I LISA

ÜHINENUD RAHVASTE ORGANISATSIOONI MEREÕIGUSE KONVENTSIOON JA SELLE XI OSA RAKENDUSLEPING

--------------------------------------------------

Ühinenud rahvaste organisatsiooni mereõiguse konventsioon

Konventsiooni osalisriigid,

AJENDATUNA soovist vastastikuse mõistmise ja koostöö vaimus lahendada kõik mereõiguse küsimused ning olles teadlikud konventsiooni ajaloolisest rollist rahu, õigluse ja progressi säilitamisel kõigi maailma rahvaste jaoks;

TÄHELDADES, et pärast 1958. ja 1960. aasta Genfi mereõiguse konverentsi toimunud areng on esile toonud vajaduse kõigile vastuvõetava mereõiguse konventsiooni järele;

OLLES TEADLIKUD, et maailmamere probleemid on omavahel tihedalt seotud ning neid tuleb käsitleda tervikuna;

TUNNUSTADES soovi luua käesoleva konventsiooni alusel kõigile meredele ja ookeanidele kohaldatav ja riikide suveräänsust arvestav õiguskord, mis hõlbustab rahvusvahelist suhtlemist ning edendab merede ja ookeanide ning nende loodusvarade rahuotstarbelist, õiglast ja säästlikku kasutamist, elusloodusvarade kaitset ning merekeskkonna uurimist, kaitsmist ja säilitamist;

PIDADES SILMAS, et nende eesmärkide saavutamisega soovitakse kehtestada õiglane rahvusvaheline majanduskord, milles võetakse arvesse kogu inimkonna huve ja vajadusi ning eelkõige nii ranniku- kui ka sisemaariikidest arengumaade erihuve ja -vajadusi;

SOOVIDES käesoleva konventsiooniga edasi arendada 17. detsembri 1970. aasta resolutsiooni nr 2749 (XXV) põhimõtteid, milles Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Peaassamblee deklareerib pidulikult muu hulgas, et väljapoole riikide jurisdiktsiooni jäävate merede ja ookeanide põhi ning selle all asuv maapõu ja seal paiknevad loodusvarad on inimkonna ühisvara, mida riigi asukohast sõltumata uuritakse ja kasutatakse kogu inimkonna hüvanguks;

USKUDES, et käesoleva konventsiooniga saavutatud mereõiguse kodifitseerimine ja areng aitavad kooskõlas võrdõiguslikkuse ja õigluse põhimõttega tugevdada kõigi rahvaste vahel rahu, julgeolekut, koostööd ja sõbralikke suhteid ning toetavad maailma kõigi rahvaste majanduslikku ja sotsiaalset arengut ÜRO põhikirja eesmärkide ja põhimõtete kohaselt;

KINNITADES, et konventsiooniga reguleerimata küsimustes juhindutakse rahvusvahelise õiguse üldtunnustatud normidest ja põhimõtetest,

ON KOKKU LEPPINUD järgmises:

I OSA

SISSEJUHATUS

Artikkel 1

Mõisted ja reguleerimisala

1. Konventsioonis kasutatakse järgmisi mõisteid:

1) süvamerepõhi – merede ja ookeanide põhi ja selle all olev maapõu, mis jääb väljapoole riikide jurisdiktsiooni;

2) organisatsioon – Rahvusvaheline Süvamerepõhja Organisatsioon;

3) süvamerepõhjas toimuv tegevus – igasugune süvamerepõhjas toimuv loodusvarade uurimise ja kasutamisega seotud tegevus;

4) merekeskkonna reostamine – inimese poolt otse või kaudselt merekeskkonda, sealhulgas estuaaridesse selliste ainete või energia sisselaskmine, mille tagajärg on või võib olla elusloodusvarade ja merekeskkonna kahjustumine, oht inimeste tervisele, merealase tegevuse, sealhulgas kalapüügi ja muu mere õiguspärase kasutamise takistamine, kasutatava merevee kvaliteedi halvenemine või kasulike omaduste vähenemine;

5) a) kaadamine –

i) igasugune jäätmete või muude ainete tahtlik merre heitmine laevadelt, õhusõidukitelt, platvormidelt või muudelt mererajatistelt;

ii) igasugune laevade, õhusõidukite, platvormide või muude mererajatiste tahtlik merre uputamine;

b) kaadamiseks ei loeta:

i) laevade, õhusõidukite, platvormide ja muude mererajatiste ning nende varustuse tavakasutusega kaasnevat või juhuslikku jäätmete või muude ainete merre heitmist, välja arvatud juhul, kui on tegu selliste ainete merre uputamise või nende töötlemise eesmärgil tegutsevatele laevadele, õhusõidukitele, platvormidele või muudele mererajatistele vedamisega või nende veetavate jäätmete või muude ainetega;

ii) muud ainete merre heitmist, mis ei ole vastuolus konventsiooni eesmärkidega.

2. 1) Osalisriigid – end konventsiooniga sidunud riigid, kelle suhtes konventsioon on jõustunud.

2) Artikli 305 lõike 1 punktides b, c, d ja f nimetatud üksustele, kellest saavad konventsiooniosalised nende kohta kehtestatud tingimuste kohaselt, kohaldatakse konventsiooni mutatis mutandis niivõrd, kuivõrd neid võib pidada konventsiooniosalisteks.

II OSA

TERRITORIAALMERI JA KÜLGVÖÖND

1. JAGU

ÜLDSÄTTED

Artikkel 2

Territoriaalmere ja selle kohal asuva õhuruumi ning territoriaalmere põhja ja selle all asuva maapõue õiguslik seisund

1. Rannikuriigi suveräänsus laieneb lisaks tema maismaaterritooriumile ja sisevetele ning saarestikuriigi puhul tema arhipelaagivetele ka külgnevale merealale, mida nimetatakse territoriaalmereks.

2. Suveräänsus laieneb ka nii territoriaalmere kohal asuvale õhuruumile kui ka territoriaalmere põhjale ning selle all asuvale maapõuele.

3. Suveräänsuse teostamine territoriaalmere üle toimub kooskõlas konventsiooni ja teiste rahvusvahelise õiguse normidega.

2. JAGU

TERRITORIAALMERE PIIRID

Artikkel 3

Territoriaalmere laius

Riigil on õigus kehtestada oma territoriaalmere laius konventsiooni kohaselt määratud lähtejoonest mõõdetuna kuni 12 meremiili.

Artikkel 4

Territoriaalmere välispiir

Territoriaalmere välispiir on joon, mille iga punkt asub lähimast lähtejoonepunktist territoriaalmere laiusega võrdsel kaugusel.

Artikkel 5

Standardlähtejoon

Territoriaalmere laiuse mõõtmise standardlähtejoon on rannikuriigi ametlikule suuremõõtmelisele kaardile märgitud madalaim mõõnajoon piki rannikut, kui konventsioonis ei ole ette nähtud teisiti.

Artikkel 6

Korallrahud

Atolli või korallrahudega ümbritsetud saare puhul kasutatakse territoriaalmere laiuse mõõtmisel lähtejoonena rahul asuvat merepoolset madalaima mõõna joont nii, nagu see on rannikuriigi ametlikel kaartidel sümboliga tähistatud.

Artikkel 7

Sirged lähtejooned

1. Kui rannajoon on tugevasti liigestatud või kui ranniku vahetus naabruses on piki rannikut kulgev saarteahelik, võib territoriaalmere laiuse mõõtmisel kasutada sobivaid punkte ühendavat sirget lähtejoont.

2. Kui rannajoon on delta või muude looduslike tingimuste tõttu ebapüsiv, võib sobivad punktid valida piki kõige kaugemal asuvat merepoolset madalaimat mõõnajoont ning madalaima mõõnajoone taandumisest sõltumata jäävad sirged lähtejooned kehtima seni, kuni rannikuriik neid kooskõlas käesoleva konventsiooniga muudab.

3. Sirge lähtejoone tõmbamisel ei tohi rannajoone üldsuunast märkimisväärselt eemalduda ning sellest joonest sissepoole jäävad merealad peavad olema piisavalt maismaaga seotud, et neile kohaldada sisemererežiimi.

4. Sirget lähtejoont ei tõmmata mõõnapaljanditest ega mõõnapaljanditele, välja arvatud juhul, kui neile on ehitatud majakad või muud alaliselt veepinnast kõrgemal olevad rajatised, või erandina juhul, kui lähtejoone tõmbamine mõõnapaljanditest ja mõõnapaljanditele on rahvusvaheliselt üldtunnustatud.

5. Kui sirge lähtejoon on lubatud tõmmata lõike 1 kohaselt, võib lähtejoone määramisel arvesse võtta piirkonna erilisi majandushuve, mille tegelikku olemasolu ning olulisust tõendab nende pikaajaline järgimine.

6. Sirge lähtejoone tõmbamist ei tohi riik kasutada viisil, mis lõikab teise riigi territoriaalmere ära avamerest või majandusvööndist.

Artikkel 8

Sisemeri

1. Territoriaalmere lähtejoonest maismaa poole jäävad veed moodustavad sisemere, välja arvatud IV osas ettenähtud juhtudel.

2. Kui artikli 7 kohaselt tõmmatava sirge lähtejoone korral jäävad sisemere hulka ka alad, mis varem sinna ei kuulunud, kehtib sellistes vetes käesolevas konventsioonis ettenähtud rahumeelse läbisõidu õigus.

Artikkel 9

Jõesuudmed

Kui jõgi suubub otse merre, on lähtejooneks üle jõesuudme tõmmatud sirgjoon, mis ühendab madalaima mõõnajoone järgi jõe kallastele märgitud punkte.

Artikkel 10

Lahed

1. Käesolevas artiklis käsitletakse lahtesid, mille rannikud kuuluvad ainult ühele riigile.

2. Käesoleva konventsiooni tähenduses on laht rannajoone tugev liigestus, mis ulatub maismaasse niisuguses proportsioonis oma suudme laiusega, et hõlmab ka suletud veealasid ning moodustab enam kui lihtsalt rannajoone kõveruse. Liigestust ei käsitata lahena, kui tema pindala ei ole sama suur või suurem kui poolringil, mille diameetriks on üle liigestuse suudme tõmmatud joon.

3. Mõõtmisel loetakse liigestuse pindalaks piki selle rannajoont kulgeva kõige madalama mõõnajoone ja loodusliku lahesuudme mõõnamärkide vahele tõmmatud joone vahelist ala. Kui saarte tõttu on liigestusel rohkem kui üks suue, võrdub poolringi diameeter kõiki suudmeid ületavate joonte pikkuste summaga. Selles liigestuses asuvaid saari käsitatakse liigestuse veeala osana.

4. Kui lahe loodusliku suudme mõõnamärkide vahemaa on kuni 24 meremiili, tõmmatakse nende mõõnamärkide vahele sulgev joon ning sellest sissepoole jäävat veeala käsitatakse sisemerena.

5. Kui loodusliku suudme mõõnamärkide vahemaa ületab 24 meremiili, tõmmatakse lahes 24 meremiili lähtejoon selliselt, et lahe pindala oleks nii suur kui antud joone puhul võimalik.

6. Eelmisi sätteid ei kohaldata nn ajaloolistele lahtedele ega juhtudele, millele kohaldatakse artiklis 7 käsitletud sirget lähtejoont.

Artikkel 11

Sadamad

Territoriaalmere piiride määramise korral loetakse ranniku osaks ka kõige merepoolsem alaline sadamarajatis kui sadamasüsteemi osa. Rannikust eemal asuvad rajatised ja tehissaared alaliste sadamarajatiste hulka ei kuulu.

Artikkel 12

Reidid

Laevade lastimiseks, lossimiseks ja ankurdamiseks kasutatavad reidid, mis osaliselt või täielikult asetsevad väljaspool territoriaalmere välispiiri, arvatakse territoriaalmere hulka.

Artikkel 13

Mõõnapaljandid

1. Mõõnapaljandid on veega ümbritsetud looduslikud maatükid, mis mõõna ajal ulatuvad veest välja, kuid tõusu ajal on üle ujutatud. Kui mõõnapaljand või osa sellest asetseb maismaast või saarest kaugusel, mis ei ületa territoriaalmere laiust, võib seda kasutada territoriaalmere laiuse mõõtmisel lähtejoonena.

2. Kui mõõnapaljand asetseb maismaast või saarest kaugusel, mis ületab territoriaalmere laiuse, ei kuulu ta territoriaalmere hulka.

Artikkel 14

Lähtejoonte määramise meetodi valimine

Rannikuriik võib lähtejooned määrata eelmistes artiklites esitatud mis tahes meetodil, lähtudes selle sobivusest eri tingimustes.

Artikkel 15

Territoriaalmere piiride määramine vastastikku asetsevate või külgnevate rannikutega riikide vahel

Kui kahe riigi rannikud asetsevad vastastikku või üksteise kõrval ja riikidevahelises lepingus ei nähta ette teisiti, ei ole kummalgi riigil õigust laiendada oma territoriaalmerd kaugemale mediaanjoonest, mille iga punkt asub võrdsel kaugusel lähimatest punktidest lähtejoontel, millest need kaks riiki oma territoriaalmere laiust mõõdavad. Sätet ei kohaldata, kui ajalooliste või muude eriliste asjaolude tõttu on vaja nende riikide territoriaalmere piirid määrata selles sättes nimetatud viisist erinevalt.

Artikkel 16

Kaardid ja geograafiliste koordinaatide loetelu

1. Artiklite 7, 9 ja 10 alusel territoriaalmere laiuse mõõtmiseks määratud lähtejooned või nendest tulenevad piirid ning artiklites 12 ja 15 ettenähtud piirjooned kantakse kaartidele, mille mõõtkava võimaldab kindlaks teha nende asendi. Teise võimalusena võib koostada punktide geograafiliste koordinaatide loetelu, milles täpsustatakse nende geodeetilisi andmeid.

2. Rannikuriik tagab kaartide või geograafiliste koordinaatide loetelude nõuetekohase avalikustamise ning annab igaühest ühe koopia hoiule Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni peasekretärile.

3. JAGU

RAHUMEELNE LÄBISÕIT TERRITORIAALMEREST

Alajaotis A

Kõigile laevadele kohaldatavad eeskirjad

Artikkel 17

Rahumeelse läbisõidu õigus

Konventsiooni kohaselt on nii ranniku- kui ka sisemaariikide laevadel õigus territoriaalmerest rahumeelselt läbi sõita.

Artikkel 18

Läbisõidu mõiste

1. Läbisõit tähendab territoriaalmeres navigeerimist eesmärgiga:

a) läbida territoriaalmeri sisemerre sisenemata või külastada väljapoole sisemerd jäävat reidi või sadamat või

b) suunduda sisemerre või sealt väljuda või külastada seal asuvat reidi või sadamat.

2. Läbisõit on katkematu ja kiire. Peatuda ja ankurdada võib vaid tavaliseks navigeerimiseks vajalikul määral või kui selle tingib vääramatu jõud või merehäda või vajadus osutada abi ohtu või merehätta sattunud isikutele, laevadele või õhusõidukitele.

Artikkel 19

Rahumeelse läbisõidu mõiste

1. Läbisõit on rahumeelne, kui see ei ohusta rannikuriigi rahu, avalikku korda ega julgeolekut. Läbisõit peab toimuma kooskõlas käesoleva konventsiooni ja teiste rahvusvahelise õiguse normidega.

