ET Euroopa Liidu Teataja L 159/3

TERRORISMI ENNETAMISE EUROOPA NÕUKOGU KONVENTSIOON

Varssavi, 16.5.2005

EUROOPA NÕUKOGU LIIKMESRIIGID JA TEISED ALLAKIRJUTANUD,

ARVESTADES, et Euroopa Nõukogu eesmärk on saavutada liikmete suurem ühtsus,

TUNNISTADES, et on oluline aidata kaasa koostööle konventsiooni teiste osalistega,

SOOVIDES võtta tõhusaid meetmeid terrorismi ennetamiseks ja esmajoones terrorikuritegude toimepanemisele avaliku üleskutsumise ning terroristide väljaõppe ja värbamise vastu võitlemiseks,

OLLES TEADLIKUD, et terrorikuritegude arvu kasv ja suurenev terrorismioht tekitab sügavat muret,

OLLES TEADLIKUD terrorismi tõttu kannatanute ebakindlast olukorrast ja kinnitades täielikku solidaarsust terrorismiohvrite ja nende perekondadega,

TUNNISTADES, et terrorikuritegusid ja konventsiooniga määratletud kuritegusid ei saa mingil juhul õigustada poliitilistel, filosoofilistel, ideoloogilistel, rassilistel, etnilistel, usulistel või muudel sellistel kaalutlustel, ning meenutades kõigi konventsiooniosaliste kohustust ennetada selliseid kuritegusid ja kui neid ei suudeta ennetada, siis esitada nimetatud kuritegude toimepanemise eest süüdistus ja võtta karistamisel arvesse nende tõsist laadi,

MEENUTADES vajadust tugevdada võitlust terrorismi vastu ja kinnitades, et terrorikuritegude ennetamise ja tõkestamise meetmete võtmisel tuleb austada õigusriigi põhimõtteid ja demokraatlikke väärtusi, inimõigusi ja põhivabadusi ning muid rahvusvahelise õiguse norme, sealhulgas rahvusvahelise humanitaarõiguse norme, kui neid saab kohaldada,

TUNNISTADES, et konventsioon ei mõjuta juba kehtestatud sõnavabaduse ja ühinemisvabaduse põhimõtteid,

MEENUTADES, et terroriaktide laadi või toimepanemise asjaolude järgi on nende eesmärk tekitada rahva seas suurt hirmu või liigselt sundida valitsust või rahvusvahelist organisatsiooni tegema või jätta tegemata teatavaid tegusid või oluliselt tasakaalust välja viia või hävitada riigi või rahvusvahelise organisatsiooni poliitiline, põhiseaduslik, majanduslik või ühiskondlik kord,

ON KOKKU LEPPINUD JÄRGMISES:

Artikkel 1

Mõisted

1. Konventsioonis käsitatakse „terrorikuriteona“ kuritegu lisas nimetatud lepingute tähenduses.

2. Kui riik või Euroopa Ühendus ei ole lisas nimetatud lepingu osaline, võib ta ratifitseerimis-, heakskiitmis- või ühinemiskirja hoiule andes teha deklaratsiooni, et konventsiooni kohaldamisel selle konventsiooniosalise suhtes seda lepingut ei kohaldata. Deklaratsioon kaotab kehtivuse kohe, kui asjakohane leping jõustub konventsiooniosalise suhtes, kes on sellise deklaratsiooni teinud; konventsiooniosaline teatab Euroopa Nõukogu peasekretärile lepingu jõustumisest.

Artikkel 2

Eesmärk

Konventsiooni eesmärk on tugevdada konventsiooniosaliste jõupingutusi, et nii riigisiseste meetmetega kui ka rahvusvahelise koostöö kaudu ennetada terrorismi ja selle negatiivset mõju inimõigustele, esmajoones õigusele elada, võttes arvesse konventsiooniosaliste vahel kohaldatavaid mitme- ja kahepoolseid lepinguid ning kokkuleppeid.

Artikkel 3

Terrorismi ennetamise riigisisesed meetmed

1. Konventsiooniosaline võtab asjakohaseid meetmeid, eelkõige õiguskaitseasutuste ja muude asutuste väljaõppe ning hariduse, kultuuri, teabe, meedia ja üldsuse teadlikkuse suurendamise valdkonnas, et ennetada terrorikuritegusid ja nende negatiivseid tagajärgi, austades Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsioonis ning kodaniku- ja poliitiliste õiguste rahvusvahelises paktis kehtestatud inimõigusi käsitlevaid kohustusi, kui nimetatud konventsioon ja pakt tema suhtes kehtivad, ning muid rahvusvahelisel õigusel põhinevaid kohustusi.

2. Konventsiooniosaline võtab meetmeid riigiasutuste koostöö tõhustamiseks ja arendamiseks, et ennetada terrorikuritegusid ja nende negatiivseid tagajärgi, sealhulgas:

a) vahetades teavet;

b) tugevdades inimeste ja ehitiste kaitset;

c) tõhustades tsiviil-hädaolukordade koordinatsioonikavasid ja väljaõpet.

