vahetu kontakteerumine reitinguagentuuridega, kelle roll on olla äärmiselt kriitiline rahapaigutusele omaste riskide suhtes, rõhutab riigi poolt FT-le antava toetuse usaldusväärsust. LDCOM rõhutab ka, et riigi reiting saavutab maksimaalse hinde Aaa, sest ta peab oma kohustustest kinni. LDCOM rõhutab, et riigipoolse kohustusest loobumisega kaasneks tema reitingu langemine, millega kaasneks riigivõla intresside ümber hindamine. Samamoodi võiks kohustustest loobumine avalik-õigusliku ettevõtte suhtes omada tagajärgi teiste ettevõtete reitingule tervikuna.

4.10. B märkused

(120) B järgi on vahendite andmine riigi avaliku lubaduse tagajärjel toetada FT-d võrreldav rahustavat laadi rahalise tagatise andmisega mitte ainult Ettevõtte võlausaldajatele, vaid ka turule tervikuna, mis aitas kaasa FT olukorra parandamisele väärtpaberiturgudel. Nii järeldab B, et kõnesolev meede võimaldati riigiressursside abil. Eeldusel, et riigi käitumist ei saa pidada turumajanduses tegutseva erainvestori käitumiseks, sai Ettevõte eelise, mida ta ei oleks saanud tavalistes turutingimustes. Nii oli krediidiliini avamise hetkel FT finantsolukord selline, et ükski arukas investor ei oleks sellist tüüpi operatsiooni ette võtnud. Samamoodi väidab B, et seotuse põhimõttest ei ole kinni peetud, täpsustades, et erainvestorite osalemine oli võimaldatud ainult lähtuvalt teadaandest ja aktsionäri ettemaksu võimaldamisega, mille summa oli niivõrd kolossaalne, et ükski erainvestor ei oleks olnud võimeline selliseid vahendeid mobiliseerima. B rõhutab, et abimeetmed rahustasid erainvestoreid asjaolus, et FT pankroti risk oli täiesti välistatud. B osutab ka, et FT rekapitaliseerimise summa (80 kuni 100 % väärtuses tema börsiväärtusest) on selline, et ei saa arvestada, et erainvestor oleks sellise operatsiooni ette võtnud, arvestades FT majanduslikku olukorda, ja olukorda, kui ei oleks olnud toetusavaldusi ja valitsuse eelfinantseerimise meetmeid.

(121) B väidab, et meetmeid ei või pidada ühenduse suunistega kokkusobivaks. Lisaks pakkus B ometi välja hüvitusabinõud nimelt tavatelefoniside turul, internetiühenduse turul ja mobiiltelefoniside turul. B täpsustas ka erinevaid ohte konkurentsiarengule prantsuse turul (88). Seoses tavatelefoniside turuga soovitab B nimelt raamatupidamise lahusust ja tõelist juhtimiskokkuhoidu FT võrkude tegevuses, vältimaks konkurentsivastaste tavade jätkamist. B teeb ka ettepaneku kehtestada FT-le kohustus teavitada tavatelefoniteenuse abonente võimalusest valida oma operaator nende telefonikõnede marsruutimiseks, leevendamaks “suurepärast “konkurentsikangi”, mida talle võimaldab tema peaaegu monopolistlik olukord telefonivõrgu kasutamise turul ja telefoniside marsruutimise turgudel”. Seoses mobiiltelefoniside turuga pakub B välja nimelt kohustuse Orange'i jaoks võimaldada üks MVNO (Mobile Virtual Network Operator – virtuaalse mobiilvõrgu operaator) pakkumine operaatoritele, kes soovivad sellele turule siseneda.