2. Välisriikide laevade läbisõitu loetakse rannikuriigi rahu, avalikku korda või julgeolekut ohustavaks, kui välisriigi laev territoriaalvetes viibides:

a) ähvardab jõu kasutamisega või kasutab jõudu rannikuriigi suveräänsuse, territoriaalse terviklikkuse või poliitilise sõltumatuse vastu või rikub muul viisil ÜRO põhikirjas sisalduvaid rahvusvahelise õiguse põhimõtteid;

b) korraldab õppusi või manöövreid relvadega;

c) alustab tegevust, mille eesmärk on koguda rannikuriigi kaitset või julgeolekut kahjustavat teavet;

d) teeb rannikuriigi kaitset või julgeolekut kahjustavat propagandat;

e) võimaldab õhusõidukil oma pardalt õhku tõusta või sinna maanduda või võtab õhusõiduki oma pardale;

f) võimaldab pardalt heita, pardale maandada või võtab pardale sõjalise seadme või vahendi;

g) lastib või lossib kaupa, valuutat või isikuid rannikuriigi tolli-, maksu-, immigratsiooni- või sanitaarvaldkonna õigusakte rikkudes;

h) käesolevat konventsiooni rikkudes tekitab tahtlikult ulatusliku reostuse;

i) tegeleb kalapüügiga;

j) teeb uurimis- või vaatlustoiminguid;

k) astub tegevusse, mille eesmärk on häirida rannikuriigi sidesüsteemide või rajatiste ja seadmete toimimist;

l) teeb muid toiminguid, millel puudub läbisõiduga otsene seos.

Artikkel 20

Allveelaevad ja muud allveesõidukid

Allveelaevad või muud allveesõidukid sõidavad territoriaalmerest läbi veepinnal ja heisatud riigilipuga.

Artikkel 21

Rahumeelset läbisõitu reguleerivad rannikuriigi õigusaktid

1. Rannikuriik võib kooskõlas käesoleva konventsiooni ja muude rahvusvahelise õiguse normidega vastu võtta oma territoriaalmerest rahumeelset läbisõitu reguleerivaid õigusakte, mis käsitlevad:

a) meresõidu ohutust ja laevaliiklust;

b) navigatsioonivahendite ja -rajatiste ning muude vahendite ja rajatiste kaitset;

c) kaablite ja torujuhtmete kaitset;

d) mere elusloodusvarade kaitset;

e) rannikuriigi kalapüüki reguleerivate õigusaktide rikkumise vältimist;

f) rannikuriigi keskkonna kaitsmist ning selle reostamise vältimist, vähendamist ning kontrollimist;

g) mereuuringuid ja hüdrograafilisi vaatlusi;

h) rannikuriigi tolli-, maksu-, immigratsiooni- või sanitaarvaldkonna õigusaktide rikkumise vältimist.

2. Nimetatud õigusakte ei kohaldata välisriikide laevade konstruktsiooni, ehituse, meeskonna ega varustuse suhtes, välja arvatud juhul, kui need rajanevad üldtunnustatud rahvusvahelistel standarditel.

3. Rannikuriik tagab nende õigusaktide nõuetekohase avalikustamise.

4. Rahumeelse läbisõidu õigust kasutavad välisriikide laevad järgivad kõiki neid õigusakte ja muid merel laevakokkupõrgete vältimise üldtunnustatud rahvusvahelisi eeskirju.

Artikkel 22

Territoriaalmere laevateed ja liikluseraldusskeemid

1. Meresõiduohutuse tagamiseks võib rannikuriik vajaduse korral nõuda rahumeelse läbisõidu õigust kasutavatelt välisriikide laevadelt ettenähtud laevateede ja liikluseraldusskeemide kasutamist.

2. Esmajoones võib nõuda tankeritelt, tuumajõuseadmega või radioaktiivset materjali või muid ohtlikke või kahjulikke aineid või materjale vedavatelt laevadelt, et nad läbisõidul liiguks ainult mööda niisuguseid laevateid.

3. Käesoleva artikli alusel laevateid ja liikluseraldusskeeme kehtestades arvestab rannikuriik:

a) pädeva rahvusvahelise organisatsiooni soovitusi;

b) rahvusvahelises meresõidus tavaliselt kasutatavaid laevateid;

c) laevade ja laevateede erisusi;

d) liiklustihedust.

4. Rannikuriik tähistab laevateed ja liikluseraldusskeemid kaartidel, mis nõuetekohaselt avalikustatakse.

Artikkel 23

Tuumajõuseadmega ja radioaktiivseid või muid ohtlikke või kahjulikke aineid vedavad välisriikide laevad

Rahumeelse läbisõidu õigust kasutavad tuumajõuseadmega ja radioaktiivseid või muid ohtlikke või kahjulikke aineid vedavad välisriikide laevad on varustatud dokumentidega ning järgivad rahvusvaheliste kokkulepetega selliste laevade kohta kehtestatud ettevaatusabinõusid.

Artikkel 24

Rannikuriigi kohustused

1. Rannikuriik ei takista välisriikide laevade rahumeelset läbisõitu oma territoriaalmerest, välja arvatud kooskõlas käesoleva konventsiooniga. Konventsiooni või sellega kooskõlas kehtestatud õigusaktide kohaldamisel rannikuriik:

a) ei esita välisriikide laevadele nõudmisi, mis on vastuolus rahumeelse läbisõidu õigusega;

b) ei diskrimineeri vormiliselt ega sisuliselt ühegi riigi laevu ega laevu, mis veavad lasti mis tahes riiki, sealt välja või selle riigi nimel.

2. Rannikuriik teeb avalikult teatavaks kõik talle teadaolevad navigatsiooniohud oma territoriaalmeres.

Artikkel 25

Rannikuriigi õigus end kaitsta

1. Rannikuriik võib võtta meetmeid, et vältida oma territoriaalmerest läbisõitu, mis ei ole rahumeelne.

2. Kui laevad sõidavad sisemerre või suunduvad väljaspool sisemerd asuvasse sadamasse, on rannikuriigil õigus võtta meetmeid, et takistada sisemerre või sadamasse sisenemist reguleerivate nõuete rikkumist.

3. Rannikuriik võib ühtegi välisriigi laeva vormiliselt või sisuliselt diskrimineerimata ajutiselt peatada välisriikide laevade rahumeelse läbisõidu oma territoriaalmere kindlaksmääratud piirkondadest relvaõppuste korraldamiseks või muul juhul, kui see on oluline tema julgeoleku seisukohalt. Peatamine jõustub ainult pärast selle otsuse nõuetekohast avalikustamist.

Artikkel 26

Välisriikide laevadelt võetav tasu

1. Välisriikide laevadelt ei tohi võtta tasu üksnes territoriaalmerest läbisõidu eest.

2. Territoriaalmerest läbisõitvatelt välisriikide laevadelt võib tasu võtta vaid laevale osutatud eriteenuste eest. Tasu võetakse ilma diskrimineerimiseta.

Alajaotis B

Kaubalaevadele ja riigile kuuluvatele ärieesmärkidel kasutatavatele laevadele kohaldatavad nõuded

Artikkel 27

Kriminaaljurisdiktsioon välisriigi laeva pardal

1. Rannikuriik ei teosta kriminaaljurisdiktsiooni oma territoriaalmerd läbival välisriigi laeval isiku kinnipidamiseks või läbisõidul oleva laeva pardal toimepandud kuriteo juurdluse korraldamiseks, välja arvatud juhul, kui:

a) kuriteo tagajärjed mõjutavad rannikuriiki;

b) kuriteoga häiritakse rannikuriigi rahu või territoriaalmere kohta kehtestatud avalikku korda;

c) laeva kapten, laeva lipuriigi diplomaatiline esindaja või konsulaarametnik on palunud kohalike ametiisikute abi või

d) meetmed on vajalikud narkootiliste ja psühhotroopsete ainete salakaubaveo tõkestamiseks.

2. Eespool esitatud sätted ei piira rannikuriigi õigust võtta oma õigusaktidega sätestatud meetmeid, et kinni pidada isik või korraldada juurdlus välisriigi laeval, mis on sisemerest väljunud ja läbib territoriaalmerd.

3. Lõigetes 1 ja 2 nimetatud juhtudel teavitab rannikuriik laeva kapteni taotlusel enne meetmete võtmist laeva lipuriigi diplomaatilist esindajat või konsulaarametnikku ning võimaldab neil laevaperega ühendust võtta. Hädaolukorras võib teavitada ja meetmeid võtta samal ajal.

4. Kaaludes, kas kinnipidamine on vajalik ja mil viisil seda teha, arvestavad kohalikud ametiisikud nõuetekohaselt meresõiduhuve.

5. Rannikuriik ei tohi võtta meetmeid territoriaalmerest läbisõitva välisriigi laeva pardal isiku kinnipidamiseks ega kuriteo juurdluse korraldamiseks, kui see on toime pandud enne laeva sisenemist territoriaalmerre, ning kui laev on väljunud välisriigi sadamast ja läbib territoriaalmere sisemerre sõitmata; see ei kehti XII osas käsitletud juhtudel ning V osa kohaselt kehtestatud õigusaktide rikkumise korral.

Artikkel 28

Tsiviiljurisdiktsioon välisriikide laevade suhtes

1. Rannikuriik ei tohi territoriaalmerest läbisõitvat välisriigi laeva peatada ega kursilt kõrvale juhtida, et teostada tsiviiljurisdiktsiooni laeva pardal viibiva isiku suhtes.

2. Rannikuriik ei või korraldada täitemenetlust ega laeva tsiviilmenetluse eesmärgil arestida, välja arvatud juhul, kui laev ei järgi oma kohustusi seoses läbisõiduga rannikuriigi territoriaalmerest.

3. Lõige 2 ei piira rannikuriigi õigust korraldada oma õigusaktide alusel täite- või muu tsiviilmenetlus, et arestida välisriigi laev, mis seisab tema territoriaalmeres või on sealt läbisõidul pärast sisemerest lahkumist.

Alajaotis C

Sõjalaevadele ja muudele riigile kuuluvatele mitteärilistel eesmärkidel kasutatavatele laevadele kohaldatavad nõuded

Artikkel 29

Sõjalaevade määratlus

Konventsioonis tähendab "sõjalaev" riigi relvajõududele kuuluvat laeva, millel on selle riigi päritolutunnustega pardamärgistus, mida juhib selle riigi valitsuse volitatud ohvitser, kelle nimi on nõuetekohaselt kantud teenistusnimekirja või samaväärsesse dokumenti, ning mille laevapere allub relvajõudude regulaararmee distsipliinile.

Artikkel 30

Rannikuriigi õigusaktide järgimata jätmine

Kui sõjalaev ei järgi territoriaalmerest läbisõitu reguleerivaid rannikuriigi õigusakte ega täida talle esitatud nõuet neid järgida, võib rannikuriik nõuda sõjalaeva viivitamatut lahkumist tema territoriaalmerest.

Artikkel 31

Lipuriigi vastutus sõjalaeva või muu riigile kuuluva mitteärilistel eesmärkidel kasutatava laeva tekitatud kahju eest

Lipuriik kannab rahvusvahelist vastutust igasuguse rannikuriigile tekitatud kahju eest, mis tuleneb sellest, et tema sõjalaev või muu riigile kuuluv mitteärilistel eesmärkidel kasutatav laev ei ole järginud territoriaalmerest läbisõitu reguleerivaid rannikuriigi õigusakte või käesolevat konventsiooni või muid rahvusvahelise õiguse norme.

Artikkel 32

Sõjalaevade ja muude riigile kuuluvate mitteärilistel eesmärkidel kasutatavate laevade puutumatus

Konventsioon ei mõjuta sõjalaevade ega muude riigile kuuluvate mitteärilistel eesmärkidel kasutatavate laevade puutumatust, välja arvatud alajaotises A ja artiklites 30 ja 31 ettenähtud juhud.

4. JAGU

KÜLGVÖÖND

Artikkel 33

Külgvöönd

1. Oma territoriaalmerega külgnevas vööndis, mida nimetatakse külgvööndiks, võib rannikuriik kontrollida:

a) oma territooriumil või territoriaalmeres tolli-, maksu-, immigratsiooni- ja sanitaarvaldkonna õigusaktide rikkumise vältimiseks;

b) oma territooriumil või territoriaalmeres toime pandud eespool nimetatud õigusaktide rikkumise eest karistamiseks.

2. Külgvöönd võib ulatuda kuni 24 meremiili kaugusele territoriaalmere laiuse mõõtmiseks kasutatavatest lähtejoontest.

III OSA

RAHVUSVAHELISEKS MERESÕIDUKS KASUTATAVAD VÄINAD

1. JAGU

ÜLDSÄTTED

Artikkel 34

Rahvusvaheliseks meresõiduks kasutatavate väinade õiguslik seisund

1. Käesolevas osas kehtestatud rahvusvaheliseks meresõiduks kasutatavatest väinadest läbisõidu kord ei mõjuta muus osas niisuguseid väinu moodustavate vete õiguslikku seisundit ega väinaga piirnevate riikide suveräänsuse või jurisdiktsiooni teostamist niisuguste vete, selle kohal asuva õhuruumi, merepõhja ja selle all asuva maapõue üle.

2. Väinaga piirnevad riigid teostavad oma suveräänsust või jurisdiktsiooni konventsiooni käesoleva osa ja muude rahvusvahelise õiguse normide alusel.

Artikkel 35

Käesoleva osa reguleerimisala

Käesoleva osaga ei reguleerita:

a) väina sisemerealasid, välja arvatud juhul, kui artiklis 7 nimetatud sirge lähtejoonega hõlmatakse sisemereks ka merealad, mis seda varem ei olnud;

b) väinaga piirnevate riikide territoriaalmerest väljapoole jääva mere kui majandusvööndi või avamere õiguslikku seisundit või

c) õiguskorda väinades, mille läbimist täielikult või osaliselt reguleerivad neid väinu käsitlevad pikaajalised rahvusvahelised konventsioonid.

Artikkel 36

Rahvusvaheliseks meresõiduks kasutatavat väina läbivad avamere laevateed ja majandusvööndit läbivad laevateed

Käesolevat osa ei kohaldata rahvusvaheliseks meresõiduks kasutatavale väinale, kui väina läbib laevatee, mille navigatsiooni- ja hüdrograafilised tingimused on sama laadi kui avamere laevateel või majandusvööndit läbival laevateel; niisugustele väina läbivatele laevateedele kohaldatakse käesoleva konventsiooni teisi asjakohaseid osi, sealhulgas meresõidu- ja ülelennuvabadust käsitlevaid sätteid.

2. JAGU

TAKISTAMATU LÄBISÕIT

Artikkel 37

Käesoleva jao reguleerimisala

Käesolevat osa kohaldatakse väinadele, mille kaudu sõidetakse avamere ühest osast või majandusvööndist teise.

Artikkel 38

Takistamatu läbisõidu õigus

1. Artiklis 37 nimetatud väinades on kõigil laevadel ja õhusõidukitel takistamatu läbisõidu õigus, mida ei tohi takistada; välja arvatud juhul, kui väina moodustavad väinaga piirneva riigi saar ja selle riigi maismaaterritoorium; nimetatud õigust ei kohaldata, kui saarest mere pool on avamere või majandusvööndi läbisõidutee, mille navigatsiooni- ja hüdrograafilised tingimused on samad mis väina läbisõiduteel.

