EÜ asutamislepingu artikli 93 lõike 1 kohane komisjoni teatis liikmesriikidele asutamislepingu artiklite 92 ja 93 kohaldamise kohta lühiajalise ekspordikrediidikindlustuse suhtes

(97/C 281/03)

(EMPs kohaldatav tekst)

1. Sissejuhatus

1.1. Liikmesriigid jätkavad aktiivselt oma eksporditööstuse toetamist. Kogu abisummast, mida liikmesriigid on andnud oma töötlevatele tööstustele ajavahemikul 1992. aastast kuni 1994. aastani, läks 7 % ekspordi toetuseks peamiselt ekspordikrediitide ja ekspordikrediidikindlustuste soodsate tingimuste näol. [1]

1.2. Ekspordisubsiidiumid mõjutavad turul otseselt kaupade ja teenuste võimalike tarnijate vahelist konkurentsi. Tunnistades nende kahjustavat mõju, on komisjon kui asutamislepingu kohaselt konkurentsi täitmise järelevalvaja alati rangelt tauninud ekspordiabi ühendusesiseses kaubanduses. [2] Kuigi liikmesriikide toetus väljapoole ühendust suunatud ekspordile võib samuti mõjutada konkurentsi ühenduses, [3] ei ole komisjon sellesse järjekindlalt sekkunud riigiabi eeskirjade alusel, mis on sätestatud asutamislepingu artiklites 92, 93 ja 94. Sellel on mitu põhjust. Esiteks reguleeritakse kõnealust valdkonda osaliselt asutamislepingu artiklite 112 ja 113 sätetega, mis käsitlevad väliskaubandust, ning artiklis 112 on tõepoolest ette nähtud ekspordiabi ühtlustamine. Teiseks ei mõjuta ühendusevälisele ekspordile antav abi üksnes konkurentsi ühenduses, vaid ka ühenduse eksportijate konkurentsivõimet võrreldes samasugust abi andvate ühenduse kaubanduspartneritega. Lõpuks on saavutatud edu kaubandust käsitlevate asutamislepingu sätete ning OECD ja WTO tegevuse kohaldamisel abi kontrollimise suhtes.

1.3. Kuigi komisjon on seni hoidunud kasutamast oma volitusi riigiabi kontrollimisel ekspordikrediitide ja ekspordikrediidikindlustuse valdkonnas, ilmneb nõukogu ekspordikrediidi töörühma tööst [4] ja Euroopa Ühenduste Kohtus arutusel olnud kohtuasjadest, [5] et vähemalt ühest valdkonnast, s.o lühiajalisest ekspordikrediidikindlustusest tingitud tegelikud või võimalikud ühenduse konkurentsi moonutused võivad õigustada komisjoni meetmeid riigiabi eeskirjade alusel, ilma et eeldatakse edusamme muudel aladel. Konkurentsimoonutusi ei pruugi esineda mitte ainult eri liikmesriikide eksportijate vahelise kauplemise korral ühenduses ja väljaspool seda, vaid ka ühenduses ekspordikrediidikindlustuse teenuste pakkujate vahel.

1.4. Käesoleva teatise eesmärk on kõrvaldada kõnealused riigiabist tingitud moonutused selles ekspordikrediidikindlustuse sektoris, kus omavahel konkureerivad avalik-õiguslikud ja riigi toetust saavad ekspordikrediidikindlustuse andjad ning eraõiguslikud ekspordikrediidikindlustuse andjad. Kõnealune kaubanduslik ekspordikrediidikindlustuse sektor on seotud lühiajalise ekspordikrediidi riskide kindlustamisega ühendusesiseses kaubanduses ja paljude väljaspool ühendust asuvate riikidega peetavas kaubavahetuses. Selliseid riske nimetatakse tururiskideks ja neid käsitletakse allpool toodud 2. jaotises. Praegu hõlmab mõiste ainult ühendusesiseses kaubanduses ja enamiku lisas loetletud OECD riikidega peetavas kaubavahetuses esinevaid nn kaubandusriske, mis on vastandatud poliitilistele riskidele. Kuigi liikmesriigid on ühenduse meetme ootuses teinud märkimisväärseid jõupingutusi, et kõrvaldada abi kaubanduslikust ekspordikrediidikindlustuse sektorist, eeldab ühtne turg kaitsemeetmeid, et tagada võrdsed võimalused kõikides olukordades.

