KOMISJONI OTSUS (EL) 2022/1328,

30. september 2021,

meetmete SA.32014, SA.32015, SA.32016 (2011/C) (ex 2011/NN) kohta, mida Itaalia ja Lazio maakond rakendasid äriühingu Laziomar ja selle omandaja CLNi suhtes

(teatavaks tehtud numbri C(2021) 6989 all)

(Ainult itaaliakeelne tekst on autentne)

(EMPs kohaldatav tekst)

SISUKORD

1. Menetlus 157

2. Taust ja uuritavate meetmete kirjeldus 158

2.1. Üldine raamistik 158

2.1.1. Esialgsed lepingud 158

2.1.2. Esialgsete lepingute pikendamine 160

2.1.3. Laziomari erastamine ja uue teenuste riigihankelepingu sõlmimine 161

2.2. 2011. ja 2012. aasta otsuses käsitletud meetmed 161

2.3. Käesolevas otsuses käsitletud meetmete üksikasjalik kirjeldus 161

2.3.1. Laziomari ja Itaalia vahelise esialgse lepingu pikendamine 162

2.3.1.1. Avalike teenuste osutamise kohustused 162

2.3.1.2. Eelarve ja kestus 162

2.3.2. Laziomari erastamine 164

2.3.2.1. Müügimenetlus ja lõplik otsus 165

2.3.2.2. Müügileping 165

2.3.2.3. Menetlused riigi tasandil 165

2.3.3. Lazio maakonna ja Laziomari vaheline uus teenuste riigihankeleping 166

2.3.3.1. Abisaaja 166

2.3.3.2. Liinid 166

2.3.3.3. Kestus 166

2.3.3.4. Avalike teenuste osutamise kohustused 166

2.3.3.5. Hüvitamist käsitlevad sätted ja lõplik otsus 166

2.3.4. Sildumise eesõigus 168

2.3.5. 2010. aasta seaduses kehtestatud meetmed 168

2.4. Rikkumismenetlus nr 2007/4609 168

3. Menetluse algatamise ja pikendamise põhjused 170

3.1. Laziomari ja Itaalia vahelise esialgse lepingu pikendamine 170

3.1.1. Altmarki kriteeriumide täitmine ja abi olemasolu 170

3.1.2. Siseturuga kokkusobivus 171

3.2. Laziomari erastamine 171

3.3. Lazio maakonna ja Laziomari vaheline uus teenuste riigihankeleping 172

3.3.1. Altmarki kriteeriumide täitmine, abi olemasolu ja siseturuga kokkusobivus 172

3.3.2. Siseturuga kokkusobivus 172

3.4. Sildumise eesõigus 172

3.5. 2010. aasta seaduses kehtestatud meetmed 173

4. Itaalia märkused 173

4.1. Avalike teenuste osutamise kohustuste ja konkurentsitingimuste kohta 173

4.2. Laziomari erastamine 173

4.2.1. Laziomari müügihind 173

4.2.2. Menetluse läbipaistva ja mittediskrimineeriva laadi kohta 174

4.3. Esialgse lepingu pikendamise ja uue avaliku teenindamise lepingu vastavus Altmarki tingimustele 174

4.4. Sildumise eesõiguse kohta 175

4.5. 2010. aasta seaduses kehtestatud meetmed 175

4.6. Ajavahemiku 2011–2019 hüvitise arvutamise eeskirjad ja CIPE direktiiviga alates 2010. aastast kehtestatud 6,5 % riskipreemia 175

4.7. Uue avaliku teenindamise lepingu vastavus üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid käsitlevale 2011. aasta otsusele 176

4.8. Uue avaliku teenindamise lepingu vastavus üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid käsitlevale 2011. aasta raamistikule 176

5. Hindamine 177

5.1. Abi olemasolu ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses 177

5.1.1. Laziomari ja Itaalia vahelise esialgse lepingu pikendamine 177

5.1.1.1. Riiklikud rahalised vahendid 177

5.1.1.2. Valikulisus 178

5.1.1.3. Majanduslik eelis 178

5.1.1.4. Konkurentsile ja kaubandusele avaldatav mõju 179

5.1.1.5. Järeldus 179

5.1.1.6. Uus või olemasolev abi 180

5.1.2. Laziomari äriüksusega seotud uue avaliku teenindamise lepingu sõlmimine 180

5.1.2.1. Esimene Altmarki kriteerium 180

5.1.2.2. Teine Altmarki kriteerium 187

5.1.2.3. Kolmas Altmarki kriteerium 187

5.1.2.4. Neljas Altmarki kriteerium 190

5.1.2.5. Järeldus 196

5.1.3. 2010. aasta seaduses kehtestatud meetmed 196

5.1.3.1. Rahaliste vahendite võimalik kasutamine laevade uuendamiseks likviidsuse tagamiseeesmärgil 196

5.1.3.2. Erastamisprotsessiga seotud maksuvabastused 197

5.1.3.3. Võimalus kasutada FASi rahalisi vahendeid likviidsusvajaduste rahuldamiseks 197

5.1.4. Järeldus abi olemasolu kohta 198

5.2. Abi seaduslikkus 198

5.3. Abi kokkusobivus siseturuga 198

5.3.1. Kohaldatavad õigusnormid 198

5.3.2. Üldist majandushuvi pakkuv teenus ELi toimimise lepingu artikli 106 tähenduses 200

5.3.3. Vajadus ülesande andmise akti järele, milles määrataks kindlaks avalike teenuste osutamise kohustused ja hüvitiste väljaarvutamise meetodid 202

5.3.4. Antava ülesande kestus 203

5.3.5. Vastavus direktiivile 2006/111/EÜ 203

5.3.6. Hüvitise summa 204

5.3.7. Sildumise eesõigus 206

5.3.8. Järeldus 206

6. Järeldus 206

EUROOPA KOMISJON,

võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 108 lõike 2 esimest lõiku,

võttes arvesse Euroopa Majanduspiirkonna lepingut, eriti selle artikli 62 lõike 1 punkti a,

olles kutsunud huvitatud isikuid üles esitama märkusi vastavalt eespool nimetatud sätetele (1) ja võttes arvesse nende märkusi

ning arvestades järgmist:

1. MENETLUS

(1) 23. märtsil 2009, 9. detsembril 2009, 21. detsembril 2009, 6. jaanuaril 2010, 27. septembril 2010 ja 12. oktoobril 2010 sai komisjon kuus kaebust eri toetusmeetmete kohta, mida Itaalia võttis endise Tirrenia kontserni äriühingute kasuks (2). Kaebused käsitlesid avaliku teenuse hüvitist, mida maksti nendele äriühingutele pärast Itaaliaga ajavahemikuks 1989. aasta jaanuarist kuni 2008. aasta detsembrini sõlmitud esialgsete avaliku teenindamise lepingute (edaspidi „esialgsed lepingud“) lõppemist, täiendavaid toetusmeetmeid, mis kehtestati äriühingute erastamisprotsessi raames siseriiklikus õiguses, samuti teatavaid küsimusi seoses eelkõige äriühingutele Tirrenia di Navigazione SpA. (edaspidi „Tirrenia) ja Siremar – Sicilia Regionale Marittima S.p.A. (edaspidi „Siremar“) antud abi suhtes.

(2) 29. juulil 2010 teatas Itaalia komisjonile hüvitisest, mida Itaalia oli maksnud 2008., 2009. ja 2010. aastal äriühingule Caremar – Campania Regionale Maritima S.p.A. (edaspidi „Caremar“). See teade esitati uuesti 1. detsembril 2010 Caremarile 2009. ja 2010. aastal makstud hüvitise kohta. Caremarile 2008. aastal makstud hüvitist käsitleti eraldi otsuses (vt põhjendus 20).

(3) 5. oktoobril 2011 algatas komisjon ametliku uurimismenetluse mitme meetme suhtes, mida Itaalia oli võtnud endise Tirrenia kontserni äriühingute kasuks (edaspidi „2011. aasta otsus“) (3). Uurimine puudutas muu hulgas hüvitist, mida oli makstud Caremarile 1. jaanuari 2009. aasta seisuga mitme mereveoliini teenindamise eest, ja mitut muud selle äriühingu suhtes rakendatud meedet (vt põhjendus 38).

(4) Sel ajal teenindas Caremar merekabotaaži liine (4) Napoli lahes (Campania piirkond) ja Ponziane saarestikus (Lazio maakond). Hiljem andis Campania maakond Ponziane saarte liinid üle Lazio maakonnale eraldiseisva äriüksusena Laziomar S.p.A. nime all (edaspidi „Laziomar“) (5). Nimetatud üleandmine vormistati 1. juunil 2011 (vt põhjendused 32 ja 33).

(5) 2011. aasta otsus avaldati Euroopa Liidu Teatajas. Komisjon palus huvitatud isikutel esitada oma märkused uuritavate abimeetmete kohta.

(6) 28. septembri 2011. aasta kirjas kinnitas Itaalia oma kavatsust erastada endise Tirrenia kontserni piirkondlikud äriühingud, sealhulgas Laziomari. 26. oktoobril 2011 saatis komisjon Itaaliale erastamismenetluse kohta teabenõude. Itaalia esitas komisjoni 26. oktoobri 2011. aasta teabenõudele vastuse 30. novembril 2011.

(7) 15. novembril 2011 esitas Itaalia märkused 2011. aasta otsuses käsitletud meetmete kohta.

(8) 25. aprillil 2012 saatis komisjon Itaaliale erastamismenetluse kohta veel ühe teabenõude. Itaalia vastas 22. mai 2012. aasta kirjaga.

(9) 7. novembril 2012 laiendas komisjon uurimismenetlust muu hulgas teatavatele täiendavatele toetusmeetmetele, mida Lazio maakond oli võimaldanud Laziomarile avaliku teenuse osutamise eest makstud hüvitise kujul uue avaliku teenindamise lepingu alusel. Komisjon võttis selle otsuse muudetud versiooni vastu 19. detsembril 2012 (edaspidi „2012. aasta otsus“) (6).

(10) 2012. aasta otsus avaldati Euroopa Liidu Teatajas. Komisjon palus huvitatud isikutel esitada oma märkused uuritavate meetmete kohta.

(11) 11. detsembril 2012 esitas Itaalia oma märkused.

(12) 25. jaanuaril 2018, 29. märtsil 2018, 31. augustil 2018, 4. märtsil 2019, 15. aprillil 2020, 9. ja 26. veebruaril 2021 palus komisjon Itaalialt lisateavet. Itaalia esitas lisateavet 26. aprillil 2018, 8. ja 31. mail 2018, 2. novembril 2018, 11. detsembril 2018, 30. aprillil 2019, 22. juunil 2020, 22. veebruaril 2021 ja 17. märtsil 2021.

(13) Käesolev otsus puudutab üksnes võimalikku abi Laziomarile, nagu on täpsustatud punktis 2.3. Kõiki ülejäänud meetmeid, mida käsitletakse 2011. ja 2012. aasta otsustes, uuritakse juhtumite SA.32014, SA.32015 ja SA.32016 raames eraldi ning seetõttu ei kuulu need käesoleva otsuse kohaldamisalasse. Eelkõige puudutavad need ülejäänud meetmed endise Tirrenia kontserni teisi äriühinguid.

2. TAUST JA UURITAVATE MEETMETE KIRJELDUS

2.1. Üldine raamistik

2.1.1. Esialgsed lepingud

(14) Tirrenia kontserni omanik oli pikka aega äriühingu Fintecna (7) kaudu Itaalia ning alguses kuulus kontserni kuus äriühingut, nimelt Tirrenia, Adriatica, Caremar, Saremar, Siremar ja Toremar. Need äriühingud osutasid mereveoteenuseid Itaaliaga 1991. aastal sõlmitud eraldi avaliku teenindamise lepingute alusel, mis kehtisid kakskümmend aastat ajavahemikus 1989. aasta jaanuarist 2008. aasta detsembrini (edaspidi „esialgsed lepingud“). Äriühingule Fintecna kuulus 100 % äriühingu Tirrenia aktsiakapitalist, Tirreniale omakorda kuulusid piirkondlikud äriühingud Adriatica, Caremar, Siremar, Saremar ja Toremar. 2004. aastal ühendati Tirreniaga Adriatica, kes teenindas mitut mereveoliini Itaalia ja vastavalt Albaania, Horvaatia, Kreeka ja Montenegro vahel.

(15) Nende esialgsete lepingute eesmärk oli tagada peamiselt Mandri-Itaalia ning Sitsiilia ja Sardiinia, samuti väiksemate Itaalia saarte vahelise mereveo teenuste regulaarne ja usaldusväärne osutamine. Selleks andis Itaalia rahalist abi toetustena, mis maksti otse igale Tirrenia kontserni äriühingule.

(16) 1. juunil 2011 hakkas Laziomar teenindama mitut merekabotaaži liini Lazio maakonna ja väiksemate naabersaarte vahel (vt põhjendus 33). Täpsed asjaomased liinid on nimetatud põhjenduses 43.

(17) 6. augustil 1999 otsustas komisjon algatada Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „ELi toimimise leping“) artikli 108 lõikes 2 sätestatud menetluse seoses abiga, mida maksti esialgsete lepingute alusel kuuele tollal Tirrenia kontserni moodustanud äriühingule.

(18) Uurimise käigus taotles Itaalia, et Tirrenia kontserni juhtumi uurimine eraldataks osadeks, et teha esmajärjekorras Tirreniat puudutav lõppotsus. Taotlust põhjendati Itaalia plaaniga jätkata kontserni erastamist, alustades Tirreniast, ja tema kavatsusega kiirendada nimetatud protsessi seoses selle äriühinguga.

(19) Komisjon otsustas tulla vastu Itaalia taotlusele ja peatas oma otsusega 2001/851/EÜ (8) (edaspidi „2001. aasta otsus“) algatatud menetluse äriühingule Tirrenia antud abi suhtes. Abi tunnistati siseturuga kokkusobivaks tingimusel, et Itaalia võtab teatavad kohustused.

(20) Oma otsusega 2005/163/EÜ (9) (edaspidi „2004. aasta otsus“) tunnistas komisjon Itaalia poolt Tirrenia kontserni muudele äriühingutele kui Tirrenia makstud hüvitise osaliselt siseturuga kokkusobivaks, tingimusel et Itaalia ametiasutused täidavad mitu kohustust, ja osaliselt siseturuga kokkusobimatuks. Otsus põhines 1992.–2001. aasta raamatupidamisandmetel ja sisaldas teatavaid tingimusi, mille eesmärk oli tagada hüvitise kokkusobivus siseturuga kogu esialgsete lepingute kehtivuse ajal.

(21) 4. märtsi 2009. aasta otsusega liidetud kohtuasjades T-265/04, T-292/04 ja T-504/04 (10) (edaspidi „2009. aasta kohtuotsus“) tühistas Üldkohus 2004. aasta otsuse.

(22) Oma otsusega (EL) 2018/261 (11) (edaspidi „2014. aasta otsus“) lõpetas komisjon ametliku uurimismenetluse mitmesuguste meetmete suhtes, mida Sardiinia maakond oli võtnud äriühingu Saremar kasuks. 2017. aastal jättis Üldkohus rahuldamata kaebuse, mille Saremar ja Sardiinia maakond selle otsuse peale esitasid (12).

