Komisjoni määrus (EÜ) nr 707/2004,

6. aprill 2004,

millega muudetakse määrust (EÜ) nr 1725/2003, võttes vastu teatavad rahvusvahelised raamatupidamisstandardid vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusele (EÜ) nr 1606/2002

EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,

võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,

võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 19. juuli 2002. aasta määrust (EÜ) nr 1606/2002 rahvusvaheliste raamatupidamisstandardite kohaldamise kohta, [1] eriti selle artikli 3 lõiget 1

ning arvestades järgmist:

(1) 29. septembril 2003. aastal võttis komisjon vastu määruse (EÜ) nr 1725/2003, [2] mis kiidab heaks Standardite Tõlgendamise Alalise Komisjoni (SIC – Standing Interpretation Committee) vastu võetud tõlgendused. Üks nendest tõlgendustest on SIC-8 "IASi esmakordne rakendamine raamatupidamise põhialusena". Vastavalt sellele tõlgendusele peavad ettevõtte finantsaruanded rahvusvaheliste raamatupidamisstandardite (IAS) esmakordsel kasutamisel olema koostatud ja esitatud nii, nagu oleksid finantsaruanded alati olnud koostatud vastavalt standarditele ja tõlgendustele, mis kehtivad nende esmakordsel kasutuselevõtmisel. Seetõttu on enamikus raamatupidamise valdkondades nõutav tagasiulatuv rakendamine.

(2) Et lihtsustada rahvusvahelistele raamatupidamisstandarditele ja rahvusvahelistele finantsaruandlusstandarditele (IAS/IFRSid) üleminekut, otsustas rahvusvaheline raamatupidamisstandardite nõukogu (IASB – International Accounting Standards Board) 19. juunil 2003. aastal asendada SIC-8 IFRS 1ga: "Rahvusvaheliste finantsaruandlusstandardite esmakordne kasutuselevõtmine". Vastavalt IFRS 1le peab ettevõte, kes kasutab rahvusvahelist raamatupidamisstandardit esimest korda, järgima iga rahvusvahelist raamatupidamisstandardit (IAS) ja tõlgendust, mis kehtib esmakordse kasutuselevõtmise ajal. Seega nõutakse IFRS 1s nagu ka SIC-8s tagasiulatuvat rakendamist enamikus raamatupidamise valdkondades. Siiski antakse IFRS 1ga sellest nõudest teatud valdkondades piiratud vabastus praktilistel põhjustel või juhul, kui vastavusega seotud kulutused ületavad finantsaruande kasutajate eeldatava kasu.

(3) IFRS 1 peab võimaldama saavutada aja jooksul võrreldavuse nii esmakordselt kasutusele võtjate IFRS finantsaruannete vahel kui ka esmakordselt teatud kuupäeval IFRSid kasutusele võtvate erinevate ettevõtete finantsaruannete vahel, sest nii jooksvad kui võrreldavad arvandmed põhinevad samal standardite kogumil, mis oli olemas IASi esmakordsel kohaldamisel. Võrreldavuse saavutamine esmakordselt kasutusele võtjate ja ettevõtete vahel, kes juba rakendavad IFRSe, on siiski teisene eesmärk, võttes arvesse asjaolu, et 2005. aastal on esmakordselt kasutusele võtjate arv tunduvalt suurem kui 200–300 EÜ ettevõtet, kes juba rakendavad IAS/IFRSe.

(4) Konsulteerimine valdkonna tehniliste ekspertidega kinnitab, et rahvusvahelise finantsaruandluse standard vastab vastuvõtmise kriteeriumitele, mis on sätestatud määruse (EÜ) nr 1606/2002 artiklis 3, ja eriti nõudele edendada Euroopa üldist heaolu.

(5) Seepärast tuleb määrust (EÜ) nr 1725/2003 vastavalt muuta.

(6) Käesolevas määruses sätestatud meede on kooskõlas raamatupidamise regulatiivkomitee (ARC – Accounting Regulatory Committee) arvamusega,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:

Artikkel 1

Määruse (EÜ) nr 1725/2003 lisa tekst SIC-8 "IAS esmakordne rakendamine raamatupidamise põhialusena" asendatakse tekstiga, mis on sätestatud käesoleva määruse lisas.

Artikkel 2

Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.

Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.

Brüssel, 6. aprill 2004

Komisjoni nimel

komisjoni liige

Frederik Bolkestein

[1] EÜT L 243, 11.9.2002, lk 1.

[2] ELT L 261, 13.10.2003, lk 1.

--------------------------------------------------

LISA

"IFRS 1 –rahvusvaheliste finantsaruandlusstandardite esmakordne kasutuselevõtmine

Rahvusvaheline finantsaruandlusstandard 1, "Rahvusvaheliste finantsaruandlusstandardite esmakordne kasutuselevõtmine (IFRS 1)", on sätestatud paragrahvides 1–47 ja lisades A–C. Kõikidel paragrahvidel on võrdne pädevus. Poolpaksus kirjas paragrahvidega on sätestatud peamised põhimõtted. Lisas A määratletud terminid on kursiivis, kui nad esinevad standardis esmakordselt. Muude terminite määratlused on esitatud Rahvusvaheliste finantsaruandlusstandardite sõnastikus. IFRS 1 tuleb mõista tema eesmärgi ja "Järelduste aluse", "Rahvusvaheliste finantsaruandlusstandardite eessõna" ja "Finantsaruannete koostamise ja esitamise raampõhimõtete" kontekstis. IAS 8 "Perioodi puhaskasum või -kahjum, rängad vead ja muutused arvestusmeetodites" annab täpsete juhiste puudumise korral aluse arvestusmeetodite valimiseks ja rakendamiseks.

SISSEJUHATUS

IFRSi väljaandmise põhjused

IN1. Käesolev IFRS asendab tõlgenduse SIC-8 "IASi esmakordne rakendamine raamatupidamise põhialusena". Rahvusvaheline raamatupidamisstandardite nõukogu (IASB) töötas välja käesoleva IFRSi, et käsitleda järgmisi probleeme:

a) SIC-8 täieliku tagasiulatuva rakendamise nõude mõned aspektid põhjustasid kulutusi, mis ületasid finantsaruannete kasutajate eeldatava kasu. Veelgi enam, kuigi SIC-8ga ei nõutud tagasiulatuvat rakendamist ebapraktilisuse korral, ei selgitatud, kas esmakordselt kasutusele võtja peaks ebapraktilisust tõlgendama kui suurt või väikest takistust, samuti ei määratletud ühtegi kindlat menetlust ebapraktilisuse juhtudeks.

b) SIC-8ga oleks nõutud esmakordselt kasutusele võtjalt sama standardi kahe erineva versiooni rakendamist, juhul kui uus versioon oleks jõustunud ajavahemikul, mida hõlmasid esimesed IASi alusel koostatud finantsaruanded ja uus versioon keelanuks tagasiulatuva rakendamise.

c) SIC-8s ei öeldud selgelt, kas esmakordselt kasutusele võtja peaks kasutama tagantjärele saadud informatsiooni, rakendades tagasiulatuvalt kajastamise ja mõõtmise põhimõtteid.

d) esines kahtlusi, kuidas SIC-8 oli kooskõlas üksikute standardite teatud üleminekusätetega.

