ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
(27)

Itaalia sõltub suurel määral Venemaalt imporditavast energiast, eelkõige gaasist, kusjuures Venemaalt imporditakse 43 % gaasist (veidi alla liidu keskmise, mis on 44 %) ja gaas moodustab 42 % tema energiaallikate jaotuses. Toornafta puhul on sõltuvus Venemaast väiksem: 11 %, mis on väiksem kui liidu keskmine 26 % (nafta moodustab 32 % Itaalia energiaallikate jaotusest) (21). Kuigi Itaalial ei ole maagaasi varustuskindlusega lühiajalisel perioodil märkimisväärseid probleeme, arvestades riigi märkimisväärset hoiustamisvõimsust ning torujuhtmeühendusi Põhja-Aafrika ja Aserbaidžaaniga, võib Venemaa sissetung Ukrainasse tekitada probleeme keskpikas ja pikas perspektiivis. Itaalial on võimalusi kitsaskohtade kõrvaldamiseks, et suurendada energia ülekandevõimsust nii riigi sees kui ka naaberriikidega. Gaasiga seotud uued taristu- ja võrguinvesteeringud peaksid võimaluse korral olema tulevikukindlad, et hõlbustada nende pikaajalist kestlikkust tulevikus säästvatele kütustele kohandamise kaudu. Itaalia mitmekesistab praegu oma energiaallikate jaotust ja suurendab selleks taastuvate energiaallikate osakaalu, eelkõige tänu päikese-, tuule- ja vesinikuenergiale ja kestlikule biometaanile. Võttes arvesse ka praegusest geopoliitilisest olukorrast tulenevaid võimalikke probleeme, on siiski võimalik kiirendada ja suurendada taastuvenergiaallikate kasutuselevõttu, mis on sätestatud riiklikus energia kliimakavas. Itaalial on võimalik jätkata meetmete võtmist, et lihtsustada taastuvenergiaprojektidele lubade andmist. Lisaks ei pruugi Itaalia energiatõhususe eesmärgid olla piisavad nende probleemide lahendamiseks ega paketi „Eesmärk 55“ eesmärkide täitmiseks. Ehitussektori energiatõhususe strateegia tugineb peamiselt ajutistele meetmetele ning seda tuleks täiendada keskpika ja pikaajalise strateegiaga, sealhulgas tugevamate energiatõhususe meetmetega ettevõtetes, eelkõige tööstusettevõtetes. Samuti on vaja kiirendada transpordisektori dekarboniseerimist, sealhulgas elektrisõidukite laadimispunktide kasutuselevõtu kiirendamise ning oluliste raudtee-, jalgratta- ja ühistranspordiprojektide edendamise kaudu. Selleks, et Itaalia oleks kooskõlas paketi „Eesmärk 55“ eesmärkidega, tuleb veelgi ambitsioonikamalt vähendada kasvuhoonegaaside heidet ning suurendada taastuvenergia tootmist ja energiatõhusust.