(23) Oma otsusega (EL) 2020/1411 (13) (edaspidi „2020. aasta otsus Tirrenia kontserni kohta“) lõpetas komisjon muid Tirrenia kontserni äriühinguid (v.a Tirrenia) käsitleva uurimise, mis hõlmas ajavahemikku 1992–2008. Komisjon jõudis järeldusele, et merekabotaaži teenuste osutamiseks antud abi kujutas endast olemasolevat abi, samas kui suurem osa rahvusvaheliste meretransporditeenuste osutamiseks antud abist oli kooskõlas üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid käsitleva 2011. aasta raamistikuga (14) (edaspidi „üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid käsitlev 2011. aasta raamistik“).

(24) Oma otsusega (EL) 2020/1412 (15) (edaspidi „2020. aasta otsus Tirrenia/CINi kohta“) lõpetas komisjon ametliku uurimismenetluse seoses Tirreniale ja selle omandajale CINile ajavahemikul 2009–2020 antud abiga.

(25) Oma otsusega (EL) 2021/4268 (16) ja otsusega (EL) 2021/4271 (17) lõpetas komisjon ametliku uurimismenetluse seoses Siremarile ja Toremarile ning nende omandajatele alates 2009. aastast antud abiga.

2.1.2. Esialgsete lepingute pikendamine

(26) 30. detsembri 2008. aasta dekreet-seaduse nr 207 (mis muudeti 27. veebruari 2009. aasta seaduseks nr 14) artiklis 26 sätestati, et esialgseid lepinguid (sealhulgas Laziomari suhtes kohaldatavat lepingut), mis pidid esialgu kehtima kuni 31. detsembrini 2008, pikendatakse ühe aasta võrra kuni 31. detsembrini 2009.

(27) 25. septembri 2009. aasta dekreet-seaduse nr 135 (mis muudeti 20. novembri 2009. aasta seaduseks nr 166 (edaspidi „2009. aasta seadus“)) artiklis 19b sätestati, et seoses Tirrenia kontserni äriühingute erastamisega loobub emaettevõtja Tirrenia osalusest piirkondlikes äriühingutes (v.a Siremar) ilma mis tahes tasuta järgmiselt: a) Caremar antakse esialgu üle Campania maakonnale. Seejärel annab Campania maakond Lazio maakonnale üle Caremari äriüksuse, kes korraldab Laziomari nime all eraldiseisva äriüksusena ühenduse pidamist Ponziane saartega; b) Saremar antakse üle Sardiinia maakonnale ning c) Toremar antakse üle Toscana maakonnale.

(28) Ühtlasi oli 2009. aasta seaduses sätestatud, et Itaalia ning Tirrenia ja Siremar lepivad 31. detsembriks 2009 kokku uutes lepingutes. Samuti kavatseti piirkondlike liinide teenindamine kinnitada avaliku teenindamise lepingute projektides, milles vastavalt Saremar ja Toremar lepivad Sardiinia ja Toscana maakonnaga kokku 31. detsembriks 2009 ning Caremar ja Laziomar Campania ja Lazio lepivad piirkondliku omavalitsusega kokku 28. veebruariks 2010. Uute lepingute / avaliku teenindamise lepingute projektide suhtes pidi välja kuulutatama hankemenetlus äriühingute endi osalusel ja pärast kõigi nende äriühingute erastamise elluviimist kavatseti need ostjatega allkirjastada (18).

(29) Selleks pikendati 2009. aasta seadusega esialgsete lepingute (sealhulgas Caremari suhtes kohaldatava lepingu) kehtivust alates 1. jaanuarist 2010 kuni 30. septembrini 2010.

(30) 2009. aasta seadusega kehtestati ka teenuste osutamise eest makstava iga-aastase hüvitise ülemmäärad kehtivusega alates 2010. aastast (nii pikendatud esialgsete lepingute alusel kui ka uute lepingute ja avaliku teenindamise lepingute alusel), kokku 184 942 251 eurot järgmiselt. Tabel 1 Alates 2010. aastast kehtivad hüvitise ülemmäärad Äriühing Iga-aastane maksimumhüvitis (EUR) Tirrenia 72 685 642 Siremar 55 694 895 Saremar 13 686 441 Toremar 13 005 441 Caremar 29 869 832 (19)

(31) 1. oktoobri 2010. aasta seaduse nr 163 (millega muudeti 5. augusti 2010. aasta dekreet-seadust nr 125, edaspidi „2010. aasta seadus“) artiklis 1 sätestati esialgsete lepingute täiendav pikendamine alates 1. oktoobrist 2010 kuni Tirrenia ja Siremari erastamisprotsessi lõpuni, mis toimus vastavalt 19. juulil 2012 ja 31. juulil 2012.

(32) Tuginedes 2009. aasta seaduse artikli 19b sätetele, asutas Lazio maakond 1. detsembril 2010 maakondliku seadusega nr 2/2010 piirkondlike merekabotaaži teenuste osutamiseks aktsiaseltsi nimega Laziomar, et omandada ja seejärel erastada Ponziane saarte liine teenindanud Caremari äriüksus.

(33) 7. märtsil 2011 müüs Caremar oma Ponziane saarte liine teenindanud äriüksuse Laziomarile. Laziomar alustas liinide teenindamist 1. juunil 2011.

(34) Vastavalt Lazio maakonna 28. oktoobri 2011. aasta dekreedile nr 508 (edaspidi „Lazio dekreet“) anti välja suunised Laziomari erastamisprotsessi kohta, mis olid seotud Ponziane saarte liinide uue avaliku teenindamise lepingu sõlmimisega.

(35) Lisaks kehtestas Lazio maakond 24. detsembri 2012. aasta seaduse nr 228 kohase nn sildlepingu alusel Laziomarile kohustuse tagada Ponziane saarte liinide käigushoidmine samadel tingimustel kuni Laziomari erastamiseni. Asjaomane leping allkirjastati 12. veebruaril 2013 ja see kehtis kuni Laziomari erastamiseni.

2.1.3. Laziomari erastamine ja uue teenuste riigihankelepingu sõlmimine

(36) 2012. aasta veebruaris kuulutati välja pakkumismenetlus (vt punkt 2.3.2), et leida ostja Laziomarile, kes oli seotud uue avaliku teenindamise lepinguga mereveoteenuste osutamiseks kümne aasta jooksul avaliku teenuse hüvitise eest.

(37) Pärast pakkumismenetluses eduka pakkumuse tegemist sai Laziomari uueks omanikuks Compagnia Laziale di Navigazione S.r.l. (edaspidi „CLN“). Lazio maakonna ja CLNi vaheline müügileping allkirjastati 30. detsembril 2013. 15. jaanuaril 2014 allkirjastasid Lazio maakond ja Laziomar uue teenuste riigihankelepingu Ponziane saarestikus mereveoteenuste osutamiseks.

2.2. 2011. ja 2012. aasta otsuses käsitletud meetmed

(38) 2011. ja 2012. aasta otsusega algatatud ametlikus uurimismenetluses hinnati järgmisi meetmeid: a) hüvitis üldist majandushuvi pakkuvate teenuste osutamise eest pikendatud esialgsete lepingute alusel (1. meede); b) Tirrenia ja Siremari päästmisabi võimalik väärkasutamine (2. meede); c) endise Tirrenia kontserni (20) äriühingute erastamine (3. meede); d) uute lepingute / avaliku teenindamise lepingute alusel makstud hüvitis üldist majandushuvi pakkuvate teenuste osutamise eest (4. meede); e) sildumise eesõigus (5. meede); f) meetmed, mis olid sätestatud 2010. aasta seaduses, millega muudeti dekreet-seadust nr 125/2010 (6. meede); g) lisameetmed, mis Sardiinia maakond võttis Saremari kasuks (7. meede);

(39) Oma 2014. aasta otsusega lõpetas komisjon ametliku uurimismenetluse seoses meetmetega, mille Sardiinia maakond võttis Saremari kasuks eespool viidatud 7. meetmena, välja arvatud üks meede (21).

2.3. Käesolevas otsuses käsitletud meetmete üksikasjalik kirjeldus

(40) Käesolevas otsuses käsitletakse ainult põhjenduses 38 loetletud 1., 3., 4., 5. ja 6. meedet, niivõrd kui need hõlmavad Laziomari ja CLNi. Neid meetmeid kirjeldatakse üksikasjalikumalt järgmistes punktides.

2.3.1. Laziomari ja Itaalia vahelise esialgse lepingu pikendamine

2.3.1.1. Avalike teenuste osutamise kohustused

(41) Caremariga sõlmitud esialgse lepingu artiklis 1 nähti ette viie aasta plaanid, milles täpsustatakse teenindatavad sadamad, kasutatavate laevade tüüp ning Caremarile (ja hiljem, kui Ponziane liinid 1. juunil 2011 Lazio maakonnale üle anti, Laziomarile) ülesandeks tehtud teenuste nõutav sagedus.

(42) Itaalia sõnul käsitleb viimane (sel ajal) ametlikult heaks kiidetud Caremari viie aasta plaan aastaid 2000–2004, kusjuures 2005.–2008. aasta plaan küll koostati, kuid pädevad ministeeriumid ei ole seda kunagi ametlikult heaks kiitnud. Selle asemel on valitsus võtnud vastu juhtumipõhiseid otsuseid, et viia teenused paremini vastavusse kohalike kogukondade vajadustega, tegemata samas avalike teenuste osutamise süsteemis olulisi muudatusi.

(43) Esialgse lepingu alusel, mida pikendati põhjendustes 26–33 nimetatud hilisemate õigusaktidega, teenindas Laziomar aasta ringi järgmisi liine: — liinil Ponza–Formia (liin T1) teenindas Laziomar ainsat ühendust sellel liinil. Laziomar tagas kaks igapäevast segaveoteenust (reisijad, sõidukid ja kaubad). Kell 05.30 saarelt välja sõitnud laev tagas elanikele ühenduse mandriga õppima ja tööle sõitmiseks ning päeva viimane tagasisõit saarele väljus kell 17.30; — liinil Ponza–Formia (liin A2); Laziomar teenindas ka ainsat reisijateveo kiirliini, mis pakkus üht ühendust päevas, ja hoidis laeva öösel saarel; — liinil Anzio–Ponza (liin A1) tagas Laziomar kõrghooajal esmaspäevast laupäevani kord päevas reisijateveo kiirliini teenuse. Pühapäeviti ja pühade ajal teenuse sagedust aga suurendati ning see oli põhjendatud sotsiaalse ja majandusliku arengu kaalutlustel (eelkõige seetõttu, et turism on põhimõtteliselt saare ainus sissetulekuallikas). Kõrghooajal pakkus samal liinil reisijateveo kiirliini teenust ka üks konkurent – Vetor; — liinil Ventotene–Formia (liin T2) tagas Laziomar aasta ringi igapäevase segaveoteenuse. Tegemist oli ainukese aastaringset regulaarset reisijate-, sõidukite- ja kaubavedu pakkuva ühendusega; — liinil Ventotene–Formia (liin A3) teenindas Laziomar ka ainsat kiirlaevaühendust. Kiirlaev väljus kell 06.45, nii et elanikel oli võimalus sõita mandrile tööle või õppima, ning jäi ööseks saarele, et tagada püsiv ühendus, kui tekib meditsiiniline hädaolukord.

2.3.1.2. Eelarve ja kestus

(44) Tabelis 2 on esitatud iga-aastane hüvitis, mida Itaalia maksis Laziomarile ajavahemikul 2011–2013. Tabel 2 Aastatel 2011–2013 makstud hüvitis Aasta Makstud hüvitis (EUR) 2011 8 601 187 2012 13 780 506 2013 12 696 006

(45) Esialgse lepinguga nähakse ette avaliku teenuse eest iga-aastase hüvitise maksmine järgmiselt: esimene ettemakse tehakse iga aasta märtsis ja see vastab 70 %-le eelmisel aastal makstud hüvitisest. Teine makse, mis tehakse juunis, võrdub 20 %ga hüvitisest. Makstud summade ning jooksva aasta tegevuskulude ja tulude vahe on jääksumma, mis makstakse välja 30. novembriks. Kui selgub, et Laziomar on saanud osutatud teenuste netokuludest suurema summa (tulu miinus kahjum), peab Laziomar esialgse lepingu kohaselt vahe tagasi maksma. (22)

– Aastatel 2011–2013 makstud hüvitis

(46) Presidendi 1. juuni 1979. aasta dekreedis nr 501 (edaspidi „dekreet nr 501/79“) on sätestatud mitmesugused elemendid (tulud ja kulud), mida arvestatakse avalike mereveoteenuste osutajatele makstava toetuse arvutamisel. Lisaks nähti 5. detsembri 1986. aasta seadusega nr 856 (edaspidi „seadus nr 856/86“) ette teatavate muudatuste tegemine Itaalia avalike mereveoteenuste osutamise kohustuste süsteemis. Mis puudutab ühendusi väiksemate ja suuremate saartega, siis muudeti selle artikliga 11 avaliku teenuse hüvitise arvutamise kriteeriume. Toetus tuli arvutada keskmiste ja objektiivsete parameetrite alusel kindlaksmääratud tulude ja teenuse kulude vahe põhjal ning see pidi sisaldama investeeritud kapitalilt saadavat mõistlikku tulu. Artiklis 11 on ette nähtud ka see, et avaliku teenindamise lepingud peavad sisaldama subsideeritud liinide loetelu, sagedust ja kasutatavate laevade tüüpe. Toetused pidid heaks kiitma vastutavad ministrid. Presidendi dekreedis nr 501/79 ja seaduses nr 856/86 sätestatud põhimõtted kajastusid esialgsetes lepingutes.

(47) Alates 2010. aastast on üldist majandushuvi pakkuvate teenuste osutamise eest makstavat hüvitist kindlaks määratud uue metoodika abil, mis on sätestatud CIPE (23)9. novembri 2007. aasta direktiivis „Avalike teenuste osutamise kohustuste kindlaksmääramise kriteeriumid ja tariifidünaamika üldist huvi pakkuvas merekabotaaži sektoris“ (edaspidi „CIPE direktiiv“) (24). CIPE direktiivi preambuli kohaselt võeti direktiiv vastu avalike teenuste osutamise korra alusel mereveoteenuseid osutavate avalik-õiguslike äriühingute erastamise eesmärgil (25). CIPE direktiivi sätteid kohaldati Tirrenia kontserni äriühingute osutatavate teenuste suhtes alates 2010. aastast, veel enne asjaomaste uute lepingute ja avaliku teenindamise lepingute jõustumist pärast asjaomaseid erastamisi.

(48) CIPE direktiivis sätestatud meetod võimaldab avalikke mereveoteenuseid osutavatel ettevõtjatel teenida asjakohast tulu. Kapitalitootlus arvutatakse kapitali kaalutud keskmise hinna (WACC) alusel.

(49) Nõutav omakapitali investeeringute tulusus (26) arvutatakse kapitalivara hinnamudeli abil. Kapitalivara hinnamudeli alusel tuletatakse omakapitali hind i) riskivabast määrast, ii) beetakordajast (äriühingu hinnanguline riskiprofiil aktsiaturu kohta) ja iii) aktsiaturule määratud omavahendite riskipreemiast.

(50) Eelkõige arvutatakse omakapitali maksumus, kohaldades riskivaba tegevuse tulumäära suhtes lisariski preemiat. See preemia arvutatakse turu riskipreemiana, mis korrutatakse selle beetakordajaga, mis mõõdab, kui riskantne on teatav tegevus turu jaoks.

(51) CIPE direktiivi kohaselt vastab riskivaba tegevuse tulumäär kümneaastaste võrdlusvõlakirjade keskmisele kogutulule, viidates eelmisele kaheteistkümnele kuule, mille kohta on andmed olemas.