Käesolevas teatises ei käsitleta nende keskmise tähtajaga ja pikaajalise ekspordikrediidi riskide kindlustamist, mis praegu on enamasti muud kui tururiskid. Kõnealuses valdkonnas on tegureid, mille tõttu on komisjon hoidunud ulatuslikult kasutamast oma volitusi riigiabi kontrollimisel ja mis räägivad kõnesolevate meetmete vastu. Seevastu on tehtud jõupingutusi, et ühtlustada ekspordikrediidikindlustuse, kindlustusmaksete ja riigipõhise kattepoliitika tingimusi, võttes nõuetekohaselt arvesse kolmandate riikide kavasid, et vältida ühenduse eksportijate konkurentsivõime kahjustamist.

1.5. Käesoleva teatise 2. jaotises kirjeldatakse ekspordikrediidikindlustuse turu struktuuri ning tehakse vahet kaubandus- ehk turusektori, kus tegutsevad eraõiguslikud kindlustuse andjad ja mida hõlmab käesolev teatis, ning mittekaubandussektori vahel. Teatise 3. jaotises loetletakse olulisemad tegurid, mis võivad kahjustada muude eraõiguslike, avalik-õiguslike või riigi toetust saavate ekspordikrediidikindlustuse andjate vahelist konkurentsi, ning selgitatakse, miks ja mil määral kohaldatakse riigiabi käsitlevaid asutamislepingu artikleid. Lõpuks märgib komisjon 4. jaotises, missuguseid meetmeid peetakse vajalikuks, et tagada kõigi ülejäänud, 3. jaotises loetletud riigiabiliikide kõrvaldamine turusektorist, ning nõuab, lähtudes asutamislepingu artikli 93 lõikest 1, et liikmesriigid võtaksid vajaduse korral kõnesolevaid meetmeid.

2. Lühiajalise ekspordikrediidikindlustuse kaubandus- ja mittekaubandussektor

2.1. Nõukogu ekspordikrediidi töörühma aruandest (edaspidi "aruanne"), eraõiguslike ekspordikrediidikindlustuse andjate kaebustest ja Euroopa Kohtu kohtuasjadest selgub, et mõnede liikmesriikide nn ametlikud ekspordikrediidiasutused, kes kindlustavad eksportijate keskmise tähtajaga ja pikaajalisi riske riigi nimel või riigi tagatisega, [6] tegutsevad riigi nimel või riigi tagatisega ka lühiajalise ekspordikrediidikindlustuse turul, kus nad konkureerivad eraõiguslike ekspordikrediidikindlustuse andjatega, kellel puuduvad sellised sidemed riigiga. Kõnealusteks nn ametlikeks ekspordikrediidiasutusteks võivad olla valitsusasutused, riigi omandis olevad või riigi kontrollitavad äriühingud või täielikult eraomandis olevad ja eraomandi kontrollitavad äriühingud. Käesoleva teatise kohaldamisel nimetatakse kõnesolevaid asutusi avalik-õiguslikeks või riigi toetust saavateks ekspordikrediidikindlustuse andjateks. Analoogselt ametlike asutustega, kes tegutsevad keskmise tähtajaga/pikaajalise ja lühiajalise kindlustuse valdkonnas, võivad ka mõned eraomandis olevad ja eraomandi kontrollitavad ekspordikrediidikindlustuse andjad, kes annavad ainult lühiajalist kindlustust, saada mõnede ärivaldkondade jaoks valitsuselt toetust tagatiste või samaväärse edasikindlustuskorra kaudu. Kõnealused kindlustuseandjad tuleb samuti liigitada avalik-õiguslikeks või riigi toetust saavateks kindlustuseandjateks. Seevastu neid ekspordikrediidikindlustuse andjaid, kes on seotud peamiselt või ainult lühiajalise kindlustusega ning kes üheski ärivaldkonnas ei tegutse riigi nimel ega riigi toetusega, [7] võidakse nimetada eraõiguslikeks ekspordikrediidikindlustuse andjateks.

Kõnealusest aruandest selgus, et kui avalik-õiguslikud ja riigi toetust saavad ekspordikrediidikindlustuse andjad tegutsesid riigi nimel või riigi tagatisega nendes lühiajalise kindlustuse turu osades, kus nad konkureerisid eraõiguslike kindlustuseandjatega, said nad teatavaid finantssoodustusi, millega oli võimalik moonutada konkurentsi eraõiguslike kindlustuseandjate kahjuks. Mitte üheski riigis ei ole avalik-õiguslikel või riigi toetust saavatel ekspordikrediidikindlustuse andjatel lühiajalise kindlustuse monopoli.

