Nõukogu raamotsus 2003/80/JSK,

27. jaanuar 2003,

keskkonna kaitsmise kohta kriminaalõiguse kaudu

EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Liidu lepingut, eriti selle artiklit 29, artikli 31 punkti e ja artikli 34 lõike 2 punkti b,

võttes arvesse Taani Kuningriigi algatust, [1]

võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamusi [2]

ning arvestades järgmist:

(1) Liidule teeb muret keskkonnaõiguse rikkumiste arvu kasv ja nende mõju, mis ulatub üha sagedamini üle nende riikide piiride, kus need õiguserikkumised toime pandi.

(2) Sellised õiguserikkumised ohustavad keskkonda ja nõuavad karmi vastust.

(3) Keskkonnaõiguse rikkumised on liikmesriikide ühine probleem ja seepärast peaksid nad võtma kooskõlastatud meetmeid, et kaitsta keskkonda kriminaalõiguse kaudu. [3]

(4) Euroopa Komisjon esitas 2001. aasta märtsis Euroopa Ühenduse asutamislepingu artikli 175 lõike 1 alusel ettepaneku Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi kohta, mis käsitleks keskkonna kaitsmist kriminaalõiguse kaudu. [4]

(5) Nõukogu leidis, et on asjakohane võtta käesolevasse raamotsusesse hulk kõnealuses ettepandud direktiivis sisalduvaid sisulisi sätteid, eriti aga sellised, mis määratlevad teguviisid, mille liikmesriigid peavad oma siseriikliku õiguse kohaselt tuvastama kuritegudena.

(6) Euroopa Parlament esitas oma arvamuse ettepandud direktiivi kohta 9. aprillil 2002. Euroopa Komisjon esitas 2002. aasta oktoobris Euroopa Ühenduse asutamislepingu artikli 250 lõike 2 alusel muudetud ettepaneku direktiivi kohta. Nõukogu leidis, et ei ole asjakohane käesolevat raamotsust selle põhjal muuta.

(7) Nõukogu kaalus seda ettepanekut, kuid jõudis järeldusele, et selle vastuvõtmiseks vajalikku häälteenamust ei ole võimalik saavutada. Kõnealune enamus leidis, et ettepanek ületab Euroopa Ühenduse asutamislepinguga ühendusele antud volitusi ning et selles seatud eesmärke võib saavutada raamotsuse vastuvõtmise teel Euroopa Liidu lepingu VI jaotise põhjal. Nõukogu leidis samuti, et käesolev Euroopa Liidu lepingu artiklil 34 põhinev raamotsus on nõuetekohane dokument, millega kohustada liikmesriike nägema ette kriminaalkaristusi. Komisjoni muudetud ettepanek ei ajendanud nõukogu muutma oma seisukohta selle suhtes.

(8) Keskkonnaõiguse rikkumiste eest tuleks lisaks füüsilistele isikutele vastutusele võtta ka juriidilised isikud.

(9) Liikmesriigid peaksid ses suhtes kehtestama kõnealustele õiguserikkumistele ulatusliku jurisdiktsiooni, hoidmaks ära seda, et füüsilised või juriidilised isikud pääsevad vastutusele võtmisest lihtsalt seepärast, et õiguserikkumist ei pandud toime nende riigi territooriumil.

(10) Euroopa Nõukogu võttis 4. novembril 1998 vastu konventsiooni keskkonna kaitsmise kohta kriminaalõiguse kaudu, mida on ka käesolevas dokumendis arvesse võetud,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA RAAMOTSUSE:

Artikkel 1

Mõisted

Käesolevas raamotsuses kasutatakse järgmisi mõisteid:

a) õigusvastane – seadust, haldusakti või pädeva asutuse otsust rikkuv; nimetatud dokumendid hõlmavad akte, mis jõustavad Ühenduse õiguse siduvaid sätteid keskkonna kaitsmise kohta;

b) vesi – igasugune põhja- ja pinnavesi, sealhulgas järve-, jõe-, ookeani- ja merevesi;

c) juriidiline isik – üksus, millel on juriidilise isiku staatus vastavalt kohaldatavatele siseriiklikele õigusaktidele, välja arvatud riigid või teised avalik-õiguslikud organid, kes teostavad oma suveräänseid õigusi, ja avalik-õiguslikud rahvusvahelised organisatsioonid.