3. Konventsiooniosaline soodustab sallivust, aidates kaasa uskude- ja kultuuridevahelisele dialoogile, mis hõlmaks vajaduse korral vabaühendusi ja muid kodanikuühiskonna organisatsioone, et hoida ära pingeid, mis võiksid anda põhjust terrorikuritegudeks.

4. Konventsiooniosaline püüab suurendada üldsuse teadlikkust terrorikuritegude ja konventsioonis määratletud kuritegude olemasolust, põhjustest, tõsidusest ja nende ohust ning kaalub vajadust kutsuda üldsust pakkuma pädevatele asutustele tegelikku, konkreetset abi, mis aitaks ennetada terrorikuritegusid ja konventsioonis määratletud kuritegusid.

Artikkel 4

Rahvusvaheline ennetamisalane koostöö

Vajaduse korral abistavad ja toetavad konventsiooniosalised üksteist oma võimaluste kohaselt, et tõhustada suutlikkust ennetada terrorikuritegusid, ning vahetavad sel eesmärgil teavet ja praktilisi kogemusi, korraldavad väljaõpet ja muid terrorismi ennetavaid ühisettevõtmisi.

Artikkel 5

Avalik üleskutse terrorikuriteo toimepanemisele

1. Konventsiooni tähenduses on „avalik üleskutse terrorikuriteo toimepanemisele“ üldsusele sõnumi levitamine või muul moel kättesaadavaks tegemine terrorikuriteole õhutamise tahtlusega, kui selline käitumine otseselt või kaudselt toetab terrorikuritegu, tekitades selle toimepanemise ohu.

2. Konventsiooniosaline võtab meetmeid, et sätestada lõikes 1 määratletud õigusvastane ja tahtlik avalik üleskutse terrorikuriteo toimepanemisele riigisiseses õiguses kuriteona.

Artikkel 6

Terroristi värbamine

1. Konventsiooni tähenduses on „terroristi värbamine“ isikule ettepaneku tegemine panna toime terrorikuritegu või osaleda selles või liituda ühenduse või rühmaga, et aidata sellel ühendusel või rühmal terrorikuritegusid toime panna.

2. Konventsiooniosaline võtab meetmeid, et sätestada lõikes 1 määratletud õigusvastane ja tahtlik terroristi värbamine riigisiseses õiguses kuriteona.

Artikkel 7

Terrorismialane väljaõpe

1. Konventsiooni tähenduses on „terrorismialane väljaõpe“ terrorikuriteo toimepanemiseks või sellele kaasaaitamiseks juhiste andmine lõhkeainete, tuli- või muude relvade või mürgiste või ohtlike ainete valmistamise või kasutamise kohta või muude eriliste meetodite või tehniliste võtete kohta, teades, et oskusi kavatsetakse kasutada terrorikuriteo toimepanemise või sellele kaasaaitamise eesmärgil.

2. Konventsiooniosaline võtab meetmeid, et sätestada lõikes 1 määratletud õigusvastane ja tahtlik terrorismialane väljaõpe riigisiseses õiguses kuriteona.

Artikkel 8

Terrorikuriteo toimepanemise asjassepuutumatus

Kuriteoga artiklite 5–7 tähenduses võib olla tegemist ka juhul, kui terrorikuritegu ei ole tegelikult toime pandud.

Artikkel 9

Kuriteost osavõtt

1. Konventsiooniosaline võtab meetmeid, et kehtestada riigisiseses õiguses kuriteona:

a) osavõtt artiklites 5–7 määratletud kuriteost;

b) teiste organiseerimine või juhtimine artiklites 5–7 määratletud kuriteo toimepanemisel;

c) kaasaaitamine ühele või mitmele artiklites 5–7 määratletud kuriteole, mille paneb toime ühise eesmärgi nimel tegutsev inimrühm. Kaasabi peab olema tahtlik ja osutatud kas: i) rühma kriminaalse tegevuse või kriminaalse eesmärgi edendamiseks, kui tegevus või eesmärk hõlmab artiklites 5–7 määratletud kuriteo toimepanemist, või ii) teades rühma kavatsust panna toime artiklites 5–7 määratletud kuritegu.

2. Konventsiooniosaline võtab meetmeid, et sätestada riigisiseses õiguses ja kooskõlas sellega artiklites 6 ja 7 määratletud kuriteo katse kuriteona.

Artikkel 10

Juriidilise isiku vastutus

1. Konventsiooniosaline võtab oma õiguspõhimõtteid järgides meetmeid, et sätestada juriidilise isiku vastutus osalemise eest artiklites 5–7 või 9 määratletud kuriteos.

2. Lähtuvalt konventsiooniosalise õiguspõhimõtetest võib juriidilise isiku vastutus olla kriminaal-, tsiviil- või haldusvastutus.

3. Nimetatud vastutus ei tohi piirata kuriteo toimepannud füüsilise isiku kriminaalvastutust.

Artikkel 11

Mõjutusvahendid ja meetmed

1. Konventsiooniosaline võtab meetmeid, et karistused artiklites 5–7 ja 9 määratletud kuritegude eest on tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad.

2. Kui riigisisene õigus seda lubab, võib välisriigi kohtute eelmisi lõppotsuseid konventsioonis määratletud kuritegude kohta võtta arvesse karistuse määramisel riigisisese õiguse kohaselt.