Üks kõige raskemaid aruandes käsitletud valdkondi oli riigi otsene või kaudne edasikindlustustegevus. Aruandega tuvastati edasikindlustuskorrad, mis annavad 100 % suuruse katte ja on samaväärsed subsiidiumina antavate tagatistega. Praegu tunnistatakse, et edasikindlustuskorraga, kus riik ainult osaleb eraõiguslikus sektoris edasikindlustuslepingus või täiendab seda, võivad kindlustuseandjad saada soodustusi võrreldes eraõiguslike kindlustuseandjatega, kellel selline kate puudub, moonutades niiviisi konkurentsi.

2.2. Hoolimata viimasel ajal tehtud edusammudest, kus avalik-õiguslikud või riigi toetust saavad ekspordikrediidikindlustuse andjad on üha rohkem eraldanud lühiajalise kindlustuse eraldi äriühinguteks või võtnud kasutusele eraldi raamatupidamisarvestuse, on eelkõige täheldatud seda, et meetmeid on veel vaja soovitud võrdsete võimaluste loomiseks. Esimeseks ülesandeks on kindlaks määrata konkurentsivõimelise turuga sektor. Aruandes kasutati turusektori kindlaksmääramisel otsustava kriteeriumina seda, kas eraõiguslik edasikindlustustegevus on kättesaadav üldiselt või pigem üksikjuhtudel. Täheldati, et üldiselt oli vastus jaatav eraõiguslike ostjatega seotud kaubandusriskide korral, kuid poliitiliste riskide (k.a avalik-õiguslike ostjatega seotud riskid, valuutaülekannetega seotud riskid ja mittekaubanduslikud katastroofiriskid) korral oli olemasolev võimsus niivõrd ebapiisav, et kõnealuste riskide katet tuli selgelt käsitleda turutegevusena. Kindlustusega kaetud riskide kestusele, asukohale ja laadile tugineva eraõigusliku edasikindlustusturu analüüsi põhjal määratleti tururiskid aruandes kaubandusriskidena, millel on ülemaailmse ekspordi korral tavaliselt maksimaalselt kolme aasta pikkune riskiperiood.

2.3. Liikmesriikidelt, tootmisettevõtete ühendustelt ja kindlustajatelt aruande kohta saadud märkustest ilmneb, et üldjuhul on kõnealune määratlus liiga lai. Enamikus kõnesolevates esildistes nõustuti aruandega, et poliitilised riskid tuleks välja jätta, kuna eraõiguslik edasikindlustusturg ei ole piisavalt suur, ning kaubandusriskide puhul eelistati maksimaalselt kahe aasta pikkust riskiperioodi. Samuti selgus, et eraõiguslikul turul on väga raske edasi kindlustada pikaajaliselt lepinguliste kohustuste täitmatajätmisega seotud kaubandusriske OECD-välistes riikides.

2.4. Silmas pidades pikaajalise lepinguliste kohustuste täitmatajätmise ja maksejõuetuse vahelisi tihedaid seoseid (arvestades et pikaajalise lepinguliste kohustuste täitmatajätmisega seotud riskid võivad muutuda maksejõuetuseks) ning sellest tulenevat vajadust liigitada mõlemad riskid samasse kategooriasse (tururiskid või muud kui tururiskid), oleks mõistlik jätta kõik OECD-väliste riikide kaubandusriskid väljapoole tururiskide määratlust ja esialgu väljapoole käesoleva teatise rakendusala. Lõpuks selgub, et praegu on veel mõnedes OECD-riikides raske kaubandusriski eraõiguslikult edasi kindlustada.

2.5. Eespool öeldut silmas pidades määratletakse tururiskid käesoleva teatise kohaldamisel selle lisas loetletud riikides asuvate eraõiguslike võlgnike [8] kaubandusriskidena. Kõnealuste riskide maksimaalne riskiperiood (s.o valmistamine ning Berni Liidu tavapärase algusajaga krediidiperiood ja tavapärane kehtivusaeg) on lühem kui kaks aastat.

Kõiki muid riske (s.o eraõiguslike ostjatega ning lisas loetlemata riikidega seotud poliitilisi, katastroofi- [9] ja kaubandusriske) ei käsitleta veel tururiskidena.

Käesoleva teatise kohaldamisel on kaubandusriskid järgmised:

- võlgniku omavoliline lepingust lahtiütlemine, st eraõigusliku võlgniku omavoliline otsus katkestada või lõpetada leping ilma õigusliku põhjenduseta,

- eraõigusliku võlgniku omavoliline õigusliku põhjenduseta keeldumine tunnistada vastuvõetavaks lepinguga hõlmatud kaubad,

- eraõigusliku võlgniku või tema käendaja maksejõuetus,

- asjaolu, kui eraõiguslik võlgnik või käendaja ei tasu lepingust tulenevat võlga ehk pikaajaline lepinguliste kohustuste täitmatajätmine.