IFRSi põhilised tunnusjooned

IN2. Käesolevat IFRSi rakendatakse, kui ettevõte võtab IFRSid esmakordselt kasutusele selgesõnalise ja tingimusteta kinnitusega aruannete IFRSile vastavuse kohta.

IN3. Üldiselt nõutakse käesolevas IFRSis ettevõtte vastavust iga esimeste IFRS finantsaruannete aruandekuupäeval kehtiva IFRSiga. Konkreetselt nõutakse käesolevas IFRSis seda, et ettevõte teeks IFRSi algbilansis, mille ta koostab IFRS-põhise raamatupidamise lähtepunktina, järgmist:

a) kajastab kõiki varasid ja kohustisi, mille kajastamist nõutakse IFRSides;

b) ei kajasta objekte varade ja kohustistena, kui IFRSid sellist kajastamist ei luba;

c) klassifitseerib ümber objektid, mida ta eelmise raamatupidamistava (GAAP) kohaselt kajastas üht tüüpi varana, kohustisena või omakapitali osana, kuid mis IFRSide kohaselt on teist tüüpi vara, kohustis või omakapitali osa; ning

d) rakendab IFRSe kõikide bilansis kajastatud varade ja kohustiste mõõtmisel.

IN4. Käesolevas IFRSis antakse sellest nõudest piiratud vabastused teatud valdkondades, kus vastavusega seotud kulutused eeldatavasti ületavad finantsaruannete kasutajate saadava kasu. Samuti keelatakse käesolevas IFRSis IFRSide tagasiulatuv rakendamine mõnedes valdkondades, eriti kui tagasiulatuv rakendamine nõuaks juhtkonna hinnangut möödunud olukordadele pärast seda, kui antud tehingu tulemus on juba teada.

IN5. Käesolevas IFRSis nõutakse informatsiooni avalikustamist, mis selgitaks, kuidas üleminek eelmiselt raamatupidamistavalt (GAAP) IFRSile on mõjutanud ettevõtte avaldatud andmeid finantsseisundi, majandustulemuste ja rahavoogude kohta.

IN6. Ettevõte peab rakendama käesolevat IFRSi, kui tema esimesed IFRS finantsaruanded on koostatud aruandeperioodide kohta, mis algavad 1. jaanuaril 2004 või pärast seda. Varajasem rakendamine on soovitatav.

Muudatused võrreldes seniste nõuetega

IN7. Nagu SIC-8s, nõutakse käesolevas IFRSs tagasiulatuvat rakendamist enamikus valdkondades. Erinevalt SIC-8st käesolev IFRS:

a) sisaldab praktilistel kaalutlustel suunatud vabastusi, et vältida kulutusi, mis eeldatavalt ületaksid finantsaruannete kasutajate kasu, ja väikese arvu muid erandeid;

b) selgitab, et ettevõte rakendab IFRSide viimast versiooni;

c) selgitab, kuidas on IFRSi esmakordselt kasutusele võtja hinnangud seotud sama kuupäeva suhtes eelmise raamatupidamistava kohaselt tehtud hinnangutega;

d) täpsustab, et teiste IFRSide üleminekusätted ei rakendu esmakordsetele kasutajatele;

e) nõuab täiendava informatsiooni avalikustamist IFRSile ülemineku kohta.

RAHVUSVAHELINE FINANTSARUANDLUSSTANDARD 1

Rahvusvaheliste finantsaruandlusstandardite esmakordne kasutuselevõtmine

EESMÄRK

1. Käesoleva IFRSi eesmärk on kindlustada, et ettevõtte esimesed IFRS finantsaruanded ning vahearuanded osa kohta nende finantsaruannete poolt hõlmatavast perioodist sisaldavad kvaliteetset teavet, mis:

a) on kasutajatele läbipaistev ja võrreldav kõigi esitatud perioodide osas;

b) pakub sobiva lähtepunkti raamatupidamiseks rahvusvaheliste finantsaruandlusstandardite (IFRSide) kohaselt; ning

c) on koostatav kulutustega, mis ei ületa kasutajate kasu.

REGULEERIMISALA

2. Ettevõte rakendab käesolevat IFRSi:

a) oma esimestes IFRS finantsaruannetes ning

b) igas vahearuandes (kui neid koostatakse), mille ta esitab vastavalt standardile IAS 34 "Vahearuandlus" perioodi kohta, mida tema esimesed IFRS finantsaruanded hõlmavad.

3. Ettevõtte esimesed IFRS finantsaruanded on esimesed raamatupidamise aastaaruanded, milles ettevõte rakendab IFRSi selgesõnalise ja tingimusteta kinnitusega finantsaruannete vastavuse kohta IFRSile. IFRS-põhised finantsaruanded on ettevõtte esimesed IFRS finantsaruanded, kui ettevõte näiteks:

a) esitas oma kõige viimased finantsaruanded:

i) riigisiseste nõuete kohaselt, mis kõikides aspektides ei kattu IFRSidega;

ii) vastavuses IFRSile kõikides aspektides, välja arvatud see, et finantsaruanded ei sisaldanud selgesõnalist ja tingimusteta kinnitust, et need olid IFRSidega vastavuses;

iii) mis sisaldas selgesõnalist kinnitust vastavuse kohta mõnedele, kuid mitte kõigile IFRSile;

iv) riigisiseste nõuete kohaselt, mis ei ole IFRSile vastavuses, kasutades mõnd üksikut IFRSi objektide puhul, mille kohta riiklikud nõuded puudusid, või

v) riigisiseste nõuete kohaselt, esitades mõnede summade suhtes võrdluse IFRS-põhiselt määratud vastavate summadega;

b) koostas ja esitas IFRS finantsaruanded vaid sisekasutuseks, neid ettevõtte omanikele või teistele väliskasutajatele kättesaadavaks tegemata;

c) koostas IFRS-põhise aruandluspaketi konsolideerimiseks, koostamata täielikku finantsaruannete komplekti, nagu on sätestatud standardis IAS 1 "Finantsaruannete esitamine"; või

d) ei esitanud finantsaruandeid eelnenud perioodide kohta.

4. Käesolev IFRS rakendub vaid siis, kui ettevõte võtab IFRSid esmakordselt kasutusele. See ei rakendu, kui ettevõte näiteks:

a) lõpetab riigisiseste nõuete kohaste finantsaruannete esitamise, olles varem esitanud need ja ka teise finantsaruannete komplekti, mis sisaldas selgesõnalist ja tingimusteta kinnitust IFRSile vastavuse kohta;

b) esitas eelmisel aastal finantsaruanded vastavalt riigisisestele nõuetele ja need finantsaruanded sisaldasid selgesõnalist ja tingimusteta kinnitust IFRSile vastavuse kohta, või

c) esitas eelmisel aastal finantsaruanded, mis sisaldasid selgesõnalist ja tingimusteta kinnitust IFRSile vastavuse kohta, isegi kui audiitorid väljastasid nende finantsaruannete kohta märkustega järeldusotsuse.