2. Selle osa tähenduses on takistamatu läbisõit katkematu ja kiire läbisõit väina kaudu avamere ühest osast või ühest majandusvööndist teise. Katkematu ja kiire läbisõidu nõue ei välista väina läbimist selleks, et siseneda väinaga piirnevasse riiki, sealt lahkuda või sellisest riigist tagasi pöörduda selle riigi sisenemistingimuste kohaselt.

3. Muud tegevust kui takistamatut läbisõitu väinast reguleeritakse konventsiooni teiste sätetega.

Artikkel 39

Takistamatul läbisõidul olevate laevade ja õhusõidukite kohustused

1. Takistamatul läbisõidul olevad laevad ja õhusõidukid:

a) kulgevad viivitamata läbi või üle väina;

b) hoiduvad jõuga ähvardamisest või jõu kasutamisest väinaga piirneva riigi suveräänsuse, territoriaalse terviklikkuse või poliitilise sõltumatuse vastu või muul viisil ÜRO põhikirjas sisalduvate rahvusvahelise õiguse põhimõtete rikkumisest;

c) hoiduvad muust tegevusest, mis ei tulene otseselt tavapärasest katkematust ja kiirest läbisõidust, välja arvatud juhul, kui selle tegevuse põhjustab vääramatu jõud või merehäda;

d) järgivad käesoleva osa teisi asjakohaseid sätteid.

2. Takistamatul läbisõidul laevad:

a) järgivad mereohutuse üldtunnustatud rahvusvahelisi eeskirju, korda ja tavasid, sealhulgas rahvusvahelist laevakokkupõrgete vältimise eeskirja;

b) järgivad laevadelt lähtuva reostuse vältimise, vähendamise ja kontrollimise üldtunnustatud rahvusvahelisi eeskirju, korda ja tavasid.

3. Takistamatul läbisõidul õhusõidukid:

a) järgivad tsiviilõhusõidukitele kohaldatavaid Rahvusvahelise Tsiviillennunduse Organisatsiooni lennuliikluseeskirju; riiklikud lennukid järgivad tavaliselt neid ohutusnõudeid ning toimivad alati lennuohutust vajalikul määral silmas pidades;

b) jälgivad pidevalt rahvusvahelise lennuliikluse kontrollorgani kehtestatud sagedustel häda- ja muid raadiosignaale.

Artikkel 40

Uurimis- ja vaatlustegevus

Takistamatul läbisõidul olevad välisriikide laevad, sealhulgas mereuuringuteks ja hüdrograafilisteks vaatlusteks mõeldud laevad ei tohi teadusuuringuid ega vaatlusi teha väinaga piirnevate riikide loata.

Artikkel 41

Laevateed ja liikluseraldusskeemid rahvusvaheliseks meresõiduks kasutatavates väinades

1. Käesoleva osa kohaselt võivad väinaga piirnevad riigid väinas liikumiseks ette näha laevateid ja liikluseraldusskeeme, kui see on vajalik laevaliikluse ohutuse tagamiseks.

2. Kui olukord nõuab ja väinaga piirnevad riigid on sellest nõuetekohaselt teatanud, võivad nad laevateed või liikluseraldusskeemi muuta.

3. Nimetatud laevateed ja liikluseraldusskeemid peavad vastama üldtunnustatud rahvusvahelistele eeskirjadele.

4. Enne laevateede või liikluseraldusskeemide määramist, tähistamist või muutmist esitavad väinaga piirnevad riigid oma sellekohased ettepanekud pädevale rahvusvahelisele organisatsioonile kinnitamiseks. Organisatsioon kinnitab ainult selliseid laevateid ja liikluseraldusskeeme, mis on väinaga piirnevate riikidega kooskõlastatud; pärast nimetatud laevateede või liikluseraldusskeemide kinnitamist võivad väinaga piirnevad riigid neid määrata, tähistada või muuta.

5. Kui väina laevateede ja liikluseraldusskeemide määramise ettepaneku esitavad kaks või mitu väinaga piirnevat riiki, teevad need riigid koostööd ning konsulteerivad pädeva rahvusvahelise organisatsiooniga.

6. Väinaga piirnevad riigid kannavad nende määratud laevateed ja liikluseraldusskeemid kaartidele, mis nõuetekohaselt avalikustatakse.

7. Takistamatul läbisõidul olevad laevad kasutavad selle artikli kohaselt määratud laevateid ja liikluseraldusskeeme.

Artikkel 42

Väinaga piirnevate riikide õigusaktid läbisõidu kohta

1. Käesoleva jao sätete kohaselt võivad väinaga piirnevad riigid kehtestada takistamatut läbisõitu käsitlevaid õigusakte, millega:

a) artikli 41 kohaselt reguleeritakse meresõiduohutust ja mereliiklust;

b) reguleeritakse reostuse vältimist, vähendamist ja kontrollimist ning mis on kooskõlas väinades kohaldatavate nafta ja naftajääkide ning muude kahjulike ainete merre heitmist käsitlevate rahvusvaheliste eeskirjadega;

c) tõkestatakse kalalaevade kalapüüki, kaasa arvatud kalapüügivarustuse kasutamist;

d) takistatakse kauba lastimist või lossimist või valuuta või isikute vedu, mis on vastuolus väinaga piirnevate riikide tolli-, maksu-, immigratsiooni- või sanitaarvaldkonna õigusaktidega.

2. Nimetatud õigusaktidega ei ole lubatud ei vormiliselt ega sisuliselt diskrimineerida välisriikide laevu ning nende kohaldamine ei tohi kaasa tuua käesolevas osas määratletud takistamatu läbisõidu keelamist, takistamist ega raskendamist.

3. Väinaga piirnevad riigid avalikustavad nimetatud õigusaktid nõuetekohaselt.

4. Takistamatul läbisõidul olevad välisriikide laevad järgivad neid õigusakte.

5. Kui laev või õhusõiduk, millele on antud puutumatus, ei järgi nimetatud õigusakte või käesoleva osa sätteid ning tekitab piirnevale riigile kahju, kannab rahvusvahelist vastutust laeva lipuriik või õhusõiduki registririik.

Artikkel 43

Navigatsiooni- ja ohutusmärgid ning muud tähised ning reostuse vältimine, vähendamine ja kontrollimine

Läbisõiduõigust kasutavad riigid ja väinaga piirnevad riigid teevad lepingu alusel koostööd:

a) väinas rahvusvaheliseks meresõiduks vajalike navigatsiooni- ja ohutusmärkide ning muude tähiste paigaldamiseks ja hooldamiseks;

b) laevadelt tuleneva reostuse vältimiseks, vähendamiseks ja kontrollimiseks.

Artikkel 44

Väinaga piirnevate riikide kohustused

Väinaga piirnevad riigid ei raskenda takistamatut läbisõitu ning teatavad neile teadaolevatest meresõidu- või ülelennuohtudest. Takistamatut läbisõitu ei ole lubatud peatada.

3. JAGU

RAHUMEELNE LÄBISÕIT

Artikkel 45

Rahumeelne läbisõit

1. Konventsiooni II osa 3. jao alusel kohaldatakse rahvusvahelises meresõidus rahumeelse läbisõidu korda väinadele:

a) mille suhtes ei kohaldata artikli 38 lõikes 1 sätestatud takistamatu läbisõidu korda või

b) mis ühendab avamereosa või majandusvööndit välisriigi territoriaalmerega.

2. Rahumeelset läbisõitu ei ole niisugustes väinades lubatud peatada.

IV OSA

SAARESTIKURIIGID

Artikkel 46

Mõistete kasutamine

Käesolevas konventsioonis tähendab:

a) "saarestikuriik" riiki, mis koosneb tervenisti ühest või enamast saarestikust ning võib hõlmata ka teisi saari;

b) "saarestik" rühma saari, sealhulgas saarte osi, mida ühendavad veed ja muud looduslikud omadused moodustavad geograafilise, majandusliku ja poliitilise terviku või mida peetakse tervikuks ajaloolistel asjaoludel.

Artikkel 47

Lähtejooned saarestikus

1. Saarestikuriik võib tõmmata sirged lähtejooned, mis ühendavad kõige välimiste saarte ja rannikulähedaste korallrahude kõige välimisi punkte, eeldusel et lähtejoon hõlmab peamised saared ning ala, mille veeala ja maismaa-ala koos atollidega on suhtes 1:1 kuni 9:1.

2. Lähtejoonte pikkus on kuni 100 meremiili, kuni 3 % saarestikku ümbritsevate lähtejoonte koguarvust võib ulatuda kuni 125 meremiilini.

3. Lähtejooned ei tohi oluliselt erineda saarestiku piirjoonest.

4. Sirget lähtejoont ei tõmmata mõõnapaljanditelt ega mõõnapaljanditele, välja arvatud juhul, kui neile on ehitatud majakad või muud alaliselt veepinnast kõrgemal olevad rajatised või kui mõõnapaljand asub täielikult või osaliselt lähimast saarest kaugusel, mis ei ületa territoriaalmere laiust.

5. Lähtejooni ei või saarestikuriik tõmmata nii, et see lõikab teise riigi territoriaalmere ära avamerest või majandusvööndist.

6. Kui saarestikuriigi saartevaheline meri asub naaberriigi kahe osa vahel, järgitakse naaberriigi õigusi ja õigustatud huve, millest see riik on neis vetes tavaliselt lähtunud, ning riikide omavahelistest lepingutest tulenevaid õigusi.

7. Lõikes 1 määratud vee ja maismaa suhet arvutades võib maismaa-alana käsitada ka veeala, mis asub saari ümbritsevate rahude vahel ja atollides, ning järskude servadega süvamereplatoo seda osa, mis on täielikult või osaliselt ümbritsetud platoo piirjoonel asetsevast lubjakivisaarte ahelikust ja korallrahudest.

8. Käesoleva artikli alusel tõmmatud lähtejooned kantakse sellise mõõtkavaga kaartidele, mis võimaldavad nende asendi kindlaks määrata. Kaardi asemel võib kasutada ka punktide geograafiliste koordinaatide loetelu, milles täpsustatakse geodeetilisi andmeid.

9. Saarestikuriigid kannavad hoolt nende kaartide või geograafiliste koordinaatide loetelude nõuetekohase avalikustamise eest ning annavad kaardi või loetelu koopia hoiule ÜRO peasekretärile.

Artikkel 48

Territoriaalmere, külgvööndi ja majandusvööndi ning mandrilava laiuse mõõtmine

Territoriaalmere, külgvööndi ja majandusvööndi ning mandrilava laius mõõdetakse saarestikus alates artikli 47 alusel tõmmatud lähtejoontest.

Artikkel 49

Saartevahelise mere ja selle kohal asuva õhuruumi ning merepõhja ja selle all asuva maapõue õiguslik seisund

1. Saarestikuriigi suveräänsus laieneb artikli 47 alusel tõmmatud lähtejoontega piiratud merele, mida nimetatakse saartevaheliseks mereks, sõltumata selle sügavusest või kaugusest rannikust.

2. Suveräänsus laieneb nii saartevahelise mere kohal olevale õhuruumile kui ka merepõhjale ja selle all asuvale maapõuele ning seal sisalduvatele loodusvaradele.

3. Suveräänsust teostatakse käesoleva osa alusel.

4. Käesolevas osas ettenähtud saartevahelise mere laevateede läbimise kord ei mõjuta saartevahelise mere ning mereteede õiguslikku seisundit ega saarestikuriigi suveräänsust sellise mere ja selle kohal asuva õhuruumi ning merepõhja ja selle all asuva maapõue ja selle loodusvarade üle.

Artikkel 50

Sisemere piiride määramine

Saarestikuriik võib artiklite 9, 10 ja 11 kohaselt tõmmata oma saartevahelise mere piires sisemere piirid.

Artikkel 51

Kokkulepped, traditsiooniline kalapüügiõigus ja merealused kaablid

1. Artikliga 49 ei ole vastuolus saarestikuriigi õigus järgida saartevahelise mere teatavates piirkondades teiste riikidega sõlmitud kokkuleppeid ning tunnustada naaberriigi traditsioonilist kalapüügiõigust ja muud õiguspärast tegevust. Asjakohase riigi nõudel reguleeritakse nimetatud õiguste teostamise tingimused, sealhulgas nende õiguste laad, kohaldamise ulatus ja piirkond, kahepoolsete lepingutega. Nimetatud õigusi ei saa edasi anda kolmandatele riikidele või nende kodanikele ega nendega jagada.

2. Saarestikuriik lubab teistel riikidel paigaldada merealuseid kaableid, mis läbivad tema vett ilma maismaad puudutamata. Pärast kaablite asukoha ning remontimise või vahetamise kohta teate saamist annab saarestikuriik loa neid hooldada ja asendada.

Artikkel 52

Rahumeelse läbisõidu õigus

1. Artikliga 50 ei ole vastuolus kõikide riikide laevadele artikliga 53 ettenähtud rahumeelse läbisõidu õigus II osa 3. jao kohaselt.

2. Välisriikide laevu sisuliselt või vormiliselt diskrimineerimata võib saarestikuriik ajutiselt peatada välisriikide laevade rahumeelse läbisõidu oma saartevahelisest merest, kui see on vajalik tema julgeoleku huvides. Peatamine jõustub ainult pärast selle nõuetekohast teatavaks tegemist.

Artikkel 53

Saartevahelise laevatee läbimise õigus

1. Saarestikuriik või määrata laevateed ja nende kohal asuvad õhukoridorid, mis võimaldab saartevahelisest merest ja selle naabruses asuvast territoriaalmerest välisriikide laevadel kiiresti ja katkestamata läbi sõita ja õhusõidukitel üle lennata.

2. Kõigil laevadel ja õhusõidukitel on lubatud nimetatud laevateid ja õhukoridore läbida.

3. Saartevahelise laevatee läbimine tähendab tavapärasel viisil käesoleva konventsiooni kohaselt meresõidu- ja ülelennuõiguse teostamist ainult sel eesmärgil, et liikuda katkestamata, kiiresti ja takistamatult avamere ühest osast või majandusvööndist teise.

4. Nimetatud laevateed läbivad ja õhukoridorid ületavad saartevahelise mere ning selle vahetus naabruses asuva territoriaalmere, hõlmates rahvusvaheliseks meresõiduks või ülelennuks kasutatavad ja tavalised läbisõiduteed eeldusel, et ei dubleerita sama lähte- ja sihtkohaga teid.

5. Nimetatud laevateed ja õhukoridori käsitatakse peateena lähte- ja sihtkoha vahel. Saartevahelisel teel läbisõidul olevad laevad ja ülelennul olevad õhusõidukid ei kaldu peatee kummastki servast kõrvale üle 25 meremiili eeldusel, et need laevad ja õhusõidukid ei sõida kallastele lähemale kui 10 % vahemaast, mis eraldab laevateed ääristavate saarte lähimaid punkte.

6. Käesoleva artikli alusel laevateed määrav saarestikuriik võib kitsaste kanalite ohutuks läbimiseks määrata ka liikluseraldusskeemid.