3. Konventsiooniosaline tagab, et artikli 10 kohaselt vastutusele võetud juriidiliste isikute suhtes kasutatakse tõhusaid, proportsionaalseid ja hoiatavaid kriminaalkaristusi või muid mõjutusvahendeid, sealhulgas rahalisi mõjutusvahendeid.

Artikkel 12

Tingimused ja kaitsemeetmed

1. Konventsiooniosaline järgib artiklites 5–7 ja 9 määratletud tegude kriminaliseerimisel ja oma karistusseaduse kohaldamisel Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsioonis ning kodaniku- ja poliitiliste õiguste rahvusvahelises paktis kehtestatud kohustusi, mis käsitlevad inimõigusi, esmajoones õigust sõnavabadusele, ühinemisvabadusele ja usuvabadusele, kui nimetatud konventsioon ja pakt tema suhtes kehtivad, ning muid rahvusvahelisel õigusel põhinevaid kohustusi.

2. Artiklites 5–7 ja 9 määratletud tegude kriminaliseerimisel ja oma karistusseaduse kohaldamisel peab lisaks järgima proportsionaalsuse põhimõtet, pidades silmas seaduslikke eesmärke ja nende vajalikkust demokraatlikus ühiskonnas, ning välistama igasuguse omavoli ning ebavõrdse ja rassistliku kohtlemise.

Artikkel 13

Terrorismiohvrite kaitse, hüvitus neile ja nende toetus

Konventsiooniosaline võtab meetmeid, et kaitsta ja toetada tema territooriumil toime pandud terroriaktide ohvreid. Nimetatud meetmed võivad asjakohaste riiklike kavade ja riigisiseste seaduste kohaselt sisaldada muu hulgas rahalist abi ja hüvitist terrorismiohvritele ning nende lähisugulastele.

Artikkel 14

Jurisdiktsioon

1. Konventsiooniosaline võtab meetmeid oma jurisdiktsiooni kehtestamiseks konventsioonis määratletud kuritegude suhtes, kui:

a) kuritegu on toime pandud tema territooriumil;

b) kuritegu on toime pandud tema lippu kandva laeva pardal või tema seaduste kohaselt registreeritud õhusõiduki pardal;

c) kuriteo on toime pannud tema kodanik.

2. Samuti võib konventsiooniosaline kehtestada oma jurisdiktsiooni konventsioonis määratletud kuritegude suhtes, kui:

a) kuriteo eesmärk oli panna toime artiklis 1 nimetatud terrorikuritegu tema territooriumil või tema kodaniku vastu või kuritegu viis selleni;

b) kuriteo eesmärk oli panna toime artiklis 1 nimetatud terrorikuritegu tema välismaal asuva vara, sealhulgas tema diplomaatilise või konsulaaresinduse valduste vastu, või kuritegu viis selleni;

c) kuriteo eesmärk oli panna toime artiklis 1 nimetatud terrorikuritegu, kavatsusega sundida teda tegema või jätta tegemata teatavat tegu, või kuritegu viis selleni;

d) kuriteo on toime pannud kodakondsuseta isik, kellel on tema territooriumil alaline elukoht;

e) kuritegu on pandud toime õhusõiduki pardal, mida kasutab tema valitsus.

3. Konventsiooniosaline võtab meetmeid, et kehtestada oma jurisdiktsioon konventsioonis määratletud kuritegude suhtes juhul, kui kuriteo oletatav toimepanija asub tema territooriumil ja ta ei anna teda välja ühelegi konventsiooniosalisele, kelle õiguses on temaga sama jurisdiktsiooni teostamise alus.

4. Konventsioon ei välista kriminaaljurisdiktsiooni teostamist konventsiooniosalise õiguse alusel.

5. Kui konventsioonis nimetatud oletatava kuriteo üle taotleb jurisdiktsiooni rohkem kui üks konventsiooniosaline, siis peavad asjaomased konventsiooniosalised omavahel nõu, et määrata süüdistuse esitamiseks kõige kohasem jurisdiktsioon.

Artikkel 15

Uurimiskohustus

1. Kui konventsiooniosaline on saanud teavet, et konventsioonis määratletud kuriteo toimepanija või oletatav toimepanija võib asuda tema territooriumil, võtab ta kooskõlas riigisisese õigusega meetmeid teabes esitatud faktide uurimiseks.

2. Konventsiooniosaline, kelle territooriumil kuriteo toimepanija või oletatav toimepanija asub, võtab kooskõlas riigisisese õigusega meetmeid, et tagada isiku kohalolek süüdistuse esitamiseks või väljaandmiseks, kui asjaolud annavad selleks aluse.

3. Isikul, kelle suhtes on võetud lõikes 2 nimetatud meetmeid, on õigus:

a) viivitamata võtta ühendust kodakondsusriigi lähima asjakohase esindajaga või muu isikuga, kellel on õigus kaitsta tema õigusi, või kui ta on kodakondsuseta isik, siis tema elukohariigi esindajaga;

b) kohtuda selle riigi esindajaga;

c) saada teavet punktides a ja b ette nähtud õiguste kohta.