5. Seda IFRSi ei rakendata arvestusmeetodite muutustele, mille on teinud ettevõte, kes juba kasutab IFRSe. Selliste muutuste kohta kehtivad:

a) arvestusmeetodite muutuste nõuded standardis IAS 8 "Perioodi puhaskasum või -kahjum, rängad vead ja muutused arvestusmeetodites" ning

b) täpsed üleminekunõuded teistes IFRSides.

KAJASTAMINE JA MÕÕTMINE

IFRS algbilanss

6. Ettevõte koostab ja esitab IFRS-põhise algbilansi IFRSile ülemineku kuupäeva seisuga. See on IFRSidel põhineva raamatupidamise lähtepunkt. Ettevõte ei pea esitama IFRS algbilanssi oma esimestes IFRS finantsaruannetes.

Arvestusmeetodid

7. Ettevõte kasutab samu arvestusmeetodeid oma IFRS algbilansis ja kõikide perioodide suhtes, mis on tema esimestes IFRS finantsaruannetes esitatud. Sellised arvestusmeetodid peavad olema vastavuses kõikide IFRSidega, mis esimeste IFRS finantsaruannete aurandekuupäeval kehtivad, välja arvatud paragrahvides 13–34 määratletud erandid.

8. Ettevõte ei rakenda IFRSi erinevaid versioone, mis kehtisid varasematel kuupäevadel. Ettevõte võib rakendada uut, veel mittekohustuslikku IFRSi, kui see lubab varajast rakendamist.

Näide: IFRSide viimaste versioonide järjepidev rakendamine

TAUST

Ettevõtte A esimeste IFRS finantsaruannete aurandekuupäev on 31. detsember 2005. Ettevõte A otsustab esitada nendes aruannetes võrdlusandmed vaid ühe aasta kohta (vt paragrahv 36). Seetõttu on tema IFRSile ülemineku kuupäev 1. jaanuar 2004 (või võrreldavalt 31. detsember 2003). Ettevõte A esitas finantsaruanded eelmise raamatupidamistava kohaselt igal aastal 31. detsembri seisuga, kaasa arvatud 31. detsember 2004.

NÕUETE RAKENDAMINE

Ettevõte A peab kehtivaid IFRSe rakendama perioodide suhtes, mis lõpevad 31. detsembril 2005, järgmiselt:

a) koostades oma IFRS algbilansi 1. jaanuar 2004 seisuga; ning

b) koostades ja esitades oma bilansi 31. detsembri 2005 seisuga (sealhulgas võrdlusandmed 2004. aasta kohta), kasumiaruande, omakapitali muutuste aruande ja rahavoogude aruande 31. detsember 2005 lõppeva aasta kohta (sealhulgas võrdlusandmed 2004. aasta kohta) ja lisad (sealhulgas võrdlusandmed 2004. aasta kohta).

Kui uus IFRS ei ole veel kohustuslik, kuid lubab varasemat rakendamist, on ettevõttel A lubatud, kuid mitte kohustuslik seda IFRSi rakendada oma esimestes IFRS finantsaruannetes.

9. Teiste IFRSide üleminekusätteid rakendatakse arvestusmeetodite muutustele, mis on tehtud juba IFRSe kasutava ettevõtte poolt; neid ei rakendata esmakordselt IFRSi kasutusele võtja ülemineku suhtes, välja arvatud paragrahvides 27–30 sätestatu.

10. Välja arvatud paragrahvides 13–34 sätestatu, IFRS algbilansis ettevõte:

a) kajastab varad ja kohustised, mille kajastamist IFRSides nõutakse;

b) ei kajasta objekte varade ja kohustistena, kui IFRSides sellist kajastamist ei lubata;

c) klassifitseerib ümber objektid, mida ta eelmise raamatupidamistava kohaselt kajastas üht tüüpi varana, kohustisena või omakapitali osana, kuid mis IFRSide kohaselt on teist tüüpi vara, kohustis või omakapitali osa; ning

d) rakendab IFRSe kõikide bilansis kajastatud varade ja kohustiste mõõtmisel.

11. Arvestusmeetodid, mida ettevõte oma algbilansis kasutab, võivad erineda neist, mida ta sama kuupäeva kohta kasutas eelmise raamatupidamistava kohaselt. IFRSile üleminekule eelnenud sündmuste ja tehingute kajastamine põhjustab korrigeerimisi. Seetõttu kajastab ettevõte neid korrigeerimisi jaotamata kasumis (või kui on asjakohane, muus omakapitali kategoorias) IFRSile ülemineku kuupäeva seisuga.

12. Käesolev IFRS kehtestab kaks rühma erandeid põhimõtte suhtes, et ettevõtte IFRS algbilanss peab vastama igale IFRSile:

a) paragrahvid 13–25 annavad vabastuse teiste IFRSide teatud nõuetest;

b) paragrahvid 26–34 ei luba teiste IFRSide teatud aspektide tagasiulatuvat rakendamist.

Vabastused teistest IFRSidest

13. Ettevõte võib kasutada ühte või mitut järgmistest vabastustest:

a) äriühendused (paragrahv 15);

b) õiglane väärtus või ümberhindlus tuletatud soetusmaksumusena (paragrahvid 16–19);

c) töövõtja hüvitised (paragrahv 20);

d) kumulatiivsed kursivahed t (paragrahvid 21 ja 22);

e) liitfinantsinstrumendid (paragrahv 23) ning

f) tütarettevõtete, sidusettevõtete ja ühisettevõtmiste varad ja kohustised (paragrahvid 24 ja 25).

Ettevõte ei rakenda neid vabastusi analoogia põhjal teistele objektidele.

14. Mõned vabastused allpool viitavad õiglasele väärtusele. Standardis IAS 22 "Äriühendused" selgitatakse, kuidas määrata äriühenduse käigus omandatud tuvastatavate varade ja kohustiste õiglast väärtust. Ettevõte rakendab neid selgitusi, et määratleda käesoleva IFRSi kohaselt õiglane väärtus, välja arvatud juhul, kui mõni muu IFRS sisaldab konkreetsemaid juhiseid kõnealuse vara või kohustise õiglase väärtuse määratlemiseks. Nii määratletud õiglased väärtused peavad peegeldama olukorda, mis eksisteerisid väärtuse määratlemise kuupäeval.

Äriühendused

15. Ettevõte rakendab enne IFRSile üleminekut kajastatud äriühenduste suhtes lisa B nõudeid.

Õiglane väärtus või ümberhindlus tuletatud soetusmaksumusena

16. Ettevõte võib otsustada mõõta materiaalse põhivara objekti IFRSile ülemineku kuupäeva seisuga õiglases väärtuses ja kasutada seda õiglast väärtust objekti tuletatud soetusmaksumusena antud kuupäeva seisuga.

17. Esmakordne kasutuselevõtja võib otsustada kasutada varasema raamatupidamistava kohaselt IFRSile ülemineku kuupäeva seisuga või enne seda läbiviidud materiaalse põhivara objekti ümberhindlust objekti tuletatud soetusmaksumusena ümberhindluse kuupäeva seisuga, kui ümberhinnatud väärtus oli ümberhindluse kuupäeval üldjoontes võrreldav:

a) õiglase väärtusega; või

b) IFRS-kohase soetusmaksumuse või amortiseeritud soetusmaksumusega, mida on korrigeeritud näiteks kajastamaks üldise või mõne spetsiifilise hinnaindeksi muutusi.

