20070628

Resolutsioon [1]

kvalifitseeritud töötajate rände ja selle mõju kohta riigi arengule

AKV-ELi parlamentaarne ühisassamblee,

- kes kohtub Wiesbadenis (Saksamaal) 25.– 28. juunil 2007;

- võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingu artikleid 177, 178, 179, 180, 181 ja 181a;

- võttes arvesse Cotonous 23. juunil 2000 allkirjastatud partnerluslepingut ühelt poolt Aafrika, Kariibi mere ja Vaikse ookeani piirkonna riikide rühma ning teiselt poolt Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide vahe [2], mida on muudetud Luxembourgis 25. juunil 2005 allkirjastatud partnerluslepingu muutmise lepinguga [3] (edaspidi "Cotonou leping"), eriti selle artiklit 13 rände kohta;

- võttes arvesse komisjoni teatist nõukogule, Euroopa Parlamendile, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele "Ränne ja areng: mõned konkreetsed suunised" [4];

- võttes arvesse komisjoni teatist nõukogule ja Euroopa Parlamendile "Arengumaade tervishoiu inimressursikriisi käsitlev ELi tegevusstrateegia" [5];

- võttes arvesse komisjoni teatist nõukogule "ELi seisukoha kujundamine ÜRO rahvusvahelise rände ja arengu kõrgetasemelise dialoogi jaoks" [6];

- võttes arvesse komisjoni teatist nõukogule ja Euroopa Parlamendile "Üldine lähenemisviis migratsioonile üks aasta hiljem: Euroopa tervikliku rändepoliitika poole" [7];

- võttes arvesse komisjoni poliitikakava seadusliku rände kohta [8];

- võttes arvesse Hartumis 23.– 24. jaanuaril 2006 peetud Aafrika Liidu riigi- ja valitsusjuhtide tippkohtumist, kus kinnitati rände ulatust ja mõju arengule;

- võttes arvesse 2006. aasta märtsis ELi, Ladina-Ameerika ja Kariibi mere piirkonna ekspertide rändeteemalise täiskogu istungil vastu võetud aruannet;

- võttes arvesse Brüsseli deklaratsiooni ja varjupaiga, rände ja liikuvuse tegevuskava, mis võeti vastu AKV riikide varjupaiga, rände ja liikuvuse eest vastutavate ministrite esimesel kohtumisel Brüsselis 13. aprillil 2006;

- võttes arvesse 22.– 23. novembril 2006 Tripolis toimunud ELi ja Aafrika ministrite konverentsil vastu võetud Aafrika-ELi ühisdeklaratsiooni rände ja arengu kohta;

- võttes arvesse 10.– 11. juulil 2006 Rabatis toimunud rände- ja arenguteemalise ELi ja Aafrika ministrite konverentsi tulemusi;

- võttes arvesse ÜRO Peaassamblee resolutsiooni "Rahvusvaheline ränne ja areng" [9];

- võttes arvesse 2005. aasta detsembri, 2006. aasta märtsi ja 2006. aasta detsembri Euroopa Ülemkogu järeldusi;

- võttes arvesse ÜRO Peaassamblee 14.– 15. septembril 2006 New Yorgis toimunud rände- ja arenguteemalise kõrgetasemelise dialoogi tulemusi;

- võttes arvesse ÜRO peasekretäri aruannet "Rahvusvaheline ränne ja areng" [10];

- võttes arvesse rahvusvahelise rände ülemaailmse komisjoni 2005. aasta oktoobri aruannet "Ränne ühendatud maailmas: uus tegevusperspektiiv" [11];

- võttes arvesse Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsiooni 2006. aasta juuni aruannet "Rände mõju päritoluriikidele: mida me teame";

- võttes arvesse Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsiooni 2002. aasta aruannet "Kõrgelt kvalifitseeritud töötajate rahvusvaheline liikuvus";

- võttes arvesse Maailmapanga aruannet "Globaalsed majandusväljavaated 2006: rahasaadetiste ja rände mõju majandusele" [12];

- võttes arvesse ÜRO arenguprogrammi aruannet "Inimarengu aruanne 2001";

- võttes arvesse Euroopa Parlamendi 6. juuli 2006. aasta resolutsiooni arengu ja rände kohta [13];