(25)

Riigi sõltuvus fossiilkütustest on väga suur. 2020. aasta andmete (19) kohaselt on sõltuvus Venemaalt pärit fossiilkütustest liidu keskmisega samal tasemel kivisöe (54 %) ja toornafta (26 %) puhul, ent väiksem maagaasi puhul (30 % vs. 44 %). Nafta ja maagaasi osakaalud energiaallikate jaotuses on suuremad kui liidus keskmiselt (vastavalt 39 % vs. 33 % ja 44 % vs. 24 %), samas kui kivisöe osakaal on väiksem (6 % vs. 11 %). Sõltuvust fossiilkütustest saaks üldiselt vähendada, kui suurendada investeeringuid taastuvatesse energiaallikatesse ja elektrifitseerimisse, kõrvaldada taristu kitsaskohad ja suurendada energiatõhusust. Äärmiselt oluline on suurendada jõupingutusi liidus 2030. aastaks seatud taastuvenergia eesmärkide saavutamiseks. Madalmaade tulemus summaarses energia lõpptarbimises taastuvenergia osakaalu mõttes oli 2020. aastal liikmesriikidest tagantpoolt viies ning erinevus 2020. aasta taastuvenergia osakaalu ja liidu 2030. aasta taastuvenergia eesmärkide vahel oli üks suuremaid. Vaja on täiendavaid investeeringuid, et suurendada taastuvenergia kasutuselevõttu ja taastuvenergia tootmiskohtadest tarbimiskohtadesse ülekandmiseks vajalikku võrgu võimsust. Võrgu võimsuse suurendamine on eriti oluline, arvestades, et 2021. aastal elektrivõrgu võimsuse piirangud jätkuvalt suurenesid, mis põhjustas viivitusi taastuvenergiaprojektide elluviimisel. Taastuvenergia kasutuselevõtu haldusmenetlusi võiks veelgi lihtsustada ja ühtlustada. Gaasiga seotud uued taristu- ja võrguinvesteeringud peaksid võimaluse korral olema tulevikukindlad, et hõlbustada nende pikaajalist kestlikkust tulevikus säästvatele kütustele kohandamise kaudu. Energiatõhususe suurendamine on kulutõhus võimalus vähendada veelgi CO2 heidet ja sõltuvust fossiilkütustest, sealhulgas Venemaalt imporditavatest fossiilkütustest. Eelkõige oleks võimalik tõhustada hoonete renoveerimist ning suurendada soojuspumpade ja kaugkütte kasutuselevõttu hoonesektoris, samuti elektrifitseerimist ja puhta energiaga varustamist energiamahukates tööstusharudes. Selleks, et Madalmaad oleksid kooskõlas paketi „Eesmärk 55“ eesmärkidega, tuleb veelgi ambitsioonikamalt vähendada kasvuhoonegaaside heidet ning suurendada taastuvenergia tootmist ja energiatõhusust.
(24)

Ungari haridustulemused jäävad alla liidu keskmise. 15 aasta vanuste põhioskused on märkimisväärselt alla liidu ja piirkondlike keskmiste ning on viimasel kümnendil vähenenud. Vastupidiselt Euroopa suundumustele ei ole haridussüsteemist varakult lahkumine viimasel kümnendil vähenenud ja oli 2021. aastal 12,0 %, mis on suurem kui liidu keskmine 9,7 %. Haridussüsteemist varakult lahkumine on suurem vähem arenenud piirkondades ja kuus korda suurem romade kui muude rühmade hulgas. Kolmanda taseme hariduse diplomiga 25–34-aastaste osakaal on alates 2010. aastast suurenenud, aga on jätkuvalt üks liidu madalamaid. Osalemine täiskasvanuõppes on veidi üle poole liidu keskmisest. Digioskused on ebapiisavad, eelkõige vaesemate inimeste hulgas. Kahes kõige madalama sissetulekuga kvartiilis on elementaarsed digioskused ainult 13 %-l ja 18 %-l ungarlastest, mis on liidus ühed kõige madalamad protsendid. Ebasoodsas olukorras õpilastel on vähe võimalusi kõrghariduses osaleda. Ebavõrdsus hariduses vähendab sotsiaalse liikuvuse võimalust. Koolisüsteemi vähene tulemuslikkus ja võrdsus on tõenäoliselt seotud väheste võimalustega iseseisvalt õppekava kindlaks määrata, koolides sotsiaal-majandusliku mitmekesisuse puudumise ja õpetajate madalate palkadega. Õpetajate puudus on üha suurem probleem. Kuigi koondnäitajad, näiteks õpetajate ja õpilaste suhtarv, ei osuta märkimisväärsele puudujäägile, näitab üksikasjalikum analüüs, et õpetajaid on puudu konkreetsete õppeainete, näiteks matemaatika, loodusteaduste ja võõrkeelte puhul. Õpetajate puudus on samuti seotud koolisüsteemi killustatusega, kuna pooltel kõigist alg- ja põhikoolidest on vähem kui 150 õpilast. Ebasoodsas olukorras õpilaste suure osakaaluga koolid kannatavad üldjuhul eriti suurel määral kvalifitseeritud õpetajate puuduse all. Rohkem kui pooled õpetajahariduse eriala lõpetanutest asuvad tööle muul ametikohal, kuna õpetajate töökoormus on suur ja nad saavad madalat palka, eelkõige oma karjääri alustades. Lisaks sellele jätab koolide keskne juhtimine koolidirektoritele piiratud iseseisvuse ja vahendid õppekvaliteedi parandamiseks.
