ET Euroopa Liidu Teataja L 184/1

KOMISJONI DELEGEERITUD MÄÄRUS (EL) 2016/1075,

23. märts 2016,

millega täiendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2014/59/EL seoses regulatiivsete tehniliste standarditega, millega määratakse kindlaks finantsseisundi taastamise kavade, kriisilahenduse kavade ja konsolideerimisgrupi kriisilahenduse kavade sisu, miinimumkriteeriumid, mille alusel peab pädev asutus finantsseisundi taastamise kavu ja konsolideerimisgrupi finantsseisundi taastamise kavu hindama, konsolideerimisgrupi finantstoetuse andmise tingimused, sõltumatute hindajate suhtes kohaldatavad nõuded, allahindamise ja konverteerimise õiguse lepingukohane tunnustamine, teavitamisnõuete ja peatamisteate menetlused ja sisu ning kriisilahenduse kolleegiumide tegevus

(EMPs kohaldatav tekst)

EUROOPA KOMISJON,

võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,

võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. mai 2014. aasta direktiivi 2014/59/EL, millega luuakse krediidiasutuste ja investeerimisühingute finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse õigusraamistik ning muudetakse nõukogu direktiivi 82/891/EMÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiive 2001/24/EÜ, 2002/47/EÜ, 2004/25/EÜ, 2005/56/EÜ, 2007/36/EÜ, 2011/35/EL, 2012/30/EL ja 2013/36/EL ning määruseid (EL) nr 1093/2010 ja (EL) nr 648/2012, (1) eriti selle artikli 5 lõiget 10, artikli 6 lõiget 8, artikli 10 lõiget 9, artikli 12 lõiget 6, artikli 15 lõiget 4, artikli 23 lõiget 2, artikli 36 lõiget 14, artikli 55 lõiget 3, artikli 82 lõiget 3 ja artikli 88 lõiget 7,

ning arvestades järgmist:

(1) Käesoleva määruse sätted on tihedalt seotud, kuna need käsitlevad direktiiviga 2014/59/EL ette nähtud kriisilahendusraamistikku alates krediidiasutuse või investeerimisühingu finantsseisundi taastamisest ja kriisilahendusest varajase sekkumise etapi ja kriisilahendusmeetmete võtmiseni. Selleks et tagada kooskõla kõnealuste sätete puhul, mis peaksid jõustuma samal ajal, ja hõlbustada kriisilahendusprotsessi, tuleb krediidiasutustele ja investeerimisühingutele, ametiasutustele ja turuosalistele, sealhulgas kolmandate riikide residentidest investoritele anda nende kohustustest ja õigustest põhjalik ülevaade ja terviklik juurdepääs neile. Seepärast on soovitav koondada direktiiviga 2014/59/EL ette nähtud asjakohased regulatiivsed tehnilised standardid ühte määrusesse.

(2) Lisaks direktiivi 2014/59/EL mõistetele tuleb määratleda teatavad kasutatud tehnilised mõisted.

(3) Finantsseisundi taastamise kavades esitatava miinimumteabe ühtsetes eeskirjades tuleks võtta arvesse, kuid mitte piirata pädevate asutuste õigust kehtestada vastavalt direktiivi 2014/59/EL artiklile 4 teatavatele krediidiasutustele ja investeerimisühingutele lihtsustatud kohustused seoses finantsseisundi taastamise kavade sisu ja üksikasjadega.

(4) Ilma et see piiraks direktiivi 2014/59/EL artikli 4 kohaselt kehtestatud lihtsustatud kohustuste kohaldamist, tuleks kõnealuste ühtsete eeskirjadega täpsustada teave, mis tuleb esitada individuaalses finantsseisundi taastamise kavas ning vastavalt kõnealuse direktiivi artikli 7 lõigetele 5 ja 6 konsolideerimisgrupi finantsseisundi taastamise kavas.

(5) Esmatähtis on, et finantsseisundi taastamise kavas esitatav teave on asjakohane ja konkreetne, sõltuvalt sellest, kas finantsseisundi taastamise kava on koostanud krediidiasutus või investeerimisühing, mis ei kuulu konsolideerimisgruppi, mille suhtes kohaldatakse konsolideeritud järelevalvet vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2013/36/EL (2) artiklitele 111 ja 112, või kas tegemist on direktiivi 2014/59/EL artikli 7 lõike 2 kohase individuaalse finantsseisundi taastamise kavaga või direktiivi 2014/59/EL artikli 7 lõigete 5 ja 6 kohase konsolideerimisgrupi finantsseisundi taastamise kavaga.

(6) Finantsseisundi taastamise kavade struktureerimise lihtsustamiseks tuleks teabenõuded rühmitada jagudesse, millest mõned tuleks jaotada alajagudeks vastavalt käesolevale määrusele.

(7) Selleks et tagada finantsseisundi taastamise kavade tulemuslik rakendamine (vajaduse korral õigel ajal), on oluline, et kõnealused kavad toetuvad kindlale juhtimisstruktuurile. Seepärast peaksid finantsseisundi taastamise kavad sisaldama asjaomase konkreetse juhtimiskorra kirjeldust. Eelkõige tuleks kavas märkida, kuidas kava koostati, kes selle heaks kiitis ja kuidas see on integreeritud krediidiasutuse või investeerimisühingu või konsolideerimisgrupi üldjuhtimisse. Vajaduse korral tuleks kirjeldada meetmeid, mida on võetud, et tagada tütarettevõtja individuaalse finantsseisundi taastamise kava ja konsolideerimisgrupi finantsseisundi taastamise kava kooskõla.

(8) Finantsseisundi taastamise kavad on esmatähtsad finantsseisundi taastamise valikuvõimaluste teostatavuse hindamisel. Seepärast peaks finantsseisundi taastamise kava sisaldama üksikasjalikku teavet otsustusprotsessi kohta seoses selle käivitamisega juhtimisstruktuuri olulise elemendina, tuginedes eskalatsiooniprotsessile ja kasutades näitajaid direktiivi 2014/59/EL artikli 9 tähenduses. Kuna iga kriis on erinev, ei käivita näitaja realiseerumine automaatselt konkreetset finantsseisundi taastamise valikuvõimalust ega ajenda üldisemalt automaatset raamistikku, mille kohaselt tuleb vastavalt eelnevalt kindlaks määratud menetlusnõuetele rakendada konkreetne finantsseisundi taastamise valikuvõimalus. Pigem tuleks kasutada näitajaid, mille alusel tuleks käivitada eskalatsiooniprotsess, ja see hõlmab analüüsi selle kohta, kuidas kriisiolukorda parimal viisil lahendada. Enne kõnealuste näitajate realiseerumist tuleks kohaldada ka tavapärase riskijuhtimise käigus kasutatavaid andmeid ja võrdlusaluseid, et teavitada krediidiasutust või investeerimisühingut või konsolideerimisgruppi finantsseisundi halvenemise ja näitajate käivitumise ohust. Kuigi sellised varajase hoiatamise signaalid ei ole näitajad direktiivi 2014/59/EL tähenduses ega tähista seega finantsseisundi taastamise etapi algust ega nõua eskalatsiooni väljaspool tavapärast äritegevust, aitavad nad tagada kooskõla krediidiasutuse või investeerimisühingu tavapärase riskijuhtimise ja näitajate jälgimise vahel. Seepärast peaks finantsseisundi taastamise kava sisaldama kirjeldust selle kohta, kuidas krediidiasutuse või investeerimisühingu riskijuhtimise sobivad elemendid on seotud näitajatega.

(9) Strateegilise analüüsi puhul tuleks võtta arvesse finantsseisundi taastamise kavade selliseid rahvusvahelisi standardeid nagu finantsstabiilsuse nõukogu koostatud finantseerimisasutuste tulemusliku kriisilahenduskorra põhinõuded. Põhinõuete kohaselt tuleks strateegilise analüüsi käigus määrata kindlaks krediidiasutuse või investeerimisühingu esmatähtsad ja süsteemselt olulised funktsioonid ning peamised sammud nende säilitamiseks finantsseisundi taastamise stsenaariumide puhul. Seega peaks strateegiline analüüs koosnema kahest osast. Strateegilise analüüsi esimeses osas tuleks kirjeldada krediidiasutust või investeerimisühingut või konsolideerimisgruppi ning selle põhiäriliine ja kriitilisi funktsioone. Krediidiasutuse või investeerimisühingu või konsolideerimisgrupi kirjeldus peaks andma ülevaate krediidiasutusest või investeerimisühingust või konsolideerimisgrupist ja selle tegevusest ning üksikasjalikult kirjeldama selle põhiäriliine ja kriitilisi funktsioone. Finantsseisundi taastamise valikuvõimaluste (nt äriliinide võõrandamine ja müük) hindamise hõlbustamiseks on oluline määrata kindlaks juriidilised isikud, kus asuvad põhiäriliinid ja kriitilised funktsioonid, ja analüüsida grupisisest seotust. Direktiivi 2014/59/EL artikli 6 lõigetega 1 ja 2 on ette nähtud, et krediidiasutused ja investeerimisühingud peavad pädevale asutusele rahuldaval viisil tõendama, et on mõistlikult tõenäoline, et finantsseisundi taastamise kava rakendamisega ei kaasne märkimisväärset negatiivset mõju finantssüsteemile. Lisaks on direktiivi 2014/59/EL artikli 6 lõikega 2 ette nähtud, et pädevad asutused hindavad, mil määral saab finantsseisundi taastamise kava või selle konkreetset valikuvõimalust rakendada nii, et sellega ei kaasneks märkimisväärset negatiivset mõju finantssüsteemile. Seepärast peaksid finantsseisundi taastamise kavad sisaldama välise seotuse kirjeldust.

(10) Strateegilise analüüsi teises osas tuleks kindlaks määrata võimalikud finantsseisundi taastamise valikuvõimalused ja hinnata neid. Krediidiasutuse või investeerimisühingu või konsolideerimisgrupi jaoks kättesaadavaid finantsseisundi taastamise valikuvõimalusi tuleks algselt kirjeldada ilma viideteta konkreetsetele stressistsenaariumidele. Need on vahendid, millega suurendatakse üldist valmisolekut kriisiks ning aidatakse krediidiasutustel ja investeerimisühingutel või konsolideerimisgruppidel kriisile paindlikult reageerida. Seejärel tuleks strateegilises analüüsis kirjeldada, kuidas on finantsseisundi taastamise valikuvõimalusi testitud erinevate stressistsenaariumidega, et hinnata, millised finantsseisundi taastamise valikuvõimalused oleksid erinevate stsenaariumide puhul tõhusad; see võimaldaks praktiliselt testida finantsseisundi taastamise valikuvõimaluste tõhusust ja näitajate sobivust. Finantsseisundi taastamise kavad peavad sisaldama meetmeid, mida krediidiasutus või investeerimisühing võib võtta, kui direktiivi 2014/59/EL artikli 27 kohased varase sekkumise tingimused on täidetud.

(11) Finantsseisundi taastamise kava kohta teabe vahetamine on esmatähtis, et tagada kava tulemuslik rakendamine ja hoida ära kahjulik mõju finantssüsteemile. Seepärast peaks finantsseisundi taastamise kava sisaldama teavitamise ja avalikustamise jagu, mis käsitleb sisemist teabe vahetamist asjaomaste organisatsioonisiseste organite ja krediidiasutuse või investeerimisühingu või konsolideerimisgrupi töötajate vahel ning välissuhtlust.

(12) Finantsseisundi taastamise kavaga võidakse ette näha krediidiasutuse või investeerimisühingu äristruktuuri muutmine, et hõlbustada kava ajakohastamist ja selle rakendamist tulevikus ning jälgida näitajaid või kuna protsessi käigus tuvastati mõned takistused, mis piiravad finantsseisundi taastamise valikuvõimaluste rakendamist. Kõnealuseid krediidiasutuse või investeerimisühingu või konsolideerimisgrupi võetavaid organisatsioonilisi ettevalmistavaid ja järelmeetmeid tuleks kirjeldada finantsseisundi taastamise kavas, et tulemuslikult hinnata, kas kava rakendamine on mõistlikult tõenäoline, ja hõlpsamini jälgida kava rakendamist krediidiasutuse või investeerimisühingu või konsolideerimisgrupi ja pädevate asutuste poolt.

(13) Esmatähtis on määrata kindlaks miinimumkriteeriumid, mille alusel peavad pädevad asutused vastavalt direktiivi 2014/59/EL artikli 6 lõikele 2 ja artikli 8 lõikele 1 hindama krediidiasutuse või investeerimisühingu koostatud finantsseisundi taastamise kavu.

(14) Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1093/2010 (3) artikliga 16 on antud Euroopa Järelevalveasutusele (EBA) õigus töötada välja suunised, et tagada liidu õigusaktide ühtne ja järjepidev kohaldamine, ja ette nähtud, et pädevad asutused ja finantseerimisasutused, kellele selliseid suuniseid on suunatud, teevad selliste suuniste järgimiseks kõik endast oleneva. Kuna direktiiviga 2014/59/EL on EBA-le antud volitused esitada vastavalt määruse (EL) nr 1093/2010 artiklile 16 suunised direktiivi teatavate aspektide täpsustamiseks, peaksid pädevad asutused võtma vastavalt kõnealusele artiklile arvesse EBA esitatud suuniseid, mis käsitlevad finantsseisundi taastamise kavandamise stsenaariume ja näitajaid, mida finantsseisundi taastamise kavad peavad sisaldama, võttes vastavalt määruse (EL) nr 1093/2010 artikli 16 lõikele 3 selliste suuniste järgimiseks mis tahes meetmeid.

(15) Direktiivi 2014/59/EL kohase finantsseisundi taastamise kavandamise eesmärk on määrata kindlaks valikuvõimalused krediidiasutuse või investeerimisühingu või konsolideerimisgrupi jätkusuutlikkuse ja finantsseisundi säilitamiseks või taastamiseks stressiolukorras. Finantsseisundi taastamise kava hindamise kriteeriumid peaksid seega tagama, et kava on asjaomaste üksuste jaoks sobiv ning et kava ja selles kindlaks määratud valikuvõimalused on jätkusuutlikud ja et neid saab õigel ajal rakendada. Konkreetsed küsimused, mida pädev asutus peab hindama, sõltuvad finantsseisundi taastamise kava sisust ja ulatusest. Tuleks sätestada ühtsed eeskirjad, mis käsitlevad hindamise aluseks olevaid miinimumkriteeriume, et võtta arvesse pädevate asutuste õigust kehtestada vastavalt direktiivi 2014/59/EL artiklile 4 teatavatele krediidiasutustele ja investeerimisühingutele lihtsustatud kohustused seoses finantsseisundi taastamise kavade sisu ja üksikasjadega.

(16) Vajaduse korral tuleks ette näha täiendavad kriteeriumid, mida kasutatakse konsolideerimisgrupi finantsseisundi taastamise kava hindamiseks, et kajastada täiendavaid nõudeid, mida direktiivi 2014/59/EL kohaselt selliste kavade suhtes kohaldatakse.