7. Vajaduse korral võib saarestikuriik pärast nõuetekohast teatamist laevateid või liikluseraldusskeeme muuta.

8. Nimetatud laevateed ja liikluseraldusskeemid peavad olema üldtunnustatud rahvusvaheliste eeskirjade kohased.

9. Laevateede ja liikluseraldusskeemide määramise või muutmise ettepanekud esitab saarestikuriik pädevale rahvusvahelisele organisatsioonile kinnitamiseks. Nimetatud organisatsioon võib laevateed ja liikluseraldusskeemid kinnitada ainult kokkuleppel saarestikuriigiga ja seejärel võib saarestikuriik need märgistada, määrata või muuta.

10. Saarestikuriik kannab laevateed või liikluseraldusskeemid kaartidele, mis nõuetekohaselt avalikustatakse.

11. Saartevahelisel teel läbisõidul olevad laevad järgivad käesoleva artikli kohaselt määratud laevateid ja liikluseraldusskeeme.

12. Kui saarestikuriik ei määra laevateid ega õhukoridore, kasutatakse saartevahelises meres tavalisi rahvusvaheliseks meresõiduks ettenähtud teid.

Artikkel 54

Läbisõidul olevate laevade ja õhusõidukite kohustused, uurimis- ja vaatlustegevus, saarestikuriigi kohustused ja saartevahelisest merest läbisõitu reguleerivad saarestikuriigi õigusaktid

Saartevahelisest merest läbisõidu suhtes kohaldatakse mutatis mutandis artikleid 39, 40, 42 ja 44.

V OSA

MAJANDUSVÖÖND

Artikkel 55

Majandusvööndi õiguslik erikord

Majandusvöönd on väljaspool territoriaalmerd asuv ja sellega külgnev mereala, mille kohta kehtib käesolevas osas ettenähtud õiguslik erikord, mille järgi rannikuriigi õigusi ja jurisdiktsiooni ning teiste riikide õigusi ja vabadusi reguleeritakse käesoleva konventsiooniga.

Artikkel 56

Rannikuriigi õigused, jurisdiktsioon ja kohustused majandusvööndis

1. Rannikuriigil on oma majandusvööndis:

a) suveräänne õigus uurida, kasutada, kaitsta ja majandada meres ja merepõhjas ning selle all asuvas maapõues leiduvaid elus ja eluta loodusvarasid ning muul viisil vööndi kasutamisel ja uurimisel tegutseda, näiteks toota vee-, hoovuse- ja tuuleenergiat;

b) õigus konventsiooni asjakohaste sätete alusel kohaldada jurisdiktsiooni:

i) tehissaarte, rajatiste ja seadmestike rajamisele ja kasutamisele;

ii) mereuuringute tegemisele;

iii) merekeskkonna kaitsmisele ja säilitamisele;

c) konventsioonis sätestatud muud õigused ja kohustused.

2. Majandusvööndis konventsioonist tulenevaid õigusi teostades ja kohustusi täites arvestab rannikuriik teiste riikide õigusi ja kohustusi ning toimib konventsiooni kohaselt.

3. Merepõhja ja selle all oleva maapõuega seotud käesolevas artiklis kehtestatud õigusi teostatakse VI osa kohaselt.

Artikkel 57

Majandusvööndi laius

Majandusvööndi laius on territoriaalmere laiuse määramiseks kasutatavast lähtejoontest alates kuni 200 meremiili.

Artikkel 58

Teiste riikide õigused ja kohustused majandusvööndis

1. Majandusvööndis on nii ranniku- kui ka sisemaariikidel konventsiooni sätteid arvesse võttes artiklis 87 ettenähtud meresõidu-, ülelennu- ja merealuste kaablite ja torujuhtmete paigaldamise õigus ning õigus kasutada merd muul tunnustatud rahvusvahelisel õiguspärasel viisil, et käitada laevu, õhusõidukeid, merealuseid kaableid ja torujuhtmeid kooskõlas konventsiooni asjakohaste sätetega.

2. Majandusvööndile kohaldatakse artikleid 88 ja 115 ning teisi asjakohaseid rahvusvahelise õiguse norme niivõrd, kuivõrd need ei ole käesoleva osaga vastuolus.

3. Majandusvööndis konventsiooni kohaselt oma õigusi teostades ja kohustusi täites võtavad riigid arvesse rannikuriigi õigusi ja kohustusi ning järgivad konventsiooni ja teiste rahvusvahelise õiguse normide alusel kehtestatud rannikuriigi õigusakte niivõrd, kuivõrd need ei ole käesoleva osaga vastuolus.

Artikkel 59

Majandusvööndis kehtivate õiguste ja jurisdiktsiooni kohaldamist käsitlevate vaidluste lahendamise alus

Kui konventsiooni alusel ei ole rannikuriigil või teistel riikidel majandusvööndis õigusi ega jurisdiktsiooni ning rannikuriigil tekib vaidlusi teiste riikidega, lahendatakse vaidlus õiglaselt ning kõigist asjakohastest asjaoludest lähtuvalt, võttes arvesse nii vaidlusosaliste kui ka rahvusvahelise üldsuse huve.

Artikkel 60

Majandusvööndis asuvad tehissaared, seadmestikud ja rajatised

1. Rannikuriigil on ainuõigus majandusvööndis ehitada, lubada ehitada ja reguleerida järgmiste objektide ehitamist, käitamist ja kasutamist:

a) tehissaar;

b) artiklis 56 nimetatud või muul majanduslikul eesmärgil ehitatud seadmestikud ja rajatised;

c) seadmestikud või rajatised, mis võivad rannikuriigil takistada majandusvööndis oma õigusi teostada.

2. Rannikuriigi jurisdiktsiooni kohaldatakse tehissaartele, seadmestikele ja rajatistele ning tolli, makse, tervishoidu, ohutust ja immigratsiooni reguleerivatele õigusaktidele.

3. Tehissaarte, seadmestike ja rajatiste ehitamisest teatatakse nõuetekohaselt ning nende suhtes rakendatakse ohutusabinõusid. Mahajäetud või kasutuseta jäänud seadmestik või rajatis tuleb meresõidu ohutuse tagamiseks kõrvaldada, arvestades kõiki asjakohaseid pädeva rahvusvahelise organisatsiooni kehtestatud üldtunnustatud rahvusvahelisi nõudeid. Kõrvaldamise korral arvestatakse kalapüüki, merekeskkonna kaitset ning teiste riikide õigusi ja kohustusi. Osaliselt kõrvaldatud seadmestike või rajatiste sügavuse, asendi ja mõõtmete kohta tuleb anda nõuetekohast teavet.

4. Rannikuriik võib vajaduse korral kehtestada tehissaare, seadmestiku või rajatise ümber ohuvööndi, mille piires on tal õigus võtta meetmeid nii meresõidu kui ka tehissaarte, seadmestike ja rajatiste ohutuse tagamiseks.

5. Ohuvööndi laiuse määrab rahvusvahelisi nõudeid järgides rannikuriik. Ohuvööndite loomisel arvestatakse tehissaare, seadmestiku ja rajatise laadi ja otstarvet ning ohuvööndi laius on objekti välisserva igast punktist mõõdetuna kuni 500 m, kui üldtunnustatud rahvusvahelised nõuded või pädeva rahvusvahelise organisatsiooni soovitused ei näe ette teisiti. Ohuvööndite ulatus tehakse nõuetekohaselt teatavaks.

6. Kõik laevad arvestavad ohuvööndeid ning järgivad tehissaarte, seadmestike ja rajatiste läheduses toimuvat meresõitu käsitlevaid üldtunnustatud rahvusvahelisi nõudeid.

7. Tehissaari, seadmestikke ja rajatisi ning neid ümbritsevaid ohuvööndeid ei tohi luua kohtades, kus need võivad häirida rahvusvahelise meresõidu seisukohalt oluliste üldtunnustatud laevateede kasutamist.

8. Tehissaari, seadmestikke ja rajatisi ei käsitata saarena. Neil puudub oma territoriaalmeri ning territoriaalmere, majandusvööndi või mandrilava piire määrates neid ei arvestata.

Artikkel 61

Elusloodusvarade kaitse

1. Rannikuriik määrab oma majandusvööndis kindlaks elusloodusvarade väljapüügi lubatava mahu.

2. Parimate kättesaadavate uurimisandmete alusel võtab rannikuriik kaitse- ja majandamismeetmeid, et takistada elusloodusvarade ülemäärast kasutamist ning tagada nende säilimine tema majandusvööndis. Sel eesmärgil teeb rannikuriik asjakohast koostööd pädevate rahvusvaheliste alapiirkondlike, piirkondlike või ülemaailmsete organisatsioonidega.

3. Meetmete eesmärk on ka üldtunnustatud rahvusvahelisi alapiirkondlikke, piirkondlikke ja ülemaailmseid miinimumnõudeid järgides säilitada püütavate liikide populatsioonid tasemel või taastada need tasemeni, mis tagab asjakohastest keskkonna- ja majandusteguritest tuleneva optimaalse saagikuse, arvestades rannapüügiga tegelevate ühistute majanduslikke vajadusi, arengumaade erivajadusi ja püügiviise ning varude vastastikust sõltuvust.

4. Meetmete võtmisel arvestab rannikuriik püütavate liikidega seotud liike, et säilitada seotud liikide populatsioonid tasemel või taastada need tasemeni, mis ei ohusta nende taastumisvõimet.

5. Asjakohast teadusinfot, väljapüügi ja kalapüügivõimsuse andmeid ning muud kalavarude kaitseks vajalikku teavet levitatakse ja vahetatakse regulaarselt pädeva alapiirkondliku, piirkondliku, või rahvusvahelise organisatsiooni kaudu ning kõigi asjakohaste riikide, sealhulgas majandusvööndis kala püüdvate riikide osalusel.

Artikkel 62

Elusloodusvarade kasutamine

1. Rannikuriik edendab majandusvööndis elusloodusvarade optimaalset kasutamist artiklit 61 järgides.

2. Rannikuriik määrab kindlaks oma majandusvööndi elusloodusvarade püügivõimsuse. Kui rannikuriigil puuduvad võimsused kogu lubatud väljapüügi ulatuses püüda, võimaldab ta lepingute või muude kokkulepete alusel ning lõikes 4 nimetatud tähtaegu, tingimusi ja õigusakte järgides teistele riikidele juurdepääsu lubatava väljapüügi ülejääkidele, arvestades artikleid 69 ja 70 ning esmajoones neis nimetatud arengumaid.

3. Käesoleva artikli kohaselt teistele riikidele oma majandusvööndile juurdepääsu võimaldades arvestab rannikuriik kõiki asjaolusid, muu hulgas piirkonna elusloodusvarade tähtsust oma majanduses ja riigi muid huve, artikleid 69 ja 70, piirkonna või alapiirkonna arengumaade taotlusi püüda osa ülejäägist ning vajadust leevendada nende riikide majandusraskusi, mille kodanikud on tavapäraselt piirkonnas kalapüügiga tegelnud ning kes on teinud märkimisväärseid pingutusi varude uurimisel ja kindlakstegemisel.

4. Majandusvööndis kalapüügiga tegelevate teiste riikide kodanikud järgivad varude kaitse nõudeid ning rannikuriigi õigusaktidega sätestatud muid tingimusi. Nimetatud õigusaktid peavad olema konventsiooniga kooskõlas ning võivad muu hulgas:

a) käsitleda kaluritele ning kalalaevadele lubade andmist ja varustuse lubamist ning tasusid ja muid makse, mis võivad arengumaast rannikuriigi puhul piisavalt toetada kalatööstuse rahastamist, varustamist ja tehnoloogiat;

b) määrata kindlaks liigid, mida on lubatud püüda, ja püügikvoodid teatava varu või varu osa kohta, laevade saagid teatud ajavahemikus või mõne riigi kodanike saagi teatud ajavahemikus;

c) määrata kindlaks kalapüügiajad ja -piirkonnad, lubatud püügivahendite ning kalalaevade tüübi, suuruse ja hulga;

d) määrata kindlaks püüda lubatud kalade või teiste liikide vanuse ja suuruse;

e) näha ette kalalaevadelt nõutavad andmed, sealhulgas saagi ja püügikoormuse statistilised andmed, ning laeva asukoharaportid;

f) näha ette rannikuriigi lubade alusel ja kontrolli all kalandusuuringute korraldamist, sealhulgas püügiproovide võtmist, proovide kasutamist ja teadusandmete edastamist;

g) reguleerida laevale rannikuriigi vaatlejate või stažööride saatmist;

h) reguleerida saagi või selle osa lossimist rannikuriigi sadamatesse;

i) kehtestada ühisettevõtetele või muudele koostööühendustele kohaldatavaid nõudeid;

j) kehtestada töötajate väljaõppe ja kalandustehnoloogia edastamise ning kalandusalaste teadusuuringute tõhustamise nõudeid;

k) kehtestada rakenduskorra.

5. Rannikuriigid teevad kalavarude kaitset ja majandamist käsitlevad õigusaktid nõuetekohaselt teatavaks.

Artikkel 63

Kahe või mitme rannikuriigi majandusvööndis või nii majandusvööndis kui ka väljaspool seda ning külgnevas alas olevad kalavarud

1. Kui samad varud või nendega seotud liikide varud asuvad kahe või mitme rannikuriigi majandusvööndis, püüavad need riigid otse või alapiirkondlike või piirkondlike organisatsioonide kaudu jõuda kokkuleppele meetmetes, mis on vajalikud varude kaitse ja arendamise koordineerimiseks, piiramata käesoleva osa muude sätete kohaldamist.

2. Kui samad varud või nendega seotud liikide varud asuvad nii majandusvööndis kui ka väljaspool seda ja sellega külgnevas alas, püüavad rannikuriik ja neid varusid külgneval alal püüdvad riigid otse või alapiirkondlike või piirkondlike organisatsioonide kaudu jõuda kokkuleppele meetmetes, mis on vajalikud varude säilitamiseks külgneval alal.

Artikkel 64

Pika rändega siirdekalad

1. Rannikuriik ja teised riigid, kelle kodanikud püüavad piirkonnas I lisas loetletud pika rändega siirdekalu, teevad otse või rahvusvaheliste organisatsioonide kaudu koostööd, et tagada selliste liikide kaitse ja edendada nende optimaalset kasutamist nii majandusvööndis kui ka väljaspool seda. Kui piirkonnas sellist rahvusvahelist organisatsiooni ei ole, teevad rannikuriik ja teised riigid, kelle kodanikud nendesse liikidesse kuuluvaid kalu selles piirkonnas püüavad, koostööd selle loomiseks ja osalevad organisatsiooni töös.

2. Lõiget 1 kohaldatakse ka käesoleva osa teistele sätetele.

Artikkel 65

Mereimetajad

Käesoleva osaga ei piirata rannikuriigi õigust ega rahvusvahelise organisatsiooni pädevust vajaduse korral mereimetajate kasutamist keelata, piirata või reguleerida rangemalt, kui on kehtestatud käesolevas osas. Riigid teevad mereimetajate kaitseks koostööd ning esmajoones vaalaliste puhul korraldavad nende kaitset, majandamist ja uurimist asjakohaste rahvusvaheliste organisatsioonide kaudu.