2.6. Eraõigusliku edasikindlustusturu maht on erinev. See tähendab, et tururiskide määratlus ei ole püsiv ja võib aja jooksul muutuda; näiteks võidakse seda laiendada nii, et see hõlmab poliitilisi riske. Seetõttu peab komisjon määratluse korrapäraselt (täpsemalt vähemalt kord aastas) üle vaatama. Komisjon konsulteerib liikmesriikidega ja muude kõnealustest ülevaatustest huvitatud isikutega. [10] Niivõrd kui see on vajalik, tuleb määratluse muutmisel arvesse võtta ühenduse ekspordikrediidikindlustust reguleerivate õigusaktide rakendusala, et vältida vastuolusid ja õiguskindlusetust.

3. Eraõiguslike ja avalik-õiguslike või riigi toetust saavate ekspordikrediidikindlustuse andjate vahelist konkurentsi moonutavad tegurid

3.1. Tegurid, mis võivad moonutada konkurentsi tururiske kindlustavate avalik-õiguslike või riigi toetust saavate ekspordikrediidikindlustuse andjate kasuks, on järgmised: [11]

- riigi seaduslikud või tegelikud laenude ja kahjude tagatised. Sellised tagatised võimaldavad kindlustuseandjatel saada laenu tavapärasest turumäärast odavamalt või üleüldse seda saada. Peale selle kõrvaldavad need kindlustuseandjate vajaduse kindlustada end edasi eraõiguslikul turul,

- kohustuste erinevus võrreldes eraõiguslike kindlustuseandjatega, et säilitada piisavaid eraldisi. Tuleks märkida, et kui nõukogu direktiivi 73/239/EMÜ [12] muudeti direktiiviga 87/343/EMÜ, [13] mõisteti, et riigi nimel tehtavate või riigi tagatud ekspordikrediidikindlustuse tehingute jätmisel väljapoole direktiivi rakendusala (algse direktiivi artikli 2 lõike 2 punkt d) ei käsitletud tehinguid lühiajaliste kaubandusriskide valdkonnas, mida avalik-õiguslikud või riigi toetust saavad ekspordikrediidikindlustuse andjad tegid oma nimel ja riigi tagatiseta. [14] See tähendab, et lühiajaliste kaubandusriskide kindlustamiseks peab avalik-õiguslikel või riigi toetust saavatel kindlustuseandjatel olema teataval määral omavahendeid (solventsusmarginaal, sh tagatisfond) ja kindlustustehnilisi eraldisi (eelkõige tasanduseraldis) ning nad peavad olema saanud loa kooskõlas direktiivi 73/239/EMÜ artikliga 6 ja sellele järgnevate artiklitega,

- osaline või täielik vabastamine tavaliselt makstavatest maksudest (nt ettevõtte tulumaksust ja kindlustuspoliisidele kehtestatud maksudest),

- riigi antavad toetused või kapitalieraldised. Seoses viimati nimetatuga tuleks silmas pidada, et kui riik ei tegutse turumajanduses eraõigusliku investorina, on kapitalisüstid riigiabi; [15] riigipoolsete mitterahaliste teenuste osutamine, näiteks juurdepääs riigi infrastruktuurile, rajatistele või piiratud levikuga teabele (näiteks saatkondade kogutud teave võlgnike kohta) ning nende kasutamine tingimustel, milles ei kajastu nende kulud; riigipoolne edasikindlustamine kas otse või avalik-õigusliku või riigi toetust saava ekspordikrediidikindlustuse andja kaudu soodsamatel tingimustel kui on kättesaadavad eraõiguslikul edasikindlustuseturul, mis tingib edasikindlustustegevuse hindade allalöömise või sellise mahu kunstliku tekitamise, mis eraõiguslikul turul ei ole võimalik.

3.2. Punktis 3.1 loetletud juhtudel ekspordikrediidikindlustuse andjad saavad või võivad saada finantssoodustuse võrreldes teiste ekspordikrediidikindlustuse andjatega. Sellised teatavatele ettevõtetele antavad finantssoodustused moonutavad konkurentsi ja kujutavad endast riigiabi asutamislepingu artikli 92 lõike 1 tähenduses.

