Piiriülese õhusaaste kauglevi 1979. aasta konventsiooni

protokoll

lämmastikoksiidide heitkoguse või nende piiriüleste voogude vähendamise kohta

POOLED,

olles otsustanud täita piiriülese õhusaaste kauglevi konventsiooni,

tundes muret selle üle, et õhusaasteainete praegune heitkogus kahjustab Euroopa ja Põhja-Ameerika saastatavates piirkondades ökoloogiliselt ja majanduslikult tähtsaid loodusvarasid,

meenutades, et konventsiooni täitevorgan tunnistas oma teisel istungil vajadust oluliselt vähendada paiksete ja liikuvate allikate iga-aastast lämmastikoksiidide heitkogust 1995. aastaks ning et heitkogust juba vähendanud riigid jätkaksid oma lämmastikoksiidide heitkogusenormide kohaldamist ja täiendamist,

võttes arvesse teaduslik-tehnilisi andmeid lämmastikoksiidide ja nende sekundaarsaaduste heitkoguse, välisõhus liikumise ja keskkonnale avaldatava toime kohta ning nende kontrolli tehnoloogiate kohta,

teades, et lämmastikoksiidide heitkoguse ebasoodsad ökoloogilised tagajärjed on riikides erinevad,

olles otsustanud võtta tõhusaid meetmeid, et kontrollida ja vähendada riigi iga-aastast lämmastikoksiidide heitkogust või nende piiriüleseid voogusid, muu hulgas kohaldada asjaomaseid riiklikke norme uute liikuvate ja uute suurte paiksete allikate suhtes ning suurte paiksete allikate rekonstrueerimisel,

tunnistades teaduse ja tehnika arengut nimetatud valdkonnas ning vajadust sellega arvestada selle protokolli täiendamisel ja edasise tegevuse kavandamisel,

märkides, et kriitilistel saastekoormustel rajanev lähenemisviis on välja töötatud selleks, et luua teaduslik alus saasteainete toime käsitlemiseks, mida võetakse arvesse, kui täiendatakse käesolevat protokolli ning lepitakse kokku edasisi rahvusvahelisi meetmeid lämmastikoksiidide heitkoguse või nende piiriüleste voogude piiramiseks ja vähendamiseks,

tunnistades, et tehnoloogiavahetuse soodustamise protseduuride kiirema läbivaatamisega aidatakse kaasa lämmastikoksiidide heitkoguse olulisele vähendamisele komisjoni tegevuspiirkonnas,

märkides hindavalt mitme riigi võetud vastastikust kohustust kohe ja oluliselt vähendada riigi iga-aastast lämmastikoksiidide heitkogust,

tunnustades mõne riigi juba võetud meetmeid, millega on vähendatud lämmastikoksiidide heitkogust,

ON KOKKU LEPPINUD JÄRGMISES:

Artikkel 1

Mõisted

Käesolevas protokollis on mõistetel järgmine tähendus:

1. konventsioon – 13. novembril 1979. aastal Genfis vastuvõetud piiriülese õhusaaste kauglevi konventsioon;

2. EMEP – piiriüleste õhusaasteainete kauglevi seire ja hindamise Euroopa koostööprogramm;

3. täitevorgan – konventsiooni täitevorgan, mis on loodud vastavalt konventsiooni artikli 10 lõikele 1;

4. EMEPi geograafiline rakendusala – piirkond, mis on kindlaks määratud piiriülese õhusaaste kauglevi 1979. aasta konventsiooni protokolli artikli 1 lõikes 4, milles käsitletakse 28. septembril 1984. aastal Genfis vastuvõetud piiriüleste õhusaasteainete kauglevi seire ja hindamise Euroopa koostööprogrammi (EMEP) pikaajalist finantseerimist;

5. pooled – selle protokolli pooled, kui kontekstist ei tulene teisiti;

6. komisjon – Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Euroopa Majanduskomisjon;

7. kriitiline saastekoormus – ühe või mitme saasteaine toime kvantitatiivne hinnang, millest väiksem vastavalt nüüdisteadmistele ei kahjusta oluliselt keskkonna mõnesid tundlikke elemente;

8. suur paikne allikas – paikne saasteallikas, kus soojuse juurdeviik moodustab vähemalt 100 MW;

9. uus suur paikne allikas – paikne saasteallikas, kus soojuse juurdeviik moodustab vähemalt 50 MW;

10. suurte allikate kategooria – selliste saasteallikate kategooria, mis paiskavad või võivad paisata õhku lämmastikoksiide, kaasa arvatud tehnilises lisas märgitud kategooriad, ning mille heitkogus moodustab vähemalt 10 % riigi iga-aastasest lämmastikoksiidide heitkogusest, mida mõõdetakse või arvutatakse esimesel kalendriaastal pärast protokolli jõustumist ning igal neljandal järgneval aastal;

11. uus paikne allikas – paikne saasteallikas, mille ehitamist või olulist modifitseerimist on alustatud pärast kahe aasta möödumist protokolli jõustumisest;

12. uus liikuv allikas – mootorsõiduk või muu liikuv saasteallikas, mis on toodetud pärast kahe aasta möödumist protokolli jõustumisest.