(52) CIPE direktiivis kehtestatakse 4 % suurune riskipreemia. Samas aga hüvitatakse mitteainuõiguslikul alusel osutatava teenuse korral ettevõtja eeldatavalt suurem risk täiendava 2,5 % lisamisega riskipreemiale.

(53) Praktikas ei tohi Laziomarile makstava hüvitise summa siiski ületada 2009. aasta seaduses sätestatud 10 030 606 euro suurust ülemmäära (vt põhjendus 30). Ehkki 2009. aasta seadusega piiratakse kõigile Tirrenia äriühingutele avalike teenuste osutamise korraga hõlmatud mereveoteenuste osutamise eest makstavat iga-aastast hüvitist, sisaldab CIPE direktiiv ka teatavaid kaitsemeetmeid, mis võimaldavad asjaomastel ettevõtjatel oma tegevuskulusid piisavalt katta. Seda arvestades ja nagu nähtub tabelist 2, on 2012. ja 2013. aastal makstud hüvitist suurendatud, et katta kõik nendel aastatel avaliku teenuse osutamisel kantud kulud.

(54) CIPE direktiivi kohaselt tuleb eelkõige kindlaks määrata teenuste ulatus, avaliku teenindamise lepingus ettenähtud maksimumtariifid ja tegelikult makstav hüvitis nii, et teenuseosutajale oleks tagatud kõigi vastuvõetavate kulude katmine. Kohaldatakse järgmist valemit: VA(RSP) + VA(AI(X)) = VA(CA), kus — VA(RSP) on avalike teenuste osutamise kohustuste täitmise eest makstava hüvitise diskonteeritud väärtus; — VA(AI(X)) on muude tulude (piletitulu ja muu) diskonteeritud väärtus; — VA(CA) on lubatud tegevuskulude, võla tagasimaksmise ja investeeritud kapitali tulususe diskonteeritud väärtus.

(55) Kui eespool osutatud võrrand ei kehti, võib subsideeritud tegevuse ulatust vähendada või teise võimalusena vaadatakse üle teenuse korraldus (nt laeva tüüp) või muudetakse tariifipiiranguid.

(56) Lisaks sellele kohandatakse igal aastal hinnakujunduse valemi alusel iga teenuse suhtes kohaldatavat tariifi ülemmäära, millest on maha arvatud maksud ja sadamatasud: ΔT = ΔP – X, kus — ΔT on tariifi ülemmäära aastane muutus protsentides; — ΔP on vaatlusaasta inflatsioonimäär; — X on avaliku teenindamise lepingus sätestatud tariifi ülemmäära tegelik aastane kohandamismäär, mis jääb lepingu kehtivusaja jooksul samaks.

(57) CIPE direktiiviga on samuti ette nähtud, et tariifi ülemmäära võib kohandada kütusekulude erinevuste järgi, võttes võrdlusaluseks avalikult kättesaadavad standardhinnad.

2.3.2. Laziomari erastamine

(58) 13. veebruaril 2013 avaldas Lazio maakond oma veebisaidil pakkumiskutse Laziomari müümiseks ja avaliku teenuse hüvitise määramiseks avalike teenuste osutamise kohustuste täitmise eest põhjenduses 43 nimetatud mereveoliinidel (27). Teade avaldati ka Euroopa Liidu Teatajas, (28) Itaalia Vabariigi ametlikus väljaandes (29) ning neljas Itaalia üleriigilises päevalehes ja kohalikus ajalehes.

(59) Itaalia valis riigihankelepingute seadustiku – seadusandliku dekreedi nr 163/2006 (il Codice dei Contratti pubblici) – artikli 55 lõikes 6 osutatud piiratud pakkumismenetluse. Lepingu sõlmimise tingimuseks valiti majanduslikult soodsaim pakkumus.

(60) Et soodustada võimalikult laialdast osalemist menetluses, anti pakkumiskutses pakkujatele sõnaselge luba osaleda ühises vormis pakkujate ajutiste ühingute, konsortsiumide või Euroopa majandushuviühingute (EMHÜde) kaudu.

2.3.2.1. Müügimenetlus ja lõplik otsus

(61) Pärast pakkumiskutse avaldamist teatas tähtaja möödumisel pakkumismenetluses osalemise huvist kaheksa isikut, nimelt: Navigazione Libera del Golfo S.r.l., Carpoint Motorsport S.p.A., Blu Navy Cruise & Tour S.r.l., Traghetti Lines, CLN, Navigazione Generale Italiana S.p.A., Vetor S.r.l. ja Ustica Lines, viimati nimetatu tegutseb praegu Liberty Linesi nime all), ning esitas menetluse esimese etapi kvalitatiivse valiku tegemiseks nõutud teabe. Nendest osalejatest seitsmel, välja arvatud Blu Navy Cruise & Tour S.r.l., lubati osaleda järgmises etapis ja 16. mail 2013 paluti neil esitada pakkumus.

(62) Pakkumiskutse sisaldas uue 10aastase kestusega lepingu projekti, mis sõlmitakse eduka pakkuja ja Lazio maakonna vahel, ning üksikasjalikumat teavet pakkumismenetluse kohta. Eelkõige kinnitati kutses, et teenuste riigihankelepingu sõlmimiseks valitakse majanduslikult soodsaim pakkumus, mis saab hinna eest 30 punkti ja tehnilise kvalifikatsiooni eest 70 punkti. Mis puudutab Laziomari müügihinda, siis nimetati kutses kindlaksmääratud summat, mis vastab 2 272 000 eurole, mis arvutati sõltumatu uuringu alusel, milles hinnati Laziomari varade koguväärtust (vt põhjendused 66 ja 67). See hind ei olnud läbiräägitav ja seetõttu ei saanud pakkujad selle kohta finantspakkumust teha.

(63) Sel põhjusel paluti kõigil potentsiaalsetel pakkujatel lisada oma finantspakkumusse Laziomari müügi eest eespool esitatud kindlaksmääratud summa, samas kui Lazio maakond valib majanduslikult soodsaima pakkumuse, arvestades hanget kui tervikut, hinna ja muude, peamiselt tehniliste ja teenusega seotud kriteeriumide alusel, mis on esitatud kutses (vt põhjendus 62).

(64) Tähtajaks esitas oma pakkumuse CLN, kelle kirjeldusi uuriti, ja tulemus oli positiivne. Ühtegi muud pakkumust ei esitatud.

(65) Seepärast võitis hanke CLN seoses nii Laziomari äriüksuse erastamise kui ka mereveoteenuste osutamisega (vt punkt 2.3.3).

2.3.2.2. Müügileping

(66) Müügileping sõlmiti 30. detsembril 2013 ja selles määratakse kindlaks Lazio maakonna tellitud sõltumatu eksperdihinnangu alusel Laziomari aktsiate üleandmine CLNile fikseeritud hinnaga 2 272 000 eurot.

(67) Summa kajastab peamiselt materiaalse põhivara väärtust (mis koosneb neljast laevast ning tööstus- ja kaubandusseadmetest) ning Ventotene saare piletimüügi väärtust, mis on esitatud äriühingu 1. juuni 2011. aasta bilansis.

(68) Müügilepingu artikli 4 kohaselt on CLN kohustatud teavitama Lazio maakonda Laziomari aktsiate edaspidisest müügist kolmandatele isikutele, mille korral jääks CLN koos Laziomari uue ostjaga teenuste riigihankelepingus sätestatud kohustuste täitmise eest ühiselt vastutavaks.

2.3.2.3. Menetlused riigi tasandil

(69) Hankemenetluse suhtes, mille tulemusena anti Laziomari äriüksus ja avaliku teenindamise leping CLNile, algatati Lazio maakonna halduskohtus kohtuvaidlus.

(70) Vetor S.r.l. (edaspidi „Vetor“), kes teenindab samuti liini Anzio-Ponza tiiburlaevadega (liin A1), esitas Lazio maakonna halduskohtule ajutiste meetmete kohaldamise taotluse, vaidlustades pakkumismenetluse õiguspärasuse; taotlus lükati kohtumäärusega nr 2995/2013 tagasi. Sama kohus tegi asjas ka sisulise otsuse ja jättis Vetori kaebuse kohtuotsusega nr 467/2014 rahuldamata. Apellatsioonimenetluses kinnitas riiginõukogu eespool nimetatud otsused kohtuotsusega nr 5421/2018.

2.3.3. Lazio maakonna ja Laziomari vaheline uus teenuste riigihankeleping

2.3.3.1. Abisaaja

(71) Nagu on öeldud põhjenduses 64, esitas uue avaliku teenindamise lepingu saamiseks pakkumuse CLN. Pärast edukat hankemenetlust allkirjastas Laziomar (mille omandas CLN, kuid mis jäi eraldiseisvaks juriidiliseks isikuks) 15. jaanuaril 2014 Lazio maakonnaga mereveoliinide teenindamiseks uue avaliku teenindamise lepingu.

2.3.3.2. Liinid

(72) Laziomar pakub avalike teenuste osutamise korra alusel reisijate-, sega- (reisijad, sõidukid ja kaup) ja ainult kaubavedu (kaubad ja erikaubad) mitmel kabotaažiliinil järgmiselt: Tabel 3 Laziomari teenindatav liinivõrk uue teenuste riigihankelepingu alusel Formia–Ponza (parvlaev – segaveoteenus) – liin T1 Formia–Ventotene (parvlaev – segaveoteenus) – liin T2 Terracina–Ponza (parvlaev – sega- ja kaubaveoteenus (30)) – liin T3 Terracina–Ventotene (parvlaev – segaveoteenus) – liin T4 Anzio–Ponza (tiiburlaev – reisijateveoteenus) – liin A1 Formia–Ponza (tiiburlaev – reisijateveoteenus) – liin A2 Formia–Ventotene (tiiburlaev – reisijateveoteenus) – liin A3

2.3.3.3. Kestus

(73) Lazio maakonna ja Laziomari vaheline uus teenuste riigihankeleping kehtib kümme aastat (2014–2024).

2.3.3.4. Avalike teenuste osutamise kohustused

(74) Laziomarile pandud avalike teenuste osutamise kohustused puudutavad muu hulgas teenindatavaid sadamaid, teenindatavatele mereveoliinidele määratud laevade tüüpi ja mahutavust, teenuse sagedust ja maksimumtariife.

2.3.3.5. Hüvitamist käsitlevad sätted ja lõplik otsus

(75) Pakkumismenetluse alusel määras Lazio maakond põhjenduses 43 nimetatud mereveoliinidel avaliku teenindamise kohustuste täitmise eest uue lepingu alusel makstava hüvitise iga-aastaseks põhisummaks 14 300 550 eurot, mida võidakse läbivaatamise tulemusena vähendada. Lõpuks kinnitati summa 12 752 074 eurot (kokku 127 520 740 eurot kümneaastase lepinguperioodi jooksul).

(76) Lepingu artikli 6 kohaselt võib Lazio maakond kohandada hüvitist üles- või allapoole, et võtta arvesse muudatusi igal aastal tegelikult tehtud sõitudes. Hüvitise suurus ei muutu, kui igal aastal tehtud sõitude arv on lepingus kokku lepitud arvust 3 % suurem või väiksem. Kui üles- või allapoole muutused on suuremad kui 3 %, korrigeeritakse hüvitist vastavalt, korrutades rohkem või vähem tehtud sõitude arvu pakkumuses märgitud ühikuhinnaga. 2017. aastal muudeti teenuste riigihankelepingut hüvitise taseme korrigeerimiseks summas 13 524 536 eurot.

(77) See hüvitise summa on määratud kindlaks CIPE direktiivis sätestatud metoodika alusel (vt põhjendused 47–57). Uues teenuste riigihankelepingus on CIPE direktiivis sätestatud kaitsemeetmed kajastatud.

(78) Teenuste riigihankelepingus on ette nähtud sellise hüvitise maksmine, mis ei ületa avalike teenuste osutamise kohustuste täitmisel tekkinud netokulusid (majanduslik ja finantstasakaal). Sellest lepingulisest tasakaalust kõrvalekaldumise puhuks on teenuste riigihankelepingu artiklis 25 ette nähtud tasakaalustamismehhanism, mille abil hinnatakse kõiki hüvitise maksmisega seotud näitajaid. Seega, kui hüvitise summa osutub selle aluseks olevate majandusnäitajate olulise muutuse (31) tõttu ebapiisavaks, et katta kõik teenuse osutamisega seotud kulud, võimaldab uus teenuste riigihankeleping läbi vaadata hüvitise peamised näitajad, nimelt järgmised: i) tariifisüsteem; ii) pakutavate avalike teenuste tase; iii) aastase piirhinna tase ja iv) kapitalimaksed investeeringuteks.

(79) Teenuste riigihankelepingu artikli 4 (lõiked 4–6) kohaselt vähendatakse ettevõtjale makstavat hüvitist teenuste katkestamise korral töötajate streigi tõttu 80 % ja muude ettenägematute sündmuste korral 30 % võrra, samas kui teenuste osutamata jätmine muudes kui streigi või ettenägematute sündmuste olukordades toob teenuste riigihankelepingu artikli 9 kohaselt kaasa trahvi.

(80) Teenuste riigihankelepingu artikli 22 kohaselt on ettevõtja kohustatud rakendama tehnilise, majandusliku ja juhtimise järelevalve süsteemi, mille kohaselt saadetakse teenuste riigihankelepingu alusel osutatud teenuse iga-aastane kasumiaruanne kontrollimiseks piirkondlikule ametiasutusele.

(81) Teenuste riigihankelepingu artikli 4 lõike 2 kohaselt oli Laziomarile aastas makstav hüvitis hinnanguliselt 12 752 074 eurot. Sellegipoolest määratakse teenuste riigihankelepingu artikli 4 lõike 3 kohaselt Laziomarile tegelikult makstav hind kindlaks tegelike näitajate alusel (st miili hind iga liini kohta), võttes lepingus sätestatu kohaselt arvesse kaasnevaid (äri- ja tööstuslikke) riske (nt hüvitise vähendamine, kui äriühingu laevad ei sõida, trahvid teenuste katkestamise korral jne).

(82) Tabelis 4 on esitatud pakkumismenetluse alusel kogu lepinguperioodiks kindlaks määratud hüvitis ja Laziomarile ajavahemikul 2014–2019 pärast sõidunäitajate muutuste arvessevõtmist kooskõlas teenuste riigihankelepingu artikliga 6 tegelikult makstud hüvitis. Tabel 4 Määratud hüvitis ja Laziomarile uue teenuste riigihankelepingu alusel aastatel 2014–2019 makstud hüvitis Aasta Määratud hüvitis (EUR) Makstud hüvitis (EUR) 2014 12 752 074 13 374 589 2015 12 752 074 13 376 167 2016 12 752 074 13 330 304 2017 12 752 074 13 370 070 2018 12 752 074 13 356 282 2019 12 752 074 13 366 510

2.3.4. Sildumise eesõigus

(83) 2009. aasta seaduse artikli 19b lõikes 21 on sätestatud, et saartega ühenduse tagamiseks ja avalike teenuste osutamise kohustusi silmas pidades jätkavad endise Tirrenia kontserni äriühingud, sealhulgas Laziomar, juba määratud sildumist ja neil on eesõigus uute teenindusaegade jaotamisel vastavalt meresõiduasutuste poolt 28. jaanuari 1994. aasta seaduse nr 84 ja Itaalia merendusseadustiku kohaselt kehtestatud menetlustele.