18. Paragrahvide 16 ja 17 valikuid saab kasutada ka:

a) kinnisvarainvesteeringute puhul, kui ettevõte otsustab kasutada standardi IAS 40 "Kinnisvarainvesteeringud" soetusmaksumuse mudelit; ja

b) immateriaalse vara puhul, mis vastab:

i) standardi IAS 38 "Immateriaalne vara" kajastamise kriteeriumitele (sealhulgas algse soetusmaksumuse usaldusväärne mõõtmine), ning

ii) standardi IAS 38 ümberhindamise kriteeriumitele (sealhulgas aktiivse turu olemasolu).

Ettevõte ei või kasutada neid valikuid muude varade või kohustiste suhtes.

19. Esmakordne kasutuselevõtja võib olla määranud tuletatud soetusmaksumuse eelmise raamatupidamistava kohaselt mõnedele või kõikidele oma varadele ja kohustistele, mõõtes nende õiglast väärtust mingil kindlal kuupäeval seoses taoliste sündmustega nagu erastamine või väärtpaberite avalik pakkumine. Ta võib kasutada sellist sündmusepõhist õiglase väärtuse mõõtmist IFRSi kohase tuletatud soetusmaksumusena mõõtmise kuupäeval.

Töövõtjate hüvitised

20. Standardi IAS 19 "Hüvitised töövõtjatele" kohaselt võib ettevõte otsustada kasutada "koridori"-meetodit, mis jätab mõned kindlustusmatemaatilised kasumid ja kahjumid kajastamata. Selle lähenemise tagasiulatuva rakendamise kohaselt tuleb ettevõttel jagada kumulatiivsed kindlustusmatemaatilised kasumid ja kahjumid plaani algusest kuni IFRSile ülemineku kuupäevani kajastatavaks ja mittekajastatavaks osaks. Esmakordne kasutuselevõtja võib siiski otsustada kajastada kõiki kumulatiivseid kindlustusmatemaatilisi kasumeid ja kahjumeid IFRSile ülemineku kuupäeva seisuga, isegi kui ta hilisemate kindlustusmatemaatiliste kasumite ja kahjumite suhtes kasutab "koridori"-meetodit. Kui esmakordne kasutuselevõtja seda valikut kasutab, rakendab ta seda kõikidele plaanidele.

Kumulatiivsed kursivahed

21. Standardis IAS 21 "Valuutakursside muutuste mõjud" nõutakse, et ettevõte:

a) kajastaks mõned valuutakursivahed omakapitali eraldi komponendina, ning

b) välismaise äriüksuse võõrandamise korral kannaks kumulatiivsed kursivahed antud välismaise äriüksuse suhtes (sealhulgas vajadusel vastavate riskimaandamisinstrumentidega seonduva kasumi ja kahjumi) üle kasumiaruandes võõrandamise kasumi või kahjumi osana.

22. Esmakordne kasutuselevõtja ei pea neid nõudeid täitma kumulatiivsete kursivahede suhtes, mis eksisteerisid IFRSile ülemineku kuupäeva seisuga. Kui esmakordne kasutuselevõtja seda vabastust kasutab, siis:

a) loetakse kõikide välismaiste äriüksustega seotud kumulatiivsed kursivahed IFRSile ülemineku kuupäeva seisuga nulliks; ning

b) hilisema välismaise äriüksuse võõrandamise kasumi või kahjumi arvestamisel tuleb enne IFRSile ülemineku kuupäeva tekkinud kursivahed välja arvata ja hiljem tekkinud kursivahed kaasata.

Liitfinantsinstrumendid

23. Standardis IAS 32 "Finantsinstrumendid: avalikustamine ja esitamine" nõutakse, et ettevõte jagaks liitfinantsinstrumendi selle soetamisel eraldi kohustise ja omakapitali komponentideks. Kui kohustise komponenti enam ei eksisteeri, hõlmab standardi IAS 32 tagasiulatuv rakendamine omakapitali kahte ossa jagamise. Esimene osa on jaotamata kasumis ja kujutab endast kohustise komponendilt arvestatud kumulatiivset intressi. Teine osa kujutab endast algset omakapitali komponenti. Käesoleva IFRSi kohaselt ei pea esmakordne kasutuselevõtja neid kaht osa eristama, kui kohustise komponenti IFRSile ülemineku kuupäeva seisuga enam ei eksisteeri.

Tütar-, sidus- ja ühisettevõtmiste varad ja kohustised

24. Kui tütarettevõttest saab esmakordne kasutuselevõtja pärast emaettevõtet, peab tütarettevõte oma finantsaruannetes kajastama oma varasid ja kohustisi kas:

a) bilansilistes maksumustes, mida oleks kasutatud emaettevõtte konsolideeritud finantsaruannetes emaettevõtte IFRSile ülemineku kuupäeva seisuga, kui seoses konsolideerimisprotseduuridega ja äriühenduse, mille raames emaettevõtte tütarettevõtte soetas, mõjude arvestamisega ei oleks tehtud mingeid korrigeerimisi; või

b) bilansilistes maksumustes, mida käesoleva IFRSi muud osad nõuavad, tütarettevõtte IFRSile ülemineku kuupäeva seisuga. Need bilansilised maksumused võib erineda punktis a kirjeldatust:

i) kui käesoleva IFRSi vabastuste tagajärjeks on mõõtmised, mis sõltuvad IFRSile ülemineku kuupäevast;

ii) kui tütarettevõtte finantsaruannetes kasutatavad arvestusmeetodid erinevad neist, mida on kasutatud konsolideeritud finantsaruannetes. Näiteks võib tütarettevõte kasutada standardi IAS 16 "Materiaalne põhivara" kohaselt põhikäsitlust, samal ajal kui kontsern võib kasutada lubatud alternatiivkäsitlust.

Analoogiline valikuvõimalus on sidusettevõttel või ühisettevõtmisel, kui neist saab esmakordne kasutuselevõtja hiljem ettevõttest, kellel on nende üle oluline mõju või ühine kontroll.

25. Kui ettevõte saab esmakordseks kasutuselevõtjaks pärast oma tütarettevõtet (või sidusettevõtet või ühisettevõtmist), peab ettevõte oma konsolideeritud finantsaruannetes mõõtma tütarettevõtte (või sidusettevõtte või ühisettevõtmise) varasid ja kohustisi samas bilansilises maksumuses kui tütarettevõte (või sidusettevõte või ühisettevõtmine) oma finantsaruannetes, peale konsolideerimise ja kapitaliosalusemeetodi korrigeerimise ja äriühenduse, mille raames ettevõte tütarettevõtte soetas, mõjude arvesse võtmist. Kui emaettevõte saab oma eraldiseisvate finantsaruannete osas esmakordseks kasutuselevõtjaks enne või pärast kui konsolideeritud finantsaruannete osas, mõõdab ta oma varasid ja kohustisi mõlemates finantsaruannetes samades summades, välja arvatud konsolideerimise korrigeerimised.

Teiste IFRSide tagasiulatuva rakendamise erandid

26. Käesolev IFRS keelab teiste IFRSide teatud aspektide tagasiulatuva rakendamise järgmiste valdkondade suhtes:

a) finantsvarade ja -kohustiste kajastamise lõpetamine (paragrahv 27);

b) riskimaandamisinstrumentide arvestus (paragrahvid 28–30); ning

c) hinnangud (paragrahvid 31–34).