4. Lõikes 3 nimetatud õigusi rakendatakse kooskõlas selle riigi õigusaktidega, kus kuriteo toimepanija või oletatav toimepanija asub, tingimusel et õigusaktid võimaldavad lõikes 3 nimetatud õigusi kasutada täies mahus.

5. Lõiked 3 ja 4 ei piira artikli 14 lõike 1 punkti c või lõike 2 punkti d järgi jurisdiktsiooni taotleva konventsiooniosalise õigust kutsuda Rahvusvaheline Punase Risti Komitee esindajaid kuriteo oletatava toimepanijaga ühendust pidama ja temaga kohtuma.

Artikkel 16

Konventsiooni kohaldamata jätmine

Konventsiooni ei kohaldata juhul, kui artiklites 5–7 ja 9 määratletud kuritegu pannakse toime ühe riigi territooriumil, kuriteo oletatav toimepanija on selle riigi kodanik ja asub selle riigi territooriumil ning ühelgi teisel riigil ei ole artikli 14 lõike 1 või 2 kohaselt alust jurisdiktsiooni teostada, vajaduse korral kohaldatakse siiski nende juhtumite suhtes artikleid 17 ja 20–22.

Artikkel 17

Rahvusvaheline kriminaalkoostöö

1. Konventsiooniosalised osutavad üksteisele igakülgset kaasabi artiklites 5–7 ja 9 määratletud kuritegude uurimisel või kriminaal- või väljaandmismenetlustes, sealhulgas menetluses vajalike ja nende valduses olevate tõendite saamisel.

2. Konventsiooniosalised täidavad lõikes 1 ettenähtud kohustusi kooskõlas vastastikuse õigusabi lepingute ja muude selliste kokkulepetega. Nimetatud lepingute või kokkulepete puudumise korral osutavad konventsiooniosalised üksteisele abi oma riigisisese õiguse kohaselt.

3. Kui kriminaal- või väljaandmismenetlust toimetatakse kuriteo suhtes, mille eest võib juriidiline isik olla taotluse esitanud konventsiooniosalise riigis vastutav kooskõlas artikliga 10, teevad konventsiooniosalised igakülgset koostööd taotluse saanud konventsiooniosalise asjakohaste seaduste, lepingute ja kokkulepete alusel.

4. Konventsiooniosaline võib kaaluda lisavõimaluste loomist, et jagada teiste konventsiooniosalistega teavet või tõendeid, mis on vajalikud artikli 10 kohase kriminaal-, haldus- või tsiviilvastutuse määramiseks.

Artikkel 18

Väljaandmine või süüdistuse esitamine

1. Kui konventsiooniosalisel on jurisdiktsioon artikli 14 kohaselt ja ta ei anna tema territooriumil asuvat kuriteo oletatavat toimepanijat välja, peab ta erandeid tegemata ja olenemata sellest, kas kuritegu pandi toime tema territooriumil, andma juhtumi põhjendamatult viivitamata oma pädevatele asutustele süüdistuse esitamiseks oma seadusjärgse menetluse korras. Asutused teevad selle konventsiooniosalise õiguse kohaselt otsuse nii nagu iga muu raske kuriteo korral.

2. Kui konventsiooniosaline võib oma õiguse kohaselt oma kodaniku välja anda või muul viisil üle anda ainult tingimusel, et isik saadetakse pärast kohtumenetluse lõppemist tema riiki tagasi karistust kandma, ning nimetatud konventsiooniosaline ja isiku väljaandmist taotlev konventsiooniosaline on sellega ja teiste asjakohaste tingimustega nõus, on sellise tingimusega väljaandmine või üleandmine lõikes 1 ette nähtud kohustuse täitmiseks piisav.

Artikkel 19

Väljaandmine

1. Artiklites 5–7 ja 9 määratletud kuriteod loetakse lisatuks kõigisse konventsiooniosaliste vahel enne konventsiooni jõustumist sõlmitud ja praegu kehtivatesse väljaandmislepingutesse kui kuriteod, mille puhul kohaldatakse väljaandmist. Konventsiooniosalised kohustuvad lisama sellised kuriteod kõigisse nende vahel edaspidi sõlmitavatesse väljaandmislepingutesse kui kuriteod, mille puhul kohaldatakse väljaandmist.

2. Kui konventsiooniosaline on seadnud väljaandmise tingimuseks lepingu olemasolu ja ta saab väljaandmistaotluse konventsiooniosaliselt, kellega tal ei ole väljaandmislepingut, võib ta artiklites 5–7 ja 9 määratletud kuritegude korral käsitada konventsiooni väljaandmise õigusliku alusena. Väljaandmisel järgitakse taotluse saanud konventsiooniosalise õigusega ette nähtud muid tingimusi.

3. Konventsiooniosalised, kes ei sea väljaandmise tingimuseks lepingu olemasolu, käsitavad artiklites 5–7 ja 9 määratletud kuritegusid omavahelistes suhetes selliste kuritegudena, mille puhul kohaldatakse väljaandmist; väljaandmisel järgitakse taotluse saanud konventsiooniosalise õigusega ette nähtud tingimusi.