(14)

2022. aasta stabiilsusprogrammi eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on realistlik. Valitsuse prognoosi kohaselt kasvab reaalne SKP 2022. aastal 6,4 % ja 2023. aastal 4,4 %. Komisjoni 2022. aasta kevadprognoosi kohaselt on SKP reaalkasv 2022. aastal väiksem ehk 5,4 % ja 2023. aastal sarnane ehk 4,4 %, mis tuleneb peamiselt väiksemast eratarbimisest ja väiksemast ekspordiprognoosist 2022. aastal. Valitsus prognoosib oma 2022. aasta stabiilsusprogrammis, et valitsemissektori nominaalne eelarvepuudujääk väheneb 2022. aastal 0,4 %-le SKPst ja muutub 2023. aastal 0,2 % suuruseks ülejäägiks. 2022. aastaks prognoositud vähenemine kajastab peamiselt tugevat majandustegevuse kasvu ja enamiku erakorraliste meetmete tühistamist. 2022. aasta stabiilsusprogrammi kohaselt peaks valitsemissektori võla suhe SKPsse vähenema 2022. aastal 50,1 %ni ja seejärel 2023. aastal 46,3 %ni. Prognoosi koostamise ajal teada olevate poliitikameetmete põhjal hinnatakse komisjoni 2022. aasta kevadprognoosis, et valitsemissektori eelarvepuudujääk on 2022. aastal 0,5 % SKPst ja 2023. aastal on ülejääk 0,4 % SKPst. See on kooskõlas 2022. aasta stabiilsusprogrammis prognoositud valitsemissektori eelarvepositsiooniga. Komisjoni 2022. aasta kevadprognoosi kohaselt on valitsemissektori võla suhe SKPsse sarnane: 2022. aastal 50,3 % ja 2023. aastal 45,5 %. Komisjoni 2022. aasta kevadprognoosi kohaselt on keskpika perioodi (kümme aastat) keskmine potentsiaalne SKP kasv hinnanguliselt 6,6 %. See hinnang ei hõlma aga selliste reformide mõju, mis on ette nähtud taaste- ja vastupidavuskavaga ja võivad hoogustada Iirimaa potentsiaalset majanduskasvu.