4.11. Tiscalineti märkused

(122) Tiscalinet osutab, et alates 2. juulist 2002 sõnastatud riigi avaldused tähendavad turu jaoks, et FT tervendamismenetluse algatamine on välistatud. Paralleelselt riigi valik saada oma 2002. aasta dividendid aktsiates ja mitte sularahas on teine märk riigi poolt turu suunas, et ta toetab FT-d, samal ajal, kui arukas investor oleks valinud nimetatud dividendide väljamaksmise sularahas. Tiscalinet lisab ka, et majandus- ja rahandusministeeriumi sekkumine Hoiu- ja Konsignatsioonikassas, mis omab 5 % ajaloolise operaatori aktsiakapitalist, et ta blokeeriks väärtpaberid, muutmaks need vähem haavatavaks ja tugevdamaks investorite usaldust, tõstatab küsimuse, milline erainvestor oleks võinud selliselt toimida. Tiscalinet rõhutab ka, et seadusmeetmete kogu, mille eesmärk on laiendada ERAP'i asutamise eesmärki, võimaldamaks tal omada FT aktsiaid (89), riigi tagatise andmine ERAP'ile, võimaldamaks tal investeerida FT'sse (90) ja lõpuks tekst, milles täpsustatakse viis, kuidas riik omab FT' aktsiakapitali, kinnitavad riikliku garantii tühistamatu iseloomu analüüsi. Sellele garantiile põhinevad turul osalejad ja konkreetsemalt obligatsioonide omanikud, et osaleda pakkumistes, mida FT teostas järjest sellest kuupäevast alates. Need elemendid lisavad usaldust asjaolule, et riik asub FT suhtes “viimases hädas” operatsioonile, mida arukas investor ei kavandaks. Tiscalineti järgi oli ainult prantsuse riik suuteline mobiliseerima selliseid ressursse.

(123) Tiscalinet väidab, et riigi poolt antud tagatis ja osalemine kapitali suurendamises, mida ükski arukas erainvestor ei oleks teostanud, võimaldasid FT-l vältida massiivseid aktivate realiseerimisi ainsal eesmärgil säilitada oma tegevusperimeeter ja saada kasu suhteliselt väikestest võlakirja intressimääradest, võrreldes tema sisemise rahalise olukorraga.

(124) Abi on ühenduse suunistega kokkusobimatu. Tiscalinet väidab, et ümberkorraldamise abi andmise tingimused ei ole täidetud, kuna Ambitsioonikava 2005 ei sisalda konkurentsi säilitamiseks piisavaid vastuabinõusid. Tiscalinet toob esile prantsuse riigi toetusega kaasnenud konkurentsimoonutused kiire internetiühenduse turu osas. Tiscalinet väidab, et FT on võimeline investeerima massiliselt teatavatesse võrguelementidesse, reklaamieelarvesse, mida võimaldatakse Wanadoo'le. Lisaks ei pidanud Wanadoo realiseerima põhiaktivaid ja saab jätkuvalt tulusid äriinfokataloogist ning ka FT äriagentuuride võrgust. Tiscalinet tõstis ka esile, et FT poolt paika pandud strateegia, nimelt lihtsustatud segatüüpi ülevõtmispakkumiste ja väärtpaberite vahetuspakkumise käivitamise osas Wanadoo 11. märtsi 2004 aktsiate kohta, tagajärjeks on anda FT-le maksuabi, mida ta ei oleks saanud ilma riigi toetusmeetmeteta. Tiscali rõhutab oma 5. aprilli 2004. aasta kirjas veel konkurentsivastasest strateegiat, mis oli Prantsusmaal DSL turul sisse seatud prantsuse riigi esialgse abiga.

(125) Lisaks, kui abi tuli pidada ühenduse suunistega kokkusobivaks, pakub Tiscalinet peamiselt vastuabinõud kiire internetiühenduse turul, nagu vähima hinna kehtestamine FT jaemüügi ADSL pakkumiste jaoks tema tütarettevõtetele, keeld teha FT ja Wanadoo teenuste ühendatud pakkumisi, Wanadoo teenuste turustamise keeld FT äriagentuurides, äriinfokataloogide ja Wanadoo välisfiliaalide loovutamine.

4.12. D märkused

(126) D esitas dokumendi pealkirjaga “President Jacques Chirac'i kampaania tööstus-, energia-, telekommunikatsioonide ja postivaldkondades võetud kohustuste täitmise 2003. aasta juuni vahearuanne”. FT kohta mainib dokument, et: “Tänu riigi otsustavale toetusele ja Thierry Breton'i nimetamisele ei ole France Télécom mitte üksnes surmavast seiskumusest välja tulnud.”