Rahaliste varade ja rahaliste kohustiste kajastamise lõpetamine

27. Esmakordne kasutuselevõtja rakendab standardi IAS 39 "Finantsinstrumendid: kajastamine ja mõõtmine" kajastamise lõpetamise nõudeid standardi IAS 39 jõustumiskuupäevast edasiulatuvalt. Teisisõnu, kui esmakordne kasutuselevõtja lõpetas finantsvarade või -kohustiste kajastamise eelmise raamatupidamistava kohaselt majandusaastal, mis algas enne 1. jaanuari 2001, ei pea ta neid varasid ja kohustisi IFRSi kohaselt kajastama (välja arvatud juhul, kui need kuuluvad kajastamisele hilisema tehingu või sündmuse tulemusena). Esmakordne kasutuselevõtja peab siiski:

a) kajastama kõiki tuletisinstrumente ja muid jätkuvaid huvisid nagu teenindusõigused ja -kohustised, mis on säilisid pärast kajastamise lõpetamist ja eksisteerivad endiselt ka IFRSile ülemineku kuupäeva seisuga, ning

b) konsolideerima kõik eriotstarbelised ettevõtted (SPE – special purpose entities), mida ta kontrollib IFRSile ülemineku kuupäeva seisuga isegi juhul, kui need eriotstarbelised ettevõtted olid olemas enne IFRSile ülemineku kuupäeva või nad hoidsid finantsvarasid või -kohustisi, mille kajastamine lõpetati eelmise raamatupidamistava kohaselt.

Riskimaandamisinstrumentide arvestus

28. Nagu on nõutud standardis IAS 39 "Finantsinstrumendid: kajastamine ja mõõtmine", IFRSile ülemineku kuupäeva seisuga ettevõte:

a) kajastab kõiki tuletisinstrumente õiglases väärtuses, ning

b) elimineerib kõik tuletisinstrumentidest tekkinud edasilükatud kahjumid ja kasumid, mis esitati eelmise raamatupidamistava kohaselt varade või kohustistena.

29. Ettevõte ei kajasta oma IFRSi kohases algbilansis selliseid riskimaandamise suhteid, mis ei kvalifitseeru standardi IAS 39 kohaselt riskimaandamise arvestuseks (nt mitmed riskimaandamise suhted, kus riskimaandamisinstrument on rahaline instrument või väljastatud optsioon; kus riskimaandamisobjekt on netopositsioon või kus maandatakse lunastustähtajani hoitava investeeringu intressiriski). Kui ettevõte on eelmise raamatupidamistava kohaselt määranud siiski netopositsiooni riskimaandamisobjektiks, võib ta IFRSi kohaselt määrata riskimaandamisobjektiks üksiku objekti selles netopositsioonis eeldusel, et ta ei tee seda hiljem kui IFRSile ülemineku kuupäeval.

30. Ettevõte rakendab standardi IAS 39 üleminekusätteid kõikidele riskimaandamissuhetele, mis eksisteerisid IFRSile ülemineku kuupäeva seisuga.

Hinnangud

31. Ettevõtte IFRS-põhised hinnangud IFRSile ülemineku kuupäeva seisuga peavad ühtima hinnangutega, mis on tehtud sama kuupäeva kohta eelmise raamatupidamistava kohaselt (peale arvestusmeetodite erinevusi peegeldavaid korrigeerimisi), välja arvatud siis, kui on objektiivsed tõendid, et hinnangud olid ekslikud.

32. Ettevõte võib saada pärast IFRSile ülemineku kuupäeva informatsiooni hinnangute kohta, mis ta oli teinud eelmise raamatupidamistava kohaselt. Paragrahv 31 kohaselt käsitleb ettevõte sellise informatsiooni saamist samal viisil kui bilansipäevajärgseid mittekorrigeerivaid sündmusi vastavalt standardile IAS 10 "Bilansipäevajärgsed sündmused". Eeldades näiteks, et ettevõtte IFRSile ülemineku kuupäev on 1. jaanuar 2004 ja 15. juuli 2004 sai ettevõte uut informatsiooni, mis nõuaks eelmise raamatupidamistava kohaselt 31. detsembril 2003 tehtud hinnangu ülevaatamist. Ettevõte ei võta seda informatsiooni arvesse oma IFRS algbilansis (välja arvatud siis, kui hinnangud vajavad korrigeerimist arvestusmeetodite erinevuste tõttu või on olemas objektiivsed tõendid hinnangute ekslikkuse kohta). Selle asemel kajastab ettevõte seda uut informatsiooni oma 31. detsembril 2004 lõppenud aasta kasumiaruandes (või vajadusel muu omakapitali muutusena).

33. Ettevõttel võib osutuda vajalikuks teha IFRSile ülemineku kuupäeva seisuga IFRS-põhiseid hinnanguid, mida sellel kuupäeval ei olnud eelmise raamatupidamistava kohaselt vaja teha. Saavutamaks kooskõla standardiga IAS 10 peavad need IFRS-põhised hinnangud peegeldama olukorda, mis eksisteeris IFRSile ülemineku kuupäeva seisuga. Eriti peavad IFRSile ülemineku kuupäeva seisuga tehtud hinnangud turuhindade, intressimäärade ja valuutakursside kohta peegeldama selle kuupäeva turusituatsiooni.

34. Paragrahve 31–33 rakendatakse IFRS algbilansi suhtes. Samuti rakendatakse neid võrreldava perioodi suhtes, mis on esitatud esimestes IFRS finantsaruannetes; sel juhul tuleks mõista viiteid IFRSile ülemineku kuupäevale viidetena võrreldava perioodi lõpule.

ESITUSVIIS JA AVALIKUSTATAV INFORMATSIOON

35. Käesolev IFRS ei näe ette erandeid teiste IFRSide esitusviisi ja avalikustamise nõuete suhtes.

Võrdlusandmed

36. Vastamaks standardi IAS 1 nõuetele finantsaruannete koostamise ja esitamise kohta sisaldavad ettevõtte esimesed IFRS finantsaruanded vähemalt ühe aasta kohta IFRSile vastavaid võrdlusandmeid.

37. Mõned ettevõtted esitavad aruandes valitud andmete kokkuvõtteid varasemate perioodide kohta perioodist, mille kohta on esitatud täielikud IFRSile vastavad võrdlusandmed. Käesolevas IFRSis ei nõuta selliste kokkuvõtete vastavust IFRSide kajastamise ja mõõtmise nõuetele. Lisaks esitavad mõned ettevõtted eelmise raamatupidamistava kohaselt koostatud võrdlusandmeid koos standardis IAS 1 nõutud võrdlusandmetega. Kõigi finantsaruannete korral, mis sisaldavad varasemate perioodide kokkuvõtteid või eelmise raamatupidamistava kohaselt koostatud võrdlusandmeid, ettevõte:

a) tähistab eelmise raamatupidamistava kohased andmed selgelt kui mitte IFRS kohaselt koostatu, ning

b) avalikustab peamiste korrigeerimiste sisu, mis viiksid andmed vastavusse IFRSiga. Ettevõte ei pea neid korrigeerimisi kvantifitseerima.