- võttes arvesse kodukorra artikli 17 lõiget 1;

- võttes arvesse sotsiaal- ja keskkonnakomisjoni raportit (AKV-EL/100.012/07/lõplik),

A. arvestades, et üksikisiku õigus välismaale ümber asuda on võõrandamatu inimõigus;

B. arvestades, et rahvusvahelisest rändest on saanud prioriteetne teema rahvusvahelises plaanis, millele on viimasel ajal pühendunud poliitikud maailma, Euroopa ja ELi-Aafrika tasandil, samuti Euroopa ja AKV riikide siseselt, ning et järjest enam tunnustatakse, et ränne ja areng on tihedalt seotud ning et nad mõjutavad üksteist;

C. arvestades, et poliitilistes ringkondades on kasvav üksmeel selles suhtes, et rände parem juhtimine võib tuua märkimisväärset kasu, võib-olla enamgi kui maailmakaubanduselt tõkete kõrvaldamine;

D. arvestades, et ei ühenduse ega liikmesriigi tasandil ei ole Euroopas veel vastu võetud integreeritud rändepoliitikat ning rände-, arengu-, kaubandus- ja julgeolekupoliitikat juhivad erinevad talitused, mille tegevust ei koordineerita;

E. arvestades, et puudub rahvusvaheline üksmeel tegeliku mõju suhtes, mida kujutab kõrgkvalifitseeritud töötajate väljaränne päritoluriigile, ning et ajude äravoolu alast vaidlust iseloomustab ikka veel märkimisväärne hulk segadust ja nördimust, eriti kuna puuduvad usaldusväärsed statistilised andmed ja mõju hindamise uuringud võimalike poliitiliste soovituste kohta, et tegelda ajude äravoolu nähtusega;

F. arvestades, et ajude äravoolu nähtusega ei ole AKV-ELi dialoogi raames küllaldaselt tegeldud;

G. arvestades, et enamikust AKV riikidest on 10 % kolmanda taseme haridusega täisealisest elanikkonnast välja rännanud Euroopa Liitu ning kõige tõsisemalt on tabanud kvalifitseeritud töötajate ränne Saharast lõunasse jäävaid Aafrika riike, kus peaaegu kogu piirkonnas on täheldatav üle 20 % [14] kolmanda taseme haridusega elanikkonna ränne OECD riikidesse, mis mõne väikese riigi puhul küünib erakorralise 80 % [15] tasemeni;

H. arvestades, et peamised rändekolded maailmas on Aasia ja Ladina-Ameerika, kuid Euroopa kõrgkvalifitseeritud migrandid on peamiselt pärit Aafrikast (13,5 % kõrgelt kvalifitseeritud ELi elanikest on sündinud väljaspool OECD riike) [16];

I. arvestades, et statistilised andmed mõnedest Aafrika riikidest lähtuvate rändevoogude kohta on tihti poolikud ja vananenud, jättes poliitikud ilma olulisest alusest, millele tuginedes otsuseid teha;

J. arvestades, et ÜRO arenguprogrammi andmetel kujutab ajude äravool arengumaadele miljardite dollarite suurust kahju [17], arvestades teadmiste tähtsust kui majanduskasvu otsustavat tegurit globaliseerunud maailmas;

K. arvestades, et Saharast lõunasse jäävates Aafrika riikides võib ajude äravool kaasa tuua tööjõu puuduse elutähtsates valdkondades, eriti hariduses ja tervishoius, koos hävitavate tagajärgedega esmatähtsate teenuste pakkumisele ja kvaliteedile;

L. arvestades, et kvalifitseeritud rändaja lahkumine tähendab päritoluriigile halvimal juhul maksutulude kaotsiminekut ja parimal juhul kvalifitseeritud töötajate haridusse ja koolitusse tehtud investeeringutelt saamata jäävat tulu, samuti oskuste ja kogemuste kaotust, mis muidu võiksid arengule kassa aidata;

M. arvestades, et ajude äravool aeglustab päritoluriikide innovatsiooniprotsessi, kahjustades seega veelgi majanduskasvu võimalusi;

N. arvestades, et ajude äravool võib omada sotsiaalset mõju, mõjutades perede koosseisu, soolist võrdõiguslikkust ning laste haridust ja tervist;