(14)

2022. aasta stabiilsusprogrammi eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on realistlik. Valitsuse prognoosi kohaselt suureneb reaalne SKP 2022. aastal 1,6 % ja 2023. aastal 2,5 %. Komisjoni 2022. aasta kevadprognoosis aga eeldatakse, et SKP reaalkasv 2022. aastal on 1,7 % ja 2023. aastal 2,6 %. Valitsus prognoosib oma 2022. aasta stabiilsusprogrammis, et valitsemissektori nominaalne eelarvepuudujääk suureneb 2022. aastal 4,9 %ni SKPst ja väheneb 2023. aastal 2,4 %ni SKPst. Puudujäägi suurenemine 2022. aastal tuleneb peamiselt meetmetest, millega püütakse ohjata kõrgete energiahindade mõju, toetada väiksema sissetulekuga leibkondi ja võtta vastu Ukrainast põgenevaid inimesi. 2022. aasta stabiilsusprogrammi kohaselt peaks valitsemissektori võla suhe SKPsse 2022. aastal vähenema 43,3 %ni ning püsima 2023. aastal stabiilsena. Prognoosi koostamise ajal teada olevate poliitikameetmete põhjal hinnatakse komisjoni 2022. aasta kevadprognoosis, et valitsemissektori eelarvepuudujääk on 2022. ja 2023. aastal vastavalt 4,6 % ja 2,3 % SKPst. See on kooskõlas 2022. aasta stabiilsusprogrammis prognoositud puudujäägiga. Komisjoni 2022. aasta kevadprognoosi kohaselt on valitsemissektori võla suhe SKPsse sarnane, 2022. aastal 42,7 % ja 2023. aastal 43,1 %. Komisjoni 2022. aasta kevadprognoosi kohaselt on keskpika perioodi (kümme aastat) keskmine potentsiaalne SKP kasv hinnanguliselt 3,2 %. See hinnang ei hõlma aga selliste reformide mõju, mis on ette nähtud taaste- ja vastupidavuskavaga ja võivad hoogustada Leedu potentsiaalset majanduskasvu.
Uue taastuvenergia tootmisvõimsuse kiirem kasutuselevõtt on äärmiselt oluline selleks, et vähendada Poola sõltuvust fossiilkütuste impordist ja vähendada kasvuhoonegaaside heidet. Riikliku energia- ja kliimakava praegused taastuvenergiaeesmärgid ei ole piisavalt ambitsioonikad. Olulised regulatiivsed, menetluslikud ja haldustõkked piiravad taastuvenergia tootmisvõimsuse kasutuselevõttu ja aeglustavad taastuvate energiaallikate integreerimist elektrivõrku. Nende hulka kuuluvad energiaühistuid käsitlevad piiravad eeskirjad, maismaa tuuleenergia arendamisega seotud piiravad eeskirjad ja pikalevenivad loamenetlused, keerulised ja sageli muutuvad maksueeskirjad ning pikalevenivad võrguga liitumise menetlused. Taristuga seotud tõkked, nagu ebapiisav jaotusvõrgu võimsus, aeglustavad samuti taastuvate energiaallikate integreerimist ja need tuleks piisavate stiimulite abil kõrvaldada. Lisaks on komisjoni 18. mai 2022. aasta teatises kava „REPowerEU“ kohta märgitud, et liidu sõltuvust Venemaa fossiilkütustest aitab järk-järgult kaotada säästva biometaani tootmise suurendamine. Sellega seoses on Poolal võimalik kasutada ära asjaomastele säästvuse kriteeriumidele vastava biometaani kasutamata potentsiaal, kavandades asjakohase strateegia säästva biometaani turu loomiseks ja esitades konkreetsed ettepanekud selle struktuuri kohta. Säästvat biometaani saab kasutada soojus- ja elektrienergia koostootmisel ning saastevaba vesiniku tootmisel, mis võib aidata vähendada CO2 heidet sektorites, kus heidet on muidu raske vähendada. Poola riiklik renoveerimiskava on oluline algatus õhku saastavate katelde asendamiseks ja hoonete energiatõhususe parandamiseks. Seda algatust võiks siiski veelgi tõhustada ja paremini suunata väikese sissetulekuga leibkondadele ja halvimate tõhususnäitajatega hoonetele.

Lisaks oleks võimalik paremini kavandada toetusi soojusallikate asendamiseks, et vältida sõltuvust gaasist, ning pakkuda tugevamaid stiimuleid põhjalikuks renoveerimiseks ja soojuspumpade kasutuselevõtuks kooskõlas renoveerimislaine strateegia ja kava „REPowerEU“ käsitleva teatise eesmärkidega. Märkimisväärne kulude kokkuhoiu potentsiaal, mida pakub energiatõhususe parandamine, võimaldab kasutada tagasimakstavaid rahastamisvahendeid elamute ning üldkasutatavate ja ärihoonete renoveerimise määra suurendamiseks. See parandaks veelgi õhu kvaliteeti, kiirendaks energiasäästu ja vähendaks nõudlust fossiilkütuste järele küttesektoris. Selleks, et Poola oleks kooskõlas paketi „Eesmärk 55“ eesmärkidega, tuleb veelgi ambitsioonikamalt vähendada kasvuhoonegaaside heidet ning suurendada taastuvenergia tootmist ja energiatõhusust.