(17) Finantsseisundi taastamise kavad peaksid olema täielikud ja sisaldama direktiiviga 2014/59/EL ette nähtud kogu teavet, sealhulgas käesolevas määruses täpsustatud elemente. Samuti peaksid kavad olema kõikehõlmavad ja piisavalt üksikasjalikud ning sisaldama piisavalt erinevaid valikuvõimalusi seoses asjaomase üksuse või üksuste asjaoludega.

(18) Kriisilahenduse kavade sisu nõuetes tuleks võtta arvesse käimasolevat tööd, mille eesmärk on koordineerida finantsstabiilsuse nõukogu kaudu kõnealuseid suundumusi üleilmsel tasandil.

(19) Kriisilahenduse kavade sisu ja kriisilahenduskõlblikkuse hindamise nõuded peaksid olema piisavalt paindlikud, et võtta arvesse asjaomase krediidiasutuse või investeerimisühingu või konsolideerimisgrupi asjaolusid, tagamaks, et kavad on kriisilahendusstrateegiate rakendamiseks sihipärased ja kasulikud.

(20) Kriisilahendusasutused peaksid hindama, kas likvideerimisel tavalise maksejõuetusmenetluse käigus on kriisilahenduseesmärkide saavutamine usutav ja teostatav. Selleks võib neil olla vaja tugineda hoiuste tagamise skeemide asjakohastele teadmistele. Likvideerimise teostatavuse ja usaldusväärsuse hindamine ei välista vajadust hinnata seda, kas likvideerimine riigisisese maksejõuetusmenetluse käigus aitaks kriisilahenduseesmärke saavutada samal määral, sealhulgas samal määral minimeerida tuginemist erakorralisele finantstoetusele.

(21) Kriisilahenduskõlblikkuse hindamine on järkjärguline protsess ja seda saab teostada üksnes kindlaks määratud eelistatud kriisilahendusstrateegia alusel. Kriisilahendusasutused võivad protsessi lõpus jõuda järeldusele, et sobivam on kohandatud või täiesti erinev strateegia.

(22) Tuleks kaaluda ka eelistatud kriisilahendusstrateegia variante, et võtta arvesse asjaolusid, mis takistavad eelistatud kriisilahendusstrateegia rakendamist, nt kui ühe isiku suhtes kriisilahenduse algatamise strateegia, mille puhul kasutatakse kohustuste ja nõudeõiguste teisendamise vahendit, ei ole enam teostatav, kuna kahjumi suurus ületab emaettevõtja emiteeritud kõlblike kohustuste mahtu.

(23) Konsolideerimisgrupi kriisilahenduse kavade ja kriisilahenduskõlblikkuse hindamise nõuded peaksid võimaldama kasutada kriisilahendusstrateegiaid, mis põhinevad finantsstabiilsuse nõukogu välja töötatud ja direktiivi 2014/59/EL põhjenduses 80 osutatud spetsiaalsetel lähenemisviisidel. Kriisilahendusstrateegiad võivad hõlmata ühte kriisilahendusasutust, kes kohaldab kriisilahendusvahendeid konsolideerimisgrupi valdusettevõtja või emaettevõtja tasandil (ühe isiku suhtes kriisilahenduse algatamine), või mitut kriisilahendusasutust, kes kohaldavad kriisilahendusvahendeid piiriülese konsolideerimisgrupi mitme piirkondliku või funktsionaalse allkonsolideerimisgrupi või üksuse suhtes (mitme isiku suhtes kriisilahenduse algatamine), või mõlema süsteemi aspektide kombineeritud varianti.

(24) Igal juhul tuleks kriisilahenduse kavandamisel ja kriisilahenduskõlblikkuse hindamisel võtta arvesse mis tahes toetusmeetmeid, mida on vaja muudelt kui kriisilahendusmeetmeid võtvatelt kriisilahendusasutustelt, nt teabe esitamine, kriitiliste jagatud teenuste jätkuv osutamine ja otsused kriisilahendusmeetmete võtmisest hoidumise kohta, võttes arvesse teiste kriisilahendusasutuste õigust tegutseda omal algatusel, kui seda on vaja riigisisese finantsstabiilsuse saavutamiseks juhul, kui juhtivad kriisilahendusasutused ei ole võtnud tulemuslikke meetmeid.

(25) Direktiivi 2014/59/EL lisa C jaos on sätestatud küsimused, mida tuleb arvesse võtta krediidiasutuse või investeerimisühingu või konsolideerimisgrupi kriisilahenduskõlblikkuse hindamisel, kuid need ei ole ammendavad ja vajavad täpsustamist.

(26) Vastavalt direktiivi 2014/59/EL artiklile 32 tuleks kriisilahendusmeetmeid võtta üksnes juhul, kui krediidiasutuse või investeerimisühingu või konsolideerimisgrupi likvideerimine tavalise maksejõuetusmenetluse käigus ei oleks avalikes huvides, ja seepärast tuleks kriisilahenduskõlblikkuse hindamisel kaaluda sellist likvideerimist kriisilahendusmeetmete alternatiivina.

(27) Direktiivi 2014/59/EL artikli 23 lõikes 1 on sätestatud eri tingimused, mis peavad olema täidetud, et emaettevõtjana tegutsev krediidiasutus või investeerimisühing, liidus emaettevõtjana tegutsev krediidiasutus või investeerimisühing ja teatavad muud teises liikmesriigis või kolmandates riikides tegutsevad konsolideerimisgrupi üksused ja nende tütarettevõtjad, kes on krediidiasutused või investeerimisühingud või finantseerimisasutused, võivad kõnealuse direktiivi III peatüki kohase konsolideerimisgrupi finantstoetuse lepingu alusel anda finantstoetust laenuna, tagatisena või tagatiseks kasutatavate varadena teisele konsolideerimisgrupi üksusele, kes täidab varase sekkumise tingimusi. Vastavalt direktiivi 2014/59/EL artikli 25 lõikele 2 võib toetust andva krediidiasutuse või investeerimisühingu või konsolideerimisgrupi pädev asutus keelata finantstoetuse andmise või piirata seda.

(28) Võttes arvesse toetust saava üksuse finantsraskusi ja tingimust, et peab olema põhjendatud väljavaade, et finantstoetus neid finantsraskusi leevendab, tuleks teha toetust saava üksuse kapitali- ja likviidsusvajaduste põhjalik analüüs ning finantsraskuste sisemiste ja väliste põhjuste ning varasemate, olemasolevate ja prognoositavate turutingimuste analüüs. Kõnealune analüüs peaks hõlmama meetmeid, mida on kavandatud toetust saava üksuse finantsraskuste põhjuste kõrvaldamiseks ja mis võivad tõhusalt taastada üksuse finantsseisundi.

(29) Erinevate tingimuste hindamine on toetust andva üksuse ja tema eest vastutava pädeva asutuse ülesanne. Hindamisel tuleks võtta arvesse võimaliku ebasoodsa suundumuse riski. Toetust andva üksusega seotud tingimuste põhjalikul hindamisel peaks tema eest vastutav pädev asutus võtma arvesse ka finantstoetust saava konsolideerimisgrupi üksuse eest vastutava pädeva asutuse esitatud teavet ja hinnangut.

(30) Direktiivi 2014/59/EL artikli 19 lõike 7 kohaste toetuse andmise tingimuste puhul tuleks arvesse võtta toetust saava üksuse makseviivituse riski ja toetust andva üksuse kahjumit toetust saava üksuse makseviivituse korral, kusjuures see peab põhinema toetuse andmise või mitteandmise olukordade võrdlusel ning asjaomase teabe täielikul avalikustamisel. Need tingimused peaksid kajastama toetust andva üksuse parimaid huvisid vastavalt artikli 19 lõike 7 punktile b, milles on sätestatud, et arvesse võib võtta mis tahes otsest või kaudset tulu, mida lepingupool võib teenida finantstoetuse andmise tulemusel. Selle kontrollimiseks tuleb põhjalikult analüüsida toetust andva üksuse ja konsolideerimisgrupi kui terviku kulusid ja kasu kõnealuse kahe stsenaariumi puhul.

(31) Finantstoetuse lepingud ja konsolideerimisgrupi finantstoetuse andmine võivad parandada konsolideerimisgrupi kriisilahenduskõlblikkust, näiteks juhul, kui need on kooskõlas kriisilahendusstrateegiaga ette nähtud kahjumi katmise mehhanismiga. Samas võivad need ka piirata valitud kriisilahendusstrateegia rakendamise teostatavust, näiteks juhul, kui kõnealuse strateegiaga on ette nähtud konsolideerimisgrupi eri osade eraldamine. Seepärast peaks kriisilahenduskõlblikkusele avalduva mõju hindamine põhinema kriisilahenduskõlblikkuse hindamisel, individuaalsel kriisilahenduse kaval ja vajaduse korral konsolideerimisgrupi kriisilahenduse kaval, nagu on kindlaks määratud kriisilahenduse kolleegiumi ühisotsusega.

(32) Hindamise teostamisel direktiivi 2014/59/EL artikli 36, artikli 49 lõike 3 ja artikli 74 kohaldamisel tuleb tagada, et avalik-õiguslikud asutused, sealhulgas kriisilahendusasutused, krediidiasutused ja investeerimisühingud ning direktiivi 2014/59/EL artikli 1 lõike 1 punktides b, c ja d osutatud üksused sõltumatuid hindajaid ei mõjuta ning et sõltumatuid hindajaid ei peeta nende poolt mõjutatavaks.

(33) Seepärast tuleks kohaldada ühtseid eeskirju, et määrata kindlaks asjaolud, mille puhul isikut peetakse sõltumatuks asjaomastest avalik-õiguslikest asutustest, sealhulgas kriisilahendusasutusest, krediidiasutusest või investeerimisühingust ning direktiivi 2014/59/EL artikli 1 lõike 1 punktides b, c ja d osutatud üksusest. Kõnealused eeskirjad peaksid sisaldama nõudeid, mis käsitlevad asjaomase isiku teadmisi ja vahendeid ning nende seotust asjaomaste avalik-õiguslike asutustega, sealhulgas kriisilahendusasutusega, krediidiasutuse või investeerimisühinguga ning direktiivi 2014/59/EL artikli 1 lõike 1 punktides b, c ja d osutatud üksusega.

(34) Sõltumatust saab suurendada tingimustega, millega tagatakse sõltumatu hindaja teadmiste ja vahendite piisavus. Konkreetsemalt tuleks tagada, et sõltumatul hindajal on nõutav kvalifikatsioon, oskused ja teadmised kõigis asjakohastes valdkondades, eelkõige pangandusalase hindamise ja raamatupidamise valdkonnas. Samuti tuleks tagada, et sõltumatul hindajal on hindamiseks piisavad inim- ja tehnilised ressursid või juurdepääs nendele. Selleks võib olla asjakohane kaasata seoses hindamisega täiendavaid inim- ja tehnilisi ressursse, kasutades muude hindamisasutuste või õigusbüroode või muude allikate töötajaid või töövõtjaid. Hindamise toetamiseks töötajate või töövõtjate kaasamise korral tuleks tagada, et ei oleks sõltumatust ohustavat huvide konflikti. Igal juhul peab sõltumatu hindaja jääma vastutavaks hindamise tulemuste eest.

(35) Lisaks tuleks tagada, et sõltumatu hindaja suudab hindamise tulemuslikult teostada ka mis tahes asjaomasele avalik-õiguslikule asutusele, sealhulgas kriisilahendusasutusele, krediidiasutusele või investeerimisühingule ning direktiivi 2014/59/EL artikli 1 lõike 1 punktides b, c ja d osutatud üksusele liigselt tuginemata. Hindamise toetamiseks vajalike juhiste või suuniste andmist (nt seoses metoodikaga, mis on liidu õigusaktidega ette nähtud kriisilahendusega seotud hindamise valdkonnas) ei tuleks käsitada liigse tuginemisena, kui selliseid juhiseid või suuniseid peetakse hindamise toetamiseks vajalikuks. Toetuse pakkumist (nt kui krediidiasutus või investeerimisühing või asjaomane üksus annab sõltumatu hindaja käsutusse süsteeme, finantsaruandeid, regulatiivseid aruandeid, turuandmeid, muid andmeid või muud abi) ei tohiks takistada, kui ametisse nimetava asutuse või muu sellise asutuse hinnangul, kellele võib asjaomases liikmesriigis olla antud volitus kõnealuse ülesande täitmiseks, on see hindamise toetamiseks vajalik. Vastavalt mis tahes korrale, mis võidakse kehtestada, tuleks juhiste, suuniste ja muud laadi toetuse andmine kokku leppida igal juhtumi puhul eraldi või üldiselt.

(36) Takistada ei tuleks mõistliku tasu maksmist ega kulude mõistlikul määral hüvitamist seoses hindamisega.

(37) Sõltumatust võib ohustada asjaolu, et hindamist teostab isik, kes töötab mis tahes asjaomases avalik-õiguslikus asutuses, sealhulgas kriisilahendusasutuses, krediidiasutuses või investeerimisühingus ning direktiivi 2014/59/EL artikli 1 lõike 1 punktides b, c või d osutatud üksuses, või on nendega seotud; seda isegi juhul, kui kehtestatud on täielik struktuuriline eraldatus, et hoida ära selliseid ohtusid nagu eneseülevaatus, omahuvi, eestkoste, familiaarsus, usalduslikud suhted või hirmutamine. Seepärast tuleb tagada asjakohane õiguslik eraldatus, nii et sõltumatu hindaja ei oleks asjaomase avalik-õigusliku asutuse, sealhulgas kriisilahendusasutuse või asjaomase krediidiasutuse või investeerimisühingu või üksuse töötaja või töövõtja.

(38) Samuti on oluline tagada, et sõltumatul hindajal ei ole asjaomase avalik-õigusliku asutuse, sealhulgas kriisilahendusasutusega, krediidiasutuse või investeerimisühinguga ning direktiivi 2014/59/EL artikli 1 lõike 1 punktides b, c või d osutatud üksusega, sealhulgas selle kõrgema juhtkonnaga, kontrollivate aktsionäridega, konsolideerimisgrupi üksustega ja oluliste võlausaldajatega oluline ühine huvi või huvide konflikt, nagu võib olla juhul, kui sõltumatu hindaja on asjaomase krediidiasutuse või investeerimisühingu või üksuse oluline võlausaldaja. Ka isiklikud suhted võivad kujutada endast olulist huvi.