4.13. FT märkused

(127) FT esitas märkused kolme aruande vormis: (i) M. Ehlermanni poolt 12. jaanuaril 2004 koostatud aruanne “Arvamus France Télécomile”; (ii) M. Galmot' poolt 6. jaanuaril 2004 koostatud aruanne “Euroopa Kohtu kohtupraktika võimaldab oletada, et “riigi rahalised meetmed France Télécomi toetamiseks”, mille kohta komisjon algatas asutamislepingu artikli 88 lg 2 sätestatud menetluse, toimisid “riigiressursside ülekandmisena” selle ettevõtte kasuks?”; ja (iii) HSBC aruanne “HSBC 6. jaanuari 2004 arvamus”. Neid kolme aruannet kirjeldatakse lühidalt alljärgnevalt.

(128) Esimeses aruandes analüüsitakse prantsuse ametivõimude käitumist riigiabi suhtes kohaldatavate eeskirjade seisukohast üldiselt ja aruka investori põhimõtte seisukohast konkreetselt. Argumendid, mida arendatakse selles aruandes, mille eesmärk on näidata, et 5. detsembri 2002. aasta avaldus aktsionäri ettemaksu kohta ei mõjuta riigiressursse, on peamiselt järgmised: (i) aktsionäri ettemakse teade 2002. aasta detsembris ei ole tühistamatu kohustus (vaid lihtsalt kavatsusavaldus) ja on tingimuslik. Teadaanne ei kujuta seega tagatist, ja veel vähem piiramatut tagatist; (ii) Prantsuse Maalaenu otsus (eelnimetatud) ei ole kehtiv pretsedent ja pealegi puudutab see avaldust, mis ei ole võrreldav 2002. detsembri teadaandega. Aruandes seatakse eesmärgiks näidata pealegi, et FT ei olnud rahalistes raskustes olev ettevõte ühenduse suuniste mõistes hetkel, kui riik otsustas osaleda rekapitaliseerimises ja kuulutas oma valmisolekut nõustuda tegema aktsionäri ettemakset. Aruanne rõhutab, et on tavaline ja harjumuslik põhiaktsionäri jaoks teha ettemakset, et tasuda oma osalus rekapitaliseerimises.

(129) Teine aruanne keskendub küsimusele, kas lihtne teadaanne aktsionäri ettemakse võimaldamise kohta krediidiliini kujul võib iseenesest moodustada riigiressursside kohustamist. Aruanne toob esile, et komisjoni oletuse kohaselt piisab tühistamatust teadaandest ettemakse andmise lubaduse kohta, ühendatud selle ilmse käsutusse andmisega, riigiressursside kaasamise kehtestamiseks, mis vastab riigiabiga võrdväärse mõjuga meetme mõistele, mille kohus juba tagasi lükkas. Aruande järgi ei toimu riigiressursside ülekandmist, sest lõpuks krediidiliini ei avatud ega ei antud tagatist, milleks oleks rahandusseadusega nõutav luba. Pealegi ei ole riigiressursside ülekandmist, sest prantsuse õiguses ei või ükski riigivõimu suuline avaldus kaasa tuua mistahes mõju riigifinantsidele ja tekitada vähimatki riigiressursside ülekandmist ja sel juhul on tegemist vaid lihtsate ministri tehtud avaldustega, millel ei ole mistahes negatiivset mõju riiklikele finantsidele.

(130) Kolmas aruanne keskendub riigi käitumise majanduslikule mõistuspärasusele 4. septembri 2002 (esimese poolaasta tulemuste teadaanne) ja 15. aprilli 2003. aasta (kapitali suurendamine) vahelisel ajal. Aruanne põhineb FT 2002. aasta septembri olukorra analüüsil ja eristab ühelt poolt FT tegevustulemuslikkust (arukas tegevus, mis võiks parandada tegevuse rahavooge) ja teiselt poolt operaatori võla summa (võlastumise tase, võla maksegraafik, konsolideeritud negatiivsed omavahendid tulenevalt kahjumist, mis on seotud ühekordsete elementidega). Aruanne järeldab, et ajavahe grupi rahavoo tekitamise ja lühiajaliste raskete maksetähtaegade vahel (2003–2005) loob makseprobleemi, kuid mitte maksevõimelisuse probleemi.

