1)

2. osasse lisatakse järgmine punkt: „2.5. Uute väljakutsetega toimetulek Osana 2003. aastal kehtestatud reformide läbivaatamisest hinnati ka ühise põllumajanduspoliitika esimese samba alusel antavate otsetoetustega seotud kulutuste ja maaelu arengupoliitika rahastamise vahelist tasakaalu. Kuna ühise põllumajanduspoliitika kogueelarve on kuni 2013. aastani kindlaks määratud, on maaelu arengut võimalik täiendavalt rahastada üksnes toetuste kohustusliku ümbersuunamise määra suurendamisega. Täiendav rahastamine on vajalik jõupingutuste tugevdamiseks seoses ühenduse prioriteetidega kliimamuutuste, taastuvenergia, veemajanduse, bioloogilise mitmekesisuse (sealhulgas nendega seotud innovatsiooni toetamise) ja piimandussektori ümberkorraldamise vallas: i) Kliima ja energia on muutunud prioriteetideks, kuna EL on võtmas eestvedaja rolli seoses vähem süsihappegaasiheiteid tekitava globaalse majanduse rajamisega. 2007. aasta märtsis võttis Euroopa Ülemkogu vastu järeldused (1), milles seati eesmärgiks vähendada kasvuhoonegaaside heitkoguseid 2020. aastaks vähemalt 20 % võrreldes 1990. aastaga (30 % osana ülemaailmseid eesmärke käsitlevast rahvusvahelisest kokkuleppest) ja kehtestati siduvaks eesmärgiks saavutada 2020. aastaks taastuvate energiaallikate osakaal 20 %, sealhulgas transpordis kasutatava bensiini ja diislikütuse tarbimises biokütuste osakaal 10 %. Põllumajandus ja metsandus võivad anda olulise panuse seoses bioenergia lähteaine tagamisega, süsinikdioksiidi sekvestreerimisega ning kasvuhoonegaaside heitkoguste täiendava vähendamisega. ii) Veepoliitikaga seonduvad ELi eesmärgid on sätestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. oktoobri 2000. aasta direktiivis 2000/60/EÜ (millega kehtestatakse ühenduse veepoliitika alane tegevusraamistik) (2), mida hakatakse täielikult rakendama ajavahemikul 2010–2012. Põllumajandusel ja metsandusel kui vee ja veevarude peamisel kasutajal on säästva veemajandusega seoses oluline roll nii kvantiteedi kui ka kvaliteedi osas. Veemajandusel saab olema üha olulisem osa kohanemisstrateegias, mis on suunatud juba vältimatute kliimamuutustega toimetulekule. iii) Liikmesriigid on võtnud endale kohustuse peatada bioloogilise mitmekesisuse vähenemine 2010. aastaks, kuid näib, et selle eesmärgi täitmine on üha ebatõenäolisem. Suur osa Euroopa bioloogilisest mitmekesisusest on põllumajandusest ja metsandusest sõltuv ning jõupingutusi bioloogilise mitmekesisuse kaitsmiseks tuleb suurendada, pidades eelkõige silmas kliimamuutuste tõenäolisi kahjulikke mõjusid ja suurenevat veenõudlust. iv) Piimatootjad annavad olulise panuse maapiirkonna säilitamisse säästva põllumajandusliku tootmise kaudu, seda eriti ebasoodsates piirkondades. Pidades silmas nende suuri tootmiskulusid ja struktuurimuudatusi, millega neil tuleb silmitsi seista piimakvootide süsteemi järkjärgulise kaotamise tulemusel, tuleks piimatootjatele kättesaadavaks teha kaasnevad toetusmeetmed, et võimaldada neil uute turutingimustega paremini kohaneda. v) Maaelu arengu meetmeid võib kasutada eelkõige innovatsiooni soodustamiseks veemajanduses, taastuvenergia tootmises ja kasutamises, bioloogilise mitmekesisuse kaitsmises, kliimamuutuste leevendamises ja nendega kohanemises ning selleks, et edendada konkurentsivõime ja keskkonna seisukohast mitmepoolselt kasulikke lahendusi. Innovatsiooni täieliku ärakasutamise edendamiseks tuleks kättesaadavaks teha spetsiaalne toetus uute väljakutsetega seotud innovaatilistele tegevustele.”