(39) Seega peaks ametisse nimetav asutus või muu selline asutus, kellele võib asjaomases liikmesriigis olla antud volitus kõnealuse ülesande täitmiseks, hindama, kas on olulisi ühiseid huvisid või huvide konflikte. Selliseks hindamiseks peaks sõltumatu hindaja teavitama ametisse nimetavat asutust või muud sellist asutust, kellele võib asjaomases liikmesriigis olla antud volitus kõnealuse ülesande täitmiseks, mis tahes tegelikust või võimalikust huvist, mida isiku arvates võib kõnealuse asutuse hinnangul pidada oluliseks huviks, ja esitama mis tahes teabe, mida asutus võib sellise hinnangu andmiseks vajada. Juriidiliste isikute puhul tuleks sõltumatust hinnata äriühingu või partnerluse kui terviku seisukohast, kuid võttes arvesse struktuurilist eraldatust või muud korda, mis võidakse kehtestada, et teha vahet hindamisse kaasatud olla võivate ja muude töötajate vahel, et piirata selliseid võimalikke ohtusid nagu eneseülevaatus, omahuvi, eestkoste, familiaarsus, usalduslikud suhted või hirmutamine. Kui kõnealused ohud on võrreldes võetud kaitsemeetmetega nii suured, et see seab kahtluse alla hindaja sõltumatuse, ei tohiks äriühing või partnerlus olla sõltumatu hindaja.

(40) Vannutatud audiitorit, kes tegi krediidiasutuse või investeerimisühingu või direktiivi 2014/59/EL artikli 1 lõike 1 punktides b, c või d osutatud üksuse auditi aastal, mis eelnes kuupäevale, mil hinnatakse isiku sõltumatu hindajana tegutsemise kõlblikkust, ei tohiks pidada sõltumatuks mingil juhul. Ka muid auditi- või hindamisteenuseid, mida osutati asjaomasele krediidiasutusele või investeerimisühingule või üksusele aastatel, mis vahetult eelnesid kuupäevale, mil hinnatakse sõltumatust, tuleks käsitada olulise ühise huvina või huvide konfliktina, välja arvatud juhul, kui ametisse nimetavale asutusele või muule sellisele asutusele, kellele võib asjaomases liikmesriigis olla antud volitus kõnealuse ülesande täitmiseks, on rahuldaval viisil tõendatud, et see ei ole nii, võttes arvesse kõiki asjakohaseid asjaolusid, sealhulgas struktuurilist eraldatust või muud kehtestatud korda.

(41) Pärast ametisse nimetamist on oluline, et sõltumatu hindaja järgib vastavalt kehtivale eetikakoodeksile ja kutsestandarditele põhimõtteid ja protseduure, et teha kindlaks mis tahes tegelikud või võimalikud huvid, mida hindaja arvates võib pidada oluliseks ühiseks huviks või huvide konfliktiks. Ametisse nimetavat asutust või muud sellist asutust, kellele võib asjaomases liikmesriigis olla antud volitus kõnealuse ülesande täitmiseks, tuleks viivitamata teavitada mis tahes tuvastatud tegelikust või võimalikust huvist, ja kõnealused asutused peaksid kaaluma, kas neid huvisid tuleks pidada oluliseks huviks, mille puhul tuleks sõltumatu hindaja ametist tagandada ja uus hindaja ametisse nimetada.

(42) Direktiiviga 2014/59/EL on ette nähtud, et liikmesriigid annavad oma kriisilahendusasutustele õigused, sealhulgas kõnealuse direktiivi artikli 2 lõike 1 punktis 66 määratletud allahindamise ja konverteerimise õiguse, mida võib kohaldada sõltumatult või koos kriisilahendusmeetmetega.

(43) Oluline on tagada, et allahindamise ja konverteerimise õigust saab kohaldada kõigi kohustuste suhtes, mida ei ole välja jäetud direktiivi 2014/59/EL artikli 44 lõikega 2. Kolmanda riigi õigusega reguleeritud kohustuste puhul (välja arvatud kohustused, mis on välja jäetud direktiivi 2014/59/EL artikli 55 lõikega 1) tuleks lisada lepinguline säte, et toetada allahindamise ja konverteerimise õiguse kohaldamist selliste kohustuste suhtes.

(44) Direktiivi 2014/59/EL artikli 55 lõikes 1 osutatud lepinguline säte tuleks lisada lepingutesse, millega luukase kohustus, mille suhtes kõnealust artiklit kohaldatakse, ja mis on sõlmitud enne kuupäeva, mil hakati kohaldama direktiivi 2014/59/EL IV jaotise IV peatüki 5. jao ülevõtmiseks vastu võetud sätteid.

(45) Eelkõige tuleks direktiivi 2014/59/EL artikli 55 lõikes 1 osutatud lepinguline säte lisada asjaomastesse lepingutesse, mis käsitlevad kohustust, mis ei ole selle loomisel täielikult tagatud või on täielikult tagatud, kuid kohustust reguleerivad lepinguliste sätetega ei kohustata võlgnikku hoidma kohustust pidevalt tagatuna kooskõlas liidu õiguse või samaväärse kolmanda riigi õiguse regulatiivsete nõuetega.

(46) Asjaomaste lepingute puhul, mis on sõlmitud enne kuupäeva, mil hakati kohaldama direktiivi 2014/59/EL IV jaotise IV peatüki 5. jao ülevõtmiseks vastu võetud sätteid, tuleks lepinguline säte lisada juhul, kui kõnealuse lepingu alusel luuakse kohustused pärast ülevõtmise kuupäeva.

(47) Lisaks sellele peaks asjaomaste lepingute puhul, mis on sõlmitud enne kuupäeva, mil hakati kohaldama direktiivi 2014/59/EL IV jaotise IV peatüki 5. jao ülevõtmiseks vastu võetud sätteid, oluliste muudatuste puhul, mis mõjutavad lepingu poole sisulisi õigusi ja kohustusi, kaasnema kohustus lisada direktiivi 2014/59/EL artikli 55 lõikes 1 osutatud lepinguline säte. Ebaoluliste muudatustega, mis ei mõjuta asjaomase lepingu poole sisulisi õigusi ja kohustusi, ei peaks kaasnema lepingulise sätte lisamise nõue; kõigil muudel juhtudel tuleks lepinguline säte lisada.

(48) Selleks et saavutada asjakohane ühtsus, tagades samas, et kriisilahendusasutused, krediidiasutused ja investeerimisühingud ning direktiivi 2014/59/EL artikli 1 lõike 1 punktides b, c ja d osutatud üksused saavad võtta arvesse õigussüsteemide või kohustuse laadist või vormist tulenevaid erinevusi, tuleb sätestada lepingulise sätte kohustuslik sisu.

(49) Selleks et saavutada kogu liidus ühtne lähenemisviis, mis tagab tõhusa koordineerimise asjaomaste asutuste vahel, ja et kriisilahendusasutus saaks kiiresti teha informeeritud kriisilahendusotsuseid, nähakse käesoleva määrusega ette direktiivi 2014/59/EL artikli 81 lõigetes 1, 2 ja 3 osutatud teavitamise menetlus ja teadete sisu.

(50) Teavitada tuleks turvaliste elektrooniliste sidevahendite abil, mis on kooskõlas teate kiireloomulisuse ja olulisusega. Selleks et edendada koordineerimist poolte vahel, tuleks protsessis ette näha eelnev suuline teade ja sellele järgnev teate saamise kinnitus.

(51) Kuna teade peaks sisaldama asjakohast teavet, mis võimaldab saajal täita oma ülesandeid, sätestatakse sellise teate konkreetne sisu, mille krediidiasutus või investeerimisühing või artikli 1 lõike 1 punktis b, c või d osutatud üksuse juhtorgan esitab pädevale asutusele selle kohta, et krediidiasutus või investeerimisühing või kõnealune üksus on maksejõuetu või tõenäoliselt muutub maksejõuetuks. Samuti peaks pädeva asutuse teade kriisilahendusasutusele sisaldama teavet, mis võimaldab viimasel täita oma ülesandeid. Konkreetsed sisunõuded tuleks ette näha ka seoses teatega hinnangu kohta, et krediidiasutus või investeerimisühing või artikli 1 lõike 1 punktis b, c või d osutatud üksus on maksejõuetu või tõenäoliselt muutub maksejõuetuks, kui sellise hindamise on algatanud vastavalt pädev asutus või kriisilahendusasutus. Sel juhul tuleks teates märkida ka direktiivi 2014/59/EL artikli 32 lõike 1 punktides a ja b osutatud asjakohased tingimused.

(52) Selleks et tagada kogu liidus ühtne lähenemisviis kriisilahendusmeetmete sidusrühmade asjakohaseks teavitamiseks, nähakse käesoleva määrusega ette sellise teate sisu ja saatmise menetlus, millega esitatakse kriisilahendusmeetmete mõju kokkuvõte, sealhulgas otsus teatavate õiguste peatamise või piiramise kohta vastavalt direktiivi 2014/59/EL artiklitele 69, 70 ja 71.

(53) Käesolevas määruses sätestatakse sellise teate sisu, võttes arvesse teatavat olulist teavet, mis esitatakse jae- ja kutselistele klientidele ja võlausaldajatele; elementide osas, mis ei ole käesolevas määruses kindlaks määratud, peaks teade olema kooskõlas kriisilahenduse kava raames välja töötatud üldise teabevahetusstrateegiaga, mida on käsitletud käesoleva määruse II peatüki 1. ja 2. jaos. Tuleb vastu võtta regulatiivsed tehnilised standardid, et kehtestada ühtsed ja üksikasjalikud eeskirjad seoses kriisilahenduse kolleegiumide loomisega ja menetlustega, mida kriisilahenduse kolleegiumid peavad direktiivi 2014/59/EL artiklis 88 osutatud funktsioonide ja ülesannete täitmisel järgima, pidades silmas, et konsolideerimisgrupi kriisilahenduse kavandamisel ja kriisilahendusel võib olla oluline mõju mitmele liikmesriigile.

(54) Kriisilahenduse kolleegiumi loomisel tuleb vältida konsolideeritud järelevalvet tegeva asutuse ja järelvalvekolleegiumi tehtud töö dubleerimist. Samuti on oluline tagada, et seda tööd kohandatakse vastavalt kolleegiumi toimimise vajadustele. Eelkõige on oluline tagada, et konsolideerimisgrupi tasandi kriisilahendusasutus võtab vastavalt arvesse, ajakohastab ja kohandab kogu asjakohast tööd, mida konsolideeritud järelevalvet tegev asutus on järelvalvekolleegiumi raames teinud, eelkõige seoses asjaomaste konsolideerimisgrupi üksuste ja seejärel selliste ametiasutuste kindlakstegemisega, keda tuleks kutsuda kolleegiumi liikmeteks või vaatlejateks (nn kaardistamisprotsess).

(55) Viidet muudele töörühmadele või kolleegiumidele, kes täidavad samu ülesandeid ja funktsioone vastavalt direktiivi 2014/59/EL artikli 88 lõikele 6, tuleks mõista nii, et need hõlmavad (kuid ei piirdu nendega) kriisiohjerühmasid, mis on loodud vastavalt finantsstabiilsuse nõukogu ja G20 välja töötatud ühistele põhimõtetele ja lähenemisviisidele. Seepärast on oluline ette näha, et konsolideerimisgrupi tasandi kriisilahendusasutused hindavad kriisilahenduse kolleegiumi loomise kohustuse hindamisel ka seda, kas kõnealused teised töörühmad või kolleegiumid tegutsevad vastavalt käesoleva määruse sätetele.

(56) Kolmandate riikide kriisilahendusasutuste osalemine kriisilahenduse kolleegiumides on juba ette nähtud direktiivi 2014/59/EL artikli 88 lõikega 3. Seepärast tuleb ette näha nende kriisilahenduse kolleegiumides ja erinevate kolleegiumi ülesannete täitmises osalemise kord.

(57) Kriisilahenduse tulemuslikuks kavandamiseks on vaja tõhusat suhtlust ja koostööd kriisilahenduse kolleegiumi ja pangandusgrupi vahel, eelkõige konsolideerimisgrupi tasandi kriisilahendusasutuse ja liidu emaettevõtja vahel. Selleks peaks konsolideerimisgrupi tasandi kriisilahendusasutus teavitama liidu emaettevõtjat kriisilahenduse kolleegiumi loomisest, koosseisust ja selle mis tahes muutustest. Tõhusas ja õigeaegses suhtluses ja koostöös konsolideerimisgrupi tasandi kriisilahendusasutuse ja liidu emaettevõtja vahel ei tohiks siiski jätta arvestamata finantsstabiilsuse säilitamiseks vajalike meetmete kiireloomulisuse ega kriisilahenduse kavandamise ettevalmistava või ärahoidva laadi ja sellega seotud keerulise majandusliku hindamisega.

(58) Kriisilahenduse kolleegiumi kirjalik kord ja menetlused peaksid hõlmama organisatsioonilisi sätteid, mida on vaja tõhusa ja tulemusliku otsustusprotsessi tagamiseks. Eelkõige peaks kriisilahenduse kolleegium tunnistama vajadust luua kriisilahenduse kolleegiumi raames paindlikud allstruktuurid, et täita kolleegiumi funktsioone ja tagada, et liikmed saavad kõigisse kolleegiumi funktsioonide täitmisse asjakohasel viisil panustada. Kui peetakse vajalikuks, et muud kui kolleegiumide liikmetest ametiasutused osaleksid kolleegiumis vaatlejatena, peab konsolideerimisgrupi tasandi kriisilahendusasutus tagama, et vaatlejana osalemise tingimused on sätestatud kirjalikus lepingus ja et need ei ole soodsamad kui kolleegiumi liikmete suhtes käesoleva määrusega kehtestatud tingimused.

(59) Kriisilahenduse kolleegiumi kirjalik kord ja menetlused peaksid hõlmama ka tegevusalaseid sätteid, tagamaks, et kolleegium võimaldab kriisilahendusasutustel koordineerida oma sisendit järelevalvekolleegiumisse ning analüüsida, võtta arvesse ja hinnata sisendit, mida kriisilahendusasutused saavad järelevalvekolleegiumilt. Seepärast peaks kirjalik kord hõlmama järelevalve- ja kriisilahenduse kolleegiumi ja veel olulisemalt konsolideerimisgrupi tasandi kriisilahendusasutuse ja konsolideeritud järelevalvet tegeva asutuse teabevahetuse protsessi. Samuti tuleks kirjalikus korras sätestada protsess, mida järgitakse kriisilahenduse kolleegiumis ühise seisukoha kujundamiseks juhtudel, mida tegelikult on vaja koordineerida, kuid ühisotsust ei ole direktiivi 2014/59/EL kohaselt nõutud.

(60) Konsolideerimisgrupi tasandi kriisilahendusasutusel peaks olema juurdepääs kogu teabele, mida on vaja tema kohustuste ja ülesannete täitmiseks, ja ta peaks tegutsema mis tahes kolleegiumi liikmelt või konsolideerimisgrupi üksuselt saadava sellise teabe kogumise ja levitamisega, mille suhtes kohaldatakse direktiivis 2014/59/EL sisalduvaid konfidentsiaalsussätteid ja sätteid, millega reguleeritakse konfidentsiaalse teabe vahetamist.

(61) Selleks et töökord hädaolukorras toimiks, peaks konsolideerimisgrupi tasandi kriisilahendusasutus testima kriisilahenduse kolleegiumi toimimist ja vajaduse korral kaasama testimisse liidu emaettevõtja.