(131) HSBC kirjeldab ka lühiajalise likviidsuskriisi konteksti, mida süvendas turu usalduse kriis grupi suhtes. HSBC täpsustab, et sellises olukorras kehtestas mõistuspärasus kiire tegutsemise ja soovitas kava koostamist eesmärgiga parandada tegevusnäitajaid, kapitali suurendamist, võla ümberajastamist ja sihipärast aktivate realiseerimise poliitikat. HSBC täpsustab, et antud juhul on Ambitsioonikava 2005 täiuslik, sidus ja mõistuspärane plaan, sest see võimaldab nimelt 15 miljardi euro rahavoo tekitamist tegevuse parandamise ja aktivate realiseerimise teel, halvamata tasakaalu töökohtade osas. HSBC asetab rõhu asjaolule, et kapitali suurendamine, mis toetab äriühingut, kes seab sisse operatiivse saneerimiskava, moodustab loomuliku lahenduse bilansi tasakaalu viimiseks. HSBC rõhutab, et põhiaktsionäri suuline toetus on samuti tavaline ja mõistuspärane ning et on normaalne ja levinud, et kontrollivad aktsionärid teatavad oma otsusest enne teisi aktsionäre. HSBC rõhutas ka, et aktsionäri ettemaks oli antud juhul vähese riskiga, tasuv ja tavakohane operatsioon – kapitali suurendamise ootuses – et kaitsta häälteenamusega aktsonäri varaga seonduvaid huve, kui ei olnud võimalik teostada rekapitaliseerimist detsembrikuus kalendaarsetel põhjustel. HSBC täpsustas ka, et ettemakse oli kavandatud turutingimustel.

(132) HSBC aruandes mainitakse ka FT aktsia börsikursi arengut, rõhutades asjaolu, et aktsia oli uuesti tõusnud 2002. aasta juulis natsionaliseerimise kuulduste tõttu, seejärel oli langenud septembris, sest samal ajal, kui turul sai teatavaks võimalus kapitali suurendamisest 15 miljardi euro mahus, ei olnud selle teostamise viis ikka veel selge. Aruandes rõhutatakse ka, et FT finantsprognoosid võimaldasid riigi jaoks ette näha väga rahuldavat tasuvust: DCF – discounted cash flow – meetodite järgi sisaldab rekapitaliseerimine aastast 25 %list tasuvuse määra, samal ajal kui keskmine määr telekommunikatsiooniturul on 9,9 %.

(133) Vastuseks konsultandi juriidilisele aruandele ja majandusaruandele esitas FT kolm juriidilist märkust, mis kritiseerivad nende aruannete sisu ja üht majandusaruannet (91).

(134) Esimene märkus toob esile, et prantsuse tsiviil-, kaubandus- ja haldusõiguse erinevad juriidilised kategooriad, mida konsultant kasutas riigi avalduste analüüsimisel, ei ole olulised, arvamaks, et ministri tehtud avaldused on kolmandatele isikutele õigustloovad aktid. Konkreetsemalt tuuakse märkuses esile, et riigi vastutuse kaasamiseks nõutavad tingimused tema lubaduse täitmatajätmise eest ei ole antud juhul täidetud. Märkuses täpsustatakse, et mitte mingil viisil ei piisa ainult lubaduse (isegi kui see seisneb teatavate rahasummade maksmises) andmise asjaolust endast riiklike finantside kohustamiseks, “riigiressursside immobiliseerimiseks” ilma õigusaktita. Märkuses tehakse järeldus selle kohta, et prantsuse kohtupraktika ei suuda näidata, et antud juhul toimus “riigiressursside ülekandmine” aktsionäri ettemakse tingimusliku lubaduse põhjal. Märkuses täpustatakse ka, et peab olema side riigiressursside ja antud eelise vahel. Antud lubadustega seotud vaidluse ainsaks eesmärgiks on hüvitada võimalikud kahjud, mis esinesid sellel, kellele lubadus anti. Tasumisele kuuluv hüvitis ei saa seega võimaldada viimasele eelist.

