Euroopa Liidu Teataja L 024 , 26/01/2001 Lk 0010 - 0011



Komisjoni määrus (EÜ) nr 150/2001, 25. jaanuar 2001, millega kehtestatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 104/2000 üksikasjalikud rakenduseeskirjad kalandussektori tootjaorganisatsioonide suhtes kohaldatavate sanktsioonide kohta sekkumismehhanismi eeskirjade rikkumise korral ning millega muudetakse määrust (EÜ) nr 142/98 EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, võttes arvesse nõukogu 17. detsembri 1999. aasta määrust (EÜ) nr 104/2000 kalandus- ja akvakultuuritooteturu ühise korralduse kohta, [1] eriti selle artikli 21 lõiget 8, artikli 23 lõiget 5, artikli 24 lõiget 8, artikli 25 lõiget 6 ja artikli 27 lõiget 6, ning arvestades järgmist: (1) Määrusega (EÜ) nr 104/2000, millega alates 1. jaanuarist 2001 on kehtetuks tunnistatud nõukogu määrus (EMÜ) nr 3759/92, [2] nähakse ette mitmed tootjaorganisatsioonide käsutuses olevad sekkumismehhanismid. Pettuste vältimiseks ja tootjaorganisatsioonide ausa kohtlemise tagamiseks liikmesriikides peab komisjon kehtestama sanktsioonid, mida kohaldatakse nimetatud sekkumismehhanismide eeskirjade rikkumise korral. (2) Nõukogu määrusega (EÜ, Euratom) nr 2988/95 [3] on ette nähtud ühenduse õiguse rikkumistega seotud ühtse kontrolli ning haldusmeetmete ja sanktsioonide raamistik. (3) Tuleb määratleda käesoleva määrusega hõlmatud eeskirjarikkumiste liigid. (4) Kohaldatavad sanktsioonid peaksid vastama eeskirjarikkumisele ning põhinema objektiivsetel ja kontrollitavatel kriteeriumidel. Tagamaks et võetakse arvesse vastustuse määra, peaksid sihilike või erilisest hooletusest tingitud eeskirjarikkumistega kaasnema karmimad sanktsioonid. Vähemoluliste finantstagajärgedega eeskirjarikkumiste korral ei tohiks tootjaorganisatsioone karistada toetusest ilmajätmisega, vaid ainult toetussumma vastava vähendamisega. (5) Komisjoni tuleks teavitada sekkumismehhanismi eeskirjade rikkumistest, selleks et tagada nõuetekohaste summade tagasilaekumine ühenduse eelarvesse. (6) Et käesoleva määrus hõlmab komisjoni 21. jaanuari 1998. aasta määrusega (EÜ) nr 142/98, (millega kehtestatakse töötleva tööstuse tarbeks mõeldud tuunile hüvitise andmise üksikasjalikud eeskirjad [4] ettenähtud sanktsioone, on asjakohane määrust (EÜ) nr 142/98 vastavalt muuta. (7) Käesoleva määrusega ettenähtud meetmed on kooskõlas kalandustooteturu korralduskomitee arvamusega, ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE: Artikkel 1 Käesoleva määrusega kehtestatakse sanktsioonid selliste määruse (EÜ) nr 104/2000 artiklites 21, 23, 24, 25 ja 27 sätestatud eeskirjade rikkumiste eest, mis on seotud turult kõrvaldamise rahalist kompenseerimist, ülekandetoetusi, sõltumatut turult kõrvaldamist ja ülekandmist, eraladustusabi ning tuunikala eest makstavat hüvitist käsitlevate sekkumismehhanismidega (edaspidi "sekkumismehhanismid"). Artikkel 2 Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid: a) määruse (EÜ, Euratom) nr 2988/95 artikli 1 lõikes 2 nimetatud ettevõtja — tootjaorganisatsioon või mõni selle liige; b) sekkumishind — üks järgmine kasutatavast sekkumismehhanismist sõltuv hind: i) määruse (EÜ) nr 104/2000 artikli 20 kohaselt kehtestatud kõrvaldamishind; ii) määruse (EÜ) nr 104/2000 artiklite 22 ja 25 kohaselt kehtestatud ühenduse müügihind; iii) määruse (EÜ) nr 104/2000 artikli 24 kohaselt kehtestatud autonoomne kõrvaldamishind; iv) määruse (EÜ) nr 104/2000 artiklis 27 sätestatud käivituskünnis. Artikkel 3 1. Kui rikkumine on seotud summadega, mis on alla 5 % tootjaorganisatsioonile kõnealuse mehhanismi jaoks antud aastasest toetussummast, peab liikmesriik sõltuvalt finantseeskirjade rikkumise tõsidusest kinni kuni 20 % asjaomase toote suhtes kohaldatavast sekkumishinnast. 2. Kui rikkumine on seotud summadega, mis moodustavad 5—10 % tootjaorganisatsioonile kõnealuse mehhanismi jaoks antud aastasest toetussummast, peab liikmesriik sõltuvalt finantseeskirjade rikkumise tõsidusest kinni 30—50 % asjaomase toote suhtes kohaldatavast sekkumishinnast. 3. Kui rikkumine on seotud summadega, mis moodustavad rohkem kui 10 % tootjaorganisatsioonile kõnealuse mehhanismi jaoks antud aastasest toetussummast, peab liikmesriik sõltuvalt finantseeskirjade rikkumise tõsidusest kinni 60—80 % asjaomase toote suhtes kohaldatavast sekkumishinnast. 4. Kui liikmesriik tuvastab, et eeskirjarikkumine on sihilik või tingitud erilisest hooletusest, peab ta kinni kogu toetuse, mis tootjaorganisatsioonile kõnealuse mehhanismi alusel asjaomaseks kalandusaastaks ette on nähtud. Kui liikmesriik tuvastab sihiliku eeskirjarikkumise, siis järgmiseks aastaks nimetatud mehhanismi alusel toetust ei anta. 5. Kinnipeetud summasid ja muid käesoleva artikliga ettenähtud sanktsioone ei loeta kriminaalkaristuseks. Artikkel 4 1. Artikli 3 kohaselt kinni peetud summa kas tagastatakse liikmesriigile tootjaorganisatsiooni jäetud tagatise arvelt või arvatakse maha järgmiseks kalandusaastaks makstavast toetussummast. 2. Liikmesriigi kinni peetud või talle tagastatud summad kantakse Euroopa Põllumajanduse Arendus- ja Tagatisfondi arvele. 3. Liikmesriigid teavitavad komisjoni igal kuul artikli 3 sätete kohaldamise juhtudest. Artikkel 5 Määrusest (EÜ) nr 142/98 jäetakse välja artikkel 9. Artikkel 6 Käesolev määrus jõustub seitsmendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Ühenduste Teatajas. Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides. Brüssel, 25. jaanuar 2001 Komisjoni nimel komisjoni liige Franz Fischler [1] EÜT L 17, 21.1.2000, lk 22. [2] EÜT L 388, 31.12.1992, lk 1. [3] EÜT L 312, 23.12.1995, lk 1. [4] EÜT L 17, 22.1.1998, lk 8. --------------------------------------------------