Artikli 92 lõiget 1 kohaldatakse kõikide meetmete suhtes, millega teatavatele ettevõtetele või toodetele antakse finants- või majanduslikku soodustust ja mis hõlmavad tegelike või tingimuslike riiklike vahendite suhtes maksu kehtestamist või nendega seotud kahjumit ning mille eest asjaomane abisaaja ei pea midagi maksma või peab maksma vähe, kui kõnesolevad meetmed mõjutavad liikmesriikidevahelist kaubandust ning moonutavad või ohustavad moonutada konkurentsi, soodustades teatavaid ettevõtjaid või teatavate kaupade tootmist. [16]

Punktis 3.1 loetletud finantssoodustused, mis on seotud punktis 2.5 määratletud tururiskidega, mõjutavad ühendusesisest teenustekaubandust. Lisaks põhjustavad need muutusi eri liikmesriikide tururiskide puhul kättesaadavas kindlustuskaitses, moonutades niiviisi konkurentsi liikmesriikide äriühingute vahel ja mõjutades omakorda ühendusesisest kaubandust, olenemata sellest, kas sellega on seotud ühendusesisene või väljapoole ühendust suunatud eksport. [17] Asutamislepingu artiklis 92 sätestatud erandeid ei kohaldata tururiskide kindlustusele antava abi suhtes. Kõnealuse abi moonutav mõju ühenduses kaalub üles asjaolu, et ekspordi toetamine on kooskõlas siseriiklike või ühenduse huvidega. Kõnealust seisukohta kinnitab Euroopa Kohtu otsus kohtuasjas C-63/89, mis käsitles otseselt käesoleva teatisega hõlmatud küsimust. Kohus jõudis järeldusele, et kuigi kindlustusseltside tasanduseraldiste osalist ühtlustamist käsitlev direktiiv, millega vabastati riigi nimel või riigi tagatisega tehtavad ekspordikrediidikindlustuse tehingud, ei ole õigusvastane, oleks eraõiguslike ja avalik-õiguslike või riigi toetust saavate ekspordikrediidikindlustuse andjate vahelist konkurentsi moonutavate tegurite tõttu "õiguslike meetmete kasutamine põhjendatud, et karistada artikli 92 sätete rikkumise eest". [18] Kohtuasjas C-44/93 [19] tehtud otsuses eeldas kohus, et kõnealuste soodustuste puhul on tegemist riigiabiga, ja kinnitas, et komisjon võib võtta meetmeid nende kõrvaldamise tagamiseks.

4. Meetmed, mis on vajalikud konkurentsimoonutuste kõrvaldamiseks tururiskidega seotud lühiajalises ekspordikrediidikindlustuses

4.1. Punktis 3.1 loetletud riigiabi liigid, mida antakse riigi toetust saavatele ekspordikrediidikindlustuse andjatele punktis 2.5 määratletud riskide jaoks, võivad moonutada konkurentsi ja seetõttu ei ole õigust teha nende suhtes erandit asutamislepingus sätestatud riigiabi eeskirjade alusel.

4.2. Seepärast peavad liikmesriigid vastavalt asutamislepingu artikli 93 lõikele 1 muutma vajaduse korral tururiske käsitlevat ekspordikrediidikindlustuse süsteemi nii, et ühe aasta jooksul alates käesoleva teatise avaldamisest lõpetatakse kõnealuste riskide korral järgmiste riigiabiliikide andmine avalik-õiguslikele või riigi toetust saavatele ekspordikrediidikindlustuse andjatele:

a) riigi tagatised laenude ja kahjude jaoks;

b) vabastamine piisavate reservide moodustamise nõudest ja muudest punkti 3.1 teises taandes loetletud nõuetest;

c) osaline või täielik vabastamine maksudest või muudest tavapäraselt makstavatest tasudest;

d) abi, kapitalieraldised või muud rahastamisviisid olukordades, kus tavapärastes turutingimustes tegutsev eraõiguslik investor ei investeeri äriühingusse või tingimustel, millega eraõiguslik investor ei ole nõus;

e) riigipoolsete mitterahaliste teenuste osutamine, näiteks juurdepääs riigi infrastruktuurile, rajatistele või piiratud levikuga teabele (näiteks saatkondade kogutud teave võlgnike kohta) ning nende kasutamine tingimustel, milles ei kajastu nende kulud ja

f) riigipoolne edasikindlustamine kas otse või avalik-õigusliku või riigi toetust saava ekspordikrediidikindlustuse andja kaudu soodsamatel tingimustel kui on kättesaadavad eraõiguslikul edasikindlustuseturul, mis tingib edasikindlustuskatte hindade allalöömise või sellise mahu kunstliku tekitamise, mis eraõiguslikul turul ei ole võimalik.