2.3.5. 2010. aasta seaduses kehtestatud meetmed

(84) 2010. aasta seadusega nähti endise Tirrenia kontserni äriühingutele ette võimalus kasutada ajutiselt rahalisi vahendeid, mis on juba ette nähtud laevastiku uuendamiseks ja ajakohastamiseks, selle asemel hoopis kiireloomuliste likviidsusvajaduste katmiseks (32). Endise Tirrenia kontserni äriühingud, kes seda võimalust kasutasid, olid siiski kohustatud need sihtotstarbelised vahendid taastama, et nad saaksid oma laevadel ikkagi vajalikke uuendusi teha. Need uuendused olid vajalikud uute rahvusvaheliste ohutusstandardite täitmiseks pärast 1996. aasta Stockholmi lepingut (33).

(85) Täpsemalt eraldati kahest rajatisest lähtudes (34) kogu Tirrenia kontserni uuenduste katmiseks 23 750 000 eurot. Laziomar aga ei kasutanud neid rajatisi (vt põhjendus 132).

(86) Lisaks on 2010. aasta seaduse artiklis 1 sätestatud järgmine: a) esialgseid lepinguid pikendatakse 1. oktoobrist 2010 kuni Tirrenia ja Siremari erastamisprotsessi lõpuni (vt ka põhjendus 31); b) dekreet-seaduse 135/2009 artiklit 19b, mida on muudetud ja millest on saanud 2009. aasta seadus, muudetakse lõike 24a lisamisega. Selle lõike kohaselt on maksust vabastatud kõik ametlikud toimingud ja tehingud, mis on seotud 2009. aasta seaduse artikli 19b lõigete 1–15 sätete rakendamisega. Need lõiked käsitlevad merekabotaaži sektori liberaliseerimist Tirrenia kontserni erastamise kaudu, sealhulgas selle ettevalmistavat etappi, st piirkondlike äriühingute üleandmist asjaomastele maakondadele; c) avaliku teenuse katkematuse tagamiseks ja endiste Tirrenia kontserni äriühingute erastamisprotsessi toetamiseks võivad kõnealused maakonnad kasutada alakasutatud piirkondade fondi (Fondo Aree Sottoutilizzate, edaspidi „FAS“) (35) rahalisi vahendeid vastavalt 6. märtsi 2009. aasta CIPE direktiivile nr 1/2009 (36).

2.4. Rikkumismenetlus nr 2007/4609

(87) Pärast komisjoni talituste ja Itaalia vahelist varasemat teabevahetust saatis komisjoni energeetika ja transpordi eest vastutav peadirektor 19. detsembril 2008 Itaaliale nõude teabe esitamiseks. See nõue puudutas muu hulgas ülevaadet sel ajal käigus olnud avaliku teenindamise lepingu alusel teenindavatest liinidest ja avaliku teenuse osutamisest, mille Itaalia oli kavandatud uute lepingute alusel ette näinud. Lisaks paluti Itaalial esitada rohkem üksikasju Tirrenia kontserni erastamiskavade kohta.

(88) Oma 28. aprilli 2009. aasta kirjas esitas Itaalia üksikasjaliku vastuse komisjoni 19. detsembri 2008. aasta kirjale. Selles kirjas märkis Itaalia muu hulgas järgmist: 1) Itaalia merekabotaaži sektori liberaliseerimiseks Tirrenia kontserni erastamise teel oli vaja pikendada esialgseid lepinguid kuni 31. detsembrini 2009; 2) Tirrenia kontsernile makstud avaliku teenuse hüvitis oli vajalik saartega ühenduse tagamiseks mereühenduste kaudu, mida turul tegutsevad eraettevõtjad rahuldavalt ei pakkunud; 3) liinide põhjalik ratsionaliseerimisprotsess lõppes 10. märtsil 2009. Selle protsessi käigus võeti arvesse asjakohaseid sotsiaalseid, tööhõive- ja majandusaspekte, samuti vajadust kaitsta eri piirkondi ühendava liikluse jaoks olulisi ühendusi, ning see hõlmas konsulteerimist kuue asjaomase maakonnaga. Selle ratsionaliseerimisega kaasneks kogu Tirrenia kontserni jaoks avaliku teenuse netokulu vähenemine umbes 66 miljoni euro võrra ja umbes 600 meeskonnaliikme koondamine. Itaalia tuletas ka meelde, et 2009. aasta ratsionaliseerimisega täiendati varasemaid jõupingutusi (2004., 2006. ja 2008. aastal) Tirrenia kontserni pakutavate teenuste vähendamiseks; 4) eesmärk oli: i) säilitada liinid, mis on vajalikud ühenduse tagamiseks saarte ja mandriga ning nende vahel, ja õigus tervisele, õppimisele ja liikumisele, ii) ratsionaliseerida ühendusi, mida teenindavad eraettevõtjad, kes pakuvad samu ühendusi sama aja jooksul, sarnaste kvaliteedi ja katkematuse tagatistega, ning iii) ratsionaliseerida suviseid ja kiirühendusi, mille puhul veetakse ainult inimesi; 5) kirjas andis Itaalia ülevaate Tirrenia kontserni äriühingute 2008. aastal teenindatud liinidest ja vähendatud liinide arvust, mida Tirrenia kontserni äriühingud teenindaksid 2009. aastal. Itaalia sõnul on viimati nimetatud liinid Tirrenia kontserni äriühingute uute omanikega sõlmitavate uute lepingute aluseks.

(89) 21. detsembril 2009 saatis komisjoni energeetika ja transpordi eest vastutav peadirektor Itaaliale kirja, milles märkis muu hulgas, et arvestades Itaalia merekabotaaži sektori põhjalikku ümberkorraldamist ja märkimisväärset sotsiaalset mõju, mis erastamisega kaasneb, oleks juhul, kui pakkumismenetlused viiakse ellu avaliku teenindamise lihtlepingute alusel, selliseid lepinguid omavate laevandusettevõtete pakkumismenetluses osalemine vastuvõetav – põhimõtteliselt ja erandina – selleks, et tagada ühenduse laevaomanike mittediskrimineerimise kriteeriumi täitmine, mis on sätestatud nõukogu määruses (EMÜ) nr 3577/92 (37) (edaspidi „merekabotaaži määrus“). Komisjon märgib, et merekabotaaži määrus ei kohusta liikmesriike oma mereveoettevõtteid erastama, vaid üksnes seda spetsiifilist turgu liberaliseerima.

(90) 29. jaanuaril 2010 (38) saatis komisjon ametliku kirja merekabotaaži määruse väära rakendamise kohta. Selles kirjas tuletas komisjon meelde, et määruses on sätestatud, et kui liikmesriik sõlmib avaliku teenindamise lepingu või kehtestab avalike teenuste osutamise kohustused, peab ta seda tegema kõigi liidu laevaomanike suhtes mittediskrimineerival viisil. Määruse artikli 4 lõikes 3 on sätestatud, et olemasolevad avaliku teenindamise lepingud võivad kehtida kuni asjaomase lepingu kehtivusaja lõpuni. Komisjon aga märkis, et Tirrenia kontserni äriühingud jätkasid mereveoteenuste osutamist pärast vastavate avaliku teenindamise lepingute (esialgsed lepingud) kehtivusaja lõppemist. Täpsemalt pidi nende lepingute kehtivus lõppema 2008. aasta lõpus, kuid Itaalia pikendas neid korduvalt. Seepärast kutsus komisjon Itaaliat üles esitama selle kohta oma seisukohad.

(91) Samal päeval, s.o 29. jaanuaril 2010, vastas komisjoni energeetika ja transpordi eest vastutav peadirektor Itaalia 22. jaanuari 2010. aasta kirjale. Peadirektor rõhutas, et tema vastus puudutab üksnes merekabotaaži määruse järgimist, mitte riigiabi küsimusi. Selle taustal osutas peadirektor, et teatavate liinide kohta esitatud põhjendused olid piisavad varem avaldatud kahtluste kummutamiseks. Peadirektor tuletas meelde, et avaliku teenindamise lepingud võivad hõlmata ainult neid liine, millel esineb turutõrkeid.

(92) Itaalia vastas komisjoni 29. jaanuari 2010. aasta ametlikule kirjale 29. märtsil 2010.

(93) 10. septembri 2010. aasta erakorralisel kohtumisel teavitas Itaalia komisjoni, et ka konkurentsipõhine pakkumismenetlus, mis hõlmab muu hulgas Ponziane saarte liine (mida tol ajal teenindas Caremar), viibib. Seejärel pikendati 1. oktoobri 2010. aasta seadusega nr 163 esialgseid lepinguid kuni Tirrenia ja Siremari erastamisprotsesside lõpetamiseni (vt ka põhjendus 31).

(94) Neid sündmusi silmas pidades saatis komisjon 24. novembril 2010 täiendava ametliku kirja. Selles kirjas märkis komisjon järgmist: a) muu hulgas Caremariga sõlmitud esialgset lepingut pikendati automaatselt ja ilma igasuguse konkurentsipõhise menetluseta; b) kuigi kõnealuste avaliku teenindamise lepingute kohaldamist jätkati, ei olnud ühtegi konkurentsipõhist pakkumismenetlust lõpule viidud, muu hulgas ka Caremari puhul; c) komisjon jätab endale õiguse esitada vajaduse korral põhjendatud arvamus (võttes arvesse Itaalia võimalikke märkusi).

(95) 21. juunil 2012 võttis komisjon vastu põhjendatud arvamuse endise Tirrenia kontserni kolme äriühingu (Caremar, Laziomar ja Saremar) erastamises tekkinud viivituse kohta. Kuna ülejäänud kolme äriühingu (Tirrenia, Toremar ja Siremar) pakkumismenetlused lõpetati 2011. aasta jooksul, (39) siis neid äriühinguid põhjendatud arvamuses ei käsitletud. Komisjon märkis, et Itaalia ei olnud kehtestanud konkurentsipõhist pakkumismenetlust avaliku teenindamise lepingu sõlmimiseks muu hulgas Laziomari teostatava merekabotaaži kohta rohkem kolm aastat pärast asjaomaste esialgsete lepingute tavapärase kehtivusaja lõppu. Neid lepinguid pikendati automaatselt ja määramata ajaks, takistades sellega teistel liidu laevaomanikel nende lepingute nimel konkureerida.

(96) Itaalia vastas 8. augustil 2012 põhjendatud arvamusele, väites, et hanketeated lepingu sõlmimiseks uue avaliku teenindamise lepinguga seotud äriühingutega avaldati või avaldatakse Euroopa Liidu Teatajas. Täpsemalt öeldes saadeti 1. augustil 2012 avaldamiseks teade Laziomari kohta.

(97) 14. jaanuaril 2014 sai Laziomari uueks omanikuks CLN, sõlmides Ponziane saarte ühenduste kümneaastase avaliku teenindamise lepingu.

(98) Itaalia teatas 15. juuli 2016. aasta kirjas komisjonile, et endise Tirrenia kontserni kõigi äriühingute erastamine on lõpule viidud. 8. detsembril 2016 otsustas komisjon rikkumismenetluse lõpetada.

3. MENETLUSE ALGATAMISE JA PIKENDAMISE PÕHJUSED

3.1. Laziomari ja Itaalia vahelise esialgse lepingu pikendamine (40)

3.1.1. Altmarki kriteeriumide täitmine ja abi olemasolu

(99) Oma 2011. aasta otsuses asus komisjon esialgsele seisukohale, et kõigi endise Tirrenia kontserni äriühingutega sõlmitud esialgsetes lepingutes sätestatud avalike teenuste osutamise kohustuste määramine ei olnud piisavalt selge ega võimaldanud komisjonil seega teha lõplikku järeldust selle kohta, kas see sisaldab ilmset viga. Eelkõige puudus komisjonil selles etapis täielik ülevaade muu hulgas Ponziane saarte liinide teenindamiseks pandud tegelikest kohustustest võrreldes konkurentide pakutavate teenustega mõnel neist liinidest.

(100) Komisjon asus esialgsele seisukohale, et Altmarki kohtuotsuse (41) teine kriteerium on täidetud, kuna hüvitise arvutamise aluseks olevad näitajad olid eelnevalt kindlaks määratud ja vastasid läbipaistvusnõuetele. Komisjon märkis eelkõige, et neid näitajaid kirjeldatakse esialgsetes lepingutes (seoses hüvitisega 2009. aasta eest) ja CIPE direktiivis (seoses hüvitisega alates 2010. aastast).

(101) Komisjon leidis siiski, et kolmas Altmarki kriteerium ei ole nähtavasti täidetud ja et ettevõtjad võisid saada avalike teenuste osutamise ülesannete täitmise eest liiga suurt hüvitist. Eelkõige väljendas komisjon kahtlust endise Tirrenia kontserni äriühingutele alates 2009. aastast makstud hüvitiste proportsionaalsuse suhtes, kuna nendele äriühingutele pandud kohustusi ei ole selgelt määratletud. Samuti avaldas komisjon kahtlust, kas alates 2010. aastast kohaldatav 6,5 % suurune riskipreemia kajastab asjakohast riski suurust, kuna esmapilgul näis, et ettevõtjad ei võta endale riske, mis selliste teenuste osutamisega tavaliselt kaasnevad.

(102) Komisjon asus ühtlasi esialgsele seisukohale, et neljas Altmarki kriteerium ei ole täidetud, kuna esialgsete lepingute pikendamiseks ei korraldatud pakkumismenetlust. Komisjon märkis lisaks, et talle ei ole esitatud ühtegi tõendit, mis kinnitaks väidet, et ettevõtjad osutasid asjaomaseid teenuseid tõepoolest kogukonna jaoks kõige väiksemate kuludega.

(103) Seetõttu jõudis komisjon 2011. aasta otsuses esialgsele järeldusele, et ettevõtjatele esialgsete lepingute pikenduse jooksul makstud avaliku teenuse osutamise hüvitis kujutab endast riigiabi ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses. Lisaks leidis komisjon, et seda abi tuleks käsitada uue abina.

3.1.2. Siseturuga kokkusobivus

(104) Komisjon asus 2011. aasta otsuses esialgsele seisukohale, et aastatel 2009–2011 avaliku teenuse osutamise eest makstud hüvitis ei kuulu üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid käsitleva 2005. aasta otsuse (42) ega ka üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid käsitleva 2005. aasta raamistiku (43) kohaldamisalasse. Seetõttu hindas komisjon seda meedet otse ELi toimimise lepingu artikli 106 lõike 2 alusel ja leidis, et tal on kahtlusi, kas kohaldatavad kokkusobivuse tingimused on täidetud.

(105) Komisjon märkis 2012. aasta otsuses, et 31. jaanuaril 2012 jõustus uus üldist majandushuvi pakkuvate teenuste pakett, mis koosneb üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid käsitlevast 2011. aasta otsusest (44) ja üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid käsitlevast 2011. aasta raamistikust (45). Komisjon asus siiski esialgsele seisukohale, et pikendatud esialgse lepingu alusel makstud avaliku teenuse hüvitist ei saa pidada siseturuga kokkusobivaks ega vabastada üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid käsitleva 2011. aasta otsuse kohasest teatamise nõudest.

(106) 2010. aasta seadusega nähti ette esialgsete lepingute pikendamine 30. septembrist 2010 kuni erastamisprotsessi lõpuni. Seetõttu sai Laziomari alates 1. juunist 2011 kuni selle erastamiseni saadud hüvitist hinnata üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid käsitleva 2011. aasta raamistiku alusel.