4. Vajaduse korral käsitatakse väljaandmise puhul artiklites 5–7 ja 9 määratletud kuritegusid, nagu ei oleks need toime pandud mitte ainult nende toimepanemise kohas, vaid ka nende riikide territooriumil, kes on kehtestanud oma jurisdiktsiooni artikli 14 kohaselt.

5. Konventsiooniosaliste vahel sõlmitud kõigi väljaandmislepingute sätted, mis käsitlevad artiklites 5–7 ja 9 määratletud kuritegusid ja mis on konventsiooniga vastuolus, loetakse muudetuks.

Artikkel 20

Taotluse tagasilükkamine poliitilisel alusel

1. Artiklites 5–7 ja 9 määratletud kuritegu ei käsitata väljaandmise või vastastikuse õigusabi osutamise korral poliitilise, poliitilise kuriteoga seotud või poliitilistel motiividel toimepandud kuriteona. Konventsiooniosaline ei või väljaandmise või vastastikuse õigusabi taotlust tagasi lükata üksnes põhjusel, et see käsitleb poliitilist või poliitilise kuriteoga seotud või poliitilistel motiividel toimepandud kuritegu.

2. Piiramata 23. mai 1969. aasta rahvusvaheliste lepingute õiguse Viini konventsiooni artiklite 19–23 kohaldamist konventsiooni teistele artiklitele, võib iga riik või Euroopa Ühendus konventsioonile alla kirjutades või selle ratifitseerimis-, heakskiitmis- või ühinemiskirja hoiule andes teha deklaratsiooni, et ta jätab endale õiguse mitte kohaldada konventsioonis määratletud kuriteo puhul väljaandmise suhtes lõiget 1. Konventsiooniosaline kohustub otsustama reservatsiooni kohaldamise iga juhtumi korral eraldi ja otsust nõuetekohaselt põhjendama.

3. Konventsiooniosaline võib lõike 2 kohaselt tehtud reservatsiooni täielikult või osaliselt tagasi võtta, teatades sellest Euroopa Nõukogu peasekretärile; reservatsiooni tagasivõtmine jõustub teate kättesaamise kuupäeval.

4. Lõike 2 kohaselt reservatsiooni teinud konventsiooniosaline ei või taotleda teiselt konventsiooniosaliselt lõike 1 kohaldamist; kui reservatsioon on osaline või tingimuslik, võib ta siiski taotleda selle artikli kohaldamist sel määral, mil ta ise on selle heaks kiitnud.

5. Reservatsioon kehtib kolm aastat asjaomase konventsiooniosalise suhtes konventsiooni jõustumise kuupäevast alates. Reservatsiooni saab pikendada sama pikkade ajavahemike kaupa.

6. Kaksteist kuud enne reservatsiooni kehtivusaja lõppu teatab Euroopa Nõukogu peasekretär sellest asjaomasele konventsiooniosalisele. Hiljemalt kolm kuud enne reservatsiooni kehtivusaja lõppu teatab konventsiooniosaline Euroopa Nõukogu peasekretärile oma otsusest reservatsiooni kohaldamist jätkata, seda muuta või see tagasi võtta. Kui konventsiooniosaline teatab Euroopa Nõukogu peasekretärile, et jätkab reservatsiooni kohaldamist, siis lisab ta selgituseks põhjuse. Kui konventsiooniosaline oma soovist ei teata, siis teatab Euroopa Nõukogu peasekretär konventsiooniosalisele, et asjakohane reservatsioon pikeneb automaatselt kuueks kuuks. Kui konventsiooniosaline ei teata enne selle perioodi lõppu oma kavatsusest reservatsiooni kohaldamist jätkata või seda muuta, siis loetakse reservatsioon lõppenuks.

7. Kui konventsiooniosaline ei anna teise konventsiooniosalise taotlusel isikut välja, kohaldades oma reservatsiooni, siis annab ta juhtumi erandeid tegemata ja põhjendamatult viivitamata oma pädevatele asutustele süüdistuse esitamiseks, kui taotluse esitanud konventsiooniosaline ja taotluse saanud konventsiooniosaline ei lepi kokku teisiti. Pädevad asutused teevad selle konventsiooniosalise õiguse kohaselt otsuse süüdistuse esitamise kohta nii nagu iga muu raske kuriteo korral. Menetluse lõpptulemusest teavitab taotluse saanud konventsiooniosaline põhjendamatult viivitamata taotluse esitanud konventsiooniosalist ja Euroopa Nõukogu peasekretäri, kes edastab teabe artiklis 30 nimetatud konventsiooniosaliste nõupidamisele.

8. Otsus keelduda väljaandmise taotlusest selle reservatsiooni alusel tuleb kohe edastada taotluse esitanud konventsiooniosalisele. Kui mõistliku aja jooksul ei ole taotluse saanud konventsiooniosaline teinud asjas kohtuotsust lõike 7 kohaselt, siis võib taotluse esitanud konventsiooniosaline teavitada sellest Euroopa Nõukogu peasekretäri, kes edastab küsimuse artiklis 30 nimetatud konventsiooniosaliste nõupidamisele. Nõupidamisel arutatakse teemat ja avaldatakse arvamust selle kohta, kas keeldumine vastab konventsioonile; arvamus esitatakse ministrite komiteele sellekohase deklaratsiooni avaldamiseks. Käesolevas lõikes ette nähtud ülesandeid täites piirdub ministrite komitee koosseis Euroopa Nõukogu liikmesriikidega.