Imporditud fossiilkütused katavad umbes 70 % Belgia sisemaisest energia kogutarbimisest. 2020. aasta andmete kohaselt on sõltuvus Venemaalt imporditud fossiilkütustest toornafta puhul 30 % (osakaal koguimpordist), mis on EL 27 keskmisest (26 %) suurem, ning maagaasi (7 % vs. 44 % liidus) ja kivisöega (39 % vs. 54 % liidus) võrreldes suhteliselt väiksem (22). Nafta (39 % sisemaisest energia kogutarbimisest vs. 33 %) ja maagaasi (30 % vs. 24 %) osakaalud energiaallikate jaotuses on mõlemad liidu keskmisest suuremad, kuid kivisöe osakaal on väiksem (5 % vs. 11 %). Tuumaenergia osakaal energiaallikate jaotuses moodustab 16 % sisemaisest energia kogutarbimisest. Taastuvenergia moodustas 2020. aastal energia lõpptarbimisest vaid 13 %. Belgia peab võtma märkimisväärseid lisameetmeid kiirendamaks taastuvate energiaallikate arendamist, et teha edusamme kliimaneutraalsuse saavutamiseks aastaks 2050 ja vähendada oma sõltuvust imporditud fossiilkütustest. Maismaa tuuleenergia projektide arendust ja sellega seotud elektrivõrgu laiendamist takistavad aga suuresti ehituslubadega seotud pikad viivitused, eriti arvukate, korduvate ja aeganõudvate kaebemenetluste tõttu. Kõikide valitsuse tasandite (föderaalne, regionaalne ja kohalik omavalitsus) Belgia taastuvenergia eesmärkide saavutamiseks vajalike eesmärkide ja strateegia kooskõlastamine looks investorite jaoks selgema raamistiku ning vähendaks kaebuste arvu ja kiirendaks taastuvenergia kasutuselevõttu ja sellega seotud võrgu arendamist. Lisaks saab lubade andmist lihtsustada kaebusi menetlevate asutuste suutlikkuse suurendamise teel ja võttes lisameetmeid, et kiirendada kaebemenetlusi ja järgnevate kaebuste esitamise tõenäosust, leevendades lennujaamade, radarite ja sõjaväetsoonide naabruskonnas kehtivaid piiranguid ning ajakohastades (tuulegeneraatorite suhtes kehtivaid) minimaalse vahemaaga seotud nõudeid. Territooriumide ressurssidega seotud potentsiaaliga arvestava ruumilise planeerimise kasutamine ja kohalike omavalitsuste suurem osalemine taastuvenergia tootmise projektides võib suurendada vastuvõetavust kohalike elanike seas.

Katusele paigaldatavate päikeseenergiaseadmete (nii väike- kui ka suurte paigaldiste) potentsiaali saab paremini kasutada, kui võtta vastu raamtingimused, mis on prognoositavad ja piisavad, et stimuleerida omatarbeks toodetud energia tarbimist, energia jagamist ja tarbimiskaja. Et tulla toime elektrivõrgu muutlike energiaallikate suurenenud osakaaluga, tuleb võrku tugevdada ja muuta see nutikamaks. Gaasiga seotud uued taristu- ja võrguinvesteeringud peaksid võimaluse korral olema tulevikukindlad, et hõlbustada nende pikaajalist kestlikkust tulevikus säästvatele kütustele kohandamise kaudu.