Kuni punktis 4.3 nimetatud läbivaatamise tulemuste saamiseni on lubatud vaheperioodi jooksul kohaldada olemasolevat riigi täiendavat edasikindlustuskorda, tingimusel et:

- riigipoolne edasikindlustamine moodustab väikese osa kindlustuseandja edasikindlustuse üldpaketist,

- kui kindlustuseandja edasikindlustuslepingud sisaldavad lisaks tururiskidele ka muid riske ning seega on riigipoolne edasikindlustamine vältimatult seotud tururiskiga, ei tohi riigipoolse tururiskide edasikindlustamise tase ületada taset, mis oleks olnud kättesaadav eraõiguslikul edasikindlustusturul, kui kõnealuseid riske oleks püütud eraldi edasi kindlustada,

- riigipoolse edasikindlustamisega ei võimaldata kindlustuseandjal kindlustada üksikute ostjate tegevust sellises ulatuses, mis ületab turul tegutsevate eraõiguslike edasikindlustuseandjate kehtestatud piirmäärad,

- riigipoolse edasikindlustuse makses kajastuvad selgelt riskid, see arvutatakse turul kehtivate kaubanduspõhimõtete kohaselt ja on vähemalt võrdne turul kehtiva kindlustusmaksega, kui selline on olemas,

- riigipoolset tururiskide kindlustust võivad saada kõik krediidikindlustuse andjad, kes suudavad järgida üldisi abikõlblikkuse kriteeriume.

4.3. Punkti 4.2 järgimiseks peavad avalik-õiguslikud või riigi toetust saavad ekspordikrediidikindlustuse andjad vähemalt eraldi haldama riigi nimel või riigi tagatisega tururiskide ja muude kui tururiskide kindlustamist ning pidama nende kohta eraldi raamatupidamisarvestust, millest nähtub, et nad ei kasuta riigiabi tururiskide kindlustamiseks. Kindlustuseandja oma nimel kindlustatud äritegevuse kohta peetav raamatupidamisarvestus peab olema kooskõlas direktiiviga 91/674/EÜ. [20]

Lisaks peab liikmesriik, kes tagab ekspordikrediidikindlustuse andjale edasikindlustuskatte sellega, et osaleb tururiske ja muid kui tururiske hõlmavates eraõigusliku edasikindlustussektori lepingutes või on nendega seotud, tõendama, et selline kord ei hõlma riigiabi punkti 4.2 alapunkti f tähenduses.

Selleks jälgib komisjon alates käesoleva teatise avaldamisest tihedas koostöös liikmesriikidega järjekindlalt kõnealust korda, tuginedes asjaomaste liikmesriikide esitatud poolaastaaruannetele, ja vaatab 1998. aasta lõpuks selle täielikult läbi. Läbivaatamisel võetakse arvesse kõiki lühiajalise ekspordikrediidikindlustuse turu tehingute kohta vahepeal saadud teadmisi ja kogemusi ning liikmesriikide sellekohast sekkumist, tuginedes punkti 4.5 kohaselt esitatud rakendusaruannetele, esimesele punkti 4.6 kohaselt läbiviidud iga-aastasele läbivaatamisele ja kõikidele punkti 4.4 kohase vabastusklausli kasutamist käsitlevatele teadetele. Kui läbivaatamise käigus peaks selguma, et liikmesriigi kindlustuskord hõlmab riigiabi, peab kõnesolev liikmesriik peatama selle kohaldamise hiljemalt 1999. aasta lõpuks.

4.4. Põhimõttest, et avalik-õiguslikud või riigi toetust saavad ekspordikrediidikindlustuse andjad võivad anda tururiskidele ekspordikrediidikindlustust ainult juhul, kui neilt on võetud punktis 4.2 loetletud finantssoodustused, võidakse kõrvale kalduda allpool esitatud asjaoludel.

Teatavates riikides võib ajutiselt valitseda olukord, et ekspordikrediidi tururiskidele ei saada katet eraõiguslikelt ekspordikrediidikindlustuse andjatelt ega oma nimel tegutsevatelt avalik-õiguslikelt või riigi toetust saavatelt ekspordikrediidikindlustuse andjatelt, kuna puudub kindlustus- või edasikindlustusmaht. Seetõttu käsitletakse kõnealuseid riske ajutiselt muude kui tururiskidena.

Sellistel asjaoludel võib avalik-õiguslik või riigi toetust saav ekspordikrediidikindlustuse andja, kes kindlustab muid kui tururiske riigi nimel või riigi tagatisega, kindlustada kõnesolevaid ajutiselt muid kui tururiske. Kindlustuseandja peaks võimaluse korral ühtlustama oma selliste riskide kindlustusmaksete määrad nendega, mille eraõiguslikud ekspordikrediidikindlustuse andjad on mujal kehtestanud kõnealuse riskiliigi suhtes.