Artikkel 21

Diskrimineerimise klausel

1. Midagi selles konventsioonis ei saa tõlgendada väljaandmis- või vastastikuse õigusabi osutamise kohustusena, kui taotluse saanud konventsiooniosalisel on tugev alus arvata, et artiklites 5–7 ja 9 määratletud kuritegusid käsitlev väljaandmistaotlus või vastastikuse õigusabi taotlus on tehtud isikule süüdistuse esitamiseks või tema karistamiseks rassi, usu, kodakondsuse, etnilise päritolu või poliitilise meelsuse tõttu, või kui taotluse rahuldamine kahjustaks selle isiku seisundit mis tahes nimetatud põhjustel.

2. Midagi selles konventsioonis ei saa tõlgendada väljaandmiskohustusena, kui isikul, kelle kohta tehakse väljaandmistaotlus, on oht sattuda piinamise, ebainimliku või alandava kohtlemise või karistuse ohvriks.

3. Midagi selles konventsioonis ei saa tõlgendada väljaandmiskohustusena, kui isikut, kelle kohta tehakse väljaandmistaotlus, ähvardab surmanuhtluse määramine või juhul, kui taotluse saanud konventsiooniosalise õigus ei võimalda eluaegset vangistust, eluaegne vangistus armuandmisvõimaluseta; see ei kehti, kui kohaldatav väljaandmisleping näeb taotluse saanud konventsiooniosalisele ette väljaandmiskohustuse ning kui taotluse saanud konventsiooniosaline peab küllaldaseks taotluse esitanud konventsiooniosalise kinnitust, et surmanuhtlust ei määrata või määramise korral ei viida täide või et inimesele ei määrata eluaegset vangistust armuandmisvõimaluseta.

Artikkel 22

Omaalgatuslik teabe andmine

1. Piiramata oma uurimis- või menetlustoimingute tegemist, võivad konventsiooniosalise pädevad asutused eelneva taotluseta edastada teise konventsiooniosalise pädevatele asutustele oma uurimistoimingute käigus saadud teavet, kui nende arvates võib selle avaldamine abistada teavet vastuvõtval konventsiooniosalisel alustada menetlust või teha uurimistoiminguid või selle tulemusel võib teine konventsiooniosaline teha konventsiooni alusel taotluse.

2. Teavet edastav konventsiooniosaline võib kooskõlas oma riigisisese õigusega määrata teisele konventsiooniosalisele sellise teabe kasutamise tingimused.

3. Teavet vastuvõttev konventsiooniosaline on nende tingimustega seotud.

4. Konventsiooniosaline võib igal ajal edastada Euroopa Nõukogu peasekretärile deklaratsiooni, et ta jätab endale õiguse mitte olla seotud teavet edastava konventsiooniosalise tingimustega lõike 2 kohaselt; see ei kehti juhul, kui ta on saanud eelneva teate teabe laadi kohta ja on nõustunud teabe saatmisega.

Artikkel 23

Allakirjutamine ja jõustumine

1. Konventsioon on avatud allakirjutamiseks Euroopa Nõukogu liikmesriikidele, Euroopa Ühendusele ja konventsiooni väljatöötamises osalenud mitteliikmesriikidele.

2. Konventsioon tuleb ratifitseerida või heaks kiita. Ratifitseerimis- või heakskiitmiskirjad antakse hoiule Euroopa Nõukogu peasekretärile.

3. Konventsioon jõustub selle kuu esimesel päeval, mis järgneb kolme kuu möödumisele päevast, mil kuus allakirjutanud konventsiooniosalist, kellest vähemalt neli on Euroopa Nõukogu liikmesriigid, on lõike 2 kohaselt väljendanud nõusolekut konventsiooni siduvuse kohta.

4. Allakirjutanud konventsiooniosalise suhtes, kes on väljendanud soovi end konventsiooniga siduda, jõustub konventsioon selle kuu esimesel päeval, mis järgneb kolme kuu möödumisele päevast, mil ta on lõike 2 kohaselt väljendanud nõusolekut konventsiooni siduvuse kohta.

Artikkel 24

Konventsiooniga ühinemine

1. Konventsiooni jõustumise järel võib Euroopa Nõukogu ministrite komitee pärast nõupidamist konventsiooniosalistega ja nendelt ühehäälse nõusoleku saamist kutsuda konventsiooniga ühinema riigi, kes ei ole Euroopa Nõukogu liige ega ole osalenud konventsiooni väljatöötamisel. Otsus tehakse enamushääletusel Euroopa Nõukogu põhikirja artikli 20 punkti d kohaselt ja ministrite komitees osalevate konventsiooniosaliste esindajate ühehäälsel otsusel.