3.2. Laziomari erastamine

(107) Komisjon avaldas 2012. aasta otsuses kahtlust, kas Laziomari müümiseks korraldatud pakkumismenetlus on ikka olnud piisavalt läbipaistev ja tingimusteta, et tagada turuhinnaga müük.

(108) Komisjon leidis, et teatavad erastamisega seotud tingimused võisid piirata pakkujate arvu ja/või mõjutada müügihinda. Komisjon kinnitas uuesti oma väljakujunenud praktikat seoses riigi omanduses olevate (või käesoleval juhul riigile omistatavate) äriühingute müügiga, mille kohaselt viitavad riigiabi olemasolule mittemajanduslikud tegurid, mida erasektori müüja arvesse ei võtaks, näiteks avaliku poliitika kaalutlused, tööhõivega seotud nõuded või regionaalareng, kui need panevad potentsiaalsele ostjale koormavaid kohustusi ja võivad seetõttu põhjustada müügihinna alanemist.

(109) Komisjon leidis ka seda, et Laziomari pakkumismenetluses kehtestatud nn finantsnõuded tekitasid tegelikult pakkumismenetluses häireid, sest need piirasid potentsiaalsete pakkujate ringi olemasolevate mereveoettevõtjatega, arvestades et kõnealusel juhul pandi müüki nimelt äriühing, kellel oli avaliku teenindamise leping (46).

(110) Samuti leidis komisjon, et tehnilisi pakkumusi hinnati märkimisväärselt suurema kaaluga kui majanduslikke pakkumusi (vt põhjendus 62), samas kui aktsiate hinna määrasid kindlaks ametiasutused.

(111) Eespool toodud põhjustel ei olnud Laziomari äriüksuse erastamismenetlus komisjoni esialgse järelduse kohaselt piisavalt läbipaistev ja tingimusteta, et iseenesest tagada turuhinnaga müük ja saada aktsiate eest kõrgeimat hinda. Seetõttu ei saanud komisjon selles etapis välistada, et ostjale anti majanduslik eelis.

(112) Komisjon leidis 2012. aasta otsuse avaldamise ajal kättesaadava teabe põhjal ka seda, et igasugune abi, mis võis erastamisprotsessi käigus tekkida, on siseturuga kokkusobimatu.

3.3. Lazio maakonna ja Laziomari vaheline uus teenuste riigihankeleping

3.3.1. Altmarki kriteeriumide täitmine, abi olemasolu ja siseturuga kokkusobivus

(113) Komisjon asus 2012. aasta otsuses esialgsele seisukohale, et Laziomarile makstud hüvitis ei vasta Altmarki kohtuotsuses sätestatud kriteeriumidele ja on seetõttu abi ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses. Komisjon jõudis sellele järeldusele, võttes arvesse järgmist: i) konkurendid, kes paistsid pakkuvat sarnaseid teenuseid, tegutsesid vähemalt teatavatel Laziomari teenindatavatel liinidel ja kättesaadav teave ei olnud piisav, et võimaldada komisjonil teha järeldust selle kohta, kas üldist majandushuvi pakkuv teenus kajastas tegelikku avaliku teenuse vajadust, mida turujõud üksi ei suuda rahuldada; ii) näis, et hüvitise CIPE direktiivi kohase arvutamise tulemusena maksti ettevõtjale avaliku teenuse osutamise eest liiga suurt hüvitist samadel põhjustel, mis on esitatud 2011. aasta otsuses, ning iii) Altmarki kohtuotsuse neljas kriteerium ei olnud tõenäoliselt täidetud, arvestades, et avaliku teenuse pakkumismenetluse tingimus oli, et edukas pakkuja omandab Laziomari äriühingu tervenisti. Komisjon leidis, et kui avaliku teenindamise lepingu pakkumismenetluses ei oleks olnud ostunõuet, oleks see toonud kaasa väiksemad kulud kogukonna jaoks.

3.3.2. Siseturuga kokkusobivus

(114) Seoses Laziomarile makstava hüvitise kokkusobivusega märkis komisjon, et Itaalia ametiasutuste esitatud teabe põhjal ei paistnud üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid käsitlev 2011. aasta otsus olevat kohaldatav. Igal juhul ei saanud komisjon teha järeldusi üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid käsitleva 2011. aasta otsuse kohaldamise kohta, kuna allkirjastatud lepingut selles etapis ei esitatud. Komisjon ei saanud üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid käsitleva 2011. aasta otsuse ülejäänud kokkusobivustingimuste uurimiseks mingit teavet (nt ülesande andmisele eelnenud kahel aastal veetud sõitjate arv). Seejärel hindas komisjon abi üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid käsitleva 2011. aasta raamistiku alusel, kuid leidis, et tal on kahtlusi, kas selles raamistikus sätestatud siseturuga kokkusobivuse tingimused on täidetud, ja palus Itaalial seda tõendada.

3.4. Sildumise eesõigus

(115) Komisjon asus 2011. aasta otsuses esialgsele seisukohale, et kuna sildumise eesõiguse eest ei maksta hüvitist, on meetme puhul tegemist õigusliku eelisega, millega ei kaasne riigi rahaliste vahendite ülekandmist ning seega ei saa seda käsitada riigiabina. Teise võimaluse kohta, st kui sildumise eesõiguse eest makstakse hüvitist, leidis komisjon, et kuna Laziomar osutab tõelist üldist majandushuvi pakkuvat teenust ja see eesõigus antakse ainult üldist majandushuvi pakkuvate teenustega hõlmatud liinidele, ei annaks see täiendavat majanduslikku eelist, kuna see kuuluks üldist majandushuvi pakkuvate teenuste osutamise juurde. Sellegipoolest kutsus komisjon Itaaliat ja kolmandaid isikuid üles esitama selle meetme kohta lisateavet.

(116) Kuna komisjon oli seadnud kahtluse alla üldist majandushuvi pakkuvate teenuste osutamise legitiimsuse, ei saanud komisjon meetme siseturuga kokkusobivuse kohta järeldust teha, kui see peaks olema abi.

3.5. 2010. aasta seaduses kehtestatud meetmed

(117) Komisjon asus 2011. aasta otsuses esialgsele seisukohale, et kõik 2010. aasta seaduses sätestatud meetmed kujutavad endast riigiabi endise Tirrenia kontserni äriühingutele, sealhulgas Laziomarile. Need meetmed hõlmasid järgmist: 1) laevade uuendamiseks eraldatud rahaliste vahendite võimalik kasutamine likviidsuse tagamiseks; 2) erastamisprotsessiga seotud maksuvabastused ning 3) FASi rahaliste vahendite võimalik kasutamine. Komisjon kutsus Itaaliat üles selgitama, kas ja kuidas olid kõik need meetmed vajalikud avaliku teenuse osutamiseks.

(118) Komisjon asus ka esialgsele seisukohale, et need meetmed kujutavad endast tõenäoliselt tegevusabi, mis vähendab Laziomari ja teiste endise Tirrenia kontserni äriühingute kulusid, mida nad peaksid muidu ise kandma, ning seetõttu tuleks neid meetmeid pidada siseturuga kokkusobimatuks.

4. ITAALIA MÄRKUSED

4.1. Avalike teenuste osutamise kohustuste ja konkurentsitingimuste kohta

(119) Itaalia esitas loetelu Caremari ja seejärel Laziomari teenindatavatest liinidest (mida tõendavad vastavad juriidilised dokumendid), mille suhtes on kehtestatud avalike teenuste osutamise kohustused, sealhulgas hooajaline sagedus ja sõiduplaanid, konkurentsitingimused ning nende kohustuste põhjused.

(120) Tõelise üldist majandushuvi pakkuva teenuse olemasolu kohta märkis Itaalia, et eespool nimetatud avalike teenuste osutamise kohustused kehtestati eri piirkondi ühendava liikluse ning mandriosa ja saarte vahelise ühenduse säilitamiseks ning kaupade, sealhulgas saarte avalike ja sotsiaalteenuste nõuetekohaseks toimimiseks vajalike erikaupade tarnimise tagamiseks. See teenus aitab kaasa ka saarte majandusarengule, tagab saarekogukondade oluliste liikumisvajaduste rahuldamise aasta ringi ning selle, et järgitakse põhiseaduslikku õigust eri piirkondi ühendavale liiklusele. (47)

(121) Konkurentsikeskkonna kohta esitas Itaalia teabe, mis näitab, et Laziomar on ainus ettevõtja, kes sõidab liinidel aasta ringi, arvestades asjaolu, et mõnel liinil on konkurentsi olnud üksnes kõrghooajal. Sellegipoolest on Itaalia seisukohal, et Laziomari pakutavat teenust ei saa asendada ja et turujõud üksi ei oleks suutnud eri piirkondi ühendavat liiklust tagada.

4.2. Laziomari erastamine

4.2.1. Laziomari müügihind

(122) Itaalia sõnul hõlmas Laziomari erastamine äriühingu kogu aktsiakapitali üleandmist avaliku pakkumismenetluse teel, mille algatas Lazio maakond. Eri piirkondi ühendava liikluse säilitamise eesmärgil hõlmas see menetlus samal ajal lisaks ka kümneks aastaks Ponziane saarestikus avalike teenuste osutamise ülesande andmist.

(123) Lazio maakond tellis sõltumatu eksperdihinnangu (vt põhjendused 66 ja 67), et hinnata Laziomari müügiga seotud õiguslikke ja majanduslikke küsimusi. Itaalia sõnul on selles hinnangus selgelt ja täpselt esitatud menetlused, mida järgiti Laziomari aktsiakapitali turuväärtuse kindlaksmääramisel.

4.2.2. Menetluse läbipaistva ja mittediskrimineeriva laadi kohta

(124) Itaalia rõhutab, et menetlused toimusid kooskõlas läbipaistvuse ja mittediskrimineerimise õigusliku põhimõttega. Ta põhjendas, et kõigile seitsmele isikule, kes pääsesid pakkumismenetluse järgmisse etappi, anti pakkumuse esitamiseks vajalik teave, sealhulgas hankemenetluse eeskirjad ja lisad, teenuste riigihankeleping ja lisad ning aktsiate müügi leping ja lisad.

(125) Lisaks väidab Itaalia, et Lazio maakond eemaldas pakkumiskutsest rahastamiskõlblikkuse nõuded, mis oleksid võimaldanud menetluses osaleda ainult laevandusettevõtjatel (vt põhjendus 109). Et võimaldada võimalikult laialdast osalemist pakkumismenetluses, anti pakkumiskutses pakkujatele lisaks sõnaselge luba osaleda ühises vormis pakkujate ajutiste ühingute, konsortsiumide või Euroopa majandushuviühingute kaudu.

(126) Mis puudutab komisjoni kahtlusi, et tehnilistel pakkumustel oli majanduslike pakkumustega võrreldes oluliselt suurem kaal (st vastavalt 70 ja 30 punkti), viitab Itaalia riiginõukogu 30. märtsi 2017. aasta otsusele nr 782/2017, (48) kus on märgitud, et lepingupool peaks selle kriteeriumi rakendamisel „rõhku panema pakkumuse kvalitatiivsetele elementidele ja valima kriteeriumid, mis tagavad tehniliste profiilide tõhusa konkurentsipõhise võrdlemise. Selleks peaks ta määrama majandusliku pakkumuse jaoks ette nähtud maksimaalse punktide arvu, tagamaks et see element ei ole teistest tähtsam“.

(127) Itaalia sõnul võimaldas erinev kaal seega pakkumuse kvalitatiivseid elemente sidusalt hinnata ja vältida hinna ülemääraseid allapoole korrigeerimisi, kuna hinna langetamine oleks olnud keeruline ilma avaliku teenuse kvaliteeti ohvriks toomata. Lisaks võimaldas see Lazio maakonnal saavutada märkimisväärse kulude kokkuhoiu, kuna võitnud pakkujaga sõlmiti leping, mille alusel ta osutab avalikku teenust hüvitise eest, mis oli baashinnast 10,8 % madalam (vt põhjendus 75).

4.3. Esialgse lepingu pikendamise ja uue avaliku teenindamise lepingu vastavus Altmarki tingimustele

(128) Itaalia väidab, et nii perioodil 2011–2013 kui ka perioodil 2014–2024 on neli Altmarki kriteeriumi täidetud järgmistel põhjustel: — komisjon ei vaidlustanud oma 2012. aasta otsuses esimese ja teise Altmarki kriteeriumi täitmist; — viidates kolmandale Altmarki kriteeriumile ja komisjoni 2011. aasta otsuses väljendatud kahtlustele, et CIPE direktiivis sätestatud 6,5 % suurune riskipreemia ei näi olevat kooskõlas vastava riskitasemega (põhjendused 206–207), osutab Itaalia komisjoni 13. juuni 2017. aasta otsusele, mis käsitleb sõitjate mereveo kiirühendust Messina ja Reggio Calabria vahel Itaalias, mille puhul ei vaidlustatud arvutusmetoodikat, milles oli eeldatava tasu suuruseks määratud 8 % (49). Täpsemalt öeldes nõustus komisjon viimati nimetatud juhul 8 % määraga, mis koosneb CIPE direktiivis osutatud 6,5 % riskipreemiast, võttes arvesse asjaolu, et lepinguga ei antud ainuõigusi, millele lisandub veel üks 1,5 % suurune kasv, arvestades lepingu lühikest kestust. Lisaks väidab Itaalia uuele avaliku teenindamise lepingule viidates, et majandus- ja finantstasakaalu taastamise meetmeid saab rakendada ainult juhul, kui netotulu muutub rohkem kui 3 %, samas kui mis tahes vähenemine, mis jääb alla 3 %, oleks jäänud Laziomari kanda. Selle tulemusena välditakse mis tahes võimalikku ülemäärast hüvitamist, ning — Itaalia leiab, et ka neljas Altmarki kriteerium on täidetud, kuna avaliku teenindamise lepingu sõlmimine toimus läbipaistva ja konkurentsipõhise pakkumismenetluse teel, mis võimaldas valida pakkuja, kes suudab teenuseid osutada võimalikult väikeste kuludega. Lisaks väidab Itaalia uue teenuste riigihankelepingu Laziomari erastamisega sidumise kohta, et pakkumise summa seoses Laziomari müügiga moodustab ainult umbes 1,4 % avaliku teenuse osutamiseks kindlaks määratud kogusummast (st kümneaastase lepinguperioodi jooksul makstavast 127 520 740 euro suurusest koguhüvitisest). Seega ei näi sellel teenuse maksumuse seisukohast olevat pakkuja valiku tulemusele olulist mõju.

4.4. Sildumise eesõiguse kohta

(129) Sildumise eesõiguse kohta (vt põhjendus 83) väidab Itaalia, et see on põhjendatud avaliku teenuse osutamise vajadusega ning Laziomarile ei anta mingit majanduslikku eelist, mis tähendaks ka riigi ressursside vähenemist.

(130) Itaalia sõnul maksavad kõik parvlaevaettevõtjad sildumise eest asjaomastele sadamavaldajatele korrapäraseid tasusid. Itaalia väidab ka, et kõnealust sildumise eesõigust on kohaldatud ainult avaliku teenindamise lepingu kohaselt teenindatavate liinide suhtes ning et Laziomar ei maksnud ega maksa sildumise eesõiguse eest mingit lisatasu, kuna sadamad annaksid talle esimese valiku sildumisaegu isegi sildumise ametliku eesõiguse puudumise korral, kuna ta täidab avaliku teenuse osutamise ülesannet.