Artikkel 66

Anadroomsed kalavarud

1. Anadroomsete kalavarude eest kannab esmavastutust riik, kelle jõest kalad pärinevad.

2. Anadroomsete kalavarude päritoluriik võtab nende säilimiseks asjakohaseid meetmeid, et korraldada kalapüüki kõigis majandusvööndi välispiirist maismaa poole jäävates vetes ning lõike 3 punktis b sätestatud kalapüüki. Päritoluriik võib pärast lõigetes 3 ja 4 nimetatud neid varusid väljapüüdvate riikidega konsulteerimist kehtestada tema jõgedest pärinevate varude kohta lubatava väljapüügi kvoodid.

3. a) Anadroomseid kalavarusid püütakse ainult majandusvööndi välispiirist maismaa poole jäävates vetes, välja arvatud juhul, kui see põhjustaks majandusraskusi muule riigile kui päritoluriik. Väljaspool majandusvööndi välispiiri tehtava püügi suhtes konsulteerivad asjaomased riigid, et leppida kokku kalapüügi tingimused, arvestades varude säilitamise nõudeid ning päritoluriigi vajadusi seoses nende varudega.

b) Päritoluriik teeb koostööd teiste riikide majandusraskuste vähendamiseks, võttes arvesse nende tavalist saaki ja püügimeetodeid ning alasid, kus nad on püüdnud.

c) Punktis b nimetatud riike, kes kokkuleppe kohaselt osalevad koos päritoluriigiga anadroomsete kalavarude uuendamiseks meetmete võtmises, esmajoones asjakohaste kulude katmise kaudu, võtab päritoluriik oma jõgedest pärinevate varude püügil eriti arvesse.

d) Väljaspool majandusvööndit rakendatakse anadroomseid kalavarusid käsitlevaid eeskirju päritoluriigi ja teiste asjaomaste riikide lepingute alusel.

4. Kui anadroomsed kalavarud rändavad muu kui päritoluriigi majandusvööndi välispiirist maismaa poole jäävatesse vetesse või läbi nende vete, teeb see riik varude kaitseks ja majandamiseks päritoluriigiga koostööd.

5. Anadroomsete kalavarude päritoluriik ja teised neid püüdvad riigid rakendavad käesolevat artiklit vajaduse korral piirkondlike organisatsioonide kaudu.

Artikkel 67

Katadroomsed liigid

1. Rannikuriik, kelle vetes katadroomsed liigid veedavad suurema osa oma elutsüklist, vastutab nende liikide majandamise eest ning võimaldab rände ajal kaladel pääseda oma vetesse ja neist välja.

2. Katadroomseid kalu püütakse ainult majandusvööndi välispiirist maismaa poole jäävates vetes. Majandusvööndi piires reguleeritakse püüki käesoleva artikli ning konventsiooni teiste asjakohaste sätetega.

3. Kui katadroomse liigi noorkalad või suguküpseks saavad kalad siirduvad läbi teise riigi majandusvööndi, reguleeritakse selliste kalade majandamist ja püüki lõikes 1 nimetatud riigi ja teiste asjaomaste riikide kokkuleppe alusel. Kokkulepe peab tagama liikide otstarbeka majandamise ja võtma arvesse lõikes 1 nimetatud riigi vastutust liikide säilimise eest.

Artikkel 68

Paiksed liigid

Käesolevat osa ei kohaldata artikli 77 lõikes 4 määratletud paiksetele liikidele.

Artikkel 69

Sisemaariikide õigused

1. Sisemaariigil on õigus võrdväärsel alusel osaleda sama alapiirkonna või piirkonna rannikuriikide majandusvööndite elusloodusvarade ülejäägi kasutamises, arvestades kõigi asjaomaste riikide majanduslikke ja geograafilisi olusid ning järgides käesolevat artiklit ja artikleid 61 ja 62.

2. Osalemistingimused ja üksikasjad määratakse kindlaks kahepoolsete, alapiirkondlike või piirkondlike kokkulepetega, milles muu hulgas arvestatakse:

a) vajadust vältida rannikuriigi kalandusühistute ja kalatööstuse kahjustamist;

b) mil määral sisemaariik käesoleva artikli alusel osaleb või on tal õigus osaleda teiste rannikuriikide majandusvööndis leiduvate elusloodusvarade kasutamises kahepoolsete, alapiirkondlike või piirkondlike kokkulepete alusel;

c) mil määral teised sisemaariigid ning ebasoodsa geograafilise asendiga riigid osalevad rannikuriigi majandusvööndi elusloodusvarade kasutamises ning sellest tulenevat vajadust vältida liigset koormust ühele rannikuriigile või selle osale;

d) asjaomaste riikide elanike toitlusvajadusi.

3. Kui rannikuriigi püügivõimsus võimaldab tal kogu majandusvööndi elusloodusvarade lubatud väljapüügi ise välja püüda, teevad rannikuriik ja teised asjaomased riigid kahepoolset, alapiirkondlikku või piirkondlikku koostööd, et võimaldada sama piirkonna sisemaariikidest arengumaadel osaleda alapiirkonna või piirkonna rannikuriikide majandusvööndite elusloodusvarade kasutamises kõigile asjaosalistele sobivatel tingimustel. Käesolevat sätet kohaldades arvestatakse ka lõikes 2 nimetatud asjaolusid.

4. Arenenud sisemaariikidel on õigus käesoleva artikli alusel osaleda ainult sama alapiirkonna või piirkonna arenenud rannikuriikide majandusvööndite elusloodusvarade kasutamises, võttes arvesse, mil määral rannikuriik on teistele riikidele oma majandusvööndi elusloodusvaradele juurdepääsu võimaldades arvestanud vajadust vähendada kahjulikku mõju kalandusühistutele ja nende riikide majandusraskusi, mille kodanikud on selles majandusvööndis tavapäraselt kalapüügiga tegelnud.

5. Eelmised sätted ei mõjuta alapiirkondlikke või piirkondlikke kokkuleppeid, mille kohaselt annavad rannikuriigid sama alapiirkonna või piirkonna sisemaariikidele võrdsed või eelisõigused majandusvööndite elusloodusvarade kasutamiseks.

Artikkel 70

Ebasoodsa geograafilise asendiga riigid

1. Ebasoodsa geograafilise asendiga riikidel on õigus võrdväärsel alusel osaleda sama alapiirkonna või piirkonna rannikuriikide majandusvööndite elusloodusvarade ülejäägi kasutamises, arvestades kõigi asjaomaste riikide majanduslikke ja geograafilisi olusid ning järgides käesolevat artiklit ja artikleid 61 ja 62.

2. Käesolevas osas tähendab "ebasoodsa geograafilise asendiga riik" suletud või osaliselt suletud merega piirnevat rannikuriiki ning muud rannikuriiki, mille geograafilise asendi tõttu sõltub tema elanikkonna või selle osa toitmiseks vajalike kalakoguste saamine alapiirkonna või piirkonna teiste riikide majandusvööndite elusloodusvarade kasutamisest, ning rannikuriike, kes ei või nõuda oma majandusvööndit.

3. Osalemistingimused ja üksikasjad määratakse kindlaks kahepoolsete, alapiirkondlike või piirkondlike kokkulepetega, milles muu hulgas arvestatakse:

a) vajadust vältida rannikuriigi kalandusühistute ja kalatööstuse kahjustamist;

b) mil määral ebasoodsa geograafilise asendiga riik käesoleva artikli alusel osaleb või on tal õigus osaleda teiste rannariikide majandusvööndis leiduvate elusloodusvarade kasutamises kahepoolsete, alapiirkondlike või piirkondlike kokkulepete alusel;

c) mil määral teiste ebasoodsa geograafilise asendiga riigid ning sisemaariigid osalevad rannikuriigi majandusvööndi elusloodusvarade kasutamises ning sellest tulenevat vajadust vältida liigset koormust ühele rannikuriigile või selle osale;

d) asjaomaste riikide elanike toitlusvajadusi.

4. Kui rannikuriigi püügivõimsus võimaldab tal kogu majandusvööndi elusloodusvarade lubatud püügikoguse ise välja püüda, teevad rannikuriik ja teised asjaomased riigid kahepoolset, alapiirkondlikku või piirkondlikku koostööd, et võimaldada sama alapiirkonna või piirkonna ebasoodsa geograafilise asendiga arengumaadel osaleda alapiirkonna või piirkonna rannikuriikide majandusvööndite elusloodusvarade kasutamises kõigile asjaosalistele sobivatel tingimustel. Käesolevat sätet kohaldades arvestatakse ka lõikes 3 nimetatud asjaolusid.

5. Ebasoodsa geograafilise asendiga arenenud riikidel on õigus käesoleva artikli alusel osaleda ainult sama alapiirkonna või piirkonna arenenud rannariikide majandusvööndite elusloodusvarade kasutamises, võttes arvesse, mil määral rannikuriik on teistele riikidele oma majandusvööndi elusloodusvaradele juurdepääsu võimaldades arvestanud vajadust vähendada kahjulikku mõju kalandusühistutele ja nende riikide majandusraskusi, mille kodanikud on tavapäraselt selles majandusvööndis kalapüügiga tegelnud.

6. Eelmised sätted ei mõjuta alapiirkondlikke ega piirkondlikke kokkuleppeid, mille kohaselt annavad rannikuriigid sama piirkonna ebasoodsa geograafilise asendiga riikidele võrdsed või eelisõigused majandusvööndites asuvate elusloodusvarade kasutamiseks.

Artikkel 71

Artiklite 69 ja 70 kohaldamata jätmine

Artikleid 69 ja 70 ei kohaldata rannikuriigile, mille majandus oluliselt sõltub tema majandusvööndi elusloodusvarade kasutamisest.

Artikkel 72

Õiguste üleandmise piirangud

1. Artiklites 69 ja 70 nimetatud elusloodusvarade kasutamise õigust ei saa kolmandatele riikidele ega nende kodanikele otse ega kaudselt üle anda rendilepingu või litsentsi alusel, ühisettevõtte loomise ega muu üleandmise teel, kui asjaomased riigid ei ole kokku leppinud teisiti.

2. Eelmine säte ei takista asjaomastel riikidel saada kolmandatelt riikidelt või rahvusvahelistelt organisatsioonidelt tehnilist või rahalist abi, mis võimaldab teostada artiklites 69 ja 70 nimetatud õigusi eeldusel, et abi ei tekita lõikes 1 nimetatud mõju.

Artikkel 73

Rannikuriigi õigusaktide kohaldamine

1. Rannikuriik võib majandusvööndi elusloodusvarade uurimisel, kasutamisel, kaitsel ja majandamisel oma suveräänseid õigusi teostades võtta käesoleva konventsiooni alusel kehtestatud õigusaktide kohaldamiseks meetmeid, nagu pardaleminek, inspekteerimine, arestimine ja kohtumenetlus.

2. Arestitud laevad ja nende laevapered vabastatakse viivitamata pärast kautsjoni või muu tagatise üleandmist.

3. Majandusvööndis kalapüügile kohaldatavate õigusaktide rikkumise eest ei või rannikuriigile karistusena ette näha vangistust, kui asjaomased riigid ei ole kokku leppinud teisiti, ega kehalist karistust.

4. Välisriigi laeva arestimise või kinnipidamise korral teatab rannikuriik karistuse määramisest ja muude meetmete võtmisest viivitamata ja asjakohasel viisil lipuriigile.

Artikkel 74

Vastastikku asetsevate või külgnevate rannikutega riikide majandusvööndi piiride määramine

1. Mõlemat riiki rahuldava õiglase tulemuse saavutamiseks määratakse vastastikku asetsevate või külgnevate rannikutega riikide majandusvööndi piirid rahvusvahelise õiguse alusel sõlmitud lepinguga, nagu on ette nähtud Rahvusvahelise Kohtu põhikirja artiklis 38.

2. Kui mõistliku aja jooksul lepingut ei sõlmita, kohaldavad asjaomased riigid XV osas ettenähtud menetlust.

3. Lõikes 1 nimetatud lepingu menetlemise ajal teevad asjaomased riigid üksteisemõistmise vaimus koostööd, et sõlmida ajutine kokkulepe, mis üleminekuperioodi jooksul ei ohusta ega takista lõpliku lepinguni jõudmist. Ajutised kokkulepped ei mõjuta lõplikku piiride määramist.

4. Kui asjaomaste riikide vahel on sõlmitud leping, otsustatakse majandusvööndi piiride määramine selle lepingu kohaselt.

Artikkel 75

Kaardid ja geograafiliste koordinaatide loetelud

1. Võttes arvesse käesolevat osa, kantakse majandusvööndi välispiirid ning artikli 74 kohaselt määratud piirjooned kaartidele, mille mõõtkava võimaldab nende asendi kindlaks teha. Vajaduse korral võib välispiiride või piirjoonte määramise asemel koostada punktide geograafiliste koordinaatide loendi, milles täpsustatakse geodeetilisi andmeid.

2. Rannikuriik avalikustab kaardid või geograafiliste koordinaatide loendid nõuetekohaselt ning annab nende koopiad hoiule ÜRO peasekretärile.

VI OSA

MANDRILAVA

Artikkel 76

Mandrilava määratlus

1. Rannikuriigi mandrilava hõlmab merepõhjast ja selle all asuvast maapõuest ala, mis ulatub tema territoriaalmerest kaugemale maismaaterritooriumi pikendusena kuni mandrilava välisservani või territoriaalmere lähtejoontest 200 meremiili kaugusele, kui mandrilava välisserv nii kaugele ei ulatu.

2. Rannikuriigi mandrilava ei ulatu kaugemale lõigetes 4–6 kehtestatud piiridest.

3. Mandrilava hõlmab rannikuriigi maismaamassiivi veealuse pikenduse ning koosneb merepõhjast ja mandrilava maapõuest, nõlvast ja jalamist. See ei hõlma süvamerepõhja ega süvamere mäeahelikke ja nende all asuvat maapõue.

4. a) Käesoleva konventsiooni alusel määrab rannikuriik mandrilava välisserva, kui see ulatub territoriaalmere lähtejoonest kaugemale kui 200 meremiili:

i) lõike 7 kohaselt tõmmatud joone abil, lähtudes kõige välimistest punktidest, kus settekivimi paksus on vähemalt 1 % sellest punkti ja mandrilava nõlva jalami lühimast vahemaast, või

ii) lõike 7 kohaselt tõmmatud joone abil, lähtudes punktist, mis on mandrilava nõlva jalamist kuni 60 meremiili kaugusel.

b) Mandrilava nõlva jalam on punkt, kus kalle maksimaalselt muutub, kui ei ole määratletud teisiti.

5. Lõike 4 punkti a alapunktide i ja ii kohaselt merepõhjal määratud punktid moodustavad mandrilava välispiirjoone ning asuvad kuni 350 meremiili kaugusel territoriaalmere lähtejoontest või kuni 100 meremiili kaugusel 2500 m samasügavusjoonest.

6. Olenemata lõikest 5 on mandrilava välispiir merealusel mäeahelikul territoriaalmere lähtejoonest kuni 350 meremiili kaugusel. Käesolevat lõiget ei kohaldata merealustele kõrgendikele, mis on mandrilava looduslik koostisosa, nagu platoo, nõlv, küngas või kaljurahn, -nukk või -veer.

7. Kui mandrilava ulatub territoriaalmere lähtejoonest kaugemale kui 200 meremiili, määrab rannikuriik oma mandrilava välispiirid territoriaalmere lähtejoonest sirgjoontega, mille pikkus on kuni 60 meremiili ning mis ühendavad pikkus- ja laiuskraadide abil määratud punkte.