2. Konventsiooniga lõike 1 kohaselt ühineva riigi suhtes jõustub konventsioon selle kuu esimesel päeval, mis järgneb kolme kuu möödumisele ühinemiskirja hoiuleandmisest Euroopa Nõukogu peasekretärile.

Artikkel 25

Territoriaalne kohaldamine

1. Riik või Euroopa Ühendus võib konventsioonile alla kirjutades või selle ratifitseerimis-, heakskiitmis- või ühinemiskirja hoiule andes täpsustada territooriumi või territooriumid, millele konventsiooni kohaldatakse.

2. Konventsiooniosaline võib hiljem Euroopa Nõukogu peasekretärile saadetava deklaratsiooniga laiendada konventsiooni kohaldamist muule deklaratsioonis nimetatud territooriumile. Sellise territooriumi suhtes jõustub konventsioon selle kuu esimesel päeval, mis järgneb kolme kuu möödumisele deklaratsiooni laekumisest peasekretärile.

3. Eelmise kahe lõike kohaselt tehtud deklaratsiooni võib selles nimetatud territooriumi suhtes tagasi võtta, teavitades sellest Euroopa Nõukogu peasekretäri. Tagasivõtmine jõustub selle kuu esimesel päeval, mis järgneb kolme kuu möödumisele päevast, mil peasekretär on teate kätte saanud.

Artikkel 26

Konventsiooni mõju

1. Konventsioon täiendab konventsiooniosaliste mitme- ja kahepoolseid lepinguid ning kokkuleppeid, sealhulgas järgmisi Euroopa Nõukogu lepinguid:

— väljaandmise Euroopa konventsioon, allakirjutamiseks avatud 13. detsembril 1957 Pariisis (ETS nr 24);

— kriminaalasjades vastastikuse abistamise Euroopa konventsioon, allakirjutamiseks avatud 20. aprillil 1959 Strasbourgis (ETS nr 30);

— terrorismi tõkestamise Euroopa konventsioon, allakirjutamiseks avatud 27. jaanuaril 1977 Strasbourgis (ETS nr 90);

— kriminaalasjades vastastikuse abistamise Euroopa konventsiooni lisaprotokoll, allakirjutamiseks avatud 17. märtsil 1978 Strasbourgis (ETS nr 99);

— kriminaalasjades vastastikuse abistamise Euroopa konventsiooni teine lisaprotokoll, allakirjutamiseks avatud 8. novembril 2001 Strasbourgis (ETS nr 182);

— terrorismi tõkestamise Euroopa konventsiooni muutmise protokoll, allakirjutamiseks avatud 15. mail 2003 Strasbourgis (ETS nr 190).

2. Kui kaks või enam konventsiooniosalist on konventsioonis käsitletud küsimustes juba sõlminud kokkuleppe või lepingu või on oma suhteid muul moel korraldanud või kavatsevad seda teha, on neil õigus kohaldada ka asjaomast kokkulepet või lepingut või oma suhteid muul moel korraldada. Kui konventsiooniosalised korraldavad oma suhteid konventsioonis käsitletud küsimustes teisiti, kui selles reguleeritud, teevad nad seda kooskõlas konventsiooni eesmärkide ja põhimõtetega.

3. Piiramata konventsiooni mõtet ja eesmärki ning selle kohaldamist teiste konventsiooniosaliste suhtes, kohaldavad need konventsiooniosalised, kes on Euroopa Liidu liikmed, omavahelistes suhetes iga juhtumi puhul seda valdkonda reguleerivaid ühenduse ja Euroopa Liidu õigusakte.

4. Konventsioon ei piira konventsiooniosalise ega üksikisiku muid rahvusvahelisel õigusel, sealhulgas rahvusvahelisel humanitaarõigusel põhinevaid õigusi, kohustusi ega vastutust.

5. Konventsiooni asemel kohaldatakse rahvusvahelist humanitaarõigust relvajõudude tegutsemisele relvakonflikti korral, nagu need mõisted on määratletud rahvusvahelises humanitaarõiguses, ning kohaldatavuse piires muid rahvusvahelise õiguse norme konventsiooniosalise sõjaväelaste tegevusele nende ametikohustuste täitmisel.

Artikkel 27

Konventsiooni muutmine

1. Konventsiooni muudatusettepanekuid võivad esitada konventsiooniosaline, Euroopa Nõukogu ministrite komitee või konventsiooniosaliste nõupidamine.

2. Euroopa Nõukogu peasekretär edastab muudatusettepanekud konventsiooniosalistele.

3. Samuti edastatakse konventsiooniosaliste või ministrite komitee muudatusettepanek konventsiooniosaliste nõupidamisele, nõupidamise arvamus esitatakse ministrite komiteele.

4. Ministrite komitee arutab muudatusettepanekuid ja konventsiooniosaliste nõupidamise arvamusi ning võib muudatuse vastu võtta.

5. Muudatuse tekst, mille on ministrite komitee lõike 4 kohaselt vastu võtnud, edastatakse konventsiooniosalistele heakskiitmiseks.

6. Lõike 4 kohaselt vastu võetud muudatus jõustub kolmekümnendal päeval pärast seda, kui kõik konventsiooniosalised on teavitanud peasekretäri selle heakskiitmisest.