IFRSile ülemineku selgitus

38. Ettevõte selgitab, kuidas üleminek eelmiselt raamatupidamistavalt IFRSile mõjutas tema finantsseisundit, finantstulemust ja rahavoogusid.

Võrdlused

39. Vastamaks paragrahvile 38, peavad ettevõtte esimesed IFRS finantsaruanded sisaldama:

a) eelmise raamatupidamistava kohaselt esitatud omakapitali võrdlust IFRSile vastava omakapitaliga mõlema järgmise kuupäeva seisuga:

i) IFRSile ülemineku kuupäev; ning

ii) viimase perioodi lõpp, mille kohta on ettevõte koostanud viimased finantsaruanded eelmise raamatupidamistava kohaselt;

b) eelmise raamatupidamistava kohaselt koostatud viimastes finantsaruannetes esitatud kasumi ja kahjumi võrdlust sama perioodi IFRSile vastava kasumi ja kahjumiga; ning

c) kui ettevõte oma IFRS algbilanssi koostades esmakordselt kajastas või tühistas varade väärtuse langusest tulenevat kahjumit, tuleb avalikustada informatsioon, mida standardis IAS 36 "Varade väärtuse langus" oleks nõutud, kui ettevõte oleks kajastanud või tühistanud varade väärtuse langusest tulenevat kahjumit perioodi kohta, mis algab IFRSile ülemineku kuupäevaga.

40. Võrdlused, mida nõutakse paragrahvi 39 punktides a ja b, peavad avama piisavalt detaile, et kasutajad saaksid aru bilansi ja kasumiaruande suhtes tehtud olulistest korrigeerimistest. Kui ettevõte esitas eelmise raamatupidamistava kohaselt rahavoogude aruande, tuleb tal selgitada ka rahavoogude aruande olulisis korrigeerimisi.

41. Kui ettevõte avastab eelmise raamatupidamistava kohaselt koostatud aruannetes vigu siis paragrahvi 39 punktide a ja b poolt nõutud võrdlustes tuleb eristada vigade korrigeerimisi arvestusmeetodite muutustest.

42. Standardis IAS 8 "Perioodi puhaskasum või -kahjum, rängad vead ja muutused arvestusmeetodites" ei käsitleta arvestusmeetodite muutusi, mis tekivad IFRSide esmakordsel kasutusele võtmisel. Seetõttu ei rakendata standardi IAS 8 avalikustamise nõudeid muutuste kohta arvestusmeetodites ettevõtte esimeste IFRS finantsaruannete suhtes.

43. Kui ettevõte ei esitanud eelmiste perioodide kohta finantsaruandeid, siis esimestes IFRS finantsaruannetes avalikustatakse see asjaolu.

Õiglase väärtuse kasutamine tuletatud soetusmaksumusena

44. Kui ettevõte kasutab õiglast väärtust IFRS algbilansis materiaalse põhivara, kinnisvarainvesteeringu või immateriaalse vara objekti tuletatud soetusmaksumusena (vt paragrahvid 16 ja 18), avalikustatakse esimestes IFRS finantsaruannetes IFRS algbilansi iga kirje kohta:

a) nende õiglaste väärtuste summa, ning

b) summaarne korrigeerimine eelmise raamatupidamistava kohaste bilansiliste maksumuste suhtes.

Vahearuanne

45. Kui ettevõte esitab standardi IAS 34 "Vahearuandlus" kohaselt vahearuande tema esimeste IFRS finantsaruannete poolt hõlmatud aruandlusperioodi kohta, siis vastamaks paragrahvile 38, tuleb ettevõttel lisaks standardi IAS 34 nõuetele rahuldada järgmised nõuded:

a) kui ettevõte esitas vahearuande vahetult eelnenud majandusaasta võrreldava vaheperioodi kohta, peab vahearuanne sisaldama järgmisi võrdlusi:

i) eelmise raamatupidamistava kohaselt esitatud omakapital võrreldava vaheperioodi lõpus võrrelduna IFRSile vastava omakapitaliga samal kuupäeval; ning

ii) eelmise raamatupidamistava kohaselt esitatud kasum või kahjum võrreldava vaheperioodi (jooksvalt ja kumulatiivselt) kohta võrrelduna sama perioodi IFRSile vastava kasumi või kahjumiga.

b) Lisaks punktis a nõutud võrdlustele peab ettevõtte esimene standardi IAS 34 kohane vahearuanne esimeste IFRS finantsaruannete poolt hõlmatava perioodi osa kohta sisaldama paragrahvi 39 punktides a ja b (täiendatud paragrahvides 40 ja 41 nõutud detailidega) kirjeldatud võrdlusi või ristviiteid muule väljaantud dokumendile, mis neid võrdlusi sisaldab.

46. Standardis IAS 34 nõutakse minimaalset avalikustamist, mis põhineb eeldusel, et vahearuande kasutajatel on juurdepääs ka viimastele raamatupidamise aastaaruannetele. Siiski nõutakse standardis IAS 34, et ettevõte avalikustaks "kõik sündmused või tehingud, mis on olulised antud vaheperioodi mõistmiseks". Kui esmakordsed kasutuselevõtjad ei avalikustanud oma viimastes eelmise raamatupidamistava kohaselt koostatud raamatupidamise aastaaruannetes informatsiooni, mis on oluline antud vaheperioodi mõistmiseks, peab vahearuanne selle informatsiooni avalikustama või sisaldama ristviite muule väljaantud dokumendile, mis seda sisaldab.

JÕUSTUMISKUUPÄEV

47. Ettevõte rakendab käesolevat IFRSi, kui tema esimesed IFRS finantsaruanded on koostatud perioodi kohta, mis algab 1. jaanuaril 2004. aastal või pärast seda. Varasem rakendamine on soovitatav. Kui ettevõtte esimesed IFRS finantsaruanded on koostatud perioodi kohta, mis algab enne 1. jaanuari 2004 ja ettevõte kasutab käesolevat IFRSi SIC-8 "IAS esmakordne rakendamine raamatupidamise põhialusena" asemel, avalikustab ta selle asjaolu."

A Lisa

Määratletud mõisted

Käesolev lisa on IFRSi lahutamatu osa.