8. Rannikuriik teeb territoriaalmere lähtejoontest kaugemale kui 200 meremiili ulatuva mandrilava piirid teatavaks mandrilava piiristamise komisjonile, mis on loodud II lisa alusel tasakaalustatud geograafilise esindatuse põhimõttel. Komisjon annab rannikuriigile mandrilava välispiiri kehtestamiseks soovitusi. Soovituste alusel rannikuriigi määratud mandrilava piirid on lõplikud ja siduvad.

9. Rannikuriik annab mandrilava välispiire kirjeldavad kaardid ning geodeetilisi andmeid ja muud asjakohast teavet sisaldavad dokumendid hoiule ÜRO peasekretärile. Peasekretär tagab andmete nõuetekohase avalikustamise.

10. Käesolev artikkel ei mõjuta vastastikku asetsevate või külgnevate rannikutega riikide mandrilava piiride määramist.

Artikkel 77

Rannikuriigi õigused mandrilava suhtes

1. Mandrilava loodusvarade uurimine ja kasutamine on rannikuriigi suveräänne õigus.

2. Lõikes 1 nimetatud õigused on ainuõigused, seega ei tohi teine riik ilma rannikuriigi sõnaselge nõusolekuta mandrilava loodusvarasid uurida ega kasutada isegi siis, kui rannikuriik ise nimetatud loodusvarasid ei uuri ega kasuta.

3. Rannikuriigi õigused kehtivad mandrilava kohta sellest sõltumata, kas ta oma mandrilava kasutab või kas ta on mandrilava oma valdusesse võtmisest teatanud.

4. Käesolevas osas nimetatud loodusvarade hulka kuuluvad merepõhjas ja selle all maapõues asuvad maavarad ja teised eluta loodusvarad koos paiksete liikide hulka kuuluvate elusorganismidega, st organismidega, mis püügivanuses on liikumatud või merepõhja all või suudavad liikuda vaid pidevas kokkupuutes merepõhja või maapõuega.

Artikkel 78

Katvate vete ja nende kohal oleva õhuruumi õiguslik seisund ning teiste riikide õigused ja vabadused

1. Rannikuriigi õigused mandrilava suhtes ei mõjuta seda katvate vete või selle kohal asuva õhuruumi õiguslikku seisundit.

2. Rannikuriigi õiguste teostamine mandrilava suhtes ei tohi rikkuda ega õigustamatult häirida meresõitu või muid konventsioonis sätestatud teiste riikide õigusi ja vabadusi.

Artikkel 79

Mandrilaval asuvad merealused kaablid ja torujuhtmed

1. Kõigil riikidel on õigus käesoleva artikli alusel paigaldada merealuseid kaableid ja torujuhtmeid.

2. Arvestades õigust võtta mandrilava uurimiseks põhjendatud meetmeid, kasutada selle loodusvarasid ning vältida, vähendada ja kontrollida torujuhtmetest pärinevat reostust, ei tohi rannikuriik takistada kaablite või torujuhtmete paigaldamist ega hooldamist.

3. Kaablite ja torujuhtmete paigaldamise skeemi ja suuna peab rannikuriik heaks kiitma.

4. Käesolev osa ei mõjuta rannikuriigi õigust seada tema territooriumile või territoriaalmerre paigaldatavatele kaablitele või torujuhtmetele tingimusi ega jurisdiktsiooni kaablite ja torujuhtmete üle, mida ehitatakse või kasutatakse tema mandrilava uurimise või selle loodusvarade kasutamise eesmärgil või tema jurisdiktsiooni alla kuuluvate tehissaarte, seadmestike ja rajatiste käitamisel.

5. Merealuseid kaableid ja torujuhtmeid paigaldades arvestavad riigid juba olemasolevaid kaableid ja torujuhtmeid. Olemasolevate kaablite ja torujuhtmete remontimise võimalusi ei tohi piirata.

Artikkel 80

Mandrilaval asuvad tehissaared, seadmestikud ja rajatised

Artiklit 60 kohaldatakse mutatis mutandis mandrilaval asuvatele tehissaartele ja muudele rajatistele ning seadmestikele.

Artikkel 81

Puurimistööd mandrilaval

Rannikuriigil on ainuõigus lubada ja reguleerida kõiki mandrilaval tehtavaid puurimistöid.

Artikkel 82

Maksed kaugemal kui 200 meremiili asuva mandrilava kasutamise eest

1. Rannikuriik teeb territoriaalmere lähtejoonest kaugemal kui 200 meremiili asuva mandrilava eluta loodusvarade kasutamise eest rahalisi või mitterahalisi makseid.

2. Makseid tehakse kogu kohapeal toimuva tootmistegevuse eest pärast esimese viie aasta möödumist igal aastal. Kuuendal aastal moodustab makse määr 1 % selle koha toodangu väärtusest või mahust. Määr kasvab igal aastal 1 % võrra kuni kaheteistkümnenda aastani ning on edaspidi 7 %. Toodangu hulka ei loeta kasutamisega seoses kulutatud ressursse.

3. Arengumaa, kes on tema mandrilaval toodetava maavara netoimportija, on selle maavara eest maksete tegemisest vabastatud.

4. Maksed tehakse Rahvusvahelise Süvamerepõhja Organisatsiooni kaudu, kes jaotab need õiglase jaotamise põhimõtte kohaselt konventsiooni osalisriikide vahel, arvestades arengumaade, esmajoones kõige vähem arenenud ning sisemaariikidest arengumaade huve ja vajadusi.

Artikkel 83

Mandrilava piiride määramine vastastikku asetsevate või külgnevate rannikutega riikide vahel

1. Õiglase lahenduse saavutamiseks määratakse vastastikku asetsevate või külgnevate rannikutega riikide mandrilava piirid rahvusvahelisel õigusel põhinevate lepingute alusel, nagu on kehtestatud Rahvusvahelise Kohtu põhikirja artiklis 38.

2. Kui mõistliku aja jooksul lepingut ei sõlmita, võtavad asjaomased riigid kasutusele XV osas ettenähtud menetlused.

3. Lõikes 1 nimetatud lepingu menetlemise ajal teevad asjaomased riigid üksteisemõistmise ja koostöö vaimus kõik endast oleneva, et sõlmida ajutine kokkulepe, mis üleminekuperioodi jooksul ei ohusta ega takista lõpliku lepinguni jõudmist. Ajutised kokkulepped ei mõjuta lõplikku piiride määramist.

4. Kui asjaomaste riikide vahel on sõlmitud leping, määratakse mandrilava piirid selle lepingu kohaselt.

Artikkel 84

Kaardid ja geograafiliste koordinaatide loetelud

1. Käesoleva osa kohaselt kantakse mandrilava välispiirid ning artikli 83 alusel tõmmatud piirjooned kaartidele, mille mõõtkava võimaldab nende asendi kindlaks teha. Vajaduse korral võib välispiiride või piirjoonte kaardi asemel koostada punktide geograafiliste asendite loetelu, milles täpsustatakse geodeetilisi andmeid.

2. Rannikuriik avalikustab kaardid või geograafiliste koordinaatide loetelud nõuetekohaselt ning annab kaartide ja loetelude koopiad hoiule ÜRO peasekretärile.

Artikkel 85

Tunnelite rajamine

Käesolev osa ei piira rannikuriigi õigust kasutada maapõue tunneli ehitamiseks, sõltumata maapõue kohal oleva veekihi paksusest.

VII OSA

AVAMERI

1. JAGU

ÜLDSÄTTED

Artikkel 86

Käesoleva osa kohaldamine

Käesolevat osa kohaldatakse mere kõigile osadele, mis jäävad väljapoole riigi majandusvööndit, territoriaalmerd või sisemerd või saarestikuriigi saartevahelist merd. Käesoleva artikliga ei piirata artikli 58 alusel kõigile riikidele majandusvööndis kuuluvaid õigusi.

Artikkel 87

Avamerevabadus

1. Avameri on avatud nii ranniku- kui ka sisemaariikidele. Avamerevabadust teostatakse käesoleva konventsiooni ning muude rahvusvahelise õiguse normide kohaselt. See tagab nii ranniku- kui ka sisemaariikidele muu hulgas:

a) meresõiduvabaduse;

b) ülelennuvabaduse;

c) kaablite ja torujuhtmete paigaldamise vabaduse, võttes arvesse VI osa;

d) tehissaarte ja muude rahvusvahelise õiguse alusel lubatud rajatiste ehitamise vabaduse, võttes arvesse VI osa;

e) kalapüügivabaduse, võttes arvesse 2. jaos esitatud tingimusi;

f) teadusuuringute vabaduse, võttes arvesse VI ja XIII osa.

2. Nimetatud vabadusi teostades arvestavad riigid teiste riikide huve, kui nad teostavad avamerevabadust, ning käesolevast konventsioonist tulenevaid süvamerepõhjas tegutsemise õigusi.

Artikkel 88

Avamere kasutamine rahumeelsetel eesmärkidel

Avamerd kasutatakse rahumeelsetel eesmärkidel.

Artikkel 89

Avamere üle suveräänsuse kehtestamise lubamatus

Ükski riik ei või mingis avamere osas õiguspäraselt kehtestada oma suveräänsust.

Artikkel 90

Meresõiduvabadus

Nii ranniku- kui ka sisemaariigil on õigus saata avamerele oma lipu all sõitvaid laevu.

Artikkel 91

Laeva riikkondsus

1. Riik kehtestab laeva oma riikkondsusse võtmise, oma territooriumil registreerimise ja oma lipu all sõitmise tingimused. Laeval on selle riigi riikkondsus, kelle lipu all tal on õigus sõita. Nimetatud riigi ja laeva vahel peab olema tegelik seos.

2. Riik annab laevale, millele ta on andnud õiguse sõita oma lipu all, asjakohased dokumendid.

Artikkel 92

Laevade seisund

1. Ühe riigi lipu all sõitvad laevad on avamerel viibides selle riigi ainujurisdiktsiooni all, kui rahvusvaheliste lepingutega või käesoleva konventsiooniga ei nähta ette teisiti. Reisi vältel või külastatavas sadamas viibides ei tohi laev oma lippu vahetada, välja arvatud juhul, kui omanik vahetub või tehakse registrimuudatus.

2. Kui laev sõidab kahe või mitme riigi lipu all ja kasutab neid oma huvidest lähtudes, ei saa ta kuuluda ühegi kõnesoleva riigi riikkondsusesse ning teda võib käsitada riikkondsuseta laevana.

Artikkel 93

Ühinenud Rahvaste Organisatsioon, selle allasutuste või Rahvusvahelise Tuumaenergiaagentuuri lipu all sõitvad laevad

Eelmisi artikleid ei kohaldata laevadele, mis on Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni, selle allasutuste või Rahvusvahelise Tuumaenergiaagentuuri ametlikus teenistuses ja sõidavad asjakohase organisatsiooni lipu all.

Artikkel 94

Lipuriigi kohustused

1. Riik teostab oma lipu all sõitvate laevade haldus-, tehnilistes ja sotsiaalküsimustes oma jurisdiktsiooni ja kontrolli.

2. Riik:

a) peab registrit, mis sisaldab tema lipu all sõitvate laevade nimesid ja muid andmeid, välja arvatud laevad, millele nende väiksuse tõttu ei kohaldata üldtunnustatud rahvusvahelisi eeskirju, ning

b) siseriikliku õiguse alusel kohaldab oma lipu all sõitva laeva ning selle kapteni, juhtkonna ja meeskonna suhtes oma jurisdiktsiooni haldus-, tehnilistes ja sotsiaalküsimustes.

3. Riik võtab oma lipu all sõitvate laevade suhtes mereohutuse tagamise meetmeid, mis muu hulgas käsitlevad:

a) laevade konstruktsiooni, varustust ja meresõidukõlblikkust;

b) rahvusvahelisi nõudeid järgides mehitamist, töötingimusi, meeskonna väljaõpet;

c) kasutatavaid signaale, sidevahendite hooldust ja laevakokkupõrgete vältimist.

4. Nimetatud meetmetega tagatakse, et:

a) laeva vaatab enne registreerimist ning seejärel kindla ajavahemiku järel üle kvalifitseeritud isik ning et pardal on laeva meresõiduohutust tagavad kaardid, merendusväljaanded ja navigatsiooniseadmed;

b) laeva eest vastutavad meresõidu-, navigatsiooni-, side- ja mereinsenerikvalifikatsiooniga kapten ja juhtkond ning et meeskonna ettevalmistus ja suurus vastavad laeva tüübile, masinatele ja muule varustusele;

c) laeva kapten, juhtkond ja vajalikul määral ka meeskond on kursis kohaldatavate rahvusvaheliste meresõiduohutust, laevakokkupõrgete vältimist, merereostuse vähendamist ja kontrolli ning raadioside pidamist käsitlevate eeskirjadega ning neile on esitatud nõue neid järgida.

5. Lõigetes 3 ja 4 nimetatud meetmeid võttes peavad riigid järgima üldtunnustatud rahvusvahelisi eeskirju, korda ja tavasid ning rakendama nendest kinnipidamise tagamise abinõusid.

6. Kui riigil on alust arvata, et laeva suhtes ei teostata korrektset jurisdiktsiooni ega kontrolli, võib sellest teatada lipuriigile. Teate saamise järel korraldab lipuriik uurimise ning vajaduse korral rakendab olukorra parandamiseks asjakohaseid abinõusid.

7. Riik algatab kvalifitseeritud isiku või isikute juhtimisel või nende kontrolli all juurdluse avamerel toimunud laevaõnnetuse või vahejuhtumi suhtes, milles on osaline tema lipu all sõitev laev ning mis on põhjustanud raskeid vigastusi teise riigi kodanikele või olulist kahju teise riigi laevadele või seadmestikele või merekeskkonnale. Lipuriik ja teine riik teevad laevaõnnetuse või vahejuhtumi suhtes teise riigi algatatud juurdluse korraldamisel koostööd.

Artikkel 95

Sõjalaevade puutumatus avamerel

Avamerel sõitvatel sõjalaevadel on puutumatus mis tahes riigi jurisdiktsiooni suhtes, välja arvatud nende lipuriik.

Artikkel 96

Riigile kuuluva mitteärilistel eesmärkidel kasutatava laeva puutumatus

Laevadel, mille omanik või haldaja on riik ning mida kasutatakse ainult mitteärilistel eesmärkidel, on avamerel sõites puutumatus mis tahes riigi jurisdiktsiooni suhtes, välja arvatud nende lipuriik.

Artikkel 97

Kriminaaljurisdiktsioon laevakokkupõrke või muu vahejuhtumi korral

1. Avamerel sõitva laevaga toimunud laevakokkupõrke või muu vahejuhtumi korral võib kapteni või laeva teenistuses oleva muu isiku kriminaal- või distsiplinaarvastusele võtmise menetluse algatada üksnes lipuriigi või asjaomase isiku kodakondsusriigi kohus või haldusorgan.

2. Distsiplinaarküsimustes on üksnes kaptenitunnistuse, pädevustunnistuse või litsentsi väljastanud riigil õigus pärast nõuetekohast menetlust tunnistada kehtetuks asjakohane dokument, ka juhul, kui dokumendi omanik ei ole asjaomase riigi kodanik.