Artikkel 2

Põhikohustused

1. Pooled peavad esmalt ja esimesel võimalusel võtma tõhusaid meetmeid, et piirata ja/või vähendada riigi iga-aastast lämmastikoksiidide heitkogust või nende piiriüleseid voogusid, nii et need hiljemalt 31. detsembriks 1994. aastaks ei ületaks 1987. kalendriaasta või ühegi eelneva aasta taset, mis märgitakse protokollile allakirjutamisel või sellega ühinemisel. Poole, kes märgib sellise eelnenud aasta koguse, lämmastikoksiidide aasta keskmised piiriülesed vood või keskmise heitkoguse ajavahemikus 1. jaanuarist 1987 kuni 1. jaanuarini 1996, heitkogus ei tohi ületada 1987. kalendriaasta taset.

2. Lisaks peavad pooled vähemalt kahe aasta möödumisel protokolli jõustumisest:

a) kohaldama uute suurte paiksete allikate ja/või allikate kategooriate ja oluliselt modifitseeritud paiksete allikate suhtes suurte allikate kategooriates riiklikke heitkogusenorme, mis põhinevad parimatel väljatöötatud tehnoloogiatel, mille evitamine on tehnilist lisa arvestades majanduslikult teostatav;

b) kohaldama uute liikuvate allikate suhtes kõigis suurte allikate kategooriates riiklikke heitkogusenorme, mis põhinevad parimatel väljatöötatud tehnoloogiatel, mille evitamine on majanduslikult teostatav, arvestades tehnilist lisa ja komisjoni sisetranspordi komitees vastuvõetuid otsuseid; ja

c) tarvitusele võtma suurte paiksete allikate saastekontrolli meetmed, arvestades tehnilist lisa ning seadme omadusi, iga, kasutustegurit ja vajadust vältida põhjendamatuid tööseisakuid.

3. a) Vähemalt kuue kuu möödumisel protokolli jõustumisest peavad pooled järgmise sammuna alustama läbirääkimisi riigi iga-aastase lämmastikoksiidide heitkoguse või nende piiriüleste voogude vähendamise küsimuses, arvestades teaduse ja tehnika arengut, rahvusvaheliselt tunnustatud kriitilist saastekoormust ning tööprogrammi elluviimise tulemusena saadud muid hinnanguid vastavalt artiklile 6.

b) Sel eesmärgil teevad pooled koostööd, et määrata kindlaks:

i) kriitilised saastekoormused;

ii) riigi iga-aastase lämmastikoksiidide heitkoguse või nende piiriüleste voogude vähendused, mis on vajalikud kriitilistel saastekoormustel rajanevate kooskõlastatud eesmärkide saavutamiseks; ja

iii) sellised vähendamise meetmed ja nende võtmise ajakava hiljemalt 1. jaanuariks 1996. aastaks.

4. Pooled võivad võtta veel rangemaid meetmeid, kui on ette nähtud selles artiklis.

Artikkel 3

Tehnoloogiavahetus

1. Kooskõlas siseriiklike õigusaktide, eeskirjade ja praktikaga aitavad pooled kaasa lämmastikoksiidide heitkoguse vähendamise tehnoloogiate vahetamisele, soodustades:

a) olemasoleva tehnoloogia kaubanduslikku vahetust;

b) otsesidemeid ja koostööd tööstuse valdkonnas, kaasa arvatud ühisettevõtted;

c) informatsiooni- ja kogemustevahetust; ja

d) tehnilise abi andmist.

2. Soodustades eelpool nimetatud punktides a–d loetletud tegevust, aitavad pooled luua sidemeid ja teha koostööd era- ja riigisektoris organisatsioonidel ja eraisikutel, kellel on võimalik hankida tehnoloogiat ja seadmeid, osutada projekteerimisalast, tehnilist ja rahalist abi.

3. Vähemalt kuue kuu möödumisel protokolli jõustumisest peavad pooled arutama läbi lämmastikoksiidide heitkoguse vähenda mise tehnoloogia vahetamise soodustamise protseduurid.

Artikkel 4

Etüleerimata kütus

Pooled tagavad esimesel võimalusel, kuid vähemalt kahe aasta möödumisel protokolli jõustumisest, piisava koguse etüleerimata kütuse olemasolu, erijuhtudel vähemalt põhilistel rahvusvahelistel transiiditeedel, et hõlbustada katalüütiliste muunduritega varustatud sõidukite kasutamist.