(62) Esmatähtis on ühisotsuse tegemise protsessi õigeaegne ja realistlik kavandamine. Kõik kõnealuse protsessiga seotud kriisilahendusasutused peaksid andma konsolideerimisgrupi tasandi kriisilahendusasutusele oma panuse vastavasse ühisotsusesse õigel ajal ja tõhusalt ning vastavalt ajaomase ühisotsuse ajakavale.

(63) Tuleb tagada, et ühisotsused tehakse kiiresti ja õigel ajal. See on eriti oluline kriisilahendust käsitlevate otsuste puhul, kuid asjakohane ka kriisilahenduse kavandamise puhul. Samal ajal tuleks tagada, et kõigile ühisotsuse tegemise protsessis osalevatele ametiasutustele antakse oma seisukohtade esitamiseks piisavalt aega. Selleks et leida nende kahe eesmärgi vahel sobiv tasakaal, tuleks konsolideerimisgrupi tasandi kriisilahendusasutusele anda õigus esitada teistele protsessis osalevatele ametiasutustele ettepaneku projekt, määrates samas asjakohase tähtaja, pärast mida eeldatakse, et vastuväiteid mitteesitanud ametiasutused on ettepanekuga nõus. Asjakohase tähtaja määramisel peaks konsolideerimisgrupi tasandi kriisilahendusasutus võtma nõuetekohaselt arvesse otsustusprotsessi tegelikku ajakava, mis on kindlaks määratud õigussätetega või kolleegiumi enda poolt.

(64) Tulemusliku protsessi kehtestamise tagamiseks peaks konsolideerimisgrupi tasandi kriisilahendusasutusel olema lõplik õigus määrata kindlaks järgitavad etapid. Tuleks sätestada mis tahes ühisotsuse tegemise etapid, pidades silmas, et mõned neist võivad olla paralleelsed ja mõned järjestikused.

(65) Vastavalt direktiivi 2014/59/EL artikli 13 lõikele 3 tuleks konsolideerimisgrupi kriisilahenduse kavad läbi vaadata ja ajakohastada vähemalt kord aastas. Samas tuleks tagada, et konsolideerimisgrupi kriisilahenduse kavad vaadatakse läbi ja ajakohastatakse ka juhtumipõhiselt kriisilahenduse kolleegiumide algatusel või kui selleks tekib vajadus tulenevalt järelvalvekolleegiumi saadud teabest.

(66) Kriisilahenduse kolleegiumide toimimise läbipaistvuse suurendamiseks tuleks käesolevas määruses selgelt sätestada liidu emaettevõtjale ja asjaomase konsolideerimisgrupi muudele üksustele ühisotsuste teatamise ühtsed tingimused. Protsesside ja tulemuste võrreldavuse ja ühtsuse tagamiseks tuleb selgelt sätestada ühtsed eeskirjad kriisilahenduse kolleegiumides ühisotsuste tegemise protsessi ja dokumentide kohta.

(67) Samuti tuleks tagada selliste individuaalsete otsuste koordineerimine, mida konsolideerimisgrupi tasandi kriisilahendusasutused ja tütarettevõtjate kriisilahendusasutused teevad ühisotsuse puudumise korral, et kriisilahenduse kolleegium saaks täita direktiivi 2014/59/EL artikli 88 lõikes 1 sätestatud ülesandeid. Seega tuleb ette näha kolleegiumide toimimise protsess, mille raames konsolideerimisgrupi tasandi kriisilahendusasutus ja muud ametiasutused püüdlevad tõhusa ja toimiva konsolideerimisgrupi kriisilahenduse kavandamise suunas isegi ühisotsuste puudumise korral.

(68) Selleks et teha kindlaks, kas on vaja konsolideerimisgrupi kriisilahenduse skeemi, peaksid kriisilahenduse kolleegiumis osalevad asjaomased kriisilahendusasutused vastavalt direktiivi 2014/59/EL artiklitele 91 ja 92 kaaluma, kas kriisilahendus mõjutab kogu konsolideerimisgruppi. Selleks peaks konsolideerimisgrupi tasandi kriisilahendusasutus püüdma teha kindlaks konsolideerimisgrupi üksused, mis on või võivad saada mõjutatud juhul, kui konsolideerimisgrupi üksus või liidu emaettevõtja täidab direktiivi 2014/59/EL artiklite 32 või 33 tingimusi.

(69) Kriisilahenduseks optimaalsete tingimuste tagamiseks tuleb tegutseda tõhusalt ja tulemuslikult lühikese aja jooksul. Seepärast on oluline ette näha, et kriisilahenduse kolleegium võtaks konsolideerimisgrupi kriisilahenduse skeemi vajaduse kaalumisel arvesse ka riiklike rahastute vastastikuse toetamise vajadust. Eelkõige seoses rahastamiskavadega ja direktiivi 2014/59/EL kohaldamisega peaks kriisilahenduse kolleegium võtma arvesse seda, kas riiklikud rahastud peaksid vastastikku üksteist toetama. Vastastikuse toetamise puudumisel tuleks rahastamiskava sisu ja protsessi vastavalt kohandada. Tõhususe tagamiseks peaks konsolideerimisgrupi tasandi kriisilahendusasutusel olema lubatud asendada tema lõplik positiivne hinnang konsolideerimisgrupi kriisilahenduse skeemi vajaduse kohta kõnealuse skeemi ettepanekuga.

(70) Konsolideerimisgrupi kriisilahenduse skeemis tuleks võimalikul ja asjakohasel määral võtta arvesse ja järgida konsolideerimisgrupi kriisilahenduse kava, välja arvatud juhul, kui kriisilahendusasutused leiavad juhtumi asjaolusid arvestades, et kriisilahenduse eesmärke on võimalik saavutada tulemuslikumalt meetmetega, mis ei ole kriisilahenduse kavas ette nähtud.

(71) On oluline, et kõik, keda krediidiasutuse või investeerimisühingu kriisilahendus mõjutab, saaksid täielikult aru sellise kriisilahendusasutuse seisukohtadest ja tegevusest, kes ei ole nõus ühisotsusega koordineerimise eesmärgil koostatava konsolideerimisgrupi kriisilahenduse skeemi kohta. Seepärast peaks mittenõustuv asutus mittenõustumist konsolideerimisgrupi tasandi kriisilahendusasutusele selgelt põhjendama.

(72) Käesolev määrus põhineb regulatiivsete tehniliste standardite eelnõul, mille Euroopa Pangandusjärelevalve (EBA) esitas komisjonile.

(73) EBA on konsulteerinud Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukoguga seoses regulatiivsete tehniliste standarditega, mis käsitlevad selliste krediidiasutuste ja investeerimisühingute kriisilahenduse kavade sisu, mis ei kuulu konsolideerimisgruppi, mille suhtes kohaldatakse konsolideeritud järelevalvet vastavalt 2013/36/EL artiklitele 111 ja 112, ja konsolideerimisgrupi kriisilahenduskavade sisu vastavalt direktiivi 2014/59/EL artiklitele 10 ja 13 ning kriteeriume, mille alusel hinnatakse krediidiasutuste ja investeerimisühingute või konsolideerimisgruppide kriisilahenduskõlblikkust vastavalt direktiivi 2014/59/EL artikli 15 lõikele 4 ja artikli 16 lõikele 2.

(74) EBA on korraldanud käesoleva määruse aluseks oleva regulatiivsete tehniliste standardite eelnõu kohta avaliku konsultatsiooni, analüüsinud võimalikku asjaomast kulu ja kasu ning küsinud arvamust määruse (EL) nr 1093/2010 artikli 37 kohaselt loodud pangandussektori sidusrühmade kogult,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:

I PEATÜKK

ÜLDSÄTTED JA FINANTSSEISUNDI TAASTAMISE KAVAD

1. JAGU

Üldsätted

Artikkel 1

Reguleerimisese

Käesolevas määruses täpsustatakse järgmist:

1) individuaalses finantsseisundi taastamise kavas ja vastavalt direktiivi 2014/59/EL artikli 7 lõigetele 5 ja 6 konsolideerimisgrupi finantsseisundi taastamise kavas esitatav teave;

2) miinimumkriteeriumid, mida pädev asutus peab nii individuaalsete kui ka konsolideerimisgrupi finantsseisundi taastamise kavade puhul hindama vastavalt direktiivi 2014/59/EL artikli 6 lõikele 8;

3) selliste krediidiasutuste ja investeerimisühingute kriisilahenduse kavade sisu, mis ei kuulu konsolideerimisgruppi, mille suhtes kohaldatakse konsolideeritud järelevalvet vastavalt direktiivi 2013/36/EL artiklitele 111 ja 112, ja konsolideerimisgruppide kriisilahenduse kavade sisu vastavalt direktiivi 2014/59/EL artiklitele 10 ja 13;

4) küsimused ja kriteeriumid, mida tuleb krediidiasutuse või investeerimisühingu või konsolideerimisgrupi kriisilahenduskõlblikkuse hindamisel arvestada vastavalt direktiivi 2014/59/EL artikli 15 lõikele 4 ja artikli 16 lõikele 2;

5) direktiivi 2014/59/EL artikli 23 lõike 1 punktides a, c, e ja i sätestatud tingimused seoses konsolideerimisgrupi üksuse finantstoetusega vastavalt kõnealuse direktiivi artiklile 19;

6) asjaolud, mille korral on isik sõltumatu kriisilahendusasutusest ja krediidiasutusest või investeerimisühingust või direktiivi 2014/59/EL artikli 1 lõike 1 punktides b, c või d osutatud üksusest kõnealuse direktiivi artikli 36 lõike 1 ja artikli 74 kohaldamisel;

7) selliste kohustuste loetelu, mille puhul kehtib direktiivi 2014/59/EL artikli 55 lõikes 1 osutatud lepingulise sätte lisamise kohustusest väljajätmine, ja kõnealuse lõikega ette nähtud lepingulise sätte sisu;

8) menetlused ja sisu seoses direktiivi 2014/59/EL artikli 81 lõigetes 1, 2 ja 3 osutatud teadetega ja kõnealuse direktiivi artiklis 83 osutatud peatamisteatega;

9) üksikasjalikud eeskirjad kriisilahenduse kolleegiumide moodustamise ja toimimise kohta direktiivi 2014/59/EL artikli 88 lõikes 1 osutatud ülesannete täitmiseks.

Punktide 1, 2, 3 ja 4 suhtes kohaldatakse mis tahes lihtsustatud kohustusi, mis on kindlaks määratud vastavalt direktiivi 2014/59/EL artiklile 4.

Artikkel 2

Mõisted

Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid:

1) „individuaalne finantsseisundi taastamise kava“– mis tahes järgmistest:

a) sellise krediidiasutuse või investeerimisühingu poolt vastavalt direktiivi 2014/59/EL artikli 5 lõikele 1 koostatud finantsseisundi taastamise kava, mis ei kuulu konsolideerimisgruppi, mille suhtes kohaldatakse konsolideeritud järelevalvet vastavalt direktiivi 2013/36/EL artiklitele 111 ja 112;

b) ELis tegutseva emaettevõtja tütarettevõtja poolt vastavalt direktiivi 2014/59/EL artikli 7 lõikele 2 koostatud finantsseisundi taastamise kava;

2) „kriisilahendusstrateegia“– kriisilahenduse kava või konsolideerimisgrupi kriisilahenduse kavaga ette nähtud kriisilahendusmeetmed;

3) „eelistatud kriisilahendusstrateegia“– kriisilahendusstrateegia, mis sobib kõige paremini direktiivi 2014/59/EL artiklis 31 sätestatud kriisilahenduseesmärkide saavutamiseks, võttes arvesse krediidiasutuse või investeerimisühingu või konsolideerimisgrupi struktuuri ja ärimudelit ning konsolideerimisgruppi kuuluvate juriidiliste isikute suhtes kohaldatavat kriisilahenduskorda;

4) „kvalifitseeruvad kõlblikud kohustused“– kõlblikud kohustused, mis vastavad direktiivi 2014/59/EL artikli 45 lõikes 4 sätestatud tingimustele, et neid saaks arvata kõnealuse direktiivi artikli 45 lõikes 1 osutatud omavahendite ja kõlblike kohustuste summa hulka;

5) „ühe isiku suhtes kriisilahenduse algatamine“– kriisilahenduse strateegia, mille raames üksainus kriisilahendusasutus kohaldab kriisilahendusõigusi üheainsa emaettevõtja või üheainsa krediidiasutuse või investeerimisühingu tasandil, kelle suhtes kohaldatakse konsolideeritud järelevalvet;

6) „mitme isiku suhtes kriisilahenduse algatamine“– kriisilahenduse strateegia, mille raames kaks või enam kriisilahendusasutust kohaldavad kriisilahendusõigusi konsolideerimisgrupi mitme piirkondliku või funktsionaalse allkonsolideerimisgrupi või üksuse suhtes;

7) „kontroll“– Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 575/2013 (4) artikli 4 lõike 1 punktis 37 määratletud kontroll;

8) „oluline osalus“– määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktis 36 määratletud oluline osalus.

2. JAGU

Finantsseisundi taastamise kavade sisu

Artikkel 3

Finantsseisundi taastamise kavas esitatav teave

Finantsseisundi taastamise kavas esitatakse vähemalt järgmine teave:

1) finantsseisundi taastamise kava põhielementide kokkuvõte vastavalt artiklile 4;

2) teave juhtimise kohta vastavalt artiklile 5;

3) strateegiline analüüs vastavalt artiklitele 6–12;

4) teabevahetus- ja avalikustamiskava vastavalt artiklile 14;

5) ettevalmistavate meetmete analüüs vastavalt artiklile 15.

Artikkel 4

Finantsseisundi taastamise kava põhielementide kokkuvõte

1. Finantsseisundi taastamise kava põhielementide kokkuvõte hõlmab kõigi järgmiste kokkuvõtteid:

a) finantsseisundi taastamise kava teave juhtimise kohta;

b) finantsseisundi taastamise kava strateegiline analüüs, sealhulgas artikli 12 lõikes 3 osutatud üldise taastumissuutlikkuse kokkuvõte;

c) pärast kõige viimase finantsseisundi taastamise kava pädevatele asutustele esitamist krediidiasutuses või investeerimisühingus toimunud mis tahes olulised muutused;

d) finantsseisundi taastamise kava teabevahetus- ja avalikustamiskava;

e) finantsseisundi taastamise kavas kindlaks määratud ettevalmistavad meetmed.

2. Käesoleva määruse I peatüki 2. ja 3. jao kohaldamisel tähendab oluline muutus mis tahes muutust, mis võib mõjutada krediidiasutuse või investeerimisühingu või ELis tegutseva emaettevõtja või ühe või mitme selle tütarettevõtja suutlikkust rakendada finantsseisundi taastamise kava või kõnealuse kavaga ette nähtud ühte või mitut finantsseisundi taastamise valikuvõimalust.