Liikmesriik, kes kavatseb kohaldada kõnesolevat vabastusklauslit, peab teatama komisjonile viivitamata oma otsuse eelnõust. Teatis peaks sisaldama turuaruannet, millest nähtub, et riskidel puudub kate eraõiguslikul kindlustusturul, kusjuures kaks suurt tuntud rahvusvahelist eraõiguslikku ekspordikrediidikindlustuse andjat ja siseriiklik krediidikindlustuse andja esitavad sellekohased tõendid, põhjendades sellega vabastusklausli kasutamist. Lisaks peaks see sisaldama nende tingimuste kirjeldust, mida avalik-õiguslik või riigi toetust saav ekspordikrediidikindlustuse andja soovib kohaldada kõnealuste riskide suhtes.

Komisjon kontrollib kahe kuu jooksul pärast sellise teatise saamist, kas vabastusklausli kasutamine vastab eespool nimetatud tingimustele ja on kooskõlas asutamislepinguga.

Kui komisjon leiab, et vabastusklausli kasutamise tingimused on täidetud, kehtib vastavust käsitlev otsus kaks aastat alates otsuse kuupäevast, tingimusel et vabastusklausli kasutamist õigustavad turutingimused ei muutu kõnealuse ajavahemiku jooksul.

Peale selle võib komisjon, konsulteerides teiste liikmesriikidega, läbi vaadata vabastusklausli kasutamise tingimused; samuti võib ta otsustada vabastusklausli kohaldamine lõpetada või asendada see muu asjakohase süsteemiga.

4.5. Käesolevat teatist kohaldatakse alates 1. jaanuarist 1998 viie aasta jooksul. Liikmesriigid peavad teatama komisjonile kahe kuu jooksul pärast käesoleva teatise saamist, kas nad kiidavad heaks tema soovitused. Liikmesriigid peavad teatama komisjonile hiljemalt 1. jaanuariks 1999 nende järgimiseks võetud meetmetest. Kui nimetatud aruannetest või muul viisil selgub, et liikmesriigis kehtivad süsteemid hõlmavad ikkagi riigiabi, hindab komisjon kõnealust abi eespool kehtestatud korra kohaselt, lähtudes asutamislepingu artiklitest 92 ja 93.

4.6. Komisjon vaatab koostöös liikmesriikide ja huvitatud isikutega läbi tururiskide määratluse ja käesoleva teatise toimimise, pidades silmas turu arengutendentse ja võimalikke ühenduse õigusakte. Kogu teave, mida komisjon saab liikmesriikidelt ja huvitatud isikutelt seoses kõnesolevate läbivaatamistega, tehakse teabe andja loal kättesaadavaks kõikidele teistele läbivaatamises osalejatele.

[1] Allikas: Viies ülevaade riigiabi kohta Euroopa Ühenduses, EÜ Komisjon, 1997, lk 20. Alates 1992. aastast väheneb kõnealune näitaja tõenäoliselt tänu Helsingi paketis kokkulepitud subsideeritud ekspordikrediitide vähendamisele.

[2] Konkurentsipoliitikat käsitleva seitsmenda aruande (1977) punktis 242 märkis komisjon, et "ühendusesiseses kaubanduses antava ekspordiabi suhtes ei tehta erandit, olenemata selle intensiivsusest, vormist, põhjendustest või eesmärgist".

[3] Vt Euroopa Kohtu otsus kohtuasjas C-142/87, Belgia v. komisjon [1990] ECR I, lk 959. Vt ka kohtuasi C-44/93, Assurances du Créditv. OND ja Belgia [1994] ECR I, lk 3829, punkt 30.

[4] "L'assurance crédit et le marché unique 1992 (court-terme)", aruanne esitatud kooskõlastamise töörühmale, ettekandja P. Callut.

[5] Vt kohtuasi C-63/89, Assurances du Crédit ja Cobac v. nõukogu ja komisjon [1991] ECR I, lk 1799, ning kohtuasi C-44/93, Assurances du Créditv. OND ja Belgia [1994] ECR I, lk 3829.

[6] Mõnedel juhtudel, näiteks Madalmaades, ei taga valitsus keskmise tähtajaga ja pikaajalist kindlustust, vaid selleks sõlmitakse üldine edasikindlustuse leping.

[7] Või samaväärse edasikindlustuskorraga.

[8] Või eraõiguslikud käendajad. Avalik-õiguslik võlgnik või käendaja on võlgnik või käendaja, kes mis tahes vormis esindab avalikku võimu ja keda ei saa kohtulikul ega halduslikul tasandil maksejõuetuks tunnistada. Käesoleva teatise kohaldamisel käsitletakse lisas tururiskiriigina loetletud riikides asuvaid avalik-õiguslikke või riigi toetust saavaid äriühinguid, kelle suhtes kohaldatakse tavapäraseid äriühinguõiguse sätteid, eraõiguslike võlgnikena/käendajatena.