4.5. 2010. aasta seaduses kehtestatud meetmed

(131) Ka 2010. aasta seaduses sätestatud meetmete kohta (vt põhjendused 84, 85 ja 86) väidab Itaalia, et Laziomarile ei ole eraldatud vahendeid ja ta ei ole nendest meetmetest kasu saanud ega saa ka tulevikus.

(132) Sellega seoses väidab Itaalia, et Caremarile, kes teenindas tol ajal ise Ponziane saarestikus merekabotaaži liine, eraldati juba seadusega 102/2009 ette nähtud rahalisi vahendeid ja ta kasutas neid ka tegelikult. Täpsemalt öeldes eraldati Caremarile 1 410 000 eurot, et ajakohastada kaht laeva, mis anti hiljem tasuta üle Laziomarile (Quirino ja Tetide). Väidetakse ka, et neid vahendeid ei ole kasutatud likviidsuse tagamiseks.

(133) Erastamisprotsessiga seotud maksuvabastuste kohta väidab Itaalia, et meedet ei kohaldatud äriühingu tulumaksu suhtes, kuna Caremar, Saremar ja Toremar anti maakondadele üle tasuta. Tasu puudumise korral ei kohaldata konsolideeritud tulumaksuseaduse artikli 86 lõike 1 punkti a, mis käsitleb kapitali kasvutulu vara üleandmisel tasu eest. Käibemaksu kohta märkis Itaalia, et Caremari, Saremari ja Toremari üleandmine kujutab endast tehingut, mis on presidendi 26. oktoobri 1972. aasta dekreedi nr 633 artikli 10 lõike 1 punkti 4 alusel käibemaksust vabastatud. Mis puudutab kaudseid makse (v.a käibemaks), siis rõhutab Itaalia, et 2010. aasta seadusega ette nähtud maksuvabastuse eesmärk oli haldustoimingute lihtsustamine. Maksustamise seisukohast võib selle mõju pidada ebaoluliseks ja kindla maksumääraga maksude puhul väikeseks. Täpsemalt puudutab see registreerimistasu (168 eurot dokumendi kohta), kinnistu ja hüpoteegi registreerimise tasusid (kumbki 168 eurot) ja tempelmaksu (14,62 eurot nelja lehekülje eest).

(134) FASi vahendite kohta väidab Itaalia, et Laziomar ei ole nendest mingit kasu saanud. Itaalia selgitas lisaks, et endise Tirrenia kontserni äriühingutele, sealhulgas Laziomarile, lisahüvitise maksmiseks ei kasutatud FASi rahalisi vahendeid. Selle asemel eraldati need vahendid nende eelarveassigneeringute täiendamiseks, mis loodi endise Tirrenia kontserni äriühingutele avaliku teenuse osutamise eest hüvitiste maksmiseks, juhul kui need eelarveassigneeringud osutuvad ebapiisavaks. Itaalia märgib, et dekreet-seaduse 125/2010 artikli 1 lõige 5b võimaldas maakondadel kasutada FASi rahalisi vahendeid regulaarse avaliku teenuse hüvitise (osa) rahastamiseks ja seega avalike mereveoteenuste katkematuse tagamiseks. Lisaks selgitas Itaalia, et dekreet-seaduse 185/2008 artikli 26 kohaselt eraldati Tirrenia kontsernile 2009., 2010. ja 2011. aastaks 65 miljonit eurot aastas ning 195 miljonit eurot võeti vastavalt FASi vahenditest. Seejärel kanti need vahendid transpordiministeeriumi kontole, mis oli ette nähtud endise Tirrenia kontserni äriühingutele (Tirrenia, Siremar, (sel ajal) Caremar, Toremar ja Saremar) avaliku teenuse osutamise eest hüvitise maksmiseks. Seetõttu puudutaks see meede üksnes rahaliste vahendite eraldamist Itaalia eelarvest avaliku teenuse hüvitiste maksmiseks.

4.6. Ajavahemiku 2011–2019 hüvitise arvutamise eeskirjad ja CIPE direktiiviga alates 2010. aastast kehtestatud 6,5 % riskipreemia

(135) Itaalia väidab, et kuni 14. jaanuarini 2014 kasutati Laziomarile makstava hüvitise arvutamiseks CIPE direktiivis kindlaks määratud parameetreid. Alates 15. jaanuarist 2014 määratakse hüvitis kindlaks avaliku teenindamise lepingus CIPE direktiivis osutatud metoodika alusel ning võttes arvesse ka Laziomari ostja CLNi pakkumismenetluse raames esitatud majanduslikku pakkumust.

(136) Itaalia selgitab, et kuna hüvitise ülemmäär on sätestatud 2009. aasta seaduses, otsustati tõepoolest arvutamist lihtsustada ja kohaldada 6,5 % kindlamääralise kapitalitootlusena. Seda lihtsustatud lähenemisviisi kohaldati esialgse lepingu pikenduse jooksul ja see kehtib endiselt ka Laziomariga sõlmitud uue avaliku teenindamise lepingu kohaselt.

(137) Lisaks peetakse Itaalia väitel 6,5 % kindlamääralist kapitalitootlust asjakohaseks, arvestades et lepingu artiklis 25 (vt põhjendus 78) sätestatud tasakaalustusmehhanismi kohaldatakse väga rangete tingimuste kohaselt. Pealegi ei saa sellist mehhanismi (nt aastase piirhinna läbivaatamist) kohaldada juhtudel, kui toetusesaaja, näiteks Laziomar, saab liiga väikest hüvitist.

(138) Tabelis 5 esitab Itaalia ajavahemikul 2011–2019 Laziomari riskipreemia arvutamiseks kasutatud elemendid: Tabel 5 Laziomari ROCI aastatel 2011–2019 (tuhandetes eurodes) 2011 2012 2013 2014 2015 2016 2017 2018 2019 Materiaalne ja immateriaalne põhivara […] […] […] [...] [...] [...] [...] […] [...] Varud […] [...] [...] [...] [...] [...] [...] [...] [...] Kliendi- ja ärilaenud […] [...] [...] […] [...] [...] [...] [...] [...] Tarnijatele makstavad summad […] [...] [...] […] [...] [...] [...] [...] [...] Kapitali netoinvesteeringud […] [...] [...] […] [...] [...] [...] [...] [...] Kapitalitootlus (6,5 %) […] [...] [...] […] [...] [...] [...] [...] [...]

4.7. Uue avaliku teenindamise lepingu vastavus üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid käsitlevale 2011. aasta otsusele

(139) Isegi kui Itaalia leiab, et uue avaliku teenindamise lepingu kohaselt Laziomarile makstud avaliku teenuse hüvitis ei ole riigiabi, argumenteeris ta ka seda, miks see meede oleks üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid käsitleva 2011. aasta otsusega kooskõlas, kui see oleks abi.

(140) Itaalia väidab oma vastuses, et kohaldatavad on nii üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid käsitlev 2005. aasta kui ka 2011. aasta otsus, kuna avaliku teenindamise lepingu sõlmimine oli ette nähtud 2009. aasta seaduse artiklis 19b ja Lazio dekreedis.

(141) Itaalia on esitanud 2012. ja 2013. aasta andmed, mis näitavad, et iga-aastane keskmine sõitjate arv üldist majandushuvi pakkuva teenuse Laziomarile määramisele eelnenud kahel majandusaastal ei ületanud ühelgi asjaomasel liinil üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid käsitleva 2011. aasta otsuse artikli 2 lõike 1 punktis d sätestatud 300 000 sõitja künnist (st 240 430 sõitjat 2012. aastal ja 254 167 sõitjat 2013. aastal).

4.8. Uue avaliku teenindamise lepingu vastavus üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid käsitlevale 2011. aasta raamistikule

(142) Itaalia väidab, et Laziomarile ülesandeks tehtud avalik teenus kujutab endast tõelist üldist majandushuvi pakkuvat teenust, mis põhineb ülesande andmise aktil, st teenuse riigihankelepingul, mis sisaldab ja milles kirjeldatakse avaliku teenuse osutamise kohustuste sisu ja kestust, asjaomast territooriumi, hüvitamismehhanismi ja hüvitise arvutamise parameetreid.

(143) Lisaks ei ületa hüvitis Itaalia väitel seda, mis on vajalik avalike teenuste osutamise kohustuste täitmisega seotud kulude katmiseks, kuna hüvitise suurus määrati kindlaks pakkumismenetluse käigus CIPE direktiivis sätestatud kriteeriumide alusel ja lepingus on ette nähtud järelevalvesüsteem ülemäärase hüvitamise vältimiseks.

(144) Mis puudutab tulumäära, osutab Itaalia ka selle puhul komisjoni 13. juuni 2017. aasta otsusele (juhtumis SA.42710) (vt põhjendus 128), mille kohaselt komisjon ei vaidlustanud 6,5 %st kõrgemat (st 8 %) tulumäära.

5. HINDAMINE

5.1. Abi olemasolu ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses

(145) ELi toimimise lepingu artikli 107 lõikes 1 on sätestatud, et „igasugune liikmesriigi poolt või riigi ressurssidest ükskõik missugusel kujul antav abi, mis kahjustab või ähvardab kahjustada konkurentsi, soodustades teatud ettevõtjaid või teatud kaupade tootmist, [on] siseturuga kokkusobimatu niivõrd, kuivõrd see kahjustab liikmesriikidevahelist kaubandust“.

(146) ELi toimimise lepingu artikli 107 lõikes 1 sätestatud tingimused on kumulatiivsed. Seetõttu peavad selleks, et kindlaks teha, kas teatatud meetmed kujutavad endast riigiabi ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses, olema täidetud kõik eespool nimetatud tingimused. Nimelt peab rahaline toetus: a) olema saadud liikmesriigilt või riigi ressurssidest, b) soodustama teatud ettevõtjaid või teatud kaupade tootmist, c) kahjustama või ähvardama kahjustada konkurentsi ja d) kahjustama liikmesriikidevahelist kaubandust.

(147) Komisjon märgib, et sildumise eesõigus, mis kehtib ainult avaliku teenindamise lepingu alusel teenindatavatel liinidel, on lahutamatult seotud Laziomari ja selle omandaja CLNi üldist majandushuvi pakkuvate teenuste osutamisega. Seetõttu hinnatakse seda meedet koos neile äriühingutele makstava vastava avaliku teenuse hüvitisega (vt punktid 5.1.1 ja 5.1.2).

(148) Lisaks märgib komisjon, et Itaalia ja Laziomari vahelist uut avaliku teenindamise lepingut tuleks hinnata koos Laziomari erastamisega. Selline ühine hindamine on asjakohane, sest põhimõtteliselt korraldas Itaalia uue avaliku teenindamise lepingu pakkumismenetluse nii, et võitnud pakkuja pidi selleks, et täita kõnealuses lepingus sätestatud avalike teenuste osutamise kohustusi, omandama kogu Laziomari aktsiakapitali.

5.1.1. Laziomari ja Itaalia vahelise esialgse lepingu pikendamine

5.1.1.1. Riiklikud rahalised vahendid

(149) Itaalia usaldas Laziomarile esialgses lepingus, mida pikendati, nimetatud mereveoliinide teenindamise. Esialgne leping sõlmiti riigiga ja sellest tuleneva Laziomarile ette nähtud avaliku teenuse hüvitise maksab riik oma eelarvest. Seepärast saab Laziomarile makstud avaliku teenuse hüvitist seostada riigiga ja seda antakse riigi ressurssidest.

(150) Komisjon võtab arvesse, et Itaalia sõnul maksavad kõik parvlaevaettevõtjad sildumise eest asjaomastele sadamavaldajatele korrapäraseid tasusid, kuid Laziomar ei maksnud sildumise eesõiguse eest lisatasu. Sellegipoolest on komisjon seisukohal, et põhimõtteliselt oleks Itaalia võinud otsustada kehtestada sildumise eesõiguse eest lisatasu ja seda tegemata jättes on ta loobunud riigieelarvelistest tuludest. Kuna sildumise eesõigus on antud seadusega (vt põhjendus 83), saab seda seostada riigiga.

5.1.1.2. Valikulisus

(151) Selleks et meedet saaks liigitada riigiabiks, peab see olema valikuline. Avaliku teenuse hüvitist kõnealuste mereveoteenuste osutamise eest makstakse ainult Laziomarile, seega on see valikuline. Kuna sildumise eesõigus anti ainult endise Tirrenia kontserni äriühingutele, sealhulgas Laziomarile, on ka see meede valikuline.

5.1.1.3. Majanduslik eelis

(152) Komisjon tuletab meelde, et äriühingule antud avaliku teenuse hüvitised ei pruugi teatavatel rangelt määratletud tingimustel olla majanduslik eelis.

(153) Täpsemalt öeldes märkis Euroopa Kohus Altmarki kohtuotsuses, (50) et riigi sekkumine ei kuulu ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 kohaldamisalasse, kui see on käsitatav hüvitisena, mis on tasu abi saanud ettevõtjate poolt avalike teenuste osutamise kohustuse täitmisel osutatud teenuse eest, mistõttu ei saa need ettevõtjad tegelikult rahalist soodustust ja see sekkumine ei anna nendele ettevõtjatele paremat konkurentsipositsiooni võrreldes nendega konkureerivate ettevõtjatega.

(154) Euroopa Kohus selgitas samas ka, et selleks, et sellist avaliku teenuse hüvitist ei saaks konkreetsel juhul kvalifitseerida riigiabiks, peavad olema täidetud neli kumulatiivset kriteeriumi (Altmarki kriteeriumid), mis on kokkuvõtlikult järgmised: — abi saav ettevõtja peab olema reaalselt vastutav avalike teenuste osutamise kohustuse täitmise eest ja see kohustus peab olema täpselt määratletud (esimene Altmarki kriteerium); — parameetrid, mille alusel hüvitis arvutatakse, peavad olema eelnevalt objektiivselt ja läbipaistvalt kindlaks määratud (teine Altmarki kriteerium); — hüvitis ei tohi olla suurem, kui on vajalik avalike teenuste osutamise kohustuste täitmisest tulenevate kulude täielikuks või osaliseks katmiseks, arvestades selle kohustuse täitmisega seotud tulu ja mõistlikku kasumit (kolmas Altmarki kriteerium); — kui avalike teenuste osutamise kohustusi täitvat ettevõtjat ei valitud konkreetsel juhul avalikus pakkumismenetluses, mis võimaldab välja valida kandidaadi, kes suudab üldsusele asjassepuutuvaid teenuseid osutada kõige odavamalt, peab sobiva hüvitise suurus olema kindlaks määratud selliste kulude analüüsi alusel, mida keskmise suurusega, hästi korraldatud juhtimise ja asjassepuutuva avaliku teenindamise nõudluse rahuldamiseks vajalike sobivate transpordivahenditega varustatud ettevõtja oleks nende kohustuste täitmisel kandnud, arvestades nende kohustuste täitmisega seotud tulusid ja mõistlikku kasumit (neljas Altmarki kriteerium).

(155) Komisjon täpsustas Altmarki kriteeriumide kohaldamist oma teatises riigiabi eeskirjade kohaldamise kohta üldist majandushuvi pakkuvate teenuste osutamise eest makstava hüvitise suhtes (edaspidi „üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid käsitlev teatis“) (51).