Artikkel 5

Täiendamise protsess

1. Pooled peavad protokolli regulaarselt täiendama, arvestades parimaid teaduslikke põhjendusi ja tehnoloogia arengut.

2. Esimene täiendamine toimub vähemalt ühe aasta jooksul pärast protokolli jõustumist.

Artikkel 6

Eelseisev töö

Pooled pööravad põhitähelepanu kriitilistel saastekoormustel rajaneva lähenemisviisi väljatöötamise ja rakendamisega seotud uurimistele ja seirele, et määrata teaduslikul alusel kindlaks lämmastikoksiidide heitkoguse vajalik vähendamine. Pooled püüavad muu hulgas riiklikke uurimisprogramme, täitevorgani tööplaani ja konventsiooni järgides teiste koostööprogrammide kaudu:

a) välja selgitada ja kvantitatiivses suhtes kindlaks määrata lämmastikoksiidide heitkoguse toime inimestele, taimedele ja loomadele, veele, pinnasele ja materjalidele, arvestades toimet, mida avaldavad neile muudest allikatest, peale atmosfäärisadestuste, eralduvad lämmastikoksiidid;

b) kindlaks määrata kriitiliste piirkondade geograafiline jaotus;

c) välja töötada mõõtmiste ja arvutuste mudelid, kaasa arvatud heitkoguse arvutamise kooskõlastatud metoodikad, et määrata kvantitatiivselt kindlaks lämmastikoksiidide ja vastavate saasteainete kauglevi;

d) täiustada lämmastikoksiidide heitkoguse kontrolli tehnoloogiate rakendamise tulemuste ja nendele tehtavate kulutuste hinnanguid ning registreerida täiustatud ja uute tehnoloogiate väljatöötamist; ja

e) välja töötada kriitilistel saastekoormustel rajaneva lähenemisviisi alusel teaduslike, tehniliste ja majanduslike andmete integreerimise meetodid, et määrata kindlaks asjaomased kontrollistrateegiad.

Artikkel 7

Riiklikud programmid, poliitikad ja strateegiad

Protokollist tulenevate kohustuste täitmiseks töötavad pooled viivitamata välja riiklikud programmid, poliitikad ja strateegiad, mis võimaldavad kontrollida ja vähendada lämmastikoksiidide heitkogust või nende piiriüleseid voogusid.

Artikkel 8

Informatsioonivahetus ja iga-aastane andmete esitamine

1. Pooled vahetavad informatsiooni, teavitades täitevorganit vastavalt artiklile 7 välja töötatud riiklikest programmidest, poliitikatest ja strateegiatest ning esitades talle iga-aastased andmed nimetatud programmide, poliitikate ja strateegiate rakendamise tulemuste ja neis tehtud muudatuste kohta, sealhulgas esitatakse:

a) riigi iga-aastane lämmastikoksiidide heitkoguse tase ning selle arvutamise alus;

b) artikli 2 lõike 2 punktides a ja b ettenähtud riiklike heitkogusenormide rakendamise tulemused ja riiklikud heitkogusenormid, mida juba kohaldatakse või hakatakse kohaldama, samuti käsitletavad allikad ja/või allikate kategooriad;

c) artikli 2 lõike 2 punktis c ettenähtud kontrollimeetmete kasutuselevõtmise tulemused, käsitletavad allikad ning meetmed, mida juba võetakse või hakatakse võtma;

d) etüleerimata kütuse olemasolu tagamise tulemused;

e) tehnoloogiavahetusele kaasaaitamiseks võetud meetmed;

f) kriitiliste saastekoormuste kehtestamise tulemused.

2. Selline informatsioon esitatakse esimesel võimalusel vastavalt ühtsele andmeesitussüsteemile.

Artikkel 9

Arvutamine

Aegsasti enne täitevorgani iga-aastast koosolekut esitab EMEP talle lämmastikubilansside ning lämmastikoksiidide piiriüleste voogude ja sadestuste arvutused EMEPi geograafilisel rakendusalal, kasutades selleks asjaomaseid mudeleid. Väljaspool EMEPi geograafilist rakendusala kasutatakse seal asuvate konventsiooniosaliste konkreetsetele tingimustele sobivaid mudeleid.

Artikkel 10

Tehniline lisa

Käesoleva protokolli tehniline lisa on soovituslikku laadi. See on protokolli lahutamatu osa.

Artikkel 11

Protokolli parandused

1. Iga pool võib teha ettepanekuid protokolli parandamiseks.

2. Parandusettepanekud esitatakse kirjalikult Euroopa Majanduskomisjoni täitevsekretärile, kes saadab need kõigile pooltele. Täitevorgan arutab parandusettepanekuid oma järgmisel iga-aastasel koosolekul, tingimusel et Euroopa Majanduskomisjoni täitevsekretär on ettepanekud pooltele saatnud vähemalt üheksakümmend päeva enne koosolekut.

3. Protokolli parandused, välja arvatud selle tehnilise lisa parandused, võtavad täitevorgani koosolekust osavõtvad pooled vastu konsensuse alusel ning need jõustuvad vastuvõtnud poolte suhtes üheksakümnendal päeval pärast kuupäeva, mil kaks kolmandikku pooltest on deponeerinud oma vastuvõtmisdokumendid. Iga muu poole suhtes, kes võtab parandused vastu, kui kaks kolmandikku pooltest on deponeerinud oma paranduse vastuvõtmisdokumendid, jõustuvad nimetatud parandused üheksakümnendal päeval pärast seda, mil kõnealune pool on deponeerinud paranduste vastuvõtmisdokumendi.