O. arvestades, et ränne mõjutab rändajate laste arengut, tervist ja haridust, kusjuures paranenud materiaalsed võimalused võivad leevendada lapstööjõu kasutamist ja võimaldada suurendada majapidamiste kulutusi haridusele ja tervishoiule või siis võib negatiivne mõju ilmneda perede lagunemise ja stressi, vähenenud vanemliku järelevalve ja puuduliku koolitöös osalemise näol;

P. arvestades, et paljud Euroopa riigid on vastu võtnud õigusaktid, et lihtsustada kvalifitseeritud töötajate ümberasumist, kehtestades rändajate suhtes "juhitud rändeks" nimetatavat valikulist vastuvõtupoliitikat ning asudes võistlema Põhja-Ameerikaga, et meelitada ligi arengumaade kõige võimekamad kodanikud, mis on viinud "pädevuse lahkumiseni" paljudest lõunapoolsematest riikidest, eriti oluliselt Saharast lõunasse jäävate riikide puhul;

Q. arvestades, et sel ajal, kui Euroopa ja AKV riigid on end pühendanud aastatuhande arengueesmärkide saavutamisele, sealhulgas eesmärgile nr 2 (saavutada ülemaailmselt alghariduse kättesaadavus), nr 4 (vähendada laste suremust), nr 5 (parandada emade tervislikku olukorda) ja nr 6 (võidelda HIV/AIDSi, malaaria jt haiguste vastu), võib kõnealuste eesmärkide saavutamist ohustada õpetajate, arstide ja õdede massiline väljaränne Saharast lõunasse jäävatest AKV riikidest OECD riikidesse ja raskendada eesmärkide saavutamise tagamiseks mõeldud rahvusvahelise regulatiivse raamistiku puudumine;

R. arvestades, et kvalifitseeritud töötajate rännet arengumaadest Euroopasse õhutavad majanduslikud tegurid (vaesus, riigi vähene areng, madalad palgad, puudulik haridussüsteem, OECD riikide vananev ja vähenev elanikkond), mis viib tööjõu puuduseni, poliitilised tegurid (vägivald, konfliktid, poliitiline represseerimine, eriti haritlaste vastu, mida raskendab nende pagulus) ning — eriti Aafrika riikide puhul — geograafiline lähedus, ühine keel ja koloniaal- või ajaloolised sidemed;

S. arvestades, et Euroopa riikide tööjõu vajadus kahjustab AKV riike, tõmmates neist ära kvalifitseeritud tööjõudu ja halvendades sellega elukvaliteeti ning avalike sotsiaalteenuste osutamist;

T. arvestades, et ebaseaduslikku või sunnitud rännet käsitletakse julgeolekuküsimusena, selle asemel et vaadelda seda laiemas arengu kontekstis ja võtta rändega seotud probleeme arvesse arengustrateegiates;

U. arvestades, et kvalifitseeritud töötajate rändel võivad üksikule rändajale olla positiivsed tagajärjed, nagu paremad majanduslikud väljavaated ja kõrgem palk, samuti võib rahaülekannete kaudu kasu saada päritoluriiki jäänud perekond ja ka päritoluriik ise;

V. arvestades, et väga tähtis on tunnistada positiivset panust, mille ränne võib riikide ja inimeste vahel sidemeid luues anda parema kultuuride ja tsivilisatsioonide vahelise teineteisemõistmise saavutamisse ning postkoloniaalsete ja territoriaalsete eraldusjoonte kaotamisse;

W. arvestades, et rändajate raskendatud integreerimine vastuvõtjariikides ning taasintegreerimine päritoluriikides, diskrimineerimine ja vaimse potentsiaali raiskamine (kui rändaja võetakse tema kvalifikatsioonitasemest madalamale tööle) võivad pidurdada rändajate karjääri edenemist;

X. arvestades, et rändajate rahaülekanded on suuruselt teine arengumaade väline rahaallikas, mis omab positiivset mõju peamiselt rändajate perekondade tulude suurendamise ning suurema tarbimise ja investeeringute kaudu — soodustades seega majanduskasvu ja avaldades kriisivastast mõju majanduskriiside, sõdade ja loodusõnnetuste korral, kuid arvestades, et kuni 20 % nende väärtusest kulub teenustasudele;