3. Laeva arestimise või kinnipidamise korralduse võib anda vaid laeva lipuriik, ka juhul, kui see on vajalik juurdluse korraldamiseks.

Artikkel 98

Kohustus osutada abi

1. Riik nõuab, et tema lipu all sõitva laeva kapten, seadmata ohtu laeva, meeskonda või reisijaid:

a) osutab abi igale merehädalisele;

b) pärast abivajadusest teadasaamist suundub võimalikult kiiresti merehädalist päästma, kui see on võimalik;

c) osutab pärast laevakokkupõrget abi teisele laevale, selle meeskonnale ja reisijatele ning teatab teisele laevale oma laeva nime, kodusadama ning lähima külastatava sadama nime.

2. Rannikuriik toetab merel ja selle kohal tegutseva tõhusa otsimis- ja päästeteenistuse loomist, käigushoidmist ja hooldamist ning teeb vajaduse korral selleks naaberriikidega piirkondlike kokkulepete alusel koostööd.

Artikkel 99

Orjade vedamise keeld

Riik võtab tõhusaid meetmeid, et takistada tema lipu all sõitvatel laevadel orjade vedamist ja karistada selle eest ning takistada oma lipu ebaseaduslikku kasutamist sel eesmärgil. Laeva pardale põgenenud ori loetakse laeva lipust sõltumata ipso facto vabaks.

Artikkel 100

Kohustus teha koostööd piraatluse tõkestamiseks

Riigid teevad laiaulatuslikku koostööd, et tõkestada piraatlust avamerel või muus riikide jurisdiktsiooni alt välja jäävas paigas.

Artikkel 101

Piraatluse määratlus

Piraatluseks loetakse:

a) ebaseaduslikke kinnipidamisi, ründeid või muid vägivallaakte, mille on isiklikul eesmärgil toime pannud eravalduses oleva laeva või õhusõiduki meeskond või reisijad ning mis on suunatud:

i) teise laeva või õhusõiduki või selle pardal asuva vara või isikute vastu avamerel;

ii) laeva, õhusõiduki, isikute või vara vastu kohas, mis ei kuulu ühegi riigi jurisdiktsiooni alla;

b) vabatahtlikku ja teadlikku osalemist sellise laeva või õhusõiduki tegevuses, mida on võimalik määratleda piraatlaeva või -õhusõidukina;

c) punktis a või b nimetatud tegudele õhutamist või nende teadlikku soodustamist.

Artikkel 102

Mässava meeskonnaga sõjalaeva ja muu riigile kuuluva laeva või lennuki piraatlus

Artiklis 101 määratletud piraatlik akt, mille paneb toime sõjalaeva või muu riigile kuuluva laeva või õhusõiduki meeskond, kes on mässama hakanud ja kontrolli laeval või õhusõidukis enda kätte saanud, samastatakse eraomanduses oleval laeval või õhusõidukis toimepandud piraatliku aktiga.

Artikkel 103

Piraatlaeva ja -õhusõiduki määratlus

Laeva või õhusõidukit loetakse piraatlaevaks või -õhusõidukiks, kui seda kontrollivad isikud kavatsevad seda kasutada artiklis 101 nimetatud tegevusteks. Määratlus kehtib ka selliseks tegevuseks kasutatava laeva või õhusõiduki kohta seni, kuni seda kontrollivad piraatliku akti toimepanemises süüdi olevad isikud.

Artikkel 104

Piraatlaeva või -õhusõiduki riikkondsuse säilitamine või kaotamine

Laev või õhusõiduk võib oma riikkondsuse säilitada sellest olenemata, et temast on saanud piraatlaev või -õhusõiduk. Riikkondsuse säilitamine või kaotamine otsustatakse selle riigi õiguse kohaselt, mille alusel riikkondsus on määratud.

Artikkel 105

Piraatlaeva või -õhusõiduki arestimine

Avamerel või muus kohas, mis ei kuulu ühegi riigi jurisdiktsiooni alla, võib riik arestida piraatlaeva või -õhusõiduki või piraatlusega omandatud ja piraatide kontrolli all oleva laeva või õhusõiduki, võtta vahi alla selle pardal olevad isikud ning arestida laeva pardal oleva vara. Karistuste määramise ning laeva, õhusõiduki või vara suhtes võetavate meetmete üle otsustab arestinud riigi kohus, arvestades heauskselt tegutsevate kolmandate poolte õigusi.

Artikkel 106

Vastutus aluseta arestimise eest

Kui riik on piraatluses kahtlustatava laeva või õhusõiduki arestinud piisava aluseta, vastutab ta tekitatud kahju eest selle riigi ees, kelle riikkondsusse laev või õhusõiduk kuulub.

Artikkel 107

Piraatluse kahtluse korral arestimisõigusega laevad ja õhusõidukid

Kui laeva või õhusõidukit kahtlustatakse piraatluses, on õigus arestida ainult sõjalaeval või sõjalennukil või selge pardamärgistusega muul laeval või õhusõidukil, mis on asjakohase volitusega ja riigi teenistuses.

Artikkel 108

Narkootiliste ja psühhotroopsete ainete salakaubavedu

1. Riigid teevad koostööd, et tõkestada narkootiliste ja psühhotroopsete ainete salakaubavedu, milles avamerel sõitvad laevad osalevad rahvusvaheliste konventsioonide vastaselt.

2. Riik, kellel on alust arvata, et tema lipu all sõitev laev on kaasatud narkootiliste ja psühhotroopsete ainete salakaubaveosse, võib sellise tegevuse tõkestamiseks nõuda teiste riikide koostööd.

Artikkel 109

Ringhäälingusaadete omavoliline edastamine avamerelt

1. Kõik riigid teevad koostööd, et tõkestada avamerelt ringhäälingusaadete omavoliline edastamine.

2. Konventsioonis tähendab "omavoliline ringhäälingusaadete edastamine" üldsusele mõeldud raadio- või telesaadete rahvusvaheliste eeskirjade vastast ülekannet laevalt või rajatiselt, välja arvatud hädasignaalide eetrisseandmine.

3. Omavolilise ringhäälingusaadete edastamisega tegelnud isiku üle võivad kohut mõista:

a) laeva lipuriigi kohtud;

b) rajatise registreerimisriigi kohtud;

c) isiku kodakondsusriigi kohtud;

d) selle riigi kohtud, kus ringhäälingusaateid on võimalik vastu võtta, või

e) selle riigi kohtud, mille ametlik raadioside on häiritud.

4. Riik, kellele kuulub jurisdiktsioon lõike 3 alusel, võib artikli 110 kohaselt vahistada avamerel omavoliliselt ringhäälingusaateid edastava isiku või arestida saateid edastava laeva ning asjakohase aparatuuri.

Artikkel 110

Pardaleminekuõigus

1. Kui pardaleminekuõigus ei tulene lepingutest, ei ole sõjalaeval õigust minna avamerel välisriigi sellise laeva pardale, millele ei kohaldata artiklites 95 ja 96 ettenähtud puutumatust, välja arvatud juhul, kui on alust arvata, et sellel laeval:

a) tegeldakse piraatlusega;

b) tegeldakse orjakaubandusega;

c) edastatakse ebaseaduslikke ringhäälingusaateid ning sõjalaeva lipuriigil on artiklist 109 tulenev jurisdiktsioon;

d) puudub riikkondsus või

e) on sõjalaevaga sama riikkondsus, kuigi laev sõidab välisriigi lipu all või keeldub oma lippu näitamast.

2. Lõikes 1 nimetatud juhtudel võib sõjalaev kontrollida laeva õigust sõita selle lipu all. Sõjalaev võib sel eesmärgil saata kahtlustatavale laevale ohvitseri juhtimisel paadi. Kui kahtlus pärast dokumentide kontrolli säilib, võib laeva pardal jätkata uurimist kõiki asjaolusid arvestades.

3. Kui kahtlused osutuvad alusetuks ja kui kõnesolev laev ei ole toime pannud ühtegi tegu, mis õigustaks kontrollimist, hüvitatakse talle tekitatud kahju.

4. Neid sätteid kohaldatakse mutatis mutandis ka sõjalennukile.

5. Neid sätteid kohaldatakse ka selge pardamärgistusega ja nõuetekohaselt volitatud muule laevale või õhusõidukile, mis on riigi teenistuses.

Artikkel 111

Jälitamisõigus

1. Rannikuriik võib välisriigi laeva jälitada, kui tema pädeval asutusel on alust arvata, et laev on rikkunud tema seadusi. Jälitamist tuleb alustada, kui välisriigi laev või mõni tema paatidest on jälitava riigi sisemeres, saartevahelises meres, territoriaalmeres või külgvööndis; väljaspool territoriaalmerd või külgvööndit võib jälitamist jätkata ainult siis, kui seda ei ole katkestatud. Territoriaalmeres või külgvööndis viibivale välisriigi laevale peatumiskorraldust andev laev ei pea ise asuma territoriaalmeres ega külgvööndis. Kui välisriigi laev viibib artiklis 33 määratletud külgvööndis, võib jälitama asuda ainult juhul, kui on rikutud õigusi, mille kaitseks on külgvöönd kehtestatud.

2. Jälitamisõigust kohaldatakse mutatis mutandis majandusvööndis või mandrilaval, sealhulgas mandrilaval asetsevate rajatiste ümber loodud ohuvööndis toimepandud rannikuriigi nende õigusaktide rikkumise korral, mis on käesoleva konventsiooni alusel kehtestatud majandusvööndi ja mandrilava, sealhulgas nimetatud ohuvööndi kohta.

3. Jälitamisõigus lakkab kehtimast kohe, kui jälitatav laev siseneb oma või kolmanda riigi territoriaalmerre.

4. Jälitamist ei loeta alustatuks muidu, kui jälitav laev on kättesaadavate vahenditega kindlaks teinud, et jälitatav laev või tema paat või jälitatavat laeva emalaevana kasutav muu sõiduk asub territoriaalmere või külgvööndi või majandusvööndi piirides või mandrilava kohal. Jälitamine võib alata pärast nähtavat või kuuldavat peatumissignaali, mis on antud jälitatava laeva nägemis- või kuuldekauguselt.

5. Jälitamisõigus on üksnes sõjalaevadel või -lennukitel või selge pardamärgistusega ja nõuetekohaselt volitatud muudel laevadel või õhusõidukitel, mis on riigi teenistuses.

6. Kui jälitab õhusõiduk:

a) kohaldatakse mutatis mutandis lõikeid 1–4;

b) kutsub ta kohale laeva või muu õhusõiduki ning jätkab pärast peatumiskorralduse andmist ise laeva jälitamist, kuni kohalekutsutud laev või teine õhusõiduk saabub ja võtab jälitamise üle, välja arvatud juhul, kui õhusõiduk on ise võimeline laeva kinni pidama. Väljaspool territoriaalmerd ei piisa kinnipidamiseks üksnes asjaolust, et õhusõiduk on laeva rikkumist või oletatavat rikkumist märganud, kui laevale ei ole antud korraldust peatuda ning teda ei ole pidevalt jälitanud sama õhusõiduk või muu õhusõiduk või laev.

7. Riigi jurisdiktsiooni all arestitud ja pädevate asutuste korraldatava juurdluse eesmärgil selle riigi sadamasse eskorditud laeva vabastamist ei või nõuda ainult põhjusel, et seda laeva on asjaoludest lähtudes eskorditud üle majandusvööndi või avamere osa.

8. Kui laev on väljaspool territoriaalmerd peatatud või arestitud asjaoludel, mis ei anna jälitamisõigust, hüvitatakse talle tekitatud kahju.

Artikkel 112

Merealuste kaablite ja torujuhtmete paigaldamise õigus

1. Riikidel on õigus paigaldada väljapoole mandrilava jäävale süvamere põhjale merealuseid kaableid ja torujuhtmeid.

2. Kaablitele ja torujuhtmetele kohaldatakse artikli 79 lõiget 5.

Artikkel 113

Merealuste kaablite või torujuhtmete lõhkumine või vigastamine

Riik kehtestab õigusaktid, mis käsitavad kuriteona merealuse kaabli lõhkumist või telegraafi- või telefoniühendust katkestava või takistava kaablivigastuse tekitamist või merealuse torujuhtme või kõrgepingejuhtme lõhkumist või vigastamist, mille tema lipu all sõitev laev või tema jurisdiktsiooni all olev isik on toime pannud tahtlikult või hooletuse tõttu. Sätet kohaldatakse ka tegevusele, millega niisugune lõhkumine või vigastamine võib tõenäoliselt kaasneda. Sätet ei kohaldata, kui lõhkumine või vigastus tuleneb oma elu või laeva õiguspäraselt päästa püüdvate inimeste tegevusest ning kui lõhkumise või vigastuste vältimiseks on kasutatud kõiki abinõusid.

Artikkel 114

Merealuse kaabli või torujuhtme omaniku põhjustatud teise merealuse kaabli või torujuhtme lõhkumine või vigastamine

Riik kehtestab õigusaktid, mille kohaselt kannab merealuse kaabli või torujuhtme remondi kulud tema jurisdiktsiooni alla kuuluv isik, kes süvamerepõhjal asuva kaabli või torujuhtme omanikuna on oma kaablit või torujuhet paigaldades või parandades teise kaabli või torujuhtme lõhkunud või neid vigastanud.

Artikkel 115

Merealuse kaabli või torujuhtme vigastamise vältimiseks tehtud kulutuste hüvitamine

Riik kehtestab õigusaktid, millega nähakse ette kaabli või torujuhtme omaniku kohustus hüvitada kahju laevaomanikele, kes suudavad tõestada, et nad on vigastuse vältimiseks rakendanud kõiki ettevaatusabinõusid ning et nad on merealuse kaabli või torujuhtme vigastamise vältimiseks ohverdanud ankru või võrgu või muu kalapüügivahendi.

2. JAGU

AVAMERE ELUSLOODUSVARADE KAITSE JA MAJANDAMINE

Artikkel 116

Kalapüügiõigus avamerel

Kõigi riikide kodanikel on õigus püüda avamerel kala, kui riigid järgivad:

a) lepingutest tulenevaid kohustusi;

b) rannikuriikide õigusi ja kohustusi ning huve, mis on muu hulgas sätestatud artikli 63 lõikes 2 ning artiklites 64–67, ja

c) käesoleva jao sätteid.

Artikkel 117

Riikide kohustus kehtestada oma kodanikele avamere elusloodusvarade kaitse meetmed

Kõigil riikidel on kohustus võtta oma kodanike suhtes meetmeid, mis on vajalikud avamere elusloodusvarade kaitseks, või teha selleks koostööd teiste riikidega.

Artikkel 118

Riikide koostöö elusloodusvarade kaitseks ja majandamiseks

Riigid teevad avamere elusloodusvarade kaitseks ja majandamiseks koostööd. Riigid, mille kodanikud kasutavad samu elusloodusvarasid või erinevaid elusloodusvarasid samas piirkonnas, peavad nende kaitsmiseks vajalike meetmete võtmiseks läbirääkimisi. Riigid teevad koostööd selle eesmärgi saavutamiseks vajalike alapiirkondlike või piirkondlike kalandusorganisatsioonide loomiseks.