(156) Arvestades, et Altmarki kriteeriumid peavad olema täidetud kumulatiivselt, võimaldaks ühe nimetatud kriteeriumi mittejärgimine komisjonil järeldada, et hinnatav meede annab abisaajale majandusliku eelise. Selle põhjal hindab komisjon kõigepealt neljanda Altmarki kriteeriumi täitmist.

(157) Neljanda Altmarki kriteeriumi kohaselt peab hüvitis riigiabi välistamiseks piirduma üksnes minimaalselt vajalikuga. See kriteerium arvatakse täidetuks juhul, kui avaliku teenuse hüvitise saaja on valitud pakkumismenetluse teel, mis võimaldab välja valida pakkuja, kes on võimeline osutama teenuseid üldsusele kõige väiksemate kuludega; või kui hüvitise saaja ei ole valitud pakkumismenetluse teel, on kriteerium täidetud juhul, kui hüvitis on arvutatud hästi juhitud ettevõtte kulude alusel.

(158) Ühegi esialgse lepingu pikendamise puhul ajavahemikul 1. juunist 2011 kuni 14. jaanuarini 2014 ei valitud Laziomari avaliku pakkumismenetluse teel. Itaalia pikendas üksnes juba kehtivat süsteemi, andes sellega eelnevalt kindlaks määratud ettevõtjale õiguse saada endiselt hüvitist avalike teenuste osutamise kohustuste täitmise eest.

(159) Lisaks ei ole Itaalia esitanud komisjonile mingeid tõendeid selle kohta, et hüvitise suurus määrati kindlaks nende kulude analüüsi alusel, mida keskmise suurusega, hästi korraldatud juhtimise ja asjassepuutuva avaliku teenindamise nõudluse rahuldamiseks vajalike sobivate transpordivahenditega varustatud ettevõtja oleks nende kohustuste täitmiseks kandnud, arvestades nende kohustuste täitmisega seotud tulusid ning mõistlikku kasumit.

(160) Komisjon järeldab seetõttu, et käesoleval juhul ei ole neljas Altmarki kriteerium täidetud.

(161) Arvestades, et kõnealusel juhul ei järgita nelja Altmarki tingimust kumulatiivselt, järeldab komisjon, et pikendatud esialgse lepingu alusel mereveoliinide teenindamise eest makstud hüvitis andis Laziomarile majandusliku eelise.

(162) Sildumise eesõigusega seoses tuletab komisjon kõigepealt meelde, et Itaalia konkurentsiamet AGCM on vähemalt kahel korral leidnud, et sellel meetmel on majanduslik väärtus (52). Sellegipoolest ei maksa Laziomar sildumise eesõiguse eest mingit tasu (vt põhjendus 130). Lisaks sellele märgib komisjon, et sildumise eesõigusel on vähemalt teoreetiliselt potentsiaal vähendada ettevõtja kulusid (nt kuna garanteeritud sildumine võib lühendada sadamates ooteaegu ja vähendada seega kütusekulusid) või suurendada tema tulusid (nt seetõttu, et mõnel kellaajal väljumiste järele võib tekkida suurem sõitjatepoolne nõudlus). On tõsi, et kui sildumise eesõigus võimaldab kiiremat sildumist, võivad parvlaevateenuse kasutajad eelistada parvlaevaettevõtjat, kes sellest meetmest kasu saab. Isegi kui need mõjud realiseeruvad vaid piiratud tingimustel või on suhteliselt väikesed, võib sildumise eesõigus anda Laziomarile siiski majandusliku eelise.

5.1.1.4. Konkurentsile ja kaubandusele avaldatav mõju

(163) Kui liikmesriigi antud abiga tugevdatakse ettevõtja positsiooni võrreldes teiste Euroopa Liidu siseturul konkureerivate ettevõtjatega, siis tuleb viimati nimetatud ettevõtjaid käsitada sellest abist mõjutatuna (53). Piisab sellest, kui abisaaja konkureerib teiste ettevõtjatega konkurentsile avatud turul (54).

(164) Käesoleval juhul konkureerib abisaaja teiste liidus mereveoteenuseid pakkuvate ettevõtjatega, eelkõige alates sellest ajast, millal jõustusid nõukogu määrus (EMÜ) nr 4055/86 (55) ja merekabotaaži määrus, millega liberaliseeritakse vastavalt mereveo ja merekabotaaži rahvusvaheline turg. Asjaolu, et mõnel liinil oli Laziomar sel ajal ainus teenuseosutaja, ei tähenda, et teised (rahvusvahelised) teenuseosutajad ei võiks olla huvitatud sarnaste mereveoteenuste pakkumisest. Seetõttu võib pikendatud esialgse lepingu alusel mereveoliinide teenindamise eest antav hüvitis mõjutada liidu kaubandust ja moonutada konkurentsi siseturul. Samadel põhjustel kehtib see järeldus ka sildumise eesõiguse kohta.

5.1.1.5. Järeldus

(165) Kuna kõik ELi toimimise lepingu artikli 107 lõikes 1 sätestatud kriteeriumid on täidetud, järeldab komisjon, et nii korduvalt pikendatud esialgse lepingu alusel makstud avaliku teenuse hüvitis kui ka sildumise eesõigus avaliku teenindamise lepingu alusel teenindatavatel liinidel on riigiabi Laziomarile.

5.1.1.6. Uus või olemasolev abi

(166) Komisjon märgib kõigepealt, et (sel ajal) Caremarile avalike teenuste osutamise kohustuste täitmise eest 2008. aasta lõpuni makstud hüvitist käesolevas otsuses ei hinnata. Hüvitise hindamist ja selle liigitumist olemasolevaks abiks merekabotaaži määruse artikli 4 lõike 3 alusel käsitletakse komisjoni eraldi otsuses (56).

(167) Vastavalt nõukogu määruse (EL) 2015/1589 (57) artikli 1 punktile c on uus abi „kogu abi, see tähendab abikavad ja individuaalne abi, mis ei ole olemasolev abi, sealhulgas olemasoleva abi muudatused“. Lisaks nähakse ELi toimimise lepingu artikli 108 lõikes 3 ette, et olemasoleva abi määramise plaanidest või olemasoleva abi muutmise plaanidest tuleb komisjoni piisavalt aegsasti teavitada ja neid ei tohi rakendada enne, kui nimetatud menetluses on tehtud lõplik otsus (58). Kooskõlas Euroopa Liidu kohtute seisukohaga (59) leiab komisjon, et sellise abikava rakendamise kestuse muutmine (st pikendamine), mille lõppkuupäev oli paika pandud (st 31. detsember 2008), on piisav, et muuta see uueks abiks, olenemata sellest, kas meetme muid omadusi muudeti või mitte.

(168) Eespool esitatud põhjustel leiab komisjon, et olenemata asjaolust, et (sel ajal) Caremarile kuni 2008. aasta lõpuni makstud hüvitis liigitub olemasolevaks abiks, (60) tuleks korduvalt pikendatud esialgse lepingu alusel Laziomarile makstud avaliku teenuse hüvitist pidada uueks abiks. See järeldus kehtib ka sildumise eesõiguse kohta.

5.1.2. Laziomari äriüksusega seotud uue avaliku teenindamise lepingu sõlmimine

(169) Selleks et otsustada, kas Laziomari äriüksusega seotud uue avaliku teenindamise lepingu sõlmimine kujutab endast Laziomarile ja selle omandajale antud eelist ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses, peab komisjon hindama, kas Altmarki kriteeriumid on täidetud (vt põhjendus 154).

5.1.2.1. Esimene Altmarki kriteerium

(170) Komisjon tuletab meelde, et üldist huvi pakkuva teenuse kohta ei ole liidu õiguses ühest ja täpset määratlust ei esimese Altmarki tingimuse ega ELi toimimise lepingu artikli 106 lõike 2 tähenduses (61). Üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid käsitleva teatise punkt 46 on sõnastatud järgmiselt. „Kui konkreetsed, üldist majandushuvi pakkuvate teenuste ulatust määratlevad liidu eeskirjad puuduvad, on liikmesriikidel lai tegutsemisruum konkreetse teenuse määratlemiseks üldist majandushuvi pakkuvana ja maksta teenuse pakkujale hüvitist. Komisjoni pädevus piirdub selles küsimuses kontrollimisega, kas liikmesriik ei ole teinud ilmset viga, määratledes konkreetse teenuse üldist majandushuvi pakkuvana, ja selle hindamisega, kas hüvitise näol on tegu riigiabiga. Kui konkreetsed liidu eeskirjad on olemas, peavad liikmesriigid neist teenuste määratlemisel lähtuma, ilma et see piiraks komisjoni kohustust hinnata, kas üldist majandushuvi pakkuv teenus on määratletud riigiabi kontrollimise seisukohast nõuetekohaselt“.

(171) Seepärast on riiklikel asutustel õigus asuda seisukohale, et teatavad teenused pakuvad üldist huvi ja neid tuleb osutada üldsuse huvide kaitsmiseks avalike teenuste osutamise kohustuse abil, kui teenuste osutamise tagamiseks nõutaval tasemel või tingimustel ei piisa turujõududest.

(172) Kabotaaži valdkonnas kehtivad avalike teenuste osutamise kohustust reguleerivad üksikasjalikud liidu eeskirjad on sätestatud merekabotaaži määruses, mereveoga tegelevatele ettevõtjatele antava võimaliku riigiabi uurimise puhul aga ühenduse suunistes meretranspordile antava riigiabi kohta (edaspidi „mereveo riigiabi suunised“) (62).

(173) Merekabotaaži määruse artikli 4 lõikes 1 on sätestatud: „Liikmesriik võib sõlmida avalike teenuste osutamise lepinguid laevaühingutega, kes osalevad regulaarsete teenuste osutamisel saartele ja saartelt ning nende vahel, või kehtestada neile avalike teenuste osutamise kohustusi kabotaažiteenuste osutamise tingimusena. Kui liikmesriik sõlmib avalike teenuste osutamise lepinguid või kehtestab avalike teenuste osutamise kohustusi, peab ta seda tegema ühtki ühenduse laevaomanikku diskrimineerimata“.

(174) Merekabotaaži määruse artikli 2 lõikes 3 on sätestatud, et avaliku teenindamise leping võib hõlmata: veoteenuseid, mis vastavad kinnitatud jätkuvus-, regulaarsus-, veomahu- ja kvaliteedinormidele, lisaveoteenuseid, kindlaksmääratud tariifiga ja kindlaksmääratud tingimustel, eriti teatavatele reisijatekategooriatele või teatavatel liinidel osutatavaid veoteenuseid, teenuste kohandamist tegelike nõuetega.

(175) Mereveo riigiabi suuniste punkti 9 kohaselt võib kehtestada avalike teenuste osutamise kohustusi või sõlmida avaliku teenindamise lepinguid teenuste kohta, millele on viidatud määruse (EMÜ) nr 3577/92 artiklis 4, st plaanipäraste transporditeenuste kohta saartele, saartelt ja nende vahel.

(176) Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt võib avalike teenuste osutamise kohustusi kehtestada vaid siis, kui see on põhjendatud vajadusega tagada piisavad regulaarsed mereveoteenused, mida ei ole võimalik tagada ainult turujõudude abil (63). Merekabotaaži määruse tõlgendamist käsitlevas teatises (64) kinnitatakse, et „[l]iinid, mida võib kohustada teenindama avaliku teenuse korras, määravad kindlaks liikmesriigid (k.a piirkondlikud ja kohalikud ametiasutused), mitte laevaomanikud. Avalike teenuste osutamise kohustusi võib eelkõige ette näha saarekabotaaži regulaarteenusena, juhul kui turuhäirete tõttu ei ole võimalik tagada piisavat teenust“. Lisaks määratletakse merekabotaaži määruse artikli 2 punktis 4 avalike teenuste osutamise kohustused kui kohustused, „mida kõnesolev ühenduse laevaomanik kommertshuvidest lähtudes endale ei võtaks või ei võtaks samas ulatuses või samadel tingimustel“.

(177) Tuginedes kohtupraktikale, (65) kontrollib komisjon eesmärgiga hinnata, kas on olemas tegelik vajadus avalike teenuste järele ning kas see oli vajalik ja proportsionaalne, ning seega ka seda, kas esimene Altmarki kriteerium on täidetud, järgmist: 1) kas oli olemas kasutajatepoolne nõudlus; 2) kas turuosalised ei suutnud seda nõudlust rahuldada ilma riigiasutuste kehtestatud kohustuseta (turutõrke olemasolu); 3) kas selle puuduse kõrvaldamiseks ei piisanud lihtsalt avalike teenuste osutamise kohustuse kasutamisest (kõige vähem kahjulik lähenemisviis).

1) Kasutajatepoolne nõudlus

(178) Kõnealusel juhul usaldati Laziomarile sõitjateveo-, segaveo- ja kaubaveoteenuste osutamine mitmel liinil, nagu on näidatud tabelis 9. Laziomarile pandud avaliku teenindamise kohustused puudutasid teenindatavaid sadamaid, avaliku teenindamise korra alusel teenindatavatele mereveoühendustele määratud laevade tüüpi ja mahutavust, teenuste sagedust ja maksimumtariife.

(179) Nagu on kirjeldatud põhjenduses 120, on Itaalia kehtestanud uues lepingus sätestatud avalike teenuste osutamise kohustused peamiselt selleks, et i) tagada mandri ja saarte vaheline ühendus ning ii) aidata kaasa asjaomaste saarte majandusarengule regulaarsete ja usaldusväärsete mereveoteenuste kaudu. Komisjoni arvates on need tõepoolest õigustatud avaliku huvi eesmärgid.

(180) Varem ei ole Itaalia taotletud eesmärke üksnes turujõudude koosmõju abil saavutanud. Tegelikult on nende teenuste piisavust traditsiooniliselt tagatud avaliku teenuse osutamise kohustustega, mis on sellel eesmärgil pandud endise Tirrenia kontserni äriühingutele ja mis on sätestatud esialgsetes lepingutes. Komisjon märgibki, et kõnealuseid liine on hoitud peaaegu muutumatuna käigus palju aastaid, st vähemalt alates esialgse lepingu jõustumisest. Itaalia ja eelkõige piirkondlikud omavalitsused leidsid, et need teenused olid (ja on endiselt) vajalikud kasutajatepoolse nõudluse rahuldamiseks.

(181) Mis puudutab kaubaveoliine (st liin T3 ja liin T4), siis tuletab komisjon meelde, et Üldkohus on juba sedastanud, (66) et kõnealuse teenuse kvalifitseerumiseks üldist majandushuvi pakkuva teenusena ei pea see tingimata olema ranges tähenduses universaalteenus. Tegelikult ei tähenda universaalteenuse mõiste seda, et asjaomane teenus peab vastama terve elanikkonna ühisele vajadusele või et seda tuleb osutada tervel territooriumil, (67) vaid see peab teenima kogu ühiskonna huve. Lisaks on komisjon seisukohal, et liidu õigusaktid ei takista liikmesriikidel oma kaalutlusõiguse raames kehtivalt liigitada teatavaid äärealadele ja äärealadelt pakutavaid mereveoteenuseid üldist majandushuvi pakkuva teenusena tingimusel, et järgitakse merekabotaaži määruses sätestatud põhimõtteid.