4. Tehnilise lisa parandused võtavad täitevorgani koosolekust osavõtvad pooled vastu konsensuse alusel ning need jõustuvad kolmekümne päeva möödumisel nende teatavaks saamisest vastavalt järgmisele lõikele 5.

5. Vastavalt eelpool toodud lõigetele 3 ja 4 tehtavad parandused teeb täitevsekretär viivitamata pärast nende vastuvõtmist teatavaks kõigile pooltele.

Artikkel 12

Vaidluste lahendamine

Kui kahe või enama poole vahel tekib vaidlus protokolli tõlgendamise või rakendamise üle, püüavad nad selle lahendada läbirääkimiste teel või muu vaidluspooltele vastuvõetava meetodi abil.

Artikkel 13

Allakirjutamine

1. Protokollile võivad 1. novembrist kuni 4. novembrini 1988 (k.a) Sofias, seejärel kuni 5. maini 1989 Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni peakorteris New Yorgis alla kirjutada Euroopa Majanduskomisjoni liikmesriigid; riigid, kellel on Euroopa Majanduskomisjoni juures konsultatiivne staatus vastavalt Majandus- ja Sotsiaalnõukogu 28. märtsi 1947. aasta resolutsiooni 36 (IV) punktile 8; ning Euroopa Majanduskomisjoni suveräänsete liikmesriikide loodud regionaalsed majandusintegratsiooni organisatsioonid, kes on pädevad pidama selles protokollis käsitletavates küsimustes läbirääkimisi, sõlmima ja rakendama sellealaseid rahvusvahelisi kokkuleppeid. Nimetatud riigid ja organisatsioonid peavad olema konventsiooniosalised.

2. Sellistel regionaalsetel majandusintegratsiooni organisatsioonidel on nende pädevusse kuuluvates küsimustes samad õigused ja kohustused, nagu on nende liikmesriikidel selle protokolli alusel. Sellisel juhul ei kasuta organisatsiooni liikmesriigid ise oma õigusi.

Artikkel 14

Ratifitseerimine, vastuvõtmine, kinnitamine ja ühinemine

1. Protokolli peavad allakirjutanud pooled ratifitseerima, vastu võtma või kinnitama.

2. Alates 6. maist 1989 võivad protokolliga ühineda artikli 13 lõikes 1 märgitud riigid ja organisatsioonid.

3. Riik või organisatsioon, kes ühineb protokolliga pärast 31. detsembrit 1993. aastat, täidab artiklites 2 ja 4 sätestatu hiljemalt 31. detsembriks 1995. aastaks.

4. Ratifitseerimis-, vastuvõtmis-, kinnitamis- või ühinemiskirjad deponeeritakse Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni peasekretäri juurde, kes täidab depositaari ülesandeid.

Artikkel 15

Jõustumine

1. Protokoll jõustub üheksakümnendal päeval pärast kuueteistkümnenda ratifitseerimis-, vastuvõtmis-, kinnitamis- või ühinemiskirja deponeerimist.

2. Artikli 13 lõikes 1 märgitud riigi või organisatsiooni suhtes, kes ratifitseerib, võtab vastu või kinnitab protokolli või ühineb sellega pärast kuueteistkümnenda ratifitseerimis-, vastuvõtmis-, kinnitamis- või ühinemiskirja deponeerimist, jõustub protokoll üheksakümnendal päeval pärast poole ratifitseerimis-, vastuvõtmis-, kinnitamis- või ühinemiskirja deponeerimise kuupäeva.

Artikkel 16

Väljaastumine

Igal ajal pärast viie aasta möödumist protokolli jõustumisest poole suhtes võib see pool protokollist välja astuda, teatades sellest kirjalikult depositaarile. Väljaastumine jõustub üheksakümne päeva möödumisel kuupäevast, mil depositaar on saanud sellekohase teate, või väljaastumise teates märgitud hilisemal kuupäeval.

Artikkel 17

Autentsed tekstid

Protokolli originaaleksemplar, mille inglis-, vene- ja prantsuskeelsed tekstid on võrdselt autentsed, deponeeritakse ÜRO peasekretäri juurde.

Eeltoodu kinnituseks on täielikult volitatud isikud sellele protokollile alla kirjutanud.

Koostatud oktoobrikuu kolmekümne esimesel päeval ühe tuhande üheksasaja kaheksakümne kaheksandal aastal Sofias.