(14)

2022. aasta stabiilsusprogrammi eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on konservatiivne. Valitsuse prognoosi kohaselt väheneb reaalne SKP 2022. aastal 1,0 % ja kasvab 2023. aastal 1,2 %. Komisjoni 2022. aasta kevadprognoosi kohaselt on SKP reaalkasv 2022. aastal 1,0 % ja 2023. aastal 2,4 %. Komisjon prognoosib kiiremat eratarbimise kasvu, mida toetab kogunenud säästude kõrge tase ja tugev oodatav palgadünaamika. Valitsus prognoosib oma 2022. aasta stabiilsusprogrammis, et valitsemissektori nominaalne eelarvepuudujääk suureneb 2022. aastal 5,3 %ni SKPst ja väheneb 2023. aastal 4,8 %ni SKPst. 2022. aastaks prognoositud suurenemine kajastab peamiselt uusi kulumeetmeid energiahinna tõusu leevendamiseks ning täiendavaid sotsiaal- ja julgeolekukulutusi, samuti Ukrainast põgenenud inimestele ajutise kaitse andmise kulusid. 2022. aasta stabiilsusprogrammi kohaselt peaks valitsemissektori võla suhe SKPsse kasvama 2022. aastal 20,7 %ni ja seejärel 2023. aastal 24,1 %ni. Prognoosi koostamise ajal teada olevate poliitikameetmete põhjal hinnatakse komisjoni 2022. aasta kevadprognoosis, et valitsemissektori eelarvepuudujääk on 2022. ja 2023. aastal vastavalt 4,4 % SKPst ja 3,7 % SKPst. See on väiksem kui 2022. aasta stabiilsusprogrammis prognoositud eelarvepuudujääk, tingituna peamiselt komisjoni prognooside aluseks olevast tugevamast SKP prognoosist ja komisjoni prognoositud investeerimiskulude tagasihoidlikumast kasvust. Komisjoni 2022. aasta kevadprognoosi kohaselt on valitsemissektori võla suhe SKPsse 2022. aastal 20,9 % ja 2023. aastal 23,5 %, mis on sarnane 2022. aasta stabiilsusprogrammi prognoosidele. Komisjoni 2022. aasta kevadprognoosi kohaselt on keskpika perioodi (kümme aastat) keskmine potentsiaalne SKP kasv hinnanguliselt 3,1 %. See hinnang ei hõlma aga selliste reformide mõju, mis on ette nähtud taaste- ja vastupidavuskavaga ja võivad hoogustada Eesti potentsiaalset majanduskasvu.
(28)

2020. aasta andmete (18) kohaselt oli Prantsusmaa sõltuvus Venemaa nafta, gaasi ja kivisöe impordist vastavalt 9 %, 17 % ja 34 %, mis on väiksem EL 27 keskmisest. Prantsusmaa sõltub Venemaa fossiilkütustest liidu keskmisega võrreldes piiratumal määral suuresti seetõttu, et Prantsusmaa energiaallikate jaotuses tuginetakse peamiselt tuumaenergiale (40,6 % riigi sisemaisest energia kogutarbimisest). Fossiilkütuste osakaal energiaallikate jaotuses on EL 27 keskmisest väiksem: nafta, gaas ja tahked fossiilkütused (sealhulgas kivisüsi) moodustavad vastavalt 28,6 %, 15,4 % ja 2,3 % Prantsusmaa sisemaisest energia kogutarbimisest. Peale selle on Prantsusmaal neli veeldatud maagaasi terminali, mis võimaldab gaasi impordiallikaid mitmekesistada. Sellest hoolimata muudavad praegune geopoliitiline olukord ja kõrged energiahinnad Prantsusmaa jaoks pakilisemaks vajaduse teha suuremaid pingutusi oma riiklikus energia- ja kliimakavas sätestatud taastuvenergiaeesmärkide täitmiseks. 