(182) Itaalia on selgitanud, et avaliku teenuse vajadused on seotud Ponziane saarestiku saarte geograafiliste ja sotsiaal-majanduslike erijoontega. Teenuste riigihankelepingu artiklis 1 on sätestatud, et lepinguga Laziomarile antud teenused on „[…] vajalikud eri piirkondi ühendava liikluse säilitamiseks, et tagada Ponziane saarte avalike ja sotsiaalteenuste nõuetekohaseks toimimiseks vajalike kaupade, sealhulgas erikaupade tarnimine […]“. Mis puudutab Ponza saart, on olemas vajadus eri piirkondi ühendava liikluse järele ning kaupade ja erikaupade tarnimine on vajalik, arvestades selle kaugust maismaast (ligikaudu 27 meremiili Terracinast) ja väikest rahvaarvu (umbes 3 500 elanikku). Sarnased kaalutlused kehtivad ka Ventotene saare kohta (umbes 31 meremiili Terracinast ja umbes 800 elanikku). Nende kaubaveoteenuste korrapärane sagedus aasta ringi tagab, et ka madalhooajal, kui turistidepoolne nõudlus on väiksem, on nende saarte elanikud ja ettevõtjad piisavalt varustatud. Peale selle aitavad need teenused kaasa mõlema saare majanduslikule arengule tänu kaupade ja erikaupade (nt ohtlikud kaubad, tahked olmejäätmed jne) veole mandrilt ja mandrile .

(183) Mis puudutab sõitjateveo- ja segaveoteenuseid, esitas Itaalia tegeliku nõudluse kirjeldamiseks koondstatistika, mis näitab, et 2012. aastal vedas Laziomar vastavate avalike teenuste osutamise kohustustega hõlmatud ajavahemike jooksul avaliku teenuse liinidel kokku 240 430 sõitjat ja 13 228 sõidukit. 2013. aasta arvud olid suuremad (st 254 167 sõitjat ja 16 927 sõidukit). See näitab, et kahel aastal enne seda, kui avalike teenuste osutamise kohustused Laziomarile usaldati, oli asjaomastel liinidel mereveoteenuste järele märkimisväärne kogunõudlus (üksikasjalik statistika liinide kaupa aastate 2011–2013 kohta on esitatud põhjenduses 291).

(184) Et pakkuda lisatõendeid selle kohta, et kasutajatepoolne nõudlus püsis, kui Laziomar hakkas kõigil liinidel teenuseid osutama uue avaliku teenindamise lepingu alusel, esitas Itaalia ka koondstatistika, mis hõlmab perioodi kuni 2019. aasta lõpuni (vt tabelid 6–8). Need tõendid kinnitavad, et kasutajate nõudlus püsis, kuigi esines teatavaid väikesi kõrvalekaldeid üles- või allapoole. Igal juhul ei osutanud iga aasta kohta ja kuni 2019. aasta lõpuni liinide kaupa tehtud statistika analüüs kordagi sellele, et kasutajatepoolne nõudlus konkreetsetel liinidel oleks kadunud. Tabel 6 Aastate 2014–2019 sõitjateveo statistika Aasta Liin T1 Liin T2 Liin T3 Liin T4 Liin A1 Liin A2 Liin A3 Sõitjate arv kokku 2014 125 720 63 376 30 812 1 509 36 474 58 680 40 000 356 571 2015 131 453 65 822 40 211 165 37 442 69 327 46 847 391 267 2016 141 720 81 572 45 006 308 42 209 60 263 37 981 409 959 2017 154 948 86 832 57 165 360 48 985 68 573 39 482 456 345 2018 160 304 85 310 59 642 168 58 013 68 405 37 226 447 581 2019 170 636 88 728 55 047 177 52 569 48 198 32 226 442 409 Tabel 7 Aastate 2014–2019 sõidukiteveo statistika Aasta Liin T1 Liin T2 Liin T3 Liin T4 Liin A1 Liin A2 Liin A3 Sõidukite arv kokku (68) 2014 12 822 2 587 3 482 35 18 926 2015 12 874 2 819 3 212 390 19 295 2016 12 942 3 245 3 590 784 20 561 2017 13 796 3 331 3 772 324 21 223 2018 14 165 3 171 3 846 152 21 334 2019 14 011 3 242 3 316 172 20 741 Tabel 8 Aastate 2014–2019 kaubavedu meetrites (69) Aasta Liin T3 Liin T4 Meetrite koguarv 2014 206 514 16 367 222 881 2015 259 112 22 659 281 771 2016 281 229 23 230 304 459 2017 294 442 27 623 322 065 2018 310 736 14 256 324 992 2019 302 631 15 228 317 859

(185) Komisjon leiab, et eespool esitatud statistika näitab selgelt tegelikku nõudlust sõitjateveo-, segaveo- ja kaubaveoteenuste järele kõigil vastavatel avaliku teenindamise lepingu järgsetel liinidel. Seetõttu võib järeldada, et need teenused vastavad üldsuse tegelikele vajadustele ja rahuldavad tegelikku kasutajatepoolset nõudlust.

2) Turutõrke olemasolu

(186) Üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid käsitleva teatise punkti 48 kohaselt ei oleks asjakohane hõlmata konkreetse avaliku teenuse osutamise ülesandega selliseid teenuseid, mida tavapärastes turutingimustes tegutsevad ettevõtjad juba pakuvad või mida nad saavad pakkuda rahuldavalt ja üldsuse huvidega kooskõlas olevatel tingimustel (näiteks teenuse hind, objektiivsed kvaliteeditunnused, jätkuvus ja kättesaadavus), nagu need on määratlenud riik (70). Seetõttu peab komisjon uurima, kas teenus oleks olnud ebapiisav, kui selle osutamine oleks jäetud üksnes turujõudude hooleks, võttes arvesse avaliku teenindamise kohustusi, mille liikmesriik on kehtestanud uue avaliku teenindamise lepinguga. Üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid käsitleva teatise punktis 48 märgitakse selle kohta, et „komisjon [piirdub] kontrollimisega, kas liikmesriik ei ole teinud ilmset viga“.

(187) Komisjon märgib, et sellel ajavahemikul, mille lõpus sõlmiti uus avaliku teenindamise leping Laziomariga, osutasid mõnel uue avaliku teenindamise lepingu kohaldamisalasse kuuluval liinil parvlaevateenuseid teised ettevõtjad, kuid mitte tingimata aasta ringi ja sama sagedusega ning tegemist ei olnud tingimata sama tüüpi teenusega. Tuginedes konkurentsiolukorrale, mis eelnes ülesande andmise ajale 15. jaanuaril 2014, hindab komisjon iga asjaomase liini puhul, kas teiste ettevõtjate osutatud teenused olid samaväärsed teenustega, mida Laziomar peab osutama uue avaliku teenindamise lepingu alusel.

(188) Tabelis 9 on esitatud konkurentsiolukord kõigil Laziomari teenindatud liinidel ülesande andmise akti koostamise ajal. Tabel 9 Konkurentsiolukord Laziomari teenindatavatel liinidel Liin Laziomar (aastaringsed sõidud) Konkurendid Formia–Ponza (liin T1) Segaveoteenus (sõitjad, sõidukid ja kaubad) Puuduvad Formia–Ventotene (liin T2) Segaveoteenus (sõitjad, sõidukid ja kaubad) Puuduvad Terracina–Ponza (liin T3) – uus liin Kaubaveo- ja segaveoteenus, keskmine sõitude arv: — jaanuarist märtsini ja oktoobrist detsembrini neli sõitu (nädalas) – ainult kaubaveoteenus — aprillis ja septembris neli sõitu (nädalas) – ainult kaubaveoteenus ja neli sõitu (nädalas) – segaveoteenus — mais augustini viis sõitu (nädalas) – ainult kaubaveoteenus ja viis sõitu (nädalas) – segaveoteenus Navigazione Libera del Golfo (edaspidi „NLG“), sõitjateveoteenus, keskmine sõitude arv: — aprillist maini ja septembrist oktoobrini kolm sõitu (nädalas) — juunist augustini üks kuni kaks sõitu (päevas) Terracina–Ventotene (liin T4) – uus liin Kaubaveoteenus, keskmine sõitude arv: — jaanuarist märtsini ja oktoobrist detsembrini üks sõit (nädalas) — aprillis ja septembris kaks sõitu (nädalas) — maist augustini viis sõitu (nädalas) NLG sõitjateveoteenus (liini T3 pikendus) juulist augustini ainult ühe sõiduga nädalas Anzio–Ponza (liin A1) Reisijateveoteenus (tiiburlaev) juunist septembrini ühe sõiduga päevas ja kahega reedeti, nädalavahetustel ja riigipühadel Vetor, segaveoteenus, keskmine sõitude arv: — juunist juulini kaks kuni kolm sõitu tööpäevadel ja neli kuni viis sõitu nädalavahetustel (päevas – vt põhjendus 192) — augustis kolm kuni neli sõitu tööpäevadel ja neli kuni viis sõitu nädalavahetustel (päevas) — septembris üks sõit (päevas – vt põhjendus 192) Formia–Ponza (liin A2) Reisijateveoteenus (tiiburlaev) Puuduvad Formia–Ventotene (liin A3) Reisijateveoteenus (tiiburlaev) Puuduvad

(189) Komisjon on seisukohal, et nagu tabelist 9 selgelt näha, ei ole Laziomari pakutavad teenused asendatavad teiste konkurentide pakutavate teenustega, kuna viimased ei täida või ei täida täies mahus Laziomariga sõlmitud uues avaliku teenindamise lepingus sätestatud avalike teenuste osutamise kohustusi. Nimelt neljal liinil seitsmest ei paku peale Laziomari teenust ükski teine ettevõtja (liinid T1, T2, A2 ja A3). Sellest tulenevalt on Laziomariga sõlmitud lepingus nende liinide teenindamiseks sätestatud avalike teenuste osutamise kohustused põhjendatud tegeliku avaliku vajadusega tagada eri piirkondi ühendav liiklus, kuna turg üksi ei suuda seda pakkuda.

(190) Mis puudutab liine, kus teenuseid pakuvad ka teised ettevõtjad (liinid T3, T4 ja A1), leiab komisjon, et pakutavate teenuste tüübis, regulaarsuses, mahus ja hinnas on suuri erinevusi järgmistes punktides käsitletud põhjustel.

(191) Liinidel T3 ja T4 sõidab Laziomar katkestusteta aasta ringi, samas kui teine ettevõtja, NLG, ei paku seda pidevat teenust aasta ringi ega ka Laziomariga sama sagedusega. Lisaks pakub Laziomar segaveoteenust (liin T3) ja kaubaveoteenust (liin T4), kasutades laeva, mis mahutab kauba, sõidukeid ja kuni 400 reisijat, samas kui NLG kasutab kiirlaeva ainult reisijate veoks. Lisaks kõigele on kahe ettevõtja vahel märkimisväärne hinnavahe. Liinil T3, kus reisijaid veavad mõlemad ettevõtjad (erinevalt liinist T4, kus Laziomar pakub kaubaveoteenust), on NLG pakutav hind suunatud turismisektorile (nt täiskasvanu ühe suuna pilet maksab 24–26 eurot ja kuni 12aastaste laste puhul 13–15 eurot). Seevastu kehtivad Laziomari teenusele avaliku teenuse piletihinna kohustused (nt täiskasvanu ühe suuna pilet maksab 10 eurot ja kuni 12aastaste laste pilet 5 eurot) ning elanikele ja pendelrändajatele kehtivad sotsiaaltariifid (ühe suuna pilet maksab umbes 3,50 eurot). Seega ei oleks Laziomari teenuseta nendel konkreetsetel liinidel rahuldatud avaliku teenuse vajadus selle saare ja mandri vahelise regulaarse ühenduse tagamiseks, kuna NLG ei oleks saanud pakkuda samu teenuseid ja samadel tingimustel nagu Laziomar kogu lepingu kehtivusaja jooksul.

(192) Liinil A1 osutavad nii Laziomar kui ka tema konkurent Vetor reisijateveoteenust ainult suvehooajal (juunist septembrini). Itaalia esitas aga teavet, mis näitab, et Vetori teenus on peamiselt suunatud turismisektorile ja seda osutatakse turutingimustel. Kuigi 2013. aasta sõiduplaani kohaselt (st aasta enne Laziomariga ülesande andmise akti allkirjastamist), nagu on näidatud tabelis 9, näib, et Vetor sõidab sagedamini kui Laziomar, märgib komisjon, et tegelikult ei osutatud teenust pidevalt iga päev. Täpsemalt öeldes ei osutatud teenust 4., 5., 11. ja 12. juunil 2013 ning 10.–12.. ja 16.–20. septembril 2013. Itaalia esitatud teave näitab, et ka teenuse osutamise ajavahemiku järgmistel aastatel ei taganud Vetori pakutud teenus sellel liinil igapäevast ühendust. Näiteks 2018. aastal ei osutanud Vetor teenust 5. ja 6. juunil ning 17.–20. septembril. Seega üldiselt erinevad Vetori teenuse sagedused olenevalt kuust.

(193) Lisaks on teenuste riigihankelepingu alusel Laziomaril teenuse katkematuse ja kvaliteediga seotud avalike teenuste osutamise kohustused. Nimelt kohaldatakse Laziomari suhtes juhul, kui ta jätab sõidu ära ilma mõjuva põhjuseta, vastavat tasu vähendamist ja trahve. Lisaks tähendab kvaliteedikohustus, et Laziomar peab täitma muu hulgas töökindluse, hügieenitingimuste ja reisi mugavuse täpseid miinimumnõudeid. Seevastu Vetor, kelle suhtes ei kohaldata avaliku teenuse osutamise kohustusi, ei pea teenust osutades järgima rangeid kvaliteedistandardeid. Mis puudutab veosuutlikkust, siis mahutab Laziomari laev kuni 300 sõitjat, samas kui Vetori tiiburlaevaga saab vedada umbes 150 sõitjat.

(194) Lisaks on kahe ettevõtja vahel ka märkimisväärne hinnavahe. Vetori pakutav hind on suunatud peamiselt turismisektorile (nt täiskasvanu ühe suuna pilet maksab 36 eurot, mis nädalavahetusel tõuseb 46 euroni, kuni 12aastaste laste pilet maksab aga 18 eurot), samas pakub ta elanikele piletit hinnaga 23 eurot. Ka on Vetoril vabadus määrata piletihinnad oma soovi kohaselt ja kohandada neid vastavalt puhtärilistel alustel. Seevastu kehtivad Laziomari teenusele avaliku teenuse piletihinna kohustused (nt täiskasvanu ühe suuna pilet maksab 23,40 eurot ja kuni 12aastaste laste pilet maksab 11,70 eurot) ning elanikele ja pendelrändajatele kehtivad sotsiaaltariifid (nt ühe suuna pilet maksab kõigest 7 eurot). Seega ei oleks Laziomari teenuseta sellel konkreetsel liinil rahuldatud avaliku teenuse vajadus selle saare ja mandri vahelise regulaarse ühenduse tagamiseks taskukohaste hindadega, kuna Vetor ei oleks saanud pakkuda samu teenuseid ja samadel tingimustel nagu Laziomar kogu lepingu kehtivusaja jooksul.

(195) Eespool öeldut silmas pidades järeldab komisjon, et Laziomarile ülesande andmise hetkel avaliku teenuse vajaduste rahuldamiseks ainuüksi turujõududest ei piisanud. On tõsi, et Laziomar oli paljudel liinidel ainus teenuseosutaja, samal ajal kui teistel liinidel ei olnud Ponziane saarestikus tegutsevate konkurentide pakutavad teenused oma katkematuse, regulaarsuse, mahu ja hinna poolest samaväärsed ega rahuldanud seetõttu täielikult Laziomariga sõlmitud uues teenuste riigihankelepingus sätestatud avalike teenuste osutamise kohustusi.

3