(135) Märkuses järeldatakse, et kohus ei määratlenud, millisel määral võib tingimusteta ja seaduslikult abi andmiseks siduvat lubadust pidada “täitmisele kuuluvaks”.

(136) Teises märkuses rõhutatakse, et komisjon peaks laiendama ametlikult menetlust komisjoni nimetatud ekspertide poolt analüüsitud meetmetele, sest algatamisotsus ei katnud neid meetmeid. Märkuses täpsustatakse pealegi, et “ühepoolsed avaldused, mille on teinud riigivõim oma põhiaktsionäri rolli raames, võivad prantsuse õiguses ja ühenduse õiguses vastata erinevatele tingimustele selleks, et neid võiks kvalifitseerida tühistamatuks, selgeks ja tingimusteta kohustuseks, ja selleks, et neid saaks pidada riigiabiks”. Märkuses järeldatakse selles suhtes, et erinevad avaldused, millele eksperdid on toetunud, ei täida ilmselgelt neid tingimusi. Hr Ehlermanni järgi oleks ekspertide poolt esitatud analüüsi tagajärjeks “suukorviefekt kõikidele riigivõimudele, kes juhul, kui nad on mõne äriühingu põhiaktsionärid, on kohustatud teatama eelnevalt komisjonile kõikidest avalikest avaldustest oma tegevuste, kavatsuste või arvamuste kohta põhiaktsionärina äriühingu siseselt ja kasuks, mida nad kontrollivad”. Ekspertide analüüs viiks ka “põhjuseta rikastumisele sama riigivõimu, kes, kohustuse täitmata jätmise tagajärjel vaikuses saaks kasu vahendite tagasi saamise korraldusest, mida ta ei mobiliseerinud mingil määral. Riigile maksaks seega ettevõte, kes ei ole oma aktsionäride avalduste eest vastutav, selle väidetava “vaikimise kohustuse” rikkumine eest. Abi arvestust, nagu eksperdid selle teostasid, rikuvad lisaks trükivigadele ja HSBC poolt esile toodud puudustele majanduslikus mõttes põhimõttelised õiguseksimused, mis muudavad selle kehtetuks ja komisjoni jaoks kasutuskõlbmatuks.” Märkuse autor vaidlustab nimelt mainitud abi koguselise määratluse eksperdiaruandes ja täpsustab, et abi koguse määratlemiseks tuleb arvesse võtta ainult riigi poolt ettevõtte kasuks sekkumise puhast maksumust.

(137) FT esitatud kolmanda märkuse järgi ei andnud riik krediidiliini FT käsutusse ERAP'i vahendusel. Märkuses täpsustatakse lisaks, et siseõiguse järgi ei kohusta avaldused riiki õiguslikus plaanis kas FT või kolmandate isikute ees. Märkuses tuuakse esile, et avaldused ei kujuta õigusakti tavaõiguse alusel ega õigustloovat akti riigiõiguse alusel. Nüüd aga riik ei saa kohustuda ilma õigustloova aktita, mis on võetud kohtupädevuse eeskirjade (tegemist on antud juhul kavatsusavaldusega kirjaliku teostuseta) ja eelarvemenetluse alusel. Märkus väidab ka, et riigi vastutus ei ole kohustatud ja et igal juhul kohustus heastada seda, mis tuleneb karistatavast teost, ei moodusta riigiabi, sest “riigi süüdimõistmise korral kahjudes ja intresside suhtes ei tulenenud ressursside ülekandmine juriidilisest aktist endast, vaid vastutuse kaasamisest selle aktiga. Ja riigiressursside ülekande saaja ei ole asjaomane ettevõte, vaid ohver, kellele on tehtud kahju”. Märkuse autor täpsustab ka, et on võimatu teatada juriidilisest aktist, samas kui kooskõlas asutamislepinguga tuleb komisjonile teatada kõikidest abimeetmetest.