--------------------------------------------------

TEHNILINE LISA

1. Heitmete tekkimise ja kuludega seotud teave põhineb täitevorgani ja selle allorganite ametlikel dokumentidel, eriti dokumentidel EB.AIR/WG.3/R. 8, R. 9 ja R. 16 ning ENV/WP.1/R. 86 ning Corr. 1, mis on esitatud peatükis 7 ("Piiriülese õhusaaste mõju ja piiramine"). [1] Loetletud tehnoloogiaid käsitletakse praktiliste kogemuste alusel hästi kinnistunud tehnoloogiatena, kui ei ole teistmoodi osutatud. [2]

2. Käesolevas lisas sisalduv teave on mittetäielik. Et kogemused uute vähesaastavate tehnoloogiatega mootorite ja seadmestikega ning olemasolevate seadmestike kaasajastamisega lisanduvad pidevalt, siis on vaja lisa regulaarselt täiendada ja muuta. Käesolev lisa ei ole tehniliste võimaluste ammendav aruanne; selle eesmärk on nõustada osalisi käesoleva protokolli kohustusi täitvate ja majanduslikult teostatavate tehnoloogiate äratundmisel.

I. PAIKSETEST ALLIKATEST PÄRINEVATE NOx-HEITMETE PIIRAMISTEHNOLOOGIAD

3. Fossiilkütuste põlemine on peamine inimtekkeliste NOx-heitmete paikne allikas. Lisaks sellele võivad mõned muud kui põletamisprotsessid tekitada NOx-heitmeid.

4. NOx-heitmete suuremate paiksete allikate kategooriad võivad sisaldada:

a) põletusseadmeid;

b) tööstusahje (nt tsemendi tootmisel);

c) paikseid gaasiturbiine ja sisepõlemismootoreid; ning

d) muid kui põletamisprotsesse (nt lämmastikhappe tootmine).

5. NOx-heitmete vähendamise tehnoloogiad keskenduvad teatavatele põlemise/protsessi muudatustele ning suurte elektrijaamade puhul eelkõige suitsugaaside puhastusele.

6. Olemasolevate seadmestike kaasajastamisel võib madala NOx-tasemega tehnoloogiate rakendamise määr olla piiratud seoses praktiliste negatiivsete kõrvalmõjudega või muude kohaomaste piirangutega. Kaasajastamise korral on seetõttu antud ainult ligilähedased hinnangud tüüpiliselt saavutatavate NOx-heitmete kohta. Uute seadmete korral saab negatiivseid kõrvalmõjusid vähendada või vältida asjakohase projekteerimise teel.

7. Praeguse teabe kohaselt võib põletusprotsessi muudatuste kulusid pidada uute seadmestike korral väikesteks. Suurte elektrijaamade kaasajastamisel ulatusid need kulud siiski 8–25 Šveitsi frangini kW elektrivõimsuse kohta (1985. a). Reeglina on investeerimiskulud suitsugaaside puhastussüsteemidesse oluliselt suuremad.

8. Paiksete allikate puhul väljendatakse heitmetegureid milligrammides NO2 normaaltingimustel (0 °C, 1013 mb) kuupmeetri kuiva heitgaasi kohta (mg/m3).

Põletusseadmed

9. Põletusseadmete kategooria sisaldab fossiilkütuste põlemist ahjudes, kateldes, kaudsetes kütteseadmetes ja muudes üle 10 MW soojuskoormusega põletusseadmetes, kus põlemisgaasid ei puutu kokku muude heitmete ega töödeldud materjalidega. Uutes või olemasolevates kütteseadmetes on võimalik kasutada järgmisi põletustehnoloogiaid üksikult või mitmekaupa:

a) madalatemperatuuriline kolle, sealhulgas keevkihtpõletamine;

b) vähese liigõhuga käitamine;

c) madala NOx-tasemega spetsiaalsete põletite paigaldamine;

d) heitgaasitagastus põlemisõhku;

e) astmeline põletamine / sekundaarõhuga käitamine; ning

f) taaspõletamine (kütuse järkjärguline kasutamine). [3]

Talitlusstandardid, mida on võimalik saavutada, on kokku võetud tabelis 1.

Tabel 1

Talitlusstandardid NOx osas (mg/m3), mida on võimalik saavutada põlemisprotsessi muutmisega

| | Seadmestiku tüüp [4] | Piiramata lähtetase | [5]Olemasoleva seadmestiku kaasajastamine | Uus seadmestik | O2 (%) |

Vahemik | Tüüpiline suurus |

Tahkekütused | 10 [6] — 300 MW | Kihtpõletamine (kivisüsi) | | |

Keevkihtpõletamine | 300–1000 | — | 600 | 400 | 7 |

i) paikne | 300–600 | — | — | 400 | 7 |

ii) ringlev | 150–300 | — | — | 200 | 7 |

Tolmsöe põletamine | | | | | |

i) kuiv alus | 700–1700 | 600–1100 | 800 | < 600 | 6 |

ii) märg alus | 1000–2300 | 1000–1400 | — | < 1000 | 6 |

> 300 MW | Tolmsöe põletamine | | | | | |

i) kuiv alus | 700–1700 | 600–1100 | — | < 600 | 6 |

ii) märg alus | 1000–2300 | 1000–1400 | — | < 1000 | 6 |

Vedelkütused | 10 [6] — 300 MW | Destillaatõli põletamine | — | — | 300 | — | 3 |