IFRSile ülemineku kuupäev | Varaseima perioodi algus, mille kohta ettevõte esitab täielikud IFRSile vastavad võrdlusandmed oma esimestes IFRS finantsaruannetes. |

Tuletatud soetusmaksumus | Soetusmaksumuse või amortiseeritud soetusmaksumuse asendusena kasutatav summa mingi kuupäeva seisuga. Hilisem amortisatsioon lähtub eeldusest, nagu oleks ettevõte võtnud vara või kohustise algselt arvele antud kuupäeval ja selle soetusmaksumus võrdunuks tuletatud soetusmaksumusega. |

Õiglane väärtus | Summa, mille eest on teadlike, huvitatud ja mitteseotud poolte vahelises tehingus võimalik vahetada vara või arveldada kohustist. |

Esimesed IFRS finantsaruanded | Esimene raamatupidamise aastaaruanne, kus ettevõte võtab kasutusele rahvusvahelised finantsaruandlusstandardid (International Financial Reporting Standards, IFRS) selgesõnalise ja tingimusteta kinnitusega IFRSile vastavuse kohta. |

Esmakordne kasutuselevõtja | Ettevõte, kes esitab oma esimesed IFRS finantsaruanded. |

Rahvusvahelised finantsaruandlusstandardid (IFRS) | Rahvusvahelise Raamatupidamisstandardite Nõukogu (IASB) poolt vastu võetud standardid ja tõlgendused. Need hõlmavad: a)rahvusvahelisi finantsaruandlusstandardeid (IFRS);b)rahvusvahelisi raamatupidamisstandardeid (IAS); ningc)tõlgendusi, mille on teinud Rahvusvaheline Finantsaruandluse Tõlgendamise Komitee (IFRIC) või selle eelkäija Standardite Tõlgendamise Alaline Komisjon (SIC) |

IFRS algbilanss | Ettevõtte bilanss (avaldatud või avaldamata) IFRSile ülemineku kuupäeva seisuga. |

Eelmine raamatupidamistava (GAAP) | Raamatupidamise alus, mida esmakordne kasutuselevõtja kasutas vahetult enne IFRSile üleminekut. |

Aruandekuupäev | Viimase perioodi lõpp, mida finantsaruanded või vahearuanne hõlmab. |

B Lisa

Äriühendused

Käesolev lisa on IFRS lahutamatu osa

B1. Esmakordne kasutuselevõtja võib otsustada mitte rakendada standardit IAS 22 "Äriühendused" tagasiulatuvalt varasematele äriühendustele (äriühendustele, mis toimusid enne IFRSile üleminekut). Samas juhul, kui esmakordne kasutuselevõtja korrigeerib mõne äriühenduse arvestust, nii et see vastaks standardile IAS 22, peab ta korrigeerima ka kõikide pärast seda toimunud äriühenduste arvestust. Näiteks kui esmakordne kasutuselevõtja otsustab korrigeerida äriühenduse arvestuse, mis toimus 30. juunil 2002, peab ta korrigeerima kõikide äriühenduste arvestusi, mis toimusid 30. juuni 2002 ja IFRSile ülemineku kuupäeva vahel.

B2. Kui esmakordne kasutuselevõtja ei rakenda standardit IASi 22 tagasiulatuvalt varasemale äriühendusele, tuleb seda äriühendust kajastada järgnevalt:

a) Esmakordne kasutuselevõtja säilitab sama klassifikatsiooni (omandamine juriidilise omandaja poolt, pöördomandamine juriidilise omandatava poolt või huvide ühendamine), mida ta kasutas oma eelmise raamatupidamistava kohastes finantsaruannetes.

b) Esmakordne kasutuselevõtja kajastab IFRSile ülemineku kuupäeva seisuga kõiki varasema äriühenduse käigus omandatud varasid ja kohustisi, välja arvatud:

i) teatud finantsvarad ja -kohustised, mille kajastamine on eelmise raamatupidamistava kohaselt lõpetatud (vt paragrahv 27); ning

ii) varad, sealhulgas firmaväärtus, ja kohustised, mida ei kajastatud omandaja konsolideeritud bilansis eelmise raamatupidamistava kohaselt ja mis ei kuuluks kajastamisele ka omandatava eraldiseisvas IFRS bilansis (vt paragrahv B2 punktid f–i).

Esmakordne kasutuselevõtja kajastab võimalikku eeltoodust tulenevat muutust, korrigeerides jaotamata kasumit (või vajadusel muud omakapitali komponenti), välja arvatud juhul, kui muutus tuleneb eelnevalt firmaväärtuse koosseisus kajastatud immateriaalse vara kajastamisest (vt paragrahv B2 punkti g alapunkt i).

c) Esmakordne kasutuselevõtja jätab oma IFRS algbilansist välja kõik eelmise raamatupidamistava kohaselt kajastatud objektid, mis ei kvalifitseeru IFRS kohaselt varaks või kohustiseks. Esmakordne kasutuselevõtja arvestab tulenevat muutust järgmiselt:

i) esmakordne kasutuselevõtja võis olla varasema äriühenduse klassifitseerinud omandamiseks ja võtnud immateriaalse vara arvele varana, mis standardi IAS 38 "Immateriaalne vara" kohaselt ei kvalifitseeru varaks. Ta klassifitseerib selle objekti ümber (ja vajadusel sellega seotud edasilükkunud tulumaksu ja vähemusosalused) osaks firmaväärtusest (välja arvatud juhul, kui ta eelmise raamatupidamistava kohaselt arvas firmaväärtuse maha otse omakapitalist, vt paragrahv B2 punkti g alapunkt i ja paragrahv B2 punkt i).

ii) esmakordne kasutuselevõtja kajastab kõiki teisi tulenevaid muutusi jaotamata kasumis. [1]

d) IFRSides nõutakse teatud varade ja kohustiste edasist mõõtmist alusel, mis ei põhine algsel soetusmaksumusel, nagu näiteks õiglane väärtus. Esmakordne kasutuselevõtja mõõdab varasid ja kohustisi selle alusel oma IFRS algbilansis, isegi kui need soetati või omandati varasemas äriühenduses. Ta kajastab iga eeltoodust tulenevat muutust bilansilises maksumuses korrigeerides jaotamata kasumit (või vajadusel muud omakapitali komponenti), mitte firmaväärtust.

e) Vahetult pärast äriühenduse toimumist loetakse antud äriühenduse käigus omandatud varade ja kohustiste eelmise e raamatupidamistava kohaseid bilansilisi maksumusi nende IFRSi kohasteks tuletatud soetusmaksumusteks samal kuupäeval. Kui IFRSides nõutakse nende varade ja kohustiste edasist soetusmaksumusepõhist mõõtmist, on tuletatud soetusmaksumus soetusmaksumusesepõhise amortisatsiooniarvestuse aluseks alates äriühenduse kuupäevast.

f) Kui varasemas äriühenduses omandatud vara või kohustis ei olnud eelmise raamatupidamistava kohaselt bilansis kajastatud, ei ole selle tuletatud soetusmaksumuseks IFRS algbilansis null. Selle asemel kajastab ja hindab omandaja seda oma konsolideeritud bilansis alusel, mida IFRSides nõutaks omandatava eraldiseisvas bilansis. Näide: kui omandaja ei kapitaliseerinud eelmise raamatupidamistava kohaselt kapitalirenti, mis oli omandatud varasemate äriühenduste käigus, kapitaliseerib ta selle kapitalirendi oma konsolideeritud finantsaruandes, nagu standardi IAS 17 "Rent" kohaselt tuleks seda teha omandatava eraldiseisvas IFRS bilansis. Vastupidi, kui vara või kohustis kajastatu eelmise raamatupidamistava kohaselt osana firmaväärtusest, kuid tulnuks kajastada eraldi standardi IAS 22 kohaselt, jääb see vara või kohustis firmaväärtuse koosseisu, välja arvatud juhul, kui IFRSides nõutakse selle eraldi kajastamist omandatava eraldiseisvates finantsaruannetes.