Y. arvestades, et eksperdid ja töötajad on seadnud tööjõu eetilise kasutamise vabatahtlike tegevusjuhendite, mis mõnedel juhtudel ei vasta ka piisavalt Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni (ILO) kehtestatud sätetele, tõhususe kahtluse alla, seda enam, kui see on piiratud avaliku sektoriga;

Z. arvestades, et ringränne, mis võimaldab päritoluriigi ja sihtriigi vahel edasi-tagasi reisida, soodustab tõelist rahvusvahelist liikuvust, tõstab rahvusvahelist teadlikkust ja pakub olulisi võimalusi nii vastuvõtja- kui ka päritoluriigi arenguks ning seda tuleks seega julgustada ja lihtsustada,

AA. arvestades, et päritoluriiki tagasipöördumisel on suurem võimalus ajude äravoolu leevendada ja arengut tõhustada siis, kui see põhineb rändajate vabatahtlikul tagasipöördumisel päritoluriiki, eriti kui seda piisavalt toetatakse;

AB. arvestades, et paradoksaalselt võib tagasipöördunud rändajate integreerumine päritoluriigis olla väga raske ja töötus võib ähvardada neid rohkem kui neid, kes pole eelnevalt ümber asunud;

AC. arvestades, et on olemas tõendid selle kohta, et rändajate kogunemisel riiklike või riigiüleste rändajate ühenduste, nagu näiteks diasporaade raames, ning kõnealuste diasporaade tegevuse arendamise toetamisel — nähtus, mida tuntakse kaasarengu nimetuse all — võivad olla väga positiivsed tulemused nii siht- kui ka päritoluriigi arengule;

AD. arvestades, et vananev Euroopa elanikkond paneb kvalifitseeritud tööjõu turu veelgi suurema surve alla, suurendades seega juba praegu ilmseid probleeme, ning seepärast peavad ELi ja AKV riigid kvalifitseeritud tööjõu rännet vastutustundlikumalt ja paremini juhtima;

AE. arvestades, et igale poole ei sobi standardlahendused; arvestades, et seepärast on vaja AKV riikide tööturgu paremini uurida, et saada teadmisi ja tegeleda kvalifitseeritud tööjõu rände puudustega asjakohasemalt,

1. palub ELi liikmesriikidel ja AKV riikidel suurendada oma jõupingutusi aastatuhande arengueesmärkide saavutamiseks ning eelkõige vähendada aastaks 2015 poole võrra äärmises vaesuses elavate inimeste arvu maailmas;

2. rõhutab tõsiasja, et hästi juhitud rahvusvahelise rände potentsiaalne kasu võib olla suurem kui see, mis tuleneb vabamast rahvusvahelisest kaubandusest;

3. juhib tähelepanu, et halb ja seosetu rändepoliitika omab tohutuid tagajärgi inimeste kannatuste ja pideva vähese arengu näol;

4. nõuab tungivalt, et ELi ja AKV riigid tegeleksid rändeprobleemide, sealhulgas ajude äravooluga, tõelise arengukoostöö vaimus Cotonou lepingu ja eriti selle artikli 13 alusel ning arendaksid välja konkreetsed rändepoliitikad ja -süsteemid arengumaade suhtes, kust kvalifitseeritud töötajad massiliselt ümber asuvad, eriti Saharast lõunasse jäävaid Aafrika riike pidades silmas, et leevendada kvalifitseeritud töötajate ümberasumisest tulenevat ebasoodsat majanduslikku ja sotsiaalset mõju;

5. väljendab muret seoses praeguse Euroopa Komisjoni ja ELi liikmesriikide rändepoliitikaga, mis keskendub pigem julgeoleku kui arengu eesmärkidele;

6. väljendab muret selle üle, et EL võib omaks võtta erinevate rändajate kategooriate diskrimineerimise tava, ja kutsub Euroopa Komisjoni üles seda vältima; kutsub seetõttu komisjoni üles laiendama kõigile rändajate kategooriatele kõrgkvalifitseeritud rändajate soodsaid töö- ja elutingimusi, nii nagu näeb ette poliitikakava seadusliku rände kohta [18], mille sisu peaks varsti kajastust leidma asjakohases direktiivis, näiteks ELi tööluba (ELi roheline kaart), mille väljastab üks liikmesriik, kuid mis on kehtiv kogu ELis;