(138) Märkuste lisas on esile toodud konkreetsemalt kontekst, milles avaldused sõnastati ja täpsustatakse, et see on vajalik nende tõelise ulatuse mõõtmiseks. Nii näitab avalduste analüüs 2002. aasta juuni lõpu ja detsembri kuu vaheliste sündmuste valguses, et avaldused ei saanud moodustada lubadust, ja ei näita, et riigi poolt kavandatud asjakohased meetmed olid rahalised meetmed. Nimelt esines sel ajal lahknevusi valitsuse siseselt ning majandus- ja rahandusminister ei esindanud valitsuse seisukohta. Autor täpsustab, et ekspert ei too ühtegi riigi kohustumise soovi juriidilist või faktilist näidet. Ühest asjaolude uuringust avaldub, et ei olnud olemas ühtegi kavatsust vastutavate isikute poolt, kes olid teadmatuses probleemile lahenduse toomise vajadusest, ja et operaatorid ei olnud kunagi väljendanud oma usku seoses asjaoluga, et riik oli kohustunud vastu võtma ühe või teise lahenduse.

(139) Mis puudutab majanduslikku aruannet, mille esitas FT, siis selles rõhutatakse, et konsultandi aruande analüüsiväli on väga piirav “sest ta analüüsib põhiliselt 12. juuli 2002. aasta avalduse mõjusid ja kasutab ainulaadset metodoloogiat, niinimetatud event studies”. Aruandes täpsustatakse ka, et NERA kasutatud metodoloogia tugineb “väga teoreetilisele toimingule, mis seisneb oletuses, et turud on tõhusad, ja ühe sündmuse mõjude mõõtmises börsikursside muutuste kvantifitseerimise teel alates sellest sündmusest. See liiga teoreetiline toiming ei vastaks kontrolliva aktsionäri olukora tegelikkusele”. Majanduslik aruanne rõhutab ka, et NERA aruanne on “segane kasude, kasu allikate ja FT ning tema aktsionäride jaoks kujutatava maksumuse osas”.

(140) Aruanne järeldab, et konsultandi järeldused on ekslikud, sest: — “2002. aasta esimese poolaasta aruannete teatavaks tegemise hetkel näitab FT grupi olukorra analüüs, et (i) grupi bilanss on tasakaalustamata ja tal esineb lühiajaline käibevara probleem, kuid (ii) tegevusnäitajad on väga head. — Meetmete analüüs, mida arukas aktsionär peaks raskes võlastumise olukorras kavandama, näitab, et oli mõistuspärane seada sisse saneerimiskava, mis sisaldab rekapitaliserimist mõistuspäraste aktivatega grupi jaoks, mille ettevõtte tegelik väärtus on suurem börsikapitalisatsiooni ja netovõlgnevuse summast. — Väärtuse loomise ja tasuvuse väljavaadete analüüsid viitavad, et riik teeb väga hea investeeringu, osaledes kapitali suurendamises ja et ta võtab vähese riski, andes vajadusel aktsionäri laenu”.

4.14. ECTA märkused

(141) ECTA on arvamusel, et järgmised meetmed kujutavad riigiabi: (i) 2002. aasta juuli ja oktoobri ministeeriumi avaldused, mis teevad turgudel teatavaks, et riik ei jäta FT-d finantsraskustesse; (ii) riigi nõustumine dividendidega aktsiates ja mitte sularahas 2001. aasta eest; (iii) 9 miljardi euro krediidiliini andmine ning ka riigi etteteatatud kohustumine osaleda tulevases kapitali suurendamises; (iv) riigitagatise andmine ERAP'ile riigi poolt võimaldab tal laenata turgudel intressimääraga 3,375 % intressimäära 10,4-10,9 % asemel, mis kehtib “junk bond” reitinguga ettevõttele; ja (v) ilmne FT töötajate üleviimine ERAP'i raames samal ajal, kui need viimased jätkavad töötamist FT-le.

(142) FT-le antud abi võimaldas tal säilitada agressiivse äri- ja reklaamipoliitika ning ka oma integreeritud operaatori staatuse ja suurendada oma osalust Orange'is. ECTA on arvamusel, et FT olukorras olev äriühing oleks pidanud reageerima täiesti erinevalt, nagu seda on teinud FT konkurendid, operaatorid globaalsete telekommunikatsiooniteenuste turul, nagu British Telecom ja KPN, kes pidid oma võla vähendamiseks realiseerima strateegilisi aktivaid.

(