Artikkel 2

Tahtlikud õiguserikkumised

Iga liikmesriik võtab meetmed, mida on vaja selleks, et tuvastada oma siseriikliku õiguse kohaselt kuriteona:

a) teatava koguse ainete või ioniseeriva kiirguse juhtimist või heitmist õhku, pinnasesse või vette, mis põhjustab inimestele surma või tõsiseid kehavigastusi;

b) teatava koguse ainete või ioniseeriva kiirguse õigusvastast juhtimist või heitmist õhku, pinnasesse või vette, mis põhjustab või võib põhjustada inimese tervise jäävat või olulist halvenemist või surma või tõsiseid kehavigastusi või olulist kahju kaitsealustele mälestistele, muudele kaitseobjektidele, varale, loomadele või taimedele;

c) jäätmete, kaasa arvatud ohtlike jäätmete õigusvastast lõppladustamist, hoidmist, vedamist, eksportimist või importimist, mis põhjustab või võib põhjustada inimesele surma või tõsiseid kehavigastusi või olulist kahju õhu, pinnase, vee kvaliteedile või loomadele või taimedele;

d) käitise õigusvastast käitamist, milles toimub ohtlik tegevus, mis põhjustab või võib põhjustada väljaspool käitist inimese surma või tõsiseid kehavigastusi või olulist kahju õhu, pinnase või vee kvaliteedile või loomadele või taimedele;

e) tuumamaterjali või muude ohtlike radioaktiivsete ainete õigusvastast tootmist, töötlemist, hoidmist, kasutamist, vedamist, eksportimist või importimist, mis põhjustab või võib põhjustada inimesele surma või tõsiseid kehavigastusi või olulist kahju õhu, pinnase, vee kvaliteedile või loomadele või taimedele;

f) kaitsealuse loodusliku loomastiku või taimestiku liikide või nende osade õigusvastast omamist, äravõtmist, kahjustamist, tapmist või nendega kauplemist vähemalt siis, kui neid liike ähvardab siseriikliku õiguse tähenduses kadumine;

g) õigusvastast kauplemist osooni kahandavate ainetega,

kui need kuriteod pannakse toime tahtlikult.

Artikkel 3

Ettevaatamatuse tõttu toimepandud õiguserikkumised

Iga liikmesriik võtab meetmed, mida on vaja selleks, et klassifitseerida oma siseriikliku õiguse kohaselt kuritegudena artiklis 2 loetletud õiguserikkumised, kui neid pannakse toime ettevaatamatuse või vähemalt raske hooletuse tõttu.

Artikkel 4

Kuriteos osalemine ja kuriteole kallutamine

Iga liikmesriik võtab meetmed, mida on vaja tagamaks, et artiklis 2 osutatud teguviisides osalemise või nendele kallutamise eest karistatakse.

Artikkel 5

Karistused

1. Iga liikmesriik võtab meetmeid, mida on vaja tagamaks, et artiklites 2 ja 3 osutatud tegude eest karistatakse tõhusate, proportsionaalsete ja hoiatavate karistustega, sealhulgas vähemalt tõsistel juhtudel vabadusekaotusega, millega võib kaasneda väljaandmine.

2. Lõikes 1 ettenähtud kriminaalkaristustega võivad kaasneda muud karistused või meetmed, eriti aga füüsiliselt isikult teatavaks tegevuseks või äriühingu või fondi asutamiseks või juhtimiseks vajaliku ametliku loa äravõtmine, kui tema süüdimõistmise põhjustanud asjaoludest nähtub selgesti oht, et samalaadne kuritegelik tegevus võib jätkuda.

Artikkel 6

Juriidiliste isikute vastutus

1. Iga liikmesriik võtab meetmed, mida on vaja tagamaks, et juriidilisi isikuid saab võtta vastutusele artiklites 2 ja 3 nimetatud tegude eest, mille on nende kasuks toime pannud iseseisvalt või juriidilise isiku organi liikmena tegutsenud isik, kes on juriidilise isiku juures juhtival kohal:

a) juriidilise isiku antud esindusõiguse alusel või

b) volituse alusel, mis võimaldab teha juriidilise isiku nimel otsuseid või

c) volituse alusel, mis annab õiguse teostada juriidilises isikus sisekontrolli,

samuti artiklis 2 osutatud tegude toimepanemises kaasaaitaja või õhutajana osalemise eest.

2. Peale lõikes 1 sätestatud juhtude võtab iga liikmesriik meetmed, mida on vaja tagamaks, et juriidilisi isikuid saab võtta vastutusele, kui lõikes 1 nimetatud isiku puuduliku järelevalve või kontrolli tagajärjel on osutunud võimalikuks, et juriidilise isiku alluvuses olev isik on pannud toime juriidilise isiku kasuks artiklites 2 ja 3 osutatud teod.

Juriidilise isiku vastutus vastavalt lõigetele 1 ja 2 ei välista kriminaalmenetlust füüsiliste isikute suhtes, kes on osalenud artiklites 2 ja 3 osutatud tegude toimepanemises täideviija, kaasaaitaja või kihutajana.