Jääkõli põletamine | 500–1400 | 200–400 | 400 | — | 3 |

> 300 MW | Jääkõli põletamine | 200–1400 | 200–400 | — | — | 3 |

Gaaskütused | 10 [6] — 300 MW | | 150–1000 | 100–300 | — | < 300 | 3 |

> 300 MW | | 250–1400 | 100–300 | — | < 300 | 3 |

10. Suitsugaaside puhastus valikulise katalüütilise redutseerimisega (SCR) on NOx-heitmete vähendamise lisameede, mille kasutegur on kuni 80 % ja üle selle. Komisjoni piirkonnas omandatakse märkimisväärseid praktilisi kogemusi uute ja kaasajastatud seadmete, eriti üle 300 MW (soojusenergia) elektrijaamade osas. Kui see ühendada põletamisprotsessi muudatustega, siis on kerge saavutada heitkoguseid 200 mg/m3 (tahkekütused, 6 % O2) ja 150 mg/m3 (vedelkütused, 3 % O2).

11. Valikuline mittekatalüütiline redutseerimine (SNCR), suitsugaasipuhastusmeetod NOx vähendamiseks 20–60 % võrra on odavam tehnoloogia erijuhtudeks (nt rafineerimisahjude ja põhikoormusega gaasipõletamise jaoks).

Paiksed gaasiturbiinid ja sisepõlemismootorid

12. Paiksete gaasiturbiinide NOx-heitmeid saab vähendada kas põletamisprotsessi muutmisega (kuivmenetlus) või vee/auru sisselaskmisega (märgmenetlus). Mõlemad meetmed on hästi kinnistunud. Nende vahenditega on võimalik saavutada heitkoguseid 150 mg/m3 (gaas, 15 % O2) ja 300 mg/m3 (õli, 15 % O2). Kaasajastamine on võimalik.

13. Paiksete sädesüütega sisepõlemismootorite NOx-heitmeid saab vähendada kas põletamisprotsessi muutmisega (nt lahja segu ja heitgaasitagastuse abil) või suitsugaasipuhastusega (suletud ringlusega kolmeastmeline katalüsaator, SCR). Nende protsesside tehniline ja majanduslik teostatavus sõltub mootori suurusest, mootori tüübist (kahe-/neljataktiline) ja mootori töörežiimist (ühtlane/muutuv koormus). Lahja segu kasutamisel on võimalik saavutada NOx-heitmekoguseid 800 mg/m3 (5 % O2), SCR-protsess vähendab NOx-heitmeid alla väärtuse 400 mg/m3 (5 % O2) ja kolmeastmeline katalüsaator vähendab neid heitmeid isegi alla väärtuse 200 mg/m3 (5 % O2).

Tööstusahjud – tsemendi põletamine (kaltsineerimine)

14. Eelpõletamisprotsessi hinnatakse komisjoni piirkonnas kui võimalikku tehnoloogiat, mis võib vähendada NOx kontsentratsiooni uute ja olemasolevate tsemendipõletusahjude suitsugaasis väärtusele u 300 mg/m3 (10 % O2).

Muud kui põletamisprotsessid – lämmastikhappe tootmine

15. Lämmastikhappe tootmisel kõrgrõhuabsorptsioonil (> 8 bar) saab NOx kontsentratsiooni hoida lahjendamata heitvetes väärtusel alla 400 mg/m3. Sama heitmetaset on võimalik saavutada keskmisel rõhul toimuval absorptsioonil koos SCR protsessiga või mis tahes muu sarnase tõhusa NOx vähendamise protsessiga. Kaasajastamine on võimalik.

II. MOOTORSÕIDUKITEST PÄRINEVATE NOx-HEITMETE PIIRAMISTEHNOLOOGIAD

16. Käesolevas lisas käsitletakse autotranspordi jaoks kasutatavaid mootorsõidukeid: bensiini- ja diiselmootoriga sõiduautosid, väikesõidukeid ja raskeveokeid. Vajaduse korral viidatakse konkreetsetele sõidukikategooriatele (M1, M2, M3, N1, N2, N3), mis on määratletud EMÜ määruses nr 13 vastavalt 1958. aasta kokkuleppele mootorsõidukite seadmete ja osade tüübikinnituse ning vastastikuse tunnustamise ühtsete tingimuste vastuvõtmise kohta.

17. Autotransport on inimtekkeliste NOx-heitmete peamine allikas paljudes komisjoni riikides, moodustades heitmete riigiomasest üldkogusest 40–80 %. Tavaliselt pärineb kaks kolmandikku autotranspordi NOx-heitmete üldkogusest bensiinimootoriga sõidukitest.

18. Mootorsõidukitest pärinevate lämmastikoksiidide piiramise olemasolevad tehnoloogiad on ära toodud tabelites 3 ja 6. On otstarbekas liigitada tehnoloogiad olemasolevate või tulevaste riigisiseste ja rahvusvaheliste heitmestandardite järgi, mis erinevad piiramise ranguses. Et praegused regulatiivsed katsetsüklid peegeldavad vaid linnasõitu, siis alljärgnevad NOx suhteliste heitmete hinnangud võtavad arvesse suuremat sõidukiirust, mil NOx-heitmete osakaal võib olla eriti suur.