2020. aastal moodustas taastuvenergia 19,1 % Prantsusmaa summaarsest energia lõpptarbimisest, mis jääb allapoole riiklikus energia- ja kliimakavas kehtestatud 23 % sihttaset. Selleks, et Prantsusmaa oleks kooskõlas paketi „Eesmärk 55“ eesmärkidega, tuleb veelgi ambitsioonikamalt vähendada kasvuhoonegaaside heidet ning suurendada taastuvenergia tootmist ja energiatõhusust. Tööstusprotsessidest ja hoonete kütmisest tuleneva CO2 heite kiirele vähendamisele saab kaasa aidata avaliku sektori suurema toetusega sellistele tehnoloogiatele nagu väikese- ja suuremahulised soojuspumbad ja geotermiline energia, sealhulgas toetus kaugküttevõrkudele, samuti kestliku anaeroobse degradatsiooni (méthanisation) ja säästvate biogaaside, näiteks biometaani kestliku tootmisega seotud muude tehnoloogiate kiirema kasutuselevõtuga. Samuti aitaksid sellised investeeringud vähendada sõltuvust Venemaalt pärit maagaasi impordist. Allesjäänud fossiilkütusesubsiidiumide kasutamise kiirendatud järkjärguline lõpetamine parandaks taastuvenergia konkurentsivõimet võrreldes fossiilkütustest alternatiividega. Ka investeeringud taastuvenergiasse nii elektri võrku tootmise kui ka hajatootmise jaoks võivad tugevdada makromajanduslikku vastupidavust ja konkurentsivõimet, suurendades energiajulgeolekut ja innovatsiooni energiasektoris.
(14)

2022. aasta stabiilsusprogrammi eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on 2022. aasta puhul realistlik ja edaspidi konservatiivne. Valitsuse prognoosi kohaselt suureneb reaalne SKP 2022. aastal 2,1 % ja 2023. aastal 2,5 %. Võrdluseks ennustatakse komisjoni 2022. aasta kevadprognoosis sarnaselt, et reaalne SKP suureneb 2022. aastal 2,0 % ja 2023. aastal natuke rohkem ehk 2,9 %, peamiselt selle tõttu, et eratarbimise ja ekspordi puhul on väljavaade positiivsem. Valitsus prognoosib oma 2022. aasta stabiilsusprogrammis, et valitsemissektori nominaalne eelarvepuudujääk väheneb 2022. aastal 6,5 %ni SKPst ja 2023. aastal 2,8 %ni SKPst. Suur eelarvepuudujääk 2022. aastal tuleneb peamiselt 2022. aasta eelarvesse lisatud meetmetest, nimelt füüsilise isiku tulumaksuvaba miinimumi suurendamine, mahukas investeerimispakett ning tervishoiu-, sise- ja haridussektori töötajate palkade suurendamine. Lisaks hoiavad puudujäägi kõrgel tasemel suur valitsuse toetus kodumajapidamistele ja ettevõtetele, et leevendada energiahindade tõusu, ja prognoositud maksutulude aeglasem kasv, mis tuleneb negatiivsest mõjust, mida Venemaa sissetung Ukrainasse majandusele avaldab, hoolimata sellest, et majandusele seoses COVID-19ga antav toetus on 2022. aastal võrreldes 2021. aastaga märkimisväärselt väiksem. 2022. aasta stabiilsusprogrammi kohaselt peaks valitsemissektori võla suhe SKPsse kasvama 2022. aastal 45,7 %ni ja vähenema 2023. aastal 45,2 %ni. Prognoosi koostamise ajal teada olevate poliitikameetmete põhjal hinnatakse komisjoni 2022. aasta kevadprognoosis, et valitsemissektori eelarvepuudujääk on 2022. ja 2023. aastal vastavalt 7,2 % SKPst ja 3,0 % SKPst. See on suurem kui 2022. aasta stabiilsusprogrammis prognoositud eelarvepuudujääk, tingituna peamiselt