Artikkel 119

Avamere elusloodusvarade kaitse

1. Lubatavat väljapüüki määrates ning avamere elusloodusvarade kaitseks muid meetmeid võttes:

a) rakendavad riigid parimatel kättesaadavate teadusuuringute tulemustel põhinevaid abinõusid püütavate liikide populatsiooni säilitamiseks või taastamiseks tasemel, mis tagab keskkonna- ja majandusteguritest ning arengumaade erinõudmistest tuleneva optimaalse saagikuse, kasutavad asjakohaseid püügimeetodeid ning arvestavad varude vastastikust sõltuvust ja järgivad rahvusvaheliselt soovitatavaid alapiirkondlikke, piirkondlikke ning ülemaailmsed miinimumstandardeid;

b) võtavad riigid arvesse püütavate liikidega seotud või nendest sõltuvuses olevatele liikidele avalduvat mõju, et säilitada või taastada niisuguste seotud või sõltuvate liikide populatsioon tasemel, kus nende säilimine ei ole ohus.

2. Kättesaadavat teadusinfot, saagi ja püügikoormuse andmeid ning muud kalavarude kaitsmiseks asjakohast teavet edastatakse ja vahetatakse sobival viisil ja kõigi asjaomaste riikide osalusel pädeva rahvusvahelise alapiirkondliku, piirkondliku või ülemaailmse organisatsiooni kaudu.

3. Asjaomased riigid tagavad, et kaitsemeetmetega ja nende võtmisega ei rikuta vormiliselt ega sisuliselt ühegi riigi kalurite õigusi.

Artikkel 120

Mereimetajad

Artiklit 65 kohaldatakse ka avamere mereimetajate kaitsele ja majandamisele.

VIII OSA

SAARTE KOHTA KEHTIV KORD

Artikkel 121

Saarte kohta kehtiv kord

1. Saar on veega ümbritsetud looduslik maa-ala, mis jääb tõusuvee ajal vee alt välja.

2. Välja arvatud lõikes 3 sätestatud juhtudel, määratakse saare territoriaalmeri, külgvöönd, majandusvöönd ja mandrilava käesoleva konventsiooni kohaselt maismaaterritooriumile kohaldatavate sätete alusel.

3. Kaljudel, millel inimasustus või majandustegevus on võimatu, puuduvad majandusvöönd ja mandrilava.

IX OSA

SULETUD VÕI OSALISELT SULETUD MERED

Artikkel 122

Määratlus

Käesolevas konventsioonis tähendab "suletud või osaliselt suletud meri" lahte, akvatooriumi või muud mereala, mida ümbritseb kaks või mitu riiki ja mis on teise mere või ookeaniga ühendatud kitsa veeteega või mis täiesti või peamiselt koosneb kahe või mitme rannikuriigi territoriaalmerest ja majandusvööndist.

Artikkel 123

Suletud või osaliselt suletud merd piiravate riikide koostöö

Suletud või osaliselt suletud merd piiravad riigid teevad käesolevast konventsioonist tulenevate õiguste teostamisel ja kohustuste täitmisel koostööd. Sel eesmärgil püüavad nad otse või piirkondlike organisatsioonide kaudu:

a) koordineerida mere elusloodusvarade majandamist, säilitamist, uurimist ja kasutamist;

b) koordineerida oma merekeskkonna kaitse ja säilitamise õiguste ja kohustuste rakendamist;

c) koordineerida teadusuuringuid ja korraldada vajaduse korral piirkonnas ühiseid teadusuuringute programme;

d) kaasata käesoleva artikli elluviimisel vajaduse korral koostöösse teisi huvitatud riike või rahvusvahelisi organisatsioone.

X OSA

SISEMAARIIKIDE MERELEPÄÄSU- JA MERELT MAALE PÄÄSU ÕIGUS NING LÄBISÕIDUVABADUS

Artikkel 124

Mõistete kasutamine

1. Käesolevas konventsioonis kasutatakse järgmisi mõisteid:

a) sisemaariik – riik, millel puudub mererannik;

b) transiidiriik – riik, millel on või millel puudub mererannik, mis asetseb sisemaariigi ja mere vahel ning läbi tema territooriumi kulgeb läbisõit;

c) transiitliiklus – isikute, pagasi, kaupade vedu ning veokite läbisõit ühe võimitme transiidiriigi territooriumist, kui see koos transiitveo, ladustamise, mahalaadimise või veovahendi vahetusega või ilma selleta moodustab ainult osa reisist, mis algab või lõpeb sisemaariigi territooriumil;

d) veovahend –

i) raudteeveerem, mere-, jõe- või järvelaev ja maanteesõiduk;

ii) kohalikest oludest tingituna koormakandjad ja veoloomad.

2. Sisemaa- ja transiidiriigid võivad vastastikusel kokkuleppel arvata veovahendite hulka ka torujuhtmed ja gaasitorud ning muid lõikes 1 loetlemata veovahendeid.

Artikkel 125

Merelepääsu- ja merelt maale pääsu õigus ning läbisõiduvabadus

1. Inimkonna ühisvara kasutamise õiguste teostamiseks on sisemaariikidel käesoleva konventsiooni ja avamerevabaduse põhimõtte alusel õigus pääseda merele ja merelt maale. Sel eesmärgil on sisemaariikidel vabadus läbida transiidiriikide territooriumi kõigi veovahenditega.

2. Läbisõiduvabaduse teostamise tingimused ja üksikasjad lepivad sisemaa- ja transiidiriik kokku kahepoolsetes, alapiirkondlikes või piirkondlikes lepingutes.

3. Transiidiriikidel on oma territooriumi üle täieliku suveräänsuse teostamisel õigus võtta meetmeid, millega tagatakse, et käesolevas osas sisemaariikidele ettenähtud õigused ei kahjusta ühelgi viisil nende õigustatud huve.

Artikkel 126

Enamsoodustusrežiimi kohaldamise välistamine

Nii käesoleva konventsiooni kui ka merelepääsu- ja merelt maale pääsu õigust käsitlevate erilepingute alusel, mis kehtestavad rannikuriikide geograafilisest asendist tulenevalt neile õigusi ja soodustusi, ei kohaldata enamsoodustusrežiimi.

Artikkel 127

Tolli- ja muud maksud ning tasud

1. Transiitliiklusele ei kehtestata tolli- ega muid makse, välja arvatud tasud, mida võetakse osutatud teenuste eest.

2. Sisemaariikide veo- ja muid vahendeid ei maksustata läbisõidul kõrgema määraga, kui kehtib transiidiriigi veovahenditele.

Artikkel 128

Vabatsoonid ja teised tollisoodustused

Transiitliikluse hõlbustamiseks võib transiidiriigi sadamates nende riikide ja sisemaariikide vaheliste lepingute alusel võimaldada vabatsoone ja muid tollisoodustusi.

Artikkel 129

Koostöö veovahendite ehitamisel ja täiustamisel

Kui transiidiriikides ei ole transiidivabaduse teostamiseks veovahendeid või kui tema veovahendid ning sadamarajatised ja -seadmed on ebapiisavad, võivad transiidiriigid nende ehitamisel ja täiustamisel teha koostööd sisemaariikidega.

Artikkel 130

Meetmed hilinemiste või muude transiitliikluse tehnilist laadi probleemide vältimiseks või kõrvaldamiseks

1. Transiidiriik võtab hilinemiste või muude tehnilist laadi probleemide vältimiseks asjakohaseid meetmeid.

2. Kui hilinemisi või probleeme ikkagi esineb, teevad transiidiriikide ja sisemaariikide pädevad asutused koostööd nende kiireks kõrvaldamiseks.

Artikkel 131

Võrdne kohtlemine meresadamates

Sisemaariigi lipu all sõitvaid laevu koheldakse meresadamates võrdselt teiste välisriikide laevadega.

Artikkel 132

Suuremate transiidisoodustuste andmine

Konventsiooniga ei ole vastuolus kohaldada konventsioonis ettenähtud soodustustest suuremaid transiidisoodustusi, milles on kokku leppinud konventsiooni osalisriigid või mida on võimaldanud üks osalisriik. Konventsioon ei välista võimalust kehtestada edaspidi suuremaid soodustusi.

XI OSA

SÜVAMEREPÕHI

1. JAGU

ÜLDSÄTTED

Artikkel 133

Mõistete kasutamine

Käesolevas osas kasutatakse järgmisi mõisteid:

a) loodusvarad – kõik tahked, vedelad või gaasilised loodusvarad, sealhulgas polümetallimaagid in situ süvamerepõhjas või selle all;

b) maavarad – süvamerepõhjast ammutatud loodusvarad.

Artikkel 134

Käesoleva osa reguleerimisala

1. Käesolevat osa kohaldatakse süvamerepõhjale.

2. Käesoleva osaga reguleeritakse süvamerepõhjas toimuvat tegevust.

3. Artikli 1 lõikes 1 nimetatud piire tähistavate kaartide või geograafiliste koordinaatide loetelude hoiuleandmise ja avalikustamise nõuded on esitatud VI osas.

4. Käesolev artikkel ei mõjuta mandrilava välispiiride kehtestamist VI osa alusel ega vastastikku asetsevate või külgnevate rannikutega riikide vahel sõlmitud piirilepingute kehtivust.

Artikkel 135

Süvamerepõhja kohal asuvate vete ja õhuruumi õiguslik seisund

Käesolev osa ega selles käsitletud õiguste andmine või teostamine ei mõjuta süvamerepõhja kohal asuvate vete või nende kohal asuva õhuruumi õiguslikku seisundit.

2. JAGU

SÜVAMEREPÕHJA SUHTES RAKENDATAVAD PÕHIMÕTTED

Artikkel 136

Inimkonna ühisvara

Süvamerepõhi ja selle loodusvarad on inimkonna ühisvara.

Artikkel 137

Süvamerepõhi ja selle loodusvarade õiguslik seisund

1. Süvamerepõhja mis tahes osa või selle loodusvarade üle ei ole ühelgi riigil suveräänsust või suveräänseid õigusi ega ühelgi füüsilisel või juriidilisel isikul omandiõigust. Niisugust suveräänsuse või suveräänsete õiguste nõudmist või kehtestamist ei tunnustata.

2. Kõik õigused süvamerepõhjas asuvate loodusvarade üle kuuluvad kogu inimkonnale, kelle nimel tegutseb Rahvusvaheline Süvamerepõhja Organisatsioon. Neid loodusvarasid ei saa võõrandada. Ammutatud maavarasid võõrandatakse käesoleva osa alusel ning kooskõlas organisatsiooni eeskirjade ja korraga.

3. Riik või füüsiline või juriidiline isik taotleb süvamerepõhja maavarade ammutamise suhtes nõude- või omandi- või muud õigust, omandab selle või teostab seda üksnes käesoleva osa alusel. Teistsugust õiguste nõudmist, omandamist ja teostamist ei tunnustata.

Artikkel 138

Riikide üldine tegevus süvamerepõhjas

Riikide üldine tegevus süvamerepõhjas on rahu ja julgeoleku säilitamise, rahvusvahelise koostöö ning vastastikuse mõistmise huvides kooskõlas käesoleva osaga ning ÜRO põhikirja põhimõtete ja teiste rahvusvahelise õiguse normidega.

Artikkel 139

Vastutus nõuetekohase toimimise tagamise ja kahjude eest

1. Osalisriigid on kohustatud tagama, et osalisriigid või nende riigiettevõtted või nende kodanikest või nende kontrollitavad füüsilised või juriidilised isikud tegutsevad süvamerepõhjas kooskõlas käesoleva osaga. Sama nõuet kohaldatakse ka rahvusvaheliste organisatsioonide süvamerepõhjas toimuva tegevuse suhtes.

2. Piiramata rahvusvahelise õiguse norme ja III lisa artiklit 22, vastutab osalisriik või rahvusvaheline organisatsioon kahju eest, mis tuleneb sellest, et ta ei täida oma kohustusi käesoleva osa alusel; koos tegutsevad osalisriigid või rahvusvahelised organisatsioonid kannavad vastutust solidaarselt. Osalisriik ei vastuta kahju eest, mille on tekitanud käesoleva osa sätteid rikkudes isik, keda on osalisriik toetanud artikli 153 lõike 2 punkti b alusel, kui osalisriik on võtnud artikli 153 lõike 4 ja III lisa artikli 4 lõike 4 järgimiseks kõik asjakohased meetmed.

3. Kui osalisriigid on rahvusvaheliste organisatsioonide liikmed, võtavad nad meetmeid, et kohaldada käesolevat artiklit nimetatud rahvusvaheliste organisatsioonide suhtes.

Artikkel 140

Inimkonna hüvang

1. Käesoleva osa alusel toimub süvamerepõhjas tegevus ranniku- või sisemaariikide geograafilisest asendist sõltumata kogu inimkonna hüvangu nimel, arvestades esmajoones arengumaade ning selliste rahvaste huve ja vajadusi, kes ei ole veel saavutanud täielikku iseseisvust või muud omavalitsuslikku seisundit, mida Ühinenud Rahvaste Organisatsioon tunnustab peaassamblee resolutsiooni 1514 (XV) ja selle muude asjakohaste resolutsioonide alusel.

2. Organisatsioon kehtestab süvamerepõhjas toimuvast tegevusest tulenevate rahaliste ja muude majanduslike hüvede õiglase jaotamise korra artikli 160 lõike 2 punkti f alapunkti i alusel.

Artikkel 141

Süvamerepõhja kasutamine ainult rahumeelsetel eesmärkidel

Süvamerepõhi on avatud nii ranniku- kui ka sisemaariikidele võrdväärseks kasutamiseks ainult rahumeelsetel eesmärkidel, kahjustamata käesoleva osa teisi sätteid.

Artikkel 142

Rannikuriikide õigused ja õigustatud huvid

1. Kui süvamerepõhja maardlad ulatuvad rannikuriikide jurisdiktsiooni all olevatele territooriumidele, arvestatakse seal tegutsedes rannikuriikide õigusi ja õigustatud huve.

2. Rannikuriigi õiguste ja huvide kahjustamise vältimiseks peetakse asjakohase riigiga konsultatsioone ning vahetatakse teavet. Kui süvamerepõhjas toimuv tegevus võib kaasa tuua riigi jurisdiktsiooni all olevate loodusvarade kasutamise, on vaja rannikuriigi nõusolekut.

3. Käesolev osa ega selle alusel tagatavad või teostatavad õigused ei mõjuta rannikuriikide õigust võtta XII osa alusel meetmeid, et süvamerepõhjas toimuvast tegevusest tuleneva reostuse või tuleneda võiva reostuse või muude ohtlike asjaolude tõttu nende rannale või õigustatud huvidele tekkivat suurt ohtu ära hoida või vähendada.

Artikkel 143

Teaduslikud mereuuringud

1. XIII osa kohaselt tehakse teaduslikke süvamerepõhjauuringuid ainult rahumeelsel eesmärgil ja kogu inimkonna hüvanguks.

2. Organisatsioon võib süvamerepõhja ja selle loodusvarade uurimiseks korraldada teaduslikke mereuuringuid ning sõlmida selleks lepinguid. Organisatsioon edendab ja toetab teaduslike süvamerepõhjauuringute korraldamist, koordineerib uuringuid ning levitab uuringute ja analüüside tulemusi.

3. Osalisriigid võivad korraldada süvamerepõhjauuringuid. Osalisriigid edendavad sellekohast rahvusvahelist koostööd:

a) osaledes rahvusvahelistes programmide