g) Firmaväärtuse bilansiline maksumus IFRS algbilansis peab võrduma tema eelmise raamatupidamistava kohase bilansilise maksumusega IFRSile ülemineku kuupäeva seisuga pärast kolme järgmist korrigeerimist:

i) Kui seda nõutakse ülaltoodud paragrahvi B2 punkti c alapunktis i, tõstab esmakordne kasutuselevõtja firmaväärtuse bilansilist maksumust, kui ta klassifitseerib ümber objekti, mida ta kajastas eelmise raamatupidamistava kohaselt kui immateriaalset vara. Analoogiliselt, kui paragrahvis B2 punktis f nõutakse, et esmakordselt kasutuselevõtja kajastaks immateriaalset vara, mida kajastati eelmise raamatupidamistava kohaselt firmaväärtuse koosseisus, vähendab esmakordne kasutuselevõtja vastavalt firmaväärtuse bilansilist maksumust (ja vajadusel korrigeerib edasilükkunud tulumaksu ja vähemusosalust).

ii) Võimalik sündmus, mis mõjutab varasema äriühenduse eest makstavat tasu, võib olla leidnud lahenduse enne IFRSile ülemineku kuupäeva. Kui tingimusliku tasuga seotud korrigeerimist on võimalik usaldusväärselt hinnata ja selle maksmine on tõenäoline, korrigeerib esmakordne kasutuselevõtja firmaväärtust selle summa võrra. Analoogiliselt korrigeerib esmakordne kasutuselevõtja firmaväärtuse bilansilist maksumust juhul, kui eelnevalt kajastatud tingimusliku tasuga seotud korrigeerimist ei saa enam usaldusväärselt mõõta või kui selle maksmine pole enam tõenäoline.

iii) Sõltumata sellest, kas eksisteerib indikatsioone firmaväärtuse võimaliku languse kohta, rakendab esmakordne kasutuselevõtja standardit IAS 36 "Varade väärtuse langus", testides firmaväärtuse langust IFRSile ülemineku kuupäeva seisuga ja kajastades võimalikku väärtuse langust jaotamata kasumis (või kui nii nõutakse standardis IAS 36, ümberhindluse reservis). Vara väärtuse languse test peab tuginema tingimustele, mis eksisteerisid IFRSile ülemineku kuupäeval.

h) IFRSile ülemineku kuupäeva seisuga ei tehta firmaväärtuse bilansilisse maksumusse muid korrigeerimisi. Näiteks esmakordne kasutuselevõtja ei korrigeeri firmaväärtuse bilansilist maksumust selleks, et:

i) jätta välja antud äriühenduses omandatud pooleliolev uurimis- ja arendustegevus (välja arvatud juhul, kui vastav immateriaalne vara kvalifitseeruks standardi IAS 38 kohaselt kajastamiseks omandatava eraldiseisvas bilansis);

ii) korrigeerida firmaväärtuse varasemat amortisatsiooni;

iii) tühistada firmaväärtuse korrigeerimine, mida standardis IAS 22 ei lubataks, kuid mis tehti eelmise raamatupidamistava kohaselt seoses varade ja kohustiste korrigeerimisega äriühenduse kuupäeva ja IFRSile ülemineku kuupäeva vahel.

i) Kui esmakordne kasutuselevõtja kajastas firmaväärtust eelmise raamatupidamistava kohaselt omakapitali vähendamisena:

i) ei kajasta ta firmaväärtust oma IFRS algbilansis. Lisaks sellele ei kanna ta firmaväärtust üle kasumiaruandesse, kui ta tütarettevõtte võõrandab või kui toimub tütarettevõttesse tehtud investeeringu väärtuse langus.

ii) võimaliku sündmuse hilisemast lahenemisest tulenevad tingimusliku ostutasuga seotud korrigeerimised kajastatakse jaotamata kasumis.

j) Eelmise raamatupidamistava kohaselt ei pruukinud esmakordne kasutuselevõtja konsolideerida tütarettevõtet, mis omandati varasemas äriühenduses (näiteks juhul, kui eelmise raamatupidamistava kohaselt emaettevõte ei lugenud seda tütarettevõtteks või ei koostanud konsolideeritud finantsaruandeid). Esmakordne kasutuselevõtja korrigeerib tütarettevõtte varade ja kohustiste bilansilist maksumust, viies need vastavusse summadega, mille kajastamist IFRSides nõutaks tütarettevõtte bilansis. Firmaväärtuse tuletatus soetusmaksumus võrdub IFRSile ülemineku kuupäeval järgmiste summade vahega:

i) emaettevõtte osalus nendes korrigeeritud bilansilistes maksumustes; ning

ii) emaettevõtte eraldiseisvas finantsaruandes kajastatud tütarettevõttesse tehtud investeeringu soetusmaksumus.

k) Vähemusosaluste ja edasilükkunud tulumaksu mõõtmine järgneb muude varade ja kohustiste mõõtmisele. Seetõttu mõjutavad eespool kajastatud varade ja kohustiste korrigeerimised vähemusosalusi ja edasilükkunud tulumaksu.

B3. Varasemate äriühenduste erand rakendub ka varasematele investeeringute omandamistele sidusettevõtetes ja osalustele ühisettevõtmistes.

B4. Lisaks sellele rakendub paragrahvis B1 valitud kuupäev võrdselt kõikidele sellistele omandamistele.

C Lisa

Muudatused teistes IFRSides

Selle lisa muudatused jõustuvad raamatupidamise aastaaruannete kohta, mis hõlmavad 1. jaanuaril 2004 või hiljem algavaid aruandeperioode. Kui ettevõte rakendab käesolevat IFRSi varasema perioodi suhtes, jõustuvad need muudatused antud varasema perioodi suhtes.

C1 Käesolev IFRS asendab SIC-8 "IAS esmakordne rakendamine raamatupidamise põhialusena".

C2 Käesolev IFRS muudab standardi IAS 39

"Finantsinstrumendid: kajastamine ja mõõtmine"

paragrahvi 172 punkti h, mis sõnastatakse järgmiselt:

"h) kui väärtpaberistamine, üleandmine või muu objekti bilansis kajastamise lõpetamiseks tehtud tehing teostati enne majandusaasta algust, mille kohta käesolevat standardit esmakordselt rakendati, ei pea selle tehingu raamatupidamisarvestust tagasiulatuvalt muutma, et see vastaks käesoleva standardi nõuetele. See siiski ei vabasta üleandjat järgmistest nõuetest:

i) kajastada kõiki tuletisinstrumente või muid jätkuvaid huvisid nagu teenindusõigused või -kohustised, mis on säilitatud pärast sellist tehingut ja mis kvalifitseeruvad kajastamiseks käesoleva standardi või muude IFRSide kohaselt; ning

ii) konsolideerida kõik eriotstarbelised ettevõtted, mida üleandja kontrollib (vt SIC-12 "Konsolideerimine – eriotstarbelised ettevõtted")."

[1] Sellised muutused hõlmavad väljaarvamist immateriaalse vara hulgast või arvamist immateriaalse vara hulka, kui firmaväärtust eelmise raamatupidamistava kohaselt varana ei kajastatud. See tekib, kui eelmise raamatupidamistava kohaselt ettevõte a) arvas firmaväärtuse maha otse omakapitalist või b) ei käsitlenud äriühendust kui omandamist.

--------------------------------------------------