täiendavatest poliitikameetmetest, mis lisati komisjoni kevadprognoosi, nimelt riikliku energiavarustuskindluse jaoks reservide loomine vastavalt energiaseadusesse tehtud hiljutistele muudatustele (hinnanguline eelarvemõju 2022. aastal 0,6 % SKPst). Reservide loomisest on usaldusväärselt teatatud, kuid see ei olnud 2022. aasta stabiilsusprogrammi ettevalmistamise ajal teada. Komisjoni 2022. aasta kevadprognoosi kohaselt on valitsemissektori võla suhe SKPsse 2022. aastal 47,0 % ja 2023. aastal 46,5 %, mis on 2022. aasta stabiilsusprogrammi prognoosist suurem. Erinevus tuleneb suuremast eelarvepuudujäägi prognoosist ja väiksemast nominaalse SKP prognoosist. Komisjoni 2022. aasta kevadprognoosi kohaselt on keskpika perioodi (kümme aastat) keskmine potentsiaalne SKP kasv hinnanguliselt 2,3 %. See hinnang ei hõlma aga selliste reformide mõju, mis on ette nähtud taaste- ja vastupidavuskavaga ja võivad hoogustada Läti potentsiaalset majanduskasvu.
(15)

2022. aasta stabiilsusprogrammi eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium on 2022. aastal ettevaatlik ja edaspidi realistlik (13). Valitsuse prognoosi kohaselt kasvab reaalne SKP 2022. aastal 5,0 % ja 2023. aastal 3,3 %. Komisjoni 2022. aasta kevadprognoosi kohaselt on SKP reaalkasv 2022. aastal suurem ehk 5,8 % ja 2023. aastal väiksem ehk 2,7 %. Erinevus tuleneb sellest, et komisjon prognoosib 2022. aastaks suuremat eratarbimise ja netoekspordi kasvu ning 2023. aastaks väiksemat investeeringute ja netoekspordi kasvu. Valitsus prognoosib oma 2022. aasta stabiilsusprogrammis, et valitsemissektori nominaalne eelarvepuudujääk väheneb 2022. aastal 1,9 %-le SKPst ja 2023. aastal 0,7 %-le SKPst. 2022. aastaks prognoositud vähenemine kajastab peamiselt majandustegevuse jõulist kasvu ja enamiku pandeemiaga seotud erakorraliste meetmete lõpetamist. 2022. aasta stabiilsusprogrammi kohaselt peaks valitsemissektori võla suhe SKPsse vähenema 2022. aastal 120,8 %-le ja seejärel 2023. aastal 115,4 %-le. Prognoosi koostamise ajal teada olevate poliitikameetmete põhjal hinnatakse komisjoni 2022. aasta kevadprognoosis, et valitsemissektori eelarvepuudujääk moodustab 2022. ja 2023. aastal vastavalt 1,9 % ja 1,0 % SKPst. See on kooskõlas 2022. aasta stabiilsusprogrammis prognoositud eelarvepuudujäägiga 2022. aasta puhul ja sellest veidi suurem 2023. aasta puhul, mis on peamiselt tingitud komisjoni poolt 2023. aastaks prognoositud suurematest jooksvatest kulutustest. Komisjoni 2022. aasta kevadprognoosi kohaselt on valitsemissektori võla suhe SKPsse 2022. aastal väiksem ehk 119,9 % ja 2023. aastal sarnane ehk 115,3 %. Erinevus 2022. aasta puhul tuleneb sellest, et komisjon prognoosib sellel aastal suuremat SKP nominaalkasvu. Komisjoni 2022. aasta kevadprognoosi kohaselt on keskpika perioodi (kümne aasta keskmine) potentsiaalne SKP kasv hinnanguliselt 1,5 %. See hinnang ei hõlma aga selliste reformide mõju, mis on ette nähtud taaste- ja vastupidavuskavaga ja võivad hoogustada Portugali potentsiaalset majanduskasvu.