Artikkel 5

Juhtimine

Teave juhtimise kohta sisaldab vähemalt järgmiste punktide üksikasjalikku kirjeldust:

1) kuidas finantsseisundi taastamise kava välja töötati, sealhulgas vähemalt järgmine: a) kava iga osa koostamise, rakendamise ja ajakohastamise eest vastutavate isikute roll ja ülesanded; b) sellise isiku andmed, kes üldiselt vastutab finantsseisundi taastamise kava ajakohastamise eest, ja sellise protsessi kirjeldus, mida kasutatakse finantsseisundi taastamise kava ajakohastamiseks, et võtta arvesse mis tahes olulisi muudatusi, mis mõjutavad krediidiasutust või investeerimisühingut või konsolideerimisgruppi või nende tegutsemise keskkonda; c) kirjeldus selle kohta, kuidas kava on integreeritud krediidiasutuse või investeerimisühingu või konsolideerimisgrupi juhtimisstruktuuri ja üldise riskijuhtimise raamistikku; d) kui asjaomane üksus kuulub konsolideerimisgruppi, selliste meetmete ja korra kirjeldus, mis on võetud ja kehtestatud grupi tasandil, et tagada finantsseisundi taastamise valikuvõimaluste koordineerimine ja ühtsus grupi ja üksikute tütarettevõtjate tasandil;

2) finantsseisundi taastamise kava heakskiitmise põhimõtted ja protseduurid, sealhulgas vähemalt järgmine: a) avaldus selle kohta, kas finantsseisundi taastamise kava on läbi vaadanud siseauditi funktsiooni täitev üksus, välisaudiitor või riskikomitee; b) kinnitus selle kohta, et finantsseisundi taastamise kava on hinnanud ja heaks kiitnud krediidiasutuse või investeerimisühingu või ELis tegutseva emaettevõtja juhtorgan, kes vastutab kava esitamise eest;

3) finantsseisundi taastamise valikuvõimaluste õigeaegse rakendamise tagamiseks vajalikud tingimused ja kord, sealhulgas vähemalt järgmine: a) sellise sisemise eskalatsiooni- ja otsustusprotsessi kirjeldus, mida kohaldatakse juhul, kui näitajad on täidetud, et kaaluda ja määrata kindlaks, millist finantsseisundi taastamise valikuvõimalust tuleks tekkinud stressiolukorras kasutada, sealhulgas vähemalt järgmine: i) kõnealuse protsessiga seotud isikute roll ja ülesanded, sealhulgas nende kohustuste kirjeldus, või komitee puhul komitee liikmete roll, ülesanded ja kohustused; ii) protseduurid, mida tuleb järgida; iii) finantsseisundi taastamise valikuvõimalusi käsitleva otsuse tegemise tähtaeg ning millal ja kuidas teavitatakse asjaomaseid pädevaid asutusi sellest, et näitajad on täidetud; b) selliste näitajate üksikasjalik kirjeldus, mis kajastavad finantsseisundi taastamise kavaga hõlmatud üksuse või üksuste kapitalipositsiooni, likviidsuspositsiooni, kasumlikkuse ja riskiprofiili võimalikku haavatavust, nõrku kohti või neid ähvardavaid ohtusid;

4) kava kooskõla krediidiasutuse või investeerimisühingu või konsolideerimisgrupi üldise riskijuhtimise raamistikuga, sealhulgas selliste asjakohaste võrdlusaluste (varajase hoiatamise signaalid) kirjeldus, mida kasutatakse krediidiasutuse või investeerimisühingu või konsolideerimisgrupi tavapärase sisemise riskijuhtimisprotsessi osana, kui kõnealused võrdlusalused annavad juhtkonnale teavet selle kohta, et näitajad on võimalik täita;

5) juhtimisinfosüsteemid, sealhulgas sellise korra kirjeldus, millega tagatakse, et finantsseisundi taastamise valikuvõimaluste rakendamiseks vajalik teave on stressiolukorras otsuste tegemiseks usaldusväärselt ja õigeaegselt kättesaadav.

Artikkel 6

Strateegiline analüüs

1. Strateegilise analüüsi tulemusel määratakse kindlaks põhiäriliinid ja kriitilised funktsioonid ning peamised sammud selliste põhiäriliinide ja kriitiliste funktsioonide säilitamiseks stressiolukordades.

2. Strateegiline analüüs sisaldab vähemalt järgmisi alajagusid:

a) finantsseisundi taastamise kavaga hõlmatud üksuse või üksuste kirjeldus vastavalt artiklile 7;

b) finantsseisundi taastamise valikuvõimaluste kirjeldus vastavalt artiklitele 8–12.

Artikkel 7

Finantsseisundi taastamise kavaga hõlmatud üksuste kirjeldus

1. Strateegilise analüüsi alajaotuses, milles kirjeldatakse finantsseisundi taastamise kavaga hõlmatud üksust või üksusi, esitatakse järgmine teave:

a) finantsseisundi taastamise kavaga hõlmatud üksuse või üksuste üldine kirjeldus, sealhulgas järgmine: i) nende üldise äritegevuse ja riskistrateegia kirjeldus; ii) nende ärimudel ja äriplaan, sealhulgas selliste peamiste jurisdiktsioonide loetelu, kus nad tegutsevad, sealhulgas juriidilise isiku või filiaali kaudu, mis vastab lõikes 2 sätestatud tingimustele; iii) nende põhiäriliinid ja kriitilised funktsioonid; iv) nende põhiäriliinide ja kriitiliste funktsioonide kindlaksmääramise protsess ja parameetrid;

b) põhiäriliinide ja kriitiliste funktsioonide jaotus juriidiliste isikute ja filiaalide vahel, mis vastavad lõikes 2 sätestatud tingimustele;

c) kavaga hõlmatud üksuse või üksuste õiguslike ja finantsstruktuuride üksikasjalik kirjeldus, sealhulgas selgitus selliste juriidiliste isikute ja filiaalide grupisisese seotuse kohta, mis vastavad lõikes 2 sätestatud tingimustele, ja eelkõige järgmise kirjeldus: i) kõik olemasolevad olulised grupisisesed riskipositsioonid ja rahastamissuhted, finantsseisundi taastamise kavaga hõlmatud üksuste vahelised kapitalivood, antud grupisisesed garantiid ja garantiid, mis peaksid olema antud finantsseisundi taastamise meetmete võtmise korral; ii) õiguslik seotus, mis hõlmab gruppi kuuluvate üksuste vahel sõlmitud olulisi õiguslikult siduvaid lepinguid, sealhulgas näiteks domineerimislepingud ning kasumi ja kahjumi ülekandmise lepingud; iii) operatsiooniline seotus, mis hõlmab funktsioone, mis on tsentraliseeritud ühte juriidilisse isikusse või filiaali ja mis on olulised teiste juriidiliste isikute, filiaalide või grupi toimimiseks, eelkõige kesksed IT-funktsioonid, varahaldusfunktsioonid, riskijuhtimisfunktsioonid ja haldusfunktsioonid; iv) mis tahes kehtivad konsolideerimisgrupi finantstoetuse lepingud, mis on sõlmitud vastavalt direktiivi 2014/59/EL artiklile 19, sealhulgas lepingupooled, finantstoetuse laad ja finantstoetuse andmise tingimused;

d) välise seotuse kirjeldus, sealhulgas vähemalt järgmine: i) märkimisväärsed riskipositsioonid ja kohustused peamiste vastaspoolte suhtes; ii) märkimisväärsed finantstooted ja -teenused, mida finantsseisundi taastamise kavaga hõlmatud üksus või üksused pakuvad teistele finantsturu osalistele; iii) märkimisväärsed teenused, mida kolmandad isikud osutavad finantsseisundi taastamise kavaga hõlmatud üksusele või üksustele;

2. Lõike 1 punktide b ja c kohaldamisel tuleks viidet juriidilistele isikutele või filiaalidele käsitada viitena juriidilistele isikutele või filiaalidele:

a) kes oluliselt panustavad finantsseisundi taastamise kavaga hõlmatud üksuse või üksuste kasumisse või rahastamisse või hoiavad olulist osa nende varadest, kohustustest või kapitalist;

b) kes tegelevad peamise äritegevusega;

c) kes keskselt täidavad peamisi operatsioonilisi, riskijuhtimise või haldusfunktsioone;

d) kes on avatud märkimisväärsetele riskidele, mis halvimal juhul võivad ohustada krediidiasutuse või investeerimisühingu või konsolideerimisgrupi jätkusuutlikkust;

e) keda ei ole võimalik võõrandada ega likvideerida ilma, et sellega tõenäoliselt kaasneks suur oht krediidiasutusele või investeerimisühingule või konsolideerimisgrupile tervikuna;

f) kes on olulised vähemalt ühe sellise liikmesriigi finantsstabiilsuse seisukohast, kus on nende registrijärgne asukoht või kus nad tegutsevad.

Artikkel 8

Finantsseisundi taastamise valikuvõimalused

1. Finantsseisundi taastamise valikuvõimaluste alajaotus hõlmab kõigi finantsseisundi taastamise valikuvõimaluste loetelu ja iga valikuvõimaluse kirjeldust vastavalt artiklitele 9–12.

2. Finantsseisundi taastamise valikuvõimaluste alajaotuses määratakse kindlaks finantsseisundi taastamise valikuvõimalused, mis on ette nähtud reageerimiseks stressiolukordadele ja mis mõistlike eelduste kohaselt võivad aidata säilitada või taastada finantsseisundi taastamise kavaga hõlmatud üksuse või üksuste jätkusuutlikkuse ja finantsseisundi.

3. Finantsseisundi taastamise iga valikuvõimalust kirjeldatakse nii, et pädeval asutusel oleks võimalik hinnata selle mõju ja teostatavust.

4. Finantsseisundi taastamise valikuvõimalused hõlmavad erakorralisi meetmeid ja meetmeid, mida võib võtta ka finantsseisundi taastamise kavaga hõlmatud üksuse või üksuste tavapärase äritegevuse käigus.

5. Finantsseisundi taastamise valikuvõimalusi ei jäeta välja ainuüksi põhjusel, et nende kasutamise korral tuleks muuta asjaomase üksuse või üksuste äritegevuse laadi.

Artikkel 9

Finantsseisundi taastamise valikuvõimalustega ette nähtud tegevused, kord ja meetmed

1. Finantsseisundi taastamiseiga valikuvõimaluse puhul märgitakse vähemalt järgmine:

a) finantsseisundi taastamise kavaga hõlmatud üksuse või üksuste jätkusuutlikkuse ja finantsseisundi säilitamiseks või taastamiseks vajalikud kapitali- ja likviidsusmeetmed, mille peamine eesmärk on tagada kriitiliste funktsioonide ja põhiäriliinide jätkusuutlikkus;

b) kord ja meetmed, mille peamine eesmärk on säilitada või taastada krediidiasutuse või investeerimisühingu omavahendid või konsolideerimisgrupi konsolideeritud omavahendid välise rekapitaliseerimise ja sisemiste meetmete abil, et parandada finantsseisundi taastamise kavaga hõlmatud üksuse või üksuste kapitalipositsiooni;

c) kord ja meetmed, millega tagatakse, et finantsseisundi taastamise kavaga hõlmatud üksusel või üksustel on piisav juurdepääs hädaolukorra rahastamisallikatele, tagamaks, et nad saavad jätkata oma tegevust ja täita oma kohustusi õigel ajal;

d) kord ja meetmed, et vähendada riski ja finantsvõimendust või restruktureerida äriliinid, sealhulgas vajaduse korral varade, juriidiliste isikute või äriliinide võimaliku olulise võõrandamise analüüs;

e) kord ja meetmed, mille peamine eesmärk on saavutada kohustuste vabatahtlik restruktureerimine, ilma et sellega kaasneks makseviivitus, lõpetamine, reitingu alandamine vms.

Punkti c kohaldamisel hõlmavad meetmed välismeetmeid ja vajaduse korral meetmeid, mille eesmärk on ümber korraldada olemasolev grupisisene likviidsus. Hädaolukorra rahastamisallikad hõlmavad võimalikke likviidsusallikaid, olemasoleva tagatise hindamist ja selle hindamist, kuivõrd on võimalik kanda likviidsust üle grupi üksuste ja äriliinide vahel.

2. Kui finantsseisundi taastamise valikuvõimalus ei hõlma lõike 1 punktides a–e sätestatud tegevusi, korda ega meetmeid, tõendatakse finantsseisundi taastamise valikuvõimaluste alajaotuses, et kõnealuseid tegevusi, korda ja meetmeid on nõuetekohaselt kaalunud krediidiasutus või investeerimisühing, liidus tegutsev emaettevõtja või tütarettevõtja, kes kava koostas ja esitas.

Artikkel 10

Mõju hindamine

Finantsseisundi taastamise iga valikuvõimalus sisaldab mõjuhinnangut, mis hõlmab eelkõige sellise üksuse või selliste üksuste põhiäriliinide, tegevuste ja vara väärtuse ja turustatavuse määramise protsessi üksikasjalikku kirjeldust, millega finantsseisundi taastamise valikuvõimalus on seotud, ja vähemalt järgmisi elemente:

1) finants- ja operatsioonilise mõju hindamine, millega määratakse kindlaks oodatav mõju finantsseisundi taastamise kavaga hõlmatud üksuse või üksuste maksevõimele, likviidsusele, rahastamispositsioonile, kasumlikkusele ja tegevusele; vajaduse korral tehakse hindamisel selgelt kindlaks grupi üksused, keda valikuvõimalus võib mõjutada või kes võivad olla seotud selle rakendamisega;

2) sellise välismõju ja selliste süsteemsete tagajärgede hindamine, millel on oodatav mõju finantsseisundi taastamise kavaga hõlmatud üksuse või üksuste kriitilistele funktsioonidele ja mõju aktsionäridele, klientidele, eelkõige hoiustajatele ja jaeinvestoritele, vastaspooltele ja asjakohasel juhul ülejäänud konsolideerimisgrupile;

3) hindamise eeldused ja kõik muud eeldused, mis on tehtud punktide 1 ja 2 kohaseks hindamiseks, sealhulgas eeldused varade turustatavuse või teiste finantseerimisasutuste tegevuse kohta.

Artikkel 11

Teostatavuse hindamine

1. Finantsseisundi taastamise iga valikuvõimalus sisaldab teostatavuse hinnangut, mis hõlmab vähemalt järgmist:

a) finantsseisundi taastamise valikuvõimalusega seotud riski hindamine, tuginedes finantsseisundi taastamise valikuvõimaluse või samaväärse meetme rakendamisel saadud kogemustele;

b) kava tulemuslikku ja õigeaegset rakendamist piiravate võimalike oluliste takistuste üksikasjalik analüüs ja kirjeldus ning kirjeldus selle kohta, kas ja kuidas selliseid takistusi saaks ületada;

c) vajaduse korral finantsseisundi taastamise valikuvõimaluse tulemuslikku rakendamist piiravate selliste võimalike oluliste takistuste analüüs, mis tulenevad konsolideerimisgrupi struktuurist või grupisisestest lepingutest, sealhulgas kas grupisisesel omavahendite kiirel ülekandmisel või kohustuste tagasimaksmisel või vara tagastamisel võib esineda olulisi praktilisi või õiguslikke takistusi;

d) punktide b ja c kohaselt kindlaks tehtud võimalike takistuste kõrvaldamise võimalused.