Artikkel 7

Juriidiliste isikute suhtes kohaldatavad karistused

Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed tagamaks, et vastavalt artiklile 6 vastutusele võetud juriidilist isikut karistatakse tõhusate, proportsionaalsete ja hoiatavate karistustega, kaasa arvatud kriminaalõiguslike ja muude trahvidega ning muude võimalike karistustega, näiteks:

a) riiklike hüvitiste või abi saamise õigusest ilmajätmine,

b) ajutine või alaline tootmis- või äritegevuse keeld,

c) kohtuliku järelevalve alla paigutamine,

d) sundlõpetamine;

e) kohustus võtta erimeetmeid selleks, et hoida ära teo tagajärgi sellistena, millel kriminaalvastutus tuvastati.

Artikkel 8

Jurisdiktsioon

1. Iga liikmesriik võtab meetmed, mida on vaja selleks, et kehtestada jurisdiktsioon artiklites 2 ja 3 osutatud õiguserikkumiste üle, kui õiguserikkumine on pandud toime:

a) täielikult või osaliselt tema territooriumil, isegi kui selle mõju avaldub täielikult mujal;

b) tema registrisse kantud või tema lipu all sõitva laeva või õhusõiduki pardal;

c) tema territooriumil asuva registrijärgse asukohaga juriidilise isiku kasuks;

d) tema kodaniku poolt, kui õiguserikkumise eest karistatakse kohas, kus see toime pandi, või kui kohas, kus see toime pandi, ei kehti ühtki territoriaalset jurisdiktsiooni.

2. Kui artiklis 9 ei ole sätestatud teisiti, võib iga liikmesriik otsustada, et ta ei kohalda või kohaldab üksnes teatud juhtudel ja tingimustel jurisdiktsiooni, mis on sätestatud:

a) lõike 1 punktis c;

b) lõike 1 punktis d.

Artikkel 9

Väljaandmine ja süüdistuse esitamine

1. a) Iga liikmesriik, kes oma õiguse kohaselt oma riigi kodanikke veel välja ei anna, võtab vajalikud meetmed, et kehtestada oma jurisdiktsioon artiklites 2 ja 3 sätestatud süütegude suhtes, kui süüteo on toime pannud tema kodanikud väljaspool tema territooriumi.

b) Iga liikmesriik, kelle kodanik on mõnes teises liikmesriigis väidetavalt toime pannud süüteo, mis sisaldab artiklites 2 ja 3 kirjeldatud tegusid, kuid kes ei anna teda teisele liikmesriigile veel välja üksnes tema kodakondsuse alusel, esitab vajaduse korral juhtumi oma pädevatele ametiasutustele süüdistuse esitamiseks. Süüdistuse esitamiseks edastatakse kuriteoga seotud toimikud, teave ja asitõendid väljaandmist käsitleva Euroopa konventsiooni artikli 6 lõikes 2 sätestatud korras. Taotluse esitanud liikmesriiki teavitatakse süüdistuse esitamisest ja selle menetluse tulemusest.

2. Käesolevas artiklis käsitatakse terminit "liikmesriigi kodanik" kooskõlas kõikide deklaratsioonidega, mille kõnealune riik on 13. detsembri 1957. aasta Euroopa väljaandmiskonventsiooni artikli 6 lõike 1 punktide b ja c kohaselt esitanud.

Artikkel 10

Rakendamine

1. Liikmesriigid võtavad käesoleva raamotsuse sätete järgimiseks vajalikud meetmed vastu 27. jaanuariks 2005.

2. Liikmesriigid edastavad 27. aprilliks 2005 nõukogu peasekretariaadile ja komisjonile õigusnormide teksti, millega võetakse siseriiklikku õigusse üle käesolevast raamotsusest tulenevad kohustused. Selle teabe ja komisjoni kirjaliku aruande põhjal kontrollib nõukogu hiljemalt 27. jaanuariks 2006, mil määral on liikmesriigid võtnud käesoleva raamotsuse täitmiseks vajalikke meetmeid.

Artikkel 11

Territoriaalne kohaldatavus

Käesolevat raamotsust kohaldatakse Gibraltari suhtes.

Artikkel 12

Jõustumiskuupäev

Käesolev raamotsus jõustub selle Euroopa Liidu Teatajas avaldamise päeval.

Brüssel, 27. jaanuar 2003

Nõukogu nimel

eesistuja

G. Papandreou

[1] EÜT C 39, 11.2.2000, lk 4.

[2] Arvamused on esitatud 7. juulil 2000. aastal (EÜT C 121, 24.4.2001, lk 494) ja 9. aprillil 2002. aastal (Euroopa Ühenduste Teatajas seni avaldamata).

[3] Vt ka lisa.

[4] EÜT C 180 E, 26.6.2001, lk 238.

--------------------------------------------------

LISA

Nõukogu võtab arvesse Austria kavatsust täita artikli 2 punkte f ja g vähemtähtsate juhtumite korral ning artiklit 3, nähes oma administratiivses kriminaalõiguses ette tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad karistused.

--------------------------------------------------