19. Tabelites 3 ja 6 esitatud erinevate tehnoloogiate tootmise lisakulude andmed on pigem tootmise kuluhinnangud kui jaehinnad.

20. Toote vastavuse kontrollimine ja sõiduki talitlusomadused on olulised selle tagamiseks, et heitmestandardite vähenemine ka praktikas saavutataks.

21. Tehnoloogiad, mis kasutavad või põhinevad katalüsaatoritel, vajavad pliivaba kütust. Katalüsaatoritega varustatud sõidukite liiklemise vabadus oleneb pliivaba bensiini üldisest kättesaadavusest.

Bensiini- ja diiselmootoriga sõiduautod (M1)

22. Tabelis 2 on kokku võetud neli heitmestandardit. Neid kasutatakse tabelis 3 bensiinimootoriga sõidukite jaoks mõeldud eri tehnoloogiate rühmitamiseks vastavalt sellele, kuivõrd need vähendavad NOx-heitmete kogust.

Tabel 2

Heitmestandardid

Standard | Määrad | Märkused |

A.ECE R. 15-04 | HC + NOx: 19–28 g/katse | Praegune ECE standard (määrus nr 15, sealhulgas 04-seeria muudatused, vastavalt 1953. aasta kokkuleppele, millele viidati ülal lõikes 16), mille on samuti vastu võtnud Euroopa Majandusühendus (direktiiv 83/351/EMÜ). ECE R. 15 linnakatsetsükkel. Heitmemäär sõltub sõiduki massist. |

B."Luxembourg 1985" | HC + NOx: 1,4–2,0 l: 8,0 g/katse Käesolevat standardit kasutatakse ainult tehnoloogia liigitamiseks (< 1,4 l: 15,0 g/katse; > 2,0 l: 6,5 g/katse) | Standardid, mis kehtestatakse Euroopa Majandusühenduses 1988–1993, mida arutati EMÜ ministrite nõukogu Luxembourgi kohtumisel 1985. aastal ning lõplikult otsustati 1987. aasta detsembris. Kasutatakse ECE R. 15 linnakatsetsüklit. > 2 l mootorite standard on üldiselt võrdväärne US 1983 standardiga. < 1,4 l mootorite standard on määratlemata, täpne standard tuleb koostada. 1,4–2,0 l mootorite standard kehtib kõigi > 1,4 l diiselautode kohta. |

C."Stockholm 1985" | NOx: 0,62 g/km NOx: 0,76 g/km | Riigisiseste õigusaktide standardid, mis põhinevad põhidokumendil, mis töötati välja peale kaheksa riigi keskkonnaministrite kohtumist Stockholmis 1985. aastal. Vastavad US 1987 standardid järgmiste mõõtmismenetlustega: US Federal Test Procedure (1975); maanteesõidu kütusesäästu mõõtmismenetlus. |

D."California 1989" | NOx: 0,25 g/km | Standardid kehtestatakse Ameerika Ühendriikides California osariigis uuematele kui 1989. aasta mudelitele. US Federal Test Procedure. |

Tabel 3

Bensiinimootori tehnoloogiad, heitmetasemed, kulud ja kütusekulu heitmestandardite tasemete kohta

Standard | Tehnoloogia | NOx kogu [7] vähenemine (%) | Tootmiskulude suurenemine [8] (1986 Šveitsi frankides) | Kütusekulu tegur [7] |

A. | Lähtetase (praegune tavaline sädesüütega karburaatormootor) | [9] | — | 100 |

B. | a)Sissepritse + lisaõhk [10] | 25 | 200 | 105 |

b)Avatud ringlusega kolmeastmeline katalüsaator (+ EGR) | 55 | 150 | 103 |

c)Oksüdatsioonikatalüsaatoriga lahjasegumootor (+ EGR) [11] | 60 | 200–600 | 90 |

C. | Suletud ringlusega kolmeastmeline katalüsaator | 90 | 300–600 | 95 |

D. | Suletud ringlusega kolmeastmeline katalüsaator (+ EGR) | 92 | 350–600 | 98 |

23. Heitmestandardid A, B, C ja D piiravad süsivesinike (HC), süsinikmonoksiidi (CO) ning NOx heitmeid. Nende saasteainete heitmete vähenemise hinnangud on antud tabelis 4, lähtudes ECE R. 15-04st.