2. Lõike 1 kohaldamisel hõlmab oluline takistus mis tahes tegurit, mis võib negatiivselt mõjutada finantsseisundi taastamise valikuvõimaluse õigeaegset rakendamist, sealhulgas õiguslikku, operatsiooni-, äri-, finants- ja maineriski, nt krediidireitingu alandamise riski.

Artikkel 12

Tegevuse järjepidevus

1. Finantsseisundi taastamise iga valikuvõimalus sisaldab hinnangut selle kohta, kuidas asjaomase valikuvõimaluse rakendamisel tagatakse tegevuse järjepidevus.

2. Kõnealune hindamine hõlmab sisetegevuse (nt IT-süsteemid, tarnijate ja personaliga seotud tegevus) analüüsi ja analüüsi selle kohta, milline on finantsseisundi taastamise kavaga hõlmatud üksuse või üksuste juurdepääs turutaristule (nt kliiring- ja arveldussüsteemid ning maksesüsteemid). Eelkõige võetakse tegevuse järjepidevuse hindamisel arvesse järgmist:

a) mis tahes kord ja meetmed, mis on vajalikud pideva juurdepääsu säilitamiseks asjaomasele finantsturutaristule;

b) mis tahes kord ja meetmed, mis on vajalikud finantsseisundi taastamise kavaga hõlmatud üksuse või üksuste tegevusprotsesside, sealhulgas taristu ja IT-teenuste järjepidevaks toimimiseks;

c) finantsseisundi taastamise valikuvõimaluse rakendamise ja tulemuslikkuse prognoositav ajakava;

d) finantsseisundi taastamise valikuvõimaluse tulemuslikkus ja stressiolukorra stsenaariumide näitajate asjakohasus, millega hinnatakse iga sellise stsenaariumi mõju finantsseisundi taastamise kavaga hõlmatud üksusele või üksustele, eelkõige nende kapitalile, likviidsusele, kasumlikkusele, riskiprofiilile ja tegevusele.

3. Kõnealuse hindamise käigus tehakse kindlaks finantsseisundi taastamise valikuvõimalus, mis võib olla asjakohane teatava stsenaariumi puhul, finantsseisundi taastamise valikuvõimaluse võimalik mõju, selle teostatavus, sealhulgas selle rakendamise võimalikud takistused ja rakendamise tähtaeg.

Selle teabe põhjal kirjeldatakse hindamisel finantsseisundi taastamise kavaga hõlmatud üksuse või üksuste üldist taastumissuutlikkust, st seda, mil määral aitavad finantsseisundi taastamise valikuvõimalused taastada kõnealuse üksuse või kõnealuste üksuste finantsseisundi tõsiste makromajanduslike ja finantsraskuste stsenaariumide puhul.

Artikkel 13

Ristviited

Kui artiklis 7 sätestatud teave on direktiivi 2014/59/EL artikli 11 kohaselt esitatud kriisilahendusasutustele, võivad pädevad asutused aktsepteerida ristviiteid sellele teabele artikli 7 nõude täitmise seisukohast piisavana, kui need ei ohusta finantsseisundi taastamise kava täielikkust ja kvaliteeti, nagu on ette nähtud käesoleva määruse I peatüki 3 jaoga.

Artikkel 14

Teabevahetus- ja avalikustamiskava

1. Teabevahetus- ja avalikustamiskavas käsitletakse üksikasjalikult järgmisi küsimusi:

a) siseteave, eelkõige töötajatele, töönõukogudele ja teistele töötajate esindajatele;

b) välisteave, eelkõige aktsionäridele ja muudele investoritele, pädevatele asutustele, vastaspooltele, finantsturgudele, finantsturutaristule, hoiustajatele ja avalikkusele, nagu see on asjakohane;

c) tõhusad ettepanekud mis tahes võimalike negatiivsete turureaktsioonide juhtimiseks.

2. Finantsseisundi taastamise kava sisaldab vähemalt analüüsi selle kohta, kuidas finantsseisundi taastamise kavaga ette nähtud ühe või mitme tegevuse või meetme rakendamise korral teabevahetus- ja avalikustamiskava rakendataks.

3. Teabevahetus- ja avalikustamiskavas võetakse asjakohaselt arvesse üksikute finantsseisundi taastamise valikuvõimaluste spetsiifilisi teavitamisvajadusi.

Artikkel 15

Ettevalmistavad meetmed

1. Finantsseisundi taastamise kavas esitatakse selliste ettevalmistavate meetmete analüüs, mida kavaga hõlmatud üksus või üksused on võtnud või mida tuleb võtta, et hõlbustada finantsseisundi taastamise kava rakendamist või parandada selle tulemuslikkust, koos kõnealuste meetmete rakendamise ajakavaga.

2. Sellised ettevalmistavad meetmed hõlmavad mis tahes meetmeid, mida on vaja finantsseisundi taastamise kavas kindlaks määratud finantsseisundi taastamise valikuvõimaluste tulemuslikku rakendamist piiravate takistuste kõrvaldamiseks.

3. JAGU

Finantsseisundi taastamise kavade hindamine

Artikkel 16

Finantsseisundi taastamise kavade täielikkus

Pädev asutus hindab, mil määral vastab finantsseisundi taastamise kava vastavalt direktiivi 2014/59/EL artiklis 5 või 7 sätestatud nõuetele, ja hindab kava täielikkust järgmise alusel:

1) kas kava sisaldab kogu teavet, mis on loetletud direktiivi 2014/59/EL lisa A jaos ja mida on täpsustatud käesoleva määruse I peatüki 1. jaos;

2) kas kavas esitatakse vastavalt direktiivi 2014/59/EL artikli 5 lõikele 2 ajakohastatud teave, sealhulgas üksust või üksusi mõjutavate mis tahes oluliste muutuste kohta, eelkõige seoses õigusliku või organisatsioonilise struktuuri või äritegevuse või finantsseisundi oluliste muutustega alates kava eelmisest esitamisest;

3) kas kava sisaldab vajaduse korral analüüsi selle kohta, kuidas ja millal võivad kavaga hõlmatud üksus või üksused taotleda kavas käsitletavate tingimuste korral võimalust kasutada keskpanga vahendeid, ning kas kavas on kindlaks määratud eeldatavalt tagatiseks kvalifitseeruv vara;

4) kas kava kajastab asjakohaselt tõsiste makromajanduslike ja finantsraskuste stsenaariumeid, mis on asjakohased kavaga hõlmatud üksuse või üksuste eritingimuste seisukohast, võttes arvesse vastavalt direktiivi 2014/59/EL artikli 5 lõikele 7 esitatud EBA suuniseid, millega täpsustatakse stsenaariumeid, mida tuleb kasutada finantsseisundi taastamise kavades, võttes vastavalt määruse (EL) nr 1093/2010 artikli 16 lõikele 3 selliste suuniste järgimiseks mis tahes meetmeid;

5) kas kava sisaldab näitajate raamistikku, milles on kindlaks määratud, millal võib võtta kavas osutatud asjakohaseid meetmeid;

6) kas punktides 1–5 osutatud teave on esitatud konsolideerimisgrupi kui terviku kohta;

7) kas kava sisaldab vajaduse korral grupisisese finantstoetuse andmise korda, mis on kehtestatud vastavalt direktiivi 2014/59/EL III peatüki kohaselt sõlmitud grupisisese finantstoetuse lepingule;

8) kas kavas vastavalt direktiivi 2014/59/EL artikli 7 lõikele 6 kajastatud iga tõsiste makromajanduslike ja finantsraskuste stsenaariumi puhul on kindlaks määratud järgmine: a) kas on takistusi grupisiseste finantsseisundi taastamise meetmete rakendamisel, sealhulgas kavaga hõlmatud üksikute üksuste tasandil; b) kas on olulisi praktilisi või õiguslikke takistusi grupisisesel omavahendite kiirel ülekandmisel või kohustuste tagasimaksmisel või vara tagastamisel.

Artikkel 17

Finantsseisundi taastamise kavade kvaliteet

Direktiivi 2014/59/EL artiklis 5 ja artiklis 7 sätestatud nõuete ja kriteeriumide hindamisel vaatavad pädevad asutused läbi finantsseisundi taastamise kava kvaliteedi järgmise alusel:

1) kava peetakse selgeks, kui: a) kava ei vaja selgitusi ning on koostatud selgelt ja mõistetavalt; b) määratlused ja kirjeldused on kogu kavas selged ja ühtsed; c) kavas esitatud eeldusi ja hinnanguid on põhjendatud; d) viited kavas puuduvatele dokumentidele ja mis tahes lisad täiendavad kava nii, et on märkimisväärselt hõlpsam teha kindlaks kavaga hõlmatud üksuse või üksuste finantsseisundi ja jätkusuutlikkuse säilitamise või taastamise valikuvõimalused;

2) kavas esitatud teavet peetakse asjakohaseks, kui selline teave keskendub krediidiasutuse või investeerimisühingu või konsolideerimisgrupi finantsseisundi ja jätkusuutlikkuse säilitamise või taastamise valikuvõimaluste kindlakstegemisele;

3) finantsseisundi taastamise kava peetakse terviklikuks, kui võttes arvesse eelkõige kavaga hõlmatud üksuse või üksuste äritegevuse laadi ning nende suurust ja seotust teiste krediidiasutuste ja investeerimisühingute ja konsolideerimisgruppidega ning finantssüsteemiga üldiselt: a) esitatakse kavas piisavalt üksikasjalikult teave, mida finantsseisundi taastamise kava peab direktiivi 2014/59/EL artiklite 5 ja 7 kohaselt sisaldama; b) kava sisaldab piisavalt erinevaid finantsseisundi taastamise valikuvõimalusi ja näitajaid, võttes arvesse vastavalt direktiivi 2014/59/EL artikli 9 lõikele 2 esitatud EBA suuniseid, millega täpsustatakse näitajaid, mis tuleb kaasata finantsseisundi taastamise kavadesse, võttes vastavalt määruse (EL) nr 1093/2010 artikli 16 lõikele 3 selliste suuniste järgimiseks mis tahes meetmeid;

4) kava peetakse sisemiselt ühtseks, kui: a) individuaalse finantsseisundi taastamise kava puhul on kava ise sisemiselt ühtne; b) konsolideerimisgrupi finantsseisundi taastamise kava puhul on konsolideerimisgrupi kava ise sisemiselt ühtne; c) direktiivi 2014/59/EL artikli 7 lõike 2 kohaselt tütarettevõtjate jaoks individuaalselt ette nähtud kavade puhul on kõnealused kavad ja konsolideerimisgrupi finantsseisundi taastamise kava sisemiselt ühtsed.

Artikkel 18

Finantsseisundi taastamise kavades esitatud meetmete rakendamine

1. Hinnates seda, mil määral finantsseisundi taastamise kava vastab direktiivi 2014/59/EL artikli 6 lõike 2 punktis a sätestatud kriteeriumidele, võtab pädev asutus arvesse järgmist:

a) kava integreeritus ja kooskõla kavaga hõlmatud üksuse või üksuste üldjuhtimise ja siseprotsessidega ning riskijuhtimise raamistikuga;

b) kas kava sisaldab piisaval hulgal usutavaid ja jätkusuutlikke finantsseisundi taastamise valikuvõimalusi, mis muudavad mõistlikult tõenäoliseks, et krediidiasutus või investeerimisühing või konsolideerimisgrupp suudab kiiresti ja tulemuslikult reageerida erinevatele finantsraskuste stsenaariumidele;

c) kas kavas esitatud finantsseisundi taastamise valikuvõimalustega on ette nähtud meetmed tõsiste makromajanduslike ja finantsraskuste stsenaariumidele reageerimiseks vastavalt direktiivi 2014/59/EL artikli 5 lõikele 6;

d) kas valikuvõimaluste rakendamise ajakava on realistlik ja kas seda on võetud arvesse finantsseisundi taastamise meetmete rakendamise tagamise menetlustes;

e) krediidiasutuse või investeerimisühingu või konsolideerimisgrupi valmisolek stressiolukorra lahendamiseks, hinnates eelkõige seda, kas vajalikud ettevalmistavad meetmed on asjakohaselt kindlaks määratud ja vajaduse korral rakendatud või on koostatud nende rakendamise kava;

f) selliste tõsiste makromajanduslike ja finantsraskuste stsenaariumide asjakohasus, millega on kava testitud;

g) punktis f osutatud stsenaariumide alusel kava testimise protsessi asjakohasus ja mil määral on finantsseisundi taastamise valikuvõimaluste ja näitajate analüüsi iga stsenaariumi puhul sellise testimise abil kontrollitud;

h) kas kavas ja finantsseisundi taastamise iga valikuvõimaluse puhul tehtud eeldused ja hinnangud on realistlikud ja usutavad.

2. Lõike 1 punktis b osutatud kavas esitatud finantsseisundi taastamise iga valikuvõimaluse usutavuse hindamisel võetakse arvesse kõiki järgmisi elemente:

a) mil määral on selle rakendamine krediidiasutuse või investeerimisühingu või konsolideerimisgrupi kontrolli all ja mil määral see sõltuks kolmandate isikute tegevusest;

b) kas kava sisaldab piisavalt erinevaid finantsseisundi taastamise valikuvõimalusi ning asjakohaseid näitajaid, tingimusi ja korda, millega tagatakse valikuvõimaluste rakendamine õigel ajal;

c) mil määral võetakse kavas arvesse kavandatud finantsseisundi taastamise valikuvõimaluse mõistlikult prognoositavat mõju krediidiasutusele või investeerimisühingule või konsolideerimisgrupile;

d) kas kava ja eelkõige finantsseisundi taastamise valikuvõimalused tõenäoliselt säilitavad krediidiasutuse või investeerimisühingu või konsolideerimisgrupi jätkusuutlikkuse ja taastavad tema rahandusliku usaldusväärsuse;

e) kui see on asjakohane, mil määral krediidiasutus või investeerimisühing või konsolideerimisgrupp või samalaadsed konkurendid on lahendanud eelmise stressiolukorra, mis on sarnane stsenaariumiga, mida on võetud arvesse asjaomaste finantsseisundi taastamise valikuvõimaluste kasutamisel, eelkõige seoses finantsseisundi taastamise valikuvõimaluste õigeaegse rakendamisega ning konsolideerimisgrupi finantsseisundi taastamise kava puhul seoses finantsseisundi taastamise valikuvõimaluste grupisisese koordineerimisega.