7. rõhutab, et ELi arenguabi peaks olema suunatud vaesuse kaotamisele, kaotades niiviisi mõned rände põhjused;

8. rõhutab vajadust integreeritud rändepoliitika järele rahvusvahelisel, piirkondlikul (sealhulgas ELi ja AKV tasandil) ning riiklikul tasandil, tagades rändeprobleemide süstemaatilise integreerimise vaesuse vähendamise strateegiadokumentidesse ning sidususe seoses kõigi poliitikavaldkondadega, mis võivad rännet mõjutada, nagu näiteks põllumajandus, kalandus, kaubandus, areng, julgeolek ning õigus- ja siseküsimused ning rahvusvahelise suhtluse küsimused;

9. nõuab tungivalt, et Euroopa Komisjon ja ELi liikmesriigid ning AKV riigid tegeleksid rände- ja arengupoliitikaga ühiselt ning uuriksid nendevahelist sünergiat, et edendada ühtviisi mõlema poliitika tõhusust;

10. nõuab tungivalt, et ELi liikmesriigid, rahvusvahelised valitsustevahelised institutsioonid ja muud asjakohased institutsioonid töötaksid välja ja rakendaksid ennetavaid meetmeid ja strateegiaid rassilise diskrimineerimise, ksenofoobia, etnotsentrismi ja sellega seotud AKV riikidest pärit rändajate vastase sallimatuse väljajuurimiseks;

11. on veendunud, et ühine rändepoliitika ELi tasandil nõuab kaasotsustamise laiendamist ja kvalifitseeritud häälteenamuse kasutamist nõukogus, ning palub nõukogul selleks vajalikud sammud astuda;

Tegevusjuhendid

12. väljendab heameelt 2006. aasta aprilli Euroopa Liidu Nõukogu järelduste üle, mille eesmärk on tegeleda arengumaade tervishoiusektoris valitseva tööjõupuudusega;

13. palub komisjonil ja ELi liikmesriikidel arendada ja rakendada ELi ILO sätetele vastavat tegevusjuhendit seoses eetilise töölevõtmisega tervishoiusektoris, nagu sedastati nõukogu 2006. aasta aprilli järeldustes, ning tunnustab neid liikmesriike, kes seda juba on teinud, nagu näiteks Ühendkuningriik;

14. soovitab ELi tegevusjuhendi reguleerimisala laiendada, nii et see hõlmaks muid elutähtsaid valdkondi, näiteks haridust, ja et parandatud juhendi eesmärgiks oleks see, et nii avaliku kui ka erasektori tööandjad käituksid eetiliselt või mis veelgi parem, isegi loobuksid palkamast kvalifitseeritud rändajaid valdkondadest, kus nende päritoluriigis on terav tööjõupuudus;

15. toetab päritoluriikide ja vastuvõtjariikide vahelisi kahepoolseid ja mitmepoolseid lepinguid, mis peaksid:

i) tugevdama panust arengusse,

ii) suurendama inimeste ja institutsioonide suutlikkust rändest maksimaalselt kasu saada,

iii) parandama päritoluriikide sotsiaal-majanduslikku olukorda, et vähendada tegureid, mis sunnivad inimesi parema elu otsingul kodusid maha jätma, ja

iv) edendama õiguste kaitset ja teadlikkust;

16. rõhutab, et vabatahtlik tegevusjuhend eetilise töölevõtmise kohta, seda enam, kui see on piiratud avaliku sektoriga, on hea meede, kuid pole oskustööjõu massilise rände tagajärgedega tegelemisel piisav — vaja on motiveerivaid meetmeid nii päritolu- kui ka vastuvõtjariikides;

Investeerimine haridusse

17. palub Euroopa Liidul ja AKV riikidel oluliselt suurendada investeeringuid koolitusse ja haridusse arengumaades, seades sihiks tööjõu puuduse all kannatavad valdkonnad, eriti tervishoiu ja hariduse;