Tabel 4

Bensiinimootoriga sõiduautode HC- ja CO-heitmete vähenemise hinnangud eri tehnoloogiate korral

Standard | HC vähenemine (%) | CO vähenemine (%) |

B. | a) 30–40 | 50 |

b) 50–60 | 40–50 |

c) 70–90 | 70–90 |

C. | 90 | 90 |

D. | 90 | 90 |

24. Praegused diiselautod saavad vastata A, B ja C standardite NOx-heitmenõuetele. Ranged heitmenõuded koos D standardi range NOx-piirangutega tähendavad, et diiselsõiduautod vajavad edasist arendamist, arvatavasti kasutades kütusepumba elektroonilist juhtimisseadist, kõrgetasemelist sissepritsesüsteemi, heitgaasitagastust ja osakestepüüdurit. Praegu on olemas vaid vastavad katsesõidukid. (Vt ka tabel 6, märkus).

Muud väikesõidukid (N1)

25. Võimalik on kohaldada sõiduautode heitmete piiramismeetodeid, kuid NOx vähenemise, kulude ja kaubandusliku tootmise algusaeg võivad erineda.

Bensiinimootoriga raskeveokid (M2, M3, N2, N3)

26. See sõidukiklass on Lääne-Euroopas vähetähtis ja selle kasutus Ida-Euroopas väheneb. US 1990 ja US 1991 NOx-heitmetasemeid (vt tabel 5) on võimalik saavutada tagasihoidlike kuludega ja olulise tehnoloogia arendamiseta.

Diiselmootoriga raskeveokid (M2, M3, N2, N3)

27. Tabelis 5 on ära toodud kolm heitmestandardit. Neid kasutatakse tabelis 6 diiselmootoriga raskeveokite jaoks mõeldud eri tehnoloogiate rühmitamiseks vastavalt sellele, kuivõrd need vähendavad NOx-heitmete kogust. Mootori lähtekonfiguratsioon on praegu muutumas, ülelaadeta diiselmootoritest turbodiiselmootoriteks. Selline arengusuund võib mõjutada lähtetasemest parendatud mootori kütusekulu. Kütusekulu võrdlevaid hinnanguid ei ole seepärast esitatud.

Tabel 5

Heitmestandardid

Standard | NOx piir (g/kWh) | Märkused |

I.ECE R. 49 | 18 | 13 režiimi katse |

II.US-1990 | 8,0 | Lühiajaline katse |

III.US-1991 | 6,7 | Lühiajaline katse |

Tabel 6

Raskeveokite diiselmootorite tehnoloogiad, heitmetasemed [12] ja kulud heitmestandardite tasemete kohta

Standard | Tehnoloogia | Hinnanguline NOx vähenemine (%) | Tootmiskulude suurenemine (1984 USA dollarites) |

I. | Praegune tavaline otsesissepritsega diiselmootor | — | — |

II. [13] | Turboülelaadur + järeljahutus + eelsissepritse (põlemiskambri ja ava muutmine) (ülelaadeta diiselmootor tõenäoliselt ei vasta sellele standardile) | 40 | $115 ($69 vahetult NOx standardi tõttu) [14] |

III. [13] | II real loetletud tehnoloogiate edasine täiustamine koos muutuva eelsissepritsega ja elektroonika kasutamisega | 50 | $404 ($68 vahetult NOx standardi tõttu) [14] |

[1] Air Pollution Studies nr 4 (ÜRO väljaanne, kood E.87.II.E.36).

[2] Hetkel on raske esitada usaldusväärseid andmeid piiramistehnoloogiate üldkulude kohta. Käesolevas lisas sisalduvate kuludeandmete puhul tuleks seepärast rõhutada pigem eri tehnoloogiate kulude suhtele kui kulude absoluutarvudele.

[3] Sellist tüüpi põletustehnoloogia kohta on praktilisi kogemusi vähe.

[4] Võimsusväärtused on esitatud kütuse soojuskoormusega MW (soojusenergia; madalam kütteväärtus).

[5] Kohaomaste tegurite ja olemasoleva seadmestiku kaasajastamisega seotud suurema määramatuse tõttu on võimalik anda vaid ligikaudseid väärtusi.

[6] Väikeste (10–100 MW) seadmestike puhul kehtib kõikide näitajate suhtes suurem määramatuse aste.

[7] NOx kogu vähenemine ja kütusekulu teguri hinnangud kehtivad keskmise massiga Euroopa auto kohta, mis sõidab Euroopa keskmistes sõidutingimustes.

[8] Lisatootmiskulud võivad olla realistlikumalt väljendatud protsendina auto kogumaksumusest. Et kuluhinnangud on toodud peamiselt siiski vaid suhteliseks võrdluseks, on algdokumentide esitusviis säilitatud.

[9] Kogu NOx heitmetegur = 2,6 g/km.

[10] EGR – heitgaasitagastus.

[11] Põhineb täielikult katsemootoritelt saadud andmetel. Lahjasegumootoriga sõidukeid ei ole peaaegu üldse toodetud.

[12] Diiselkütuse kvaliteedi halvenemine mõjutaks heitmeid ebasoodsalt ja võib mõjutada nii väikesõidukite kui raskeveokite kütusekulu.

[13] Uute komponentide kasutatavust on vaja ulatuslikult kontrollida.

[14] Ülejäänud hinna moodustavad osakesteheite piiramine ja muud arendustööd.

--------------------------------------------------