Artikkel 19

Finantsseisundi taastamise valikuvõimalused

Hinnates seda, mil määral finantsseisundi taastamise kava vastab direktiivi 2014/59/EL artikli 6 lõike 2 punktis b sätestatud kriteeriumidele, võtab pädev asutus arvesse järgmist:

1) kas on mõistlikult tõenäoline, et kava ja üksikud finantsseisundi taastamise valikuvõimalused saab õigel ajal ja tulemuslikult rakendada isegi tõsiste makromajanduslike ja finantsraskuste korral;

2) kas on mõistlikult tõenäoline, et kava ja eelkõige finantsseisundi taastamise valikuvõimalused saab rakendada määral, millega piisavalt saavutatakse nende eesmärgid ilma märkimisväärse negatiivse mõjuta finantssüsteemile;

3) kas erinevad finantsseisundi taastamise valikuvõimalused piisavalt vähendavad ohtu, et seoses sellega, et samal ajal võetakse teiste krediidiasutuste ja investeerimisühingute või konsolideerimisgruppide finantsseisundi taastamise meetmeid, võivad tekkida kõnealuste valikuvõimaluste rakendamist piiravad takistused või negatiivne süsteemne mõju;

4) mil määral võivad finantsseisundi taastamise valikuvõimalused olla vastuolus selliste krediidiasutuste ja investeerimisühingute või konsolideerimisgruppide finantsseisundi taastamise valikuvõimalustega, kellel on sarnased nõrgad kohad, nt tulenevalt samalaadsest ärimudelist, strateegiast või tegevusvaldkonnast, kui kõnealuseid valikuvõimalusi rakendataks samal ajal;

5) mil määral piirab mitme krediidiasutuse või investeerimisühingu või konsolideerimisgrupi finantsseisundi taastamise valikuvõimaluste samaaegne rakendamine kõnealuste valikuvõimaluste mõju ja teostatavust.

Artikkel 20

Konsolideerimisgrupi finantsseisundi taastamise kavade suhtes kohaldatavad erinõuded

Hinnates seda, mil määral konsolideerimisgrupi finantsseisundi taastamise kava vastab direktiivi 2014/59/EL artikli 7 lõigetes 4 ja 6 sätestatud kriteeriumidele, võtab pädev asutus arvesse järgmist:

1) mil määral võib kava stabiliseerida konsolideerimisgruppi tervikuna ja sellesse kuuluvat mis tahes krediidiasutust või investeerimisühingut, võttes eelkõige arvesse järgmist: a) konsolideerimisgrupi tasandil finantsseisundi taastamise valikuvõimaluste kättesaadavus, et vajaduse korral taastada tütarettevõtja finantsseisund, ilma konsolideerimisgrupi rahandusliku usaldusväärsust kahjustamata; b) kas pärast konkreetse finantsseisundi taastamise valikuvõimaluse rakendamist on konsolideerimisgrupil tervikuna ja sellesse kuuluval mis tahes krediidiasutusel või investeerimisühingul, kes peaks kõnealuse finantsseisundi taastamise valikuvõimaluse kohaselt äritegevust jätkama, jätkuvalt jätkusuutlik ärimudel; c) mil määral tagab kavaga ette nähtud kord selliste meetmete koordineerimise ja kooskõla, mida vastavalt võetakse emaettevõtja tasandil või sellise krediidiasutuse või investeerimisühingu tasandil, kelle suhtes teostatakse direktiivi 2013/36/EL VII jaotise 3. peatüki kohaselt konsolideeritud järelevalvet, või üksikute krediidiasutuste ja investeerimisühingute tasandil. Eelkõige vaadatakse läbi, mil määral võetakse kavas esitatud juhtimiskorras arvesse üksikute tütarettevõtjate juhtimisstruktuuri ja mis tahes asjaomaseid õiguslikke piiranguid;

2) mil määral pakutakse kavas lahendusi grupisiseste finantsseisundi taastamise meetmete rakendamist piiravate takistuste kõrvaldamiseks, mis on kindlaks tehtud seoses direktiivi 2014/59/EL artikli 5 lõike 6 kohase stsenaariumiga; kui takistusi ei ole võimalik kõrvaldada, mil määral saab alternatiivsete finantsseisundi taastamise meetmetega saavutada samad tulemused;

3) mil määral nähakse kavaga ette lahendused grupisisest omavahendite kiiret ülekandmist või kohustuste tagasimaksmist või vara tagastamist piiravate oluliste praktiliste või õiguslike takistuste kõrvaldamiseks; kui takistusi ei ole võimalik kõrvaldada, mil määral saab alternatiivsete finantsseisundi taastamise valikuvõimalustega saavutada samad tulemused.

Artikkel 21

Hinnatava üksuse või hinnatavate üksuste laad

Finantsseisundi taastamise kava üldise usaldusväärsuse hindamisel vastavalt artiklitele 18, 19 ja 20, võtavad pädevad asutused arvesse kavaga hõlmatud üksuse või üksuste äritegevuse laadi ning nende suurust ja seotust teiste krediidiasutuste ja investeerimisühingute ja konsolideerimisgruppidega ning finantssüsteemiga üldiselt.

II PEATÜKK

KRIISILAHENDUSE KAVAD

1. JAGU

Kriisilahenduse kavade sisu

Artikkel 22

Kriisilahenduse kavas esitatava teabe liigid

Kriisilahenduse kava sisaldab vähemalt käesoleva artikli punktides 1–8 sätestatud elemente, sealhulgas direktiivi 2014/59/EL artiklitega 10 ja 12 ette nähtud kogu teavet ja kriisilahendusstrateegia elluviimiseks vajalikku mis tahes täiendavat teavet:

1) kava kokkuvõte, sealhulgas krediidiasutuse või investeerimisühingu või konsolideerimisgrupi kirjeldus ja punktides 2–8 osutatud teabe kokkuvõte;

2) kavas esitatud kriisilahendusstrateegia kirjeldus, sealhulgas: a) teave kavaga ette nähtud erinevate kriisilahendusmeetmete kohta; b) teave juriidilise isiku või juriidiliste isikute kohta, kelle suhtes kriisilahendusmeetmeid kohaldataks; c) teave mis tahes kriitiliste funktsioonide või põhiäriliinide kohta, mis säilitatakse, ja kriitiliste funktsioonide või põhiäriliinide kohta, mis prognooside kohaselt teistest funktsioonidest eraldatakse; d) kava iga olulise aspekti elluviimise prognoositav ajakava, nagu on ette nähtud direktiivi 2014/59/EL artikli 10 lõike 7 punktiga d; e) eelistatud kriisilahendusstrateegia mis tahes selliste variantide üksikasjalik kirjeldus, mida saaks kasutada juhul, kui eelistatud strateegiat ei saa rakendada; f) kriisilahendusstrateegia rakendamisel kasutatava otsustusprotsessi kirjeldus, sealhulgas otsuste tegemise tähtaeg; g) konsolideerimisgrupi kriisilahenduse kavade puhul koostöö- ja koordineerimiskord, mis on kehtestatud selliste liikmesriikide kriisilahendusasutuste või muude asjaomaste asutuste, kus konsolideerimisgrupi üksused asuvad või kus neil on olulisi filiaale, ja selliste kolmandate riikide asjaomaste asutuste vahel, kus konsolideerimisgrupi üksused asuvad, kooskõlas VI peatüki 1. jaos sätestatud kirjaliku korra ja menetlustega;

3) kriisilahendusstrateegia tulemuslikuks rakendamiseks vajaliku teabe kirjeldus ja esitamise kord, sealhulgas vähemalt järgmine: a) teabe ja selliste protsesside kirjeldus, millega tagatakse teabe õigeaegne kättesaadavus hindamiseks eelkõige vastavalt direktiivi 2014/59/EL artiklitele 36 ja 49 ning turusuutlikkus eelkõige vastavalt ettevõtte võõrandamise ja sildpanga vahendi turustamisnõuetele; b) kriitiliste funktsioonide ja põhiäriliinide kaardistamine juriidiliste isikute lõikes, millega eelkõige määratakse kindlaks kriitilised funktsioonid ja põhiäriliinid, mida täidavad üksused, kelle suhtes kohaldatakse kriisilahendusmeetmeid, ja mitme juriidilise isiku vahel jaotatud kriitilised funktsioonid ja põhiäriliinid, mis tuleks kriisilahendusstrateegia rakendamise korral eraldada; c) sellise korra kirjeldus, mille kohaselt kriisilahendusasutused ja muude asjaomased asutused, sealhulgas teiste liikmesriikide ja kolmandate riikide asjaomased asutused, vahetavad vastavalt direktiivi 2014/59/EL artiklile 90 teavet; d) sellise korra üksikasjalik kirjeldus, millega tagatakse, et direktiivi 2014/59/EL artikli 11 kohane teave on alati ajakohastatud ning kriisilahendusasutustele vajaduse korral kättesaadav;

4) sellise korra üksikasjalik kirjeldus, millega tagatakse kriisilahenduse käigus järjepidev juurdepääs kriitilistele funktsioonidele, sealhulgas vähemalt järgmiste kirjeldus: a) kriitilised jagatud süsteemid ja tegevused, mida tuleb jätkata, et tagada kriitiliste funktsioonide ja korra järjepidevus, et tagada kriisilahenduse käigus nende lepingujärgne ja tegelik toimimine; b) sisemine ja väline vastastikune sõltuvus, mis on tegevuse järjepidevuse säilitamiseks esmatähtis; c) kord, millega tagatakse juurdepääs maksesüsteemidele või muule finantstaristule, mida on vaja kriitiliste funktsioonide säilitamiseks, sealhulgas hinnang klientide positsioonide ülekantavuse kohta;

5) selliste rahastamisvajaduste ja -allikate kirjeldus, mida on vaja kavaga ette nähtud kriisilahendusstrateegia rakendamiseks, sealhulgas vähemalt: a) kriisilahendusstrateegiaga ette nähtud rahastamis- ja likviidsusvajaduste kirjeldus; b) võimalike kriisilahenduse rahastamise allikate kirjeldus, sealhulgas rahastamistingimused, nende kasutamise eeltingimused, nende kättesaadavuse tähtaeg, üksused, keda võidakse rahastada, ja mis tahes tagatisnõuded; c) vajaduse korral kirjeldus ja analüüs selle kohta, kuidas krediidiasutus või investeerimisühing või konsolideerimisgrupp võib kriisilahenduse kavas ette nähtud tingimustel taotleda keskpanga vahendite (v.a erakorraline likviidsusabi või muu eritingimustel antav abi) kasutamist kriisilahenduses, sealhulgas teave olemasoleva tagatise kohta; d) konsolideerimisgruppide puhul mis tahes selliste põhimõtete kirjeldus, mis käsitlevad rahastamisalase vastutuse jagamist eri jurisdiktsioonidesse kuuluvate rahastamisallikate vahel, sealhulgas eri liikmesriikide rahastamisallikate vahel vastavalt direktiivi 2014/59/EL artikli 12 lõike 3 punktile f;

6) kava teabe vahetamiseks oluliste sidusrühmadega, sealhulgas vähemalt järgmistega: a) krediidiasutuse või investeerimisühingu või konsolideerimisgrupi juhtkond, omanikud ja töötajad, sealhulgas kriisilahendusprotsessi käigus töötajatega konsulteerimise ja vajaduse korral sotsiaaldialoogi pidamise kord ning hinnang selle kohta, kuidas kava mõjutab töötajaid; b) kliendid, meedia ja üldsus; c) hoiustajad, aktsionärid, võlakirjaomanikud, vastaspooled, finantsturutaristu ja muud mõjutatud turuosalised; d) mis tahes haldus- või kohtuasutused, kellelt saadav heakskiit või luba on kriisilahendusstrateegia rakendamiseks esmatähtis; e) kriisilahendusstrateegia rakendamiseks vajalikud mis tahes nõustajad;

7) kriisilahenduskõlblikkuse hindamise kokkuvõte, sealhulgas vähemalt järgmine: a) kas krediidiasutus või investeerimisühing või konsolideerimisgrupp on praegu kriisilahenduskõlblik või mitte; b) artikli 23 lõike 1 punktiga a ette nähtud likvideerimise hindamise järelduste kokkuvõte; c) kriisilahenduskõlblikkust piiravate mis tahes tuvastatud takistuste üksikasjalik kirjeldus ning krediidiasutuse või investeerimisühingu või konsolideerimisgrupi kavandatud või kriisilahendusasutuse nõutud mis tahes selliste meetmete kirjeldus, millega soovitakse kõnealuseid takistusi vähendada või kõrvaldada; d) kõlblike kohustuste miinimumnõuete või asjakohase asukoha mis tahes sellise muutuse kvantitatiivne hindamine, mida on vaja kriisilahenduskõlblikkust piiravate takistuste kõrvaldamiseks või vähendamiseks, võttes arvesse direktiivi 2014/59/EL artikli 45 lõikes 6 sätestatud ja direktiivi 2014/59/EL artikli 45 lõike 2 kohaselt vastu võetud delegeeritud õigusaktides täpsustatud kriteeriume;

8) krediidiasutuse või investeerimisühingu või konsolideerimisgrupi mis tahes arvamus kriisilahenduse kava kohta.

2. JAGU

Kriisilahenduskõlblikkuse hindamine

Artikkel 23

Hindamisetapid

1. Kriisilahendusasutused hindavad kriisilahenduskõlblikkust järgmistes järjestikustes etappides:

a) tavalise maksejõuetusmenetluse käigus krediidiasutuse või investeerimisühingu või konsolideerimisgrupi likvideerimise teostatavuse ja usaldusväärsuse hindamine vastavalt artiklile 24;

b) eelistatud kriisilahendusstrateegia valimine hindamiseks vastavalt artiklile 25;

c) valitud kriisilahendusstrateegia teostatavuse hindamine vastavalt artiklitele 26–31;

d) valitud kriisilahendusstrateegia usaldusväärsuse hindamine vastavalt artiklile 32.

2. Kui kriisilahendusasutuse hinnangul on selge, et krediidiasutused ja investeerimisühingud või konsolideerimisgrupid kujutavad finantssüsteemile sarnast riski või et asjaolud, mille puhul nende likvideerimine ei ole tõenäoliselt teostatav, on sarnased, võib kõnealune kriisilahendusasutus hinnata asjaomaste krediidiasutuste ja investeerimisühingute või konsolideerimisgruppide likvideerimise teostatavust ja usaldusväärsust sarnasel või samal viisil.

Esimeses lõigus osutatud krediidiasutuste ja investeerimisühingute liigid võib määrata kindlaks eelkõige vastavalt direktiivi 2013/36/EL artikli 98 lõike 1 punktis j osutatud kriteeriumidele.

3. Kui kriisilahendusasutus on seisukohal, et krediidiasutuse või investeerimisühingu või konsolideerimisgrupi likvideerimine tavalise maksejõuetusmenetluse käigus ei pruugi olla teostatav või usaldusväärne või et tulenevalt avalikust huvist võib olla vaja võtta muul viisil kriisilahendusmeetmeid, kuna likvideerimine tavalise maksejõuetusmenetluse käigus ei täidaks kriisilahenduseesmärke samal määral, määrab ta krediidiasutuse või investeerimisühingu või konsolideerimisgrupi poolt direktiivi 2014/59/EL artikli 11 kohaselt esitatud teabe ja käesolevas määruses sätestatud kriteeriumide alusel kindlaks krediidiasutuse või investeerimisühingu või konsolideerimisgrupi jaoks asjakohase eelistatud kriisilahendusstrateegia. Samuti määrab ta vajaduse korral kindlaks asjaomase strateegia variandid, mis käsitlevad asjaolusid, mille puhul strateegia ei ole teostatav või usaldusväärne.