[9] S.o sõda, revolutsioon, loodusõnnetused, tuumaavariid jne, v.a nn kaubanduslikud katastroofiriskid (kahju katastroofiline kuhjumine üksikutele ostjatele või riikidele), mida on võimalik katta kahju edasikindlustuse omavastutusega ja mis on kaubandusriskid.

[10] Komisjon palub muu hulgas abi nõukogult (näiteks selle ekspordikrediidi töörühmalt).

[11] Kui avalik-õiguslik või riigi toetust saav ekspordikrediidikindlustuse andja seostab muude kui tururiskide kindlustamise tururiskide katte heakskiitmisega, võidakse rikkuda EÜ asutamislepingu artiklit 86. Komisjon võib algatada sellise tegevuse suhtes menetluse ning see võidakse vaidlustada kohtutes ja anda arutada riigi konkurentsiasutustele.

[12] Esimene nõukogu direktiiv 73/239/EMÜ, 24. juuli 1973, otsekindlustustegevuse, välja arvatud elukindlustustegevuse alustamise ja jätkamisega seotud õigusnormide kooskõlastamise kohta (EÜT L 228, 16.8.1973, lk 3).

[13] Nõukogu direktiiv 87/343/EMÜ, 22. juuni 1987, millega muudetakse nõukogu direktiivi 73/239/EMÜ otsekindlustustegevuse, välja arvatud elukindlustustegevuse alustamise ja jätkamisega seotud õigusnormide kooskõlastamise kohta (EÜT L 185, 4.7.1987, lk 72).

[14] Vt Euroopa Kohtu otsus kohtuasjas C-63/89, Assurances du Credit ja Cobac v. nõukogu ja komisjon, osundatud joonealuses märkuses 5, lk 1848 (punkt 22).

[15] Vt komisjoni teatis liikmesriikidele ametiasutuste osaluste kohta äriühingute kapitalis (EÜ Bülletään 9-1984) ja komisjoni teatis EÜ asutamislepingu artiklite 92 ja 93 kohaldatavuse kohta avalik-õiguslike ettevõtjate suhtes tootmissektoris (EÜT C 307, 13.11.1993, lk 3).

[16] Vt Euroopa Kohtu otsus kohtuasjas 30/59, Steenkolenmijnen v. ülemamet [1961] ECR, lk 1, punkt 19; kohtuasi 173/73, Itaalia v. komisjon [1974] ECR, lk 709, kohtuasi 730/79, Philip Morris v. komisjon [1980] ECR, lk 2671.

[17] Kohus jõudis kohtuasjas C-142/87, Belgia v. komisjon, osundatud joonealuses märkuses 3, tehtud otsuses järeldusele, et mitte ainult ühendusesisesele ekspordile antav abi, vaid ka väljapoole ühendust suunatud ekspordile antav abi võib mõjutada ühendusesisest konkurentsi ja kaubandust. Mõlemat tegevusliiki kindlustavad ekspordikrediidikindlustuse andjad ning seetõttu võib selles suhtes antav abi mõjutada ühendusesisest konkurentsi ja kaubandust.

[18] Osundatud joonealuses märkuses 5; vt punkt 24. Kõnealuses kohtuasjas leidis kohtujurist Tesauro oma arvamuses, et eraõiguslike ja avalik-õiguslike või riigi toetust saavate ekspordikrediidikindlustuse andjate vahelise konkurentsi korral on väga kahtlane, kas liikmesriigid suudavad anda õiguspäraselt rahalist toetust avalik-õiguslikele ettevõtjatele. Selline sekkumine oleks vastuolus riigiabi eeskirjadega ([1991] ECR I, lk 1835, punkt 15).

[19] Osundatud joonealuses märkuses 3; vt eelkõige punkt 34.

[20] Nõukogu direktiiv 91/674/EMÜ, 19. detsember 1991, kindlustusseltside raamatupidamise aasta- ja konsolideeritud aastaaruannete kohta (EÜT L 374, 31.12.1991, lk 7).

--------------------------------------------------

LISA

Tururiskiriikide loetelu

Euroopa Liit | Tururiskiriikidena käsitletavad OECD-liikmesriigid |

Austria Belgia Taani Soome Prantsusmaa Saksamaa Kreeka Iirimaa Itaalia Luksemburg Madalmaad Portugal Hispaania Rootsi Ühendkuningriik | Austraalia Kanada Island Jaapan Uus-Meremaa Norra Šveits Ameerika Ühendriigid |

--------------------------------------------------