Artikkel 28

Lisa läbivaatamine

1. Lisas oleva lepingute nimekirja uuendamiseks võib muudatusettepanekuid teha konventsiooniosaline või ministrite komitee. Need muudatusettepanekud puudutavad üksnes rahvusvahelist terrorismi käsitlevaid Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni raames sõlmitud ja jõustunud üleilmseid lepinguid. Euroopa Nõukogu peasekretär edastab need konventsiooniosalistele.

2. Pärast nõupidamist konventsiooniosalistega, kes ei ole Euroopa Nõukogu liikmesriigid, võib ministrite komitee muudatusettepaneku Euroopa Nõukogu põhikirja artikli 20 punkti d kohaselt enamushäältega vastu võtta. Muudatus jõustub ühe aasta möödumisel päevast, mil see konventsiooniosalistele edastati. Selle perioodi jooksul võib konventsiooniosaline teavitada Euroopa Nõukogu peasekretäri vastuväitest muudatuse jõustumise kohta enda suhtes.

3. Kui kolmandik konventsiooniosalistest annab peasekretärile teada vastuväitest muudatuse jõustumisele, siis muudatus ei jõustu.

4. Kui vähem kui kolmandik konventsiooniosalistest annab teada vastuväitest, siis jõustub muudatus nende konventsiooniosaliste suhtes, kes ei ole vastuväitest teada andnud.

5. Kui muudatus on lõike 2 kohaselt jõustunud ja konventsiooniosaline on andnud teada oma vastuväitest, siis jõustub muudatus selle konventsiooniosalise suhtes selle kuu esimesel päeval, mis järgneb kuupäevale, mil ta on Euroopa Nõukogu peasekretäri teavitanud selle heakskiitmisest.

Artikkel 29

Vaidluste lahendamine

Konventsiooni tõlgendamise või kohaldamisega seotud vaidlusi püüavad konventsiooniosalised lahendada läbirääkimise teel või muul oma valitud rahumeelsel viisil, sealhulgas vaidluse andmine vahekohtusse, kelle otsus on vaidlusosalistele siduv, või Rahvusvahelisse Kohtusse.

Artikkel 30

Konventsiooniosaliste nõupidamine

1. Konventsiooniosalised peavad korrapäraselt nõu, et:

a) teha ettepanekuid hõlbustada ja edendada konventsiooni tõhusat kasutamist ja rakendamist, sealhulgas määrata kindlaks sellekohaseid probleeme ja konventsiooni alusel tehtud deklaratsioonide tagajärgi;

b) esitada arvamus, kas artikli 20 lõike 8 kohaselt neile edastatud otsus keelduda väljaandmisest on lubatud;

c) teha artikli 27 kohaselt konventsiooni muudatusettepanekuid;

d) esitada arvamus artikli 27 lõike 3 kohaselt tehtud konventsiooni muudatusettepaneku kohta;

e) väljendada arvamust konventsiooni kohaldamise asjus ja soodustada teabevahetust olulise õigus-, poliitika- või tehnoloogiaalase arengu teemal.

2. Konventsiooniosaliste nõupidamise kutsub kokku Euroopa Nõukogu peasekretär, kui ta peab seda vajalikuks või kui konventsiooniosaliste enamik või ministrite komitee seda taotleb.

3. Konventsiooniosalisi abistab käesoleva artikli kohaste ülesannete täitmisel Euroopa Nõukogu sekretariaat.

Artikkel 31

Denonsseerimine

1. Konventsiooniosaline võib konventsiooni igal ajal denonsseerida Euroopa Nõukogu peasekretärile saadetava kirjaliku teatega.

2. Denonsseerimine jõustub selle kuu esimesel päeval, mis järgneb kolme kuu möödumisele päevast, mil peasekretär on teate kätte saanud.

Artikkel 32

Teavitamine

Euroopa Nõukogu peasekretär teeb Euroopa Nõukogu liikmesriikidele, Euroopa Ühendusele, konventsiooni väljatöötamises osalenud mitteliikmesriikidele ning konventsiooniga ühinenud või ühinema kutsutud riikidele teatavaks iga:

a) allakirjutamise;

b) ratifitseerimis-, heakskiitmis- või ühinemiskirja hoiuleandmise;

c) konventsiooni artikli 23 kohase jõustumise kuupäeva;

d) artikli 1 lõike 2, artikli 22 lõike 4 ja artikli 25 kohaselt tehtud deklaratsiooni;

e) konventsiooniga seotud muu akti, teate või teadaande.

SELLE KINNITUSEKS ON TÄIEVOLILISED ESINDAJAD konventsioonile alla kirjutanud. Koostatud 16. mail 2005. aastal Varssavis inglise ja prantsuse keeles ühes eksemplaris; mõlemad tekstid on autentsed ja antakse hoiule Euroopa Nõukogu arhiivi. Euroopa Nõukogu peasekretär edastab tõestatud koopiad kõigile Euroopa Nõukogu liikmesriikidele, Euroopa Ühendusele, konventsiooni väljatöötamises osalenud mitteliikmesriikidele ning konventsiooniga ühinema kutsutud riikidele.