4. Eelistatud kriisilahendusstrateegia teostatavuse ja usaldusväärsuse hindamise käigus hinnatakse ka kõnealuse strateegia puhul ette pandud variante.

5. Kriisilahendusasutused nõuavad krediidiasutuselt või investeerimisühingult või konsolideerimisgrupilt vastavalt direktiivi 2014/59/EL artiklile 11 täiendavat teavet, mida on vaja eelistatud strateegia ja selle variantide hindamiseks.

6. Vajaduse korral vaatab kriisilahendusasutus pärast lõikes 4 osutatud eelistatud kriisilahendusstrateegia teostatavuse ja usaldusväärsuse hindamist eelistatud kriisilahendusstrateegia läbi või kaalub alternatiivseid strateegiaid.

7. Kui kriisilahendusasutus vaatab eelistatud kriisilahendusstrateegia läbi, hindab ta läbivaadatud eelistatud kriisilahendusstrateegia teostatavust ja usaldusväärsust vastavalt artiklitele 26 ja 27.

Artikkel 24

Tavalise maksejõuetusmenetluse käigus likvideerimise teostatavus ja usaldusväärsus

1. Kriisilahendusasutused hindavad krediidiasutuse või investeerimisühingu või konsolideerimisgrupi tavalise maksejõuetusmenetluse käigus likvideerimise teostatavust ja usaldusväärsust, samuti mõju, mis sellisel likvideerimisel võrreldes kriisilahendusega oleks tuginemise korral erakorralisele avaliku sektori finantstoetusele.

2. Likvideerimise usaldusväärsuse hindamisel võtavad kriisilahendusasutused arvesse krediidiasutuse või investeerimisühingu või konsolideerimisgrupi likvideerimise tõenäolist mõju mis tahes liikmesriigi või liidu finantssüsteemile, et tagada jätkuv juurdepääs krediidiasutuse või investeerimisühingu või konsolideerimisgrupi kriitilistele funktsioonidele ja saavutada direktiivi 2014/59/EL artikli 31 kohased kriisilahenduse eesmärgid. Selleks võtavad kriisilahendusasutused arvesse krediidiasutuse või investeerimisühingu või konsolideerimisgrupi funktsioone ja seda, kas likvideerimisel võib tõenäoliselt olla oluline negatiivne mõju mis tahes järgmisele:

a) finantsturgude toimimine ja turu usaldus;

b) finantsturutaristu, eelkõige: i) kas tegevuse ootamatu lõpetamine pärsiks finantsturutaristu tavapärast toimimist nii, et see mõjutaks negatiivselt finantssüsteemi tervikuna; ii) kas ja mil määral võib finantsturutaristu toimida likvideerimise korral negatiivse mõju ülekandumise kanalina;

c) muud finantseerimisasutused, eelkõige: i) kas likvideerimise korral suureneksid muude finantseerimisasutuste rahastamiskulud või väheneksid nende rahastamisvõimalused nii, et see kujutaks ohtu finantsstabiilsusele; ii) negatiivse mõju otsese ja kaudse ülekandumise ning makromajandusliku tagasimõju risk;

d) reaalmajandus ja eelkõige kriitiliste finantsteenuste kättesaadavus.

3. Kui kriisilahendusasutus jõuab järeldusele, et likvideerimine on usaldusväärne, hindab ta likvideerimise teostatavust.

4. Selleks hindavad kriisilahendusasutused, kas krediidiasutuse või investeerimisühingu või konsolideerimisgrupi süsteemid suudavad esitada teavet, mida asjaomased hoiuste tagamise skeemid vajavad, et maksta välja tagatud hoiused Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2014/49/EL (5) ette nähtud summas ja tähtajaks, või vajaduse korral vastavalt samaväärsetele kolmanda riigi hoiuste tagamise skeemidele, sealhulgas teavet tagatud hoiuste saldo kohta.

Samuti hindavad kriisilahendusasutused, kas krediidiasutusel või investeerimisühingul või konsolideerimisgrupil on hoiuste tagamise skeemi tegevuse toetamise suutlikkus, eelkõige suutlikkus kajastada hoiuste arvestuses tagatud ja tagamata hoiuste saldot eraldi.

Artikkel 25

Kriisilahendusstrateegia kindlaksmääramine

1. Kriisilahendusasutused hindavad, kas kavandatud kriisilahendusstrateegia sobib kriisilahenduseesmärkide saavutamiseks, võttes arvesse krediidiasutuse või investeerimisühingu või konsolideerimisgrupi struktuuri ja ärimudelit ning konsolideerimisgruppi kuuluvate juriidiliste isikute suhtes kohaldatavat kriisilahenduskorda. Kriisilahendusmeetmeid võidakse võtta tulenevalt avalikust huvist, kui need on ühe või mitme kriisilahenduseesmärgi saavutamiseks vajalikud ja nende eesmärkidega proportsionaalsed ning krediidiasutuse või investeerimisühingu likvideerimine tavalise maksejõuetusmenetluse käigus ei aitaks kriisilahenduseesmärke saavutada samal määral.

2. Eelkõige konsolideerimisgruppide puhul hindavad kriisilahendusasutused, kas sobivam oleks kasutada ühe või mitme isiku suhtes kriisilahenduse algatamise strateegiat.

3. Selleks kaaluvad kriisilahendusasutused vähemalt järgmist:

a) milliseid kriisilahendusvahendeid eelistatud kriisilahendusstrateegia puhul kasutataks ja kas need kriisilahendusvahendid on kättesaadavad juriidiliste isikute puhul, kelle jaoks on need kriisilahendusstrateegiaga ette nähtud;

b) kavandatud kriisilahendusstrateegia puhul kvalifitseeruvate kõlblike kohustuste summa, oht, et need ei aita katta kahjumit ega rekapitaliseerida, ja need emiteerinud juriidilised isikud, võttes arvesse, et: i) ühe isiku suhtes kriisilahenduse algatamine on tõenäoliselt sobivam juhul, kui väliselt emiteeritud kõlblikud kohustused või kohustused, mis kavandatud kriisilahendusstrateegia puhul peaksid aitama katta kahjumit ja rekapitaliseerida, on emiteerinud konsolideerimisgrupi emaettevõtja või valdusettevõtja; ii) mitme isiku suhtes kriisilahenduse algatamine on tõenäoliselt sobivam juhul, kui konsolideerimisgrupi kõlblikud kohustused või kohustused, mis kavandatud kriisilahendusstrateegia puhul peaksid aitama katta kahjumit ja rekapitaliseerida, on emiteerinud sellise konsolideerimisgrupi mitu üksust või piirkondlikku või funktsionaalset allkonsolideerimisgruppi, kelle suhtes kriisilahendusmenetlust kohaldataks;

c) kehtiv lepinguline või muu kord kahjumi ülekandmiseks konsolideerimisgrupi juriidiliste isikute vahel;

d) krediidiasutuse või investeerimisühingu või konsolideerimisgrupi tegevusstruktuur ja ärimudel ning eelkõige, kas ta on tugevasti integreeritud või tal on detsentraliseeritud struktuur, mille puhul on krediidiasutuse või investeerimisühingu või konsolideerimisgrupi eri osad tugevasti eraldatud, võttes arvesse, et: i) ühe isiku suhtes kriisilahenduse algatamine on tõenäoliselt sobivam juhul, kui konsolideerimisgrupp tegutseb väga integreeritult, sealhulgas kui tal on tsentraliseeritud likviidsuse juhtimise, riskijuhtimise ja varahalduse funktsioonid või IT- ja muud kriitilised jagatud süsteemid; ii) mitme isiku suhtes kriisilahenduse algatamine on tõenäoliselt sobivam juhul, kui konsolideerimisgrupi tegevus on jagatud kahe või enama selgelt eristatava allkonsolideerimisgrupi vahel, kes on rahaliselt, õiguslikult või tegevuse osas sõltumatud konsolideerimisgrupi muudest osadest, ja tegevuse mis tahes kriitiline sõltuvus konsolideerimisgrupi muudest osadest põhineb kindlal korral, millega tagatakse tegevuse jätkumine kriisilahenduse korral;

e) kohaldatavate kriisilahendusvahendite rakendatavus, eelkõige kolmandates riikides;

f) kas kriisilahendusstrateegiaga on ette nähtud, et muud ametiasutused (eelkõige kolmandate riikide ametiasutused) võtavad toetusmeetmeid või peavad hoiduma sõltumatute kriisilahendusmeetmete võtmisest, ja kas sellised meetmed on kõnealuste ametiasutuste puhul teostatavad ja usaldusväärsed.

4. Kriisilahendusasutused hindavad, kas tuleb ette näha kriisilahendusstrateegia variandid, mis käsitlevad stsenaariume või asjaolusid, mille puhul kriisilahendusstrateegia rakendamine ei ole teostatav ega usaldusväärne.

5. Kriisilahendusasutused kaaluvad, mil määral võib strateegia mis tahes variant aidata saavutada kriisilahenduseesmärke ja eelkõige tagada kriitiliste funktsioonide toimimise järjepidevuse.

Kriisilahendusstrateegia variantide piiravate takistuste kõrvaldamise meetmeid rakendatakse üksnes juhul, kui need ei piira eelistatud kriisilahendusstrateegia teostatavat ja usaldusväärset rakendamist.

Artikkel 26

Kriisilahendusstrateegia teostatavuse hindamine

1. Kriisilahendusasutused hindavad, kas valitud kriisilahendusstrateegia tulemuslik elluviimine asjakohaseks tähtajaks on teostatav, ja teevad kindlaks valitud kriisilahendusstrateegia rakendamist piiravad võimalikud takistused.

2. Kriisilahendusasutused võtavad arvesse krediidiasutuse või investeerimisühingu või konsolideerimisgrupi lühiajalist stabiliseerimist pärssivaid takistusi. Samuti võtavad kriisilahendusasutused arvesse prognoositavaid takistusi, mis pärsivad ettevõtte reorganiseerimist, mis on ette nähtud direktiivi 2014/59/EL artikliga 52 või mis võidakse muul juhul tõenäoliselt ette näha, kui kriisilahendusstrateegiaga on ette nähtud kogu krediidiasutuse või investeerimisühingu või konsolideerimisgrupi või nende osa pikaajalise jätkusuutlikkuse taastamine.

3. Takistused liigitatakse vähemalt järgmistesse kategooriatesse:

a) struktuur ja tegevus;

b) rahalised vahendid;

c) teave;

d) piiriülesed küsimused;

e) õigusküsimused.

Artikkel 27

Teostatavuse hindamine: struktuur ja tegevus

Hinnates seda, kas kriisilahendust võivad piirata takistused, mis on seotud krediidiasutuse või investeerimisühingu või konsolideerimisgrupi struktuuri ja tegevusega, võtavad kriisilahendusasutused arvesse vähemalt järgmist:

1) direktiivi 2014/59/EL lisa C jao punktides 1–7, 16, 18 ja 19 käsitletud küsimused;

2) oluliste üksuste ja põhiäriliinide sõltuvus taristust, infotehnoloogiast, varahaldus- või finantsfunktsioonist, töötajatest või muudest kriitilistest jagatud teenustest;

3) kas juhtimis-, kontrolli- ja riskijuhtimiskord on kooskõlas krediidiasutuse või investeerimisühingu või konsolideerimisgrupi struktuuri mis tahes kavandatud muutusega;

4) kas krediidiasutuse või investeerimisühingu või konsolideerimisgrupi õigus- ja frantsiisistruktuur on kooskõlas krediidiasutuse või investeerimisühingu või konsolideerimisgrupi äristruktuuri mis tahes kavandatud muutusega;

5) kas iga juriidilise isiku puhul on olemas kriisilahendusstrateegia elluviimiseks sobivad kriisilahendusvahendid.

Artikkel 28

Teostatavuse hindamine: rahalised vahendid

Hinnates seda, kas kriisilahendust võivad piirata rahaliste vahenditega seotud takistused, võtavad kriisilahendusasutused arvesse vähemalt järgmist:

1) direktiivi 2014/59/EL lisa C jao punktides 13, 14, 15 ja 17 käsitletud küsimused;

2) vajadus määrata kindlaks selliste mis tahes kohustuste summa, mis eelistatud kriisilahendusstrateegia rakendamisel tõenäoliselt ei aita katta kahjumit ega rekapitaliseerida, võttes arvesse vähemalt järgmisi tegureid: i) tähtaeg; ii) allutatuse järk; iii) instrumendi hoidjate liigid või instrumendi ülekantavus; iv) kahjumi katmise õiguslikud takistused, nt kriisilahendusvahendite mitteaktsepteerimine välisriikide õiguses või tasaarvestusõiguse kohaldamine; v) muud tegurid, millega kaasneb risk, et kohustused jäetakse kriisilahenduse käigus kahjumi katmisest välja; vi) kvalifitseeruvate kõlblike kohustuste ja muude kahjumit katvate kohustuste summa ja need emiteerinud juriidilised isikud;

3) rahastamisvajaduse maht enne kriisilahendust ja selle käigus, rahastamisallikate kättesaadavus ja rahaliste vahendite krediidiasutuse- või investeerimisühingu- või konsolideerimisgrupisisest ülekandmist piiravad takistused;

4) kas on kindlaks määratud asjakohane kord kahjumi ülekandmiseks muudelt konsolideerimisgrupi äriühingutelt juriidilistele isikutele, kelle suhtes kohaldataks kriisilahendusvahendeid, sealhulgas vajaduse korral grupisisese rahastamise summa ja kahjumi katmise võime.

Artikkel 29

Teostatavuse hindamine: teave

Hinnates seda, kas kriisilahendust võivad piirata teabega seotud takistused, võtavad kriisilahendusasutused arvesse vähemalt järgmist:

1) direktiivi 2014/59/EL lisa C jao punktides 8–12 käsitletud küsimused;

2) krediidiasutuse või investeerimisühingu või konsolideerimisgrupi suutlikkus esitada teavet selliste varade summa ja asukoha kohta konsolideerimisgrupis, mis eeldatavalt peaksid kvalifitseeruma keskpanga vahendite tagatiseks;

3) krediidiasutuse või investeerimisühingu või konsolideerimisgrupi suutlikkus esitada teavet, mille alusel teostatakse hindamine, et määrata kindlaks nõutava allahindamise või rekapitaliseerimise summa.

Artikkel 30

Teostatavuse hindamine: piiriülesed küsimused

Hinnates seda, kas kriisilahendust võivad piirata piiriüleste küsimustega seotud takistused, võtavad kriisilahendusasutused arvesse vähemalt järgmist:

1) direktiivi 2014/59/EL lisa C jao punktis 20 käsitletud k