18. kutsub ELi ja AKV riike üles looma eelkõige tervishoiu ja hariduse valdkonna riiklikke ja piirkondlikke tippkeskusi, eriti ülikoolide ja uurimisinstituutide kujul; kutsub lisaks ELi ja AKV riike üles kasutama oma kõigi majanduskasvu ja jätkusuutliku arengu seisukohalt vajalike valdkondade multidistsiplinaarsete keskuste loomisel Euroopa Arengufondi vahendeid;

19. on veendunud, et ELi liikmesriigid ja arengumaad peaksid vastu võtma täiendusõpet toetavad algatused, investeerides olulised ressursid haridusse; kordab oma toetust eesmärgile 20/20: peamistele sotsiaalteenustele (tervishoid ja haridus) tuleb eraldada 20 % põhjapoolsete riikide abist ja 20 % lõunapoolsete riikide eelarvest;

20. palub arengumaadel investeerida naftabuumist saadava tulu hariduse ja koolituse pikaajalistesse strateegiatesse ja programmidesse ning kasutada tulusid läbipaistvalt;

21. nõuab tungivalt, et AKV riigid arendaksid välja oma valduses olevad potentsiaalsed rikkuse allikad ja pööraksid erilist tähelepanu inimressursside arendamisele ja kõigis asjaomastes sektorites töökohtade loomisele, et motiveerida kvalifitseeritud töötajaid päritoluriiki jääma või sinna tagasi pöörduma;

22. nõuab tungivalt, et Euroopa Komisjon teeks AKV sekretariaadiga koostööd, et teha kindlaks Cotonou lepingu kohased majandusliku toetuse algatused, mis võimaldaksid päritoluriikidel oma majanduse struktuuri parandada ning vähendada ebaseaduslikku rännet, vähendades seega pingeid parlamentaarse ühisassamblee partnerriikide vahel;

23. kutsub ELi liikmesriike üles täitma oma Lissaboni strateegiast tulenevaid kohustusi, näiteks hariduse kvaliteedi parandamine ja naistöötajate kvootide kehtestamine, mis võimaldaks ELis suurendada kvalifitseeritud tööjõu pakkumist;

Vaimse potentsiaali raiskamine

24. rõhutab vaimse potentsiaali raiskamise negatiivset mõju kõikidele asjaomastele tegutsejatele, kuna vastuvõtjariigid ei saa kasu rändajate pädevusest, päritoluriigid kannavad investeerimiskahju ning rändajad alandavad oma pädevuse taset;

25. nõuab tungivalt, et Euroopa Komisjon, ELi liikmesriigid ja AKV riigid võtaksid otsustavaid meetmeid vaimse potentsiaali raiskamise vastu võitlemiseks, nagu näiteks diplomite ja kvalifikatsiooni rahvusvaheline või vastastikune tunnustamine, ning teeksid nähtavaid jõupingutusi, et võidelda diskrimineerimise vastu töölevõtmise etapis;

26. palub Euroopa Komisjonil esitada ettepanekud välisriigi diplomite vastavuse Euroopa süsteemi kehtestamise suhtes;

Rahaülekanded

27. tuletab meelde tõsiasja, et rahaülekanded on ja peaksid jääma isiklikeks rahalisteks vahenditeks, et eraisikute suhtes ei saa kehtestada mitte mingisugust kohustuslikku rahaülekannete kasutamisviisi ning et rahaülekanded ei saa mitte mingil juhul asendada ametlikku arenguabi;

28. palub ELi ja AKV riikide valitsustel töötada välja ja rakendada poliitikat rahaülekannete positiivse mõju maksimeerimiseks, saavutades suuremad, kiiremad, odavamad ja paremini suunatud rahaülekannete vood, eriti reguleerimise vähendamise ja väiketehingute osas paremate pangateenuste kaudu, ilma et turgu üle reguleeritaks;

29. eelkõige kutsub Euroopa Komisjoni, ELi liikmesriike ja AKV riike üles rakendama poliitikaid, mille eesmärk on:

- parandada ja suurendada rändajate ja nende perekondade juurdepääsu rahaasutustele (banking the unbanked) [19];

- toetada ja aktiivselt julgustada rahaasutusi uurima strateegiaid, mille eesmärk on alandada rahaülekannete tegemise kulusid, arendades eelkõige uute tehnoloogiate kasutust;

- stimuleerida rahaülekandeid maksuvabastuste kaudu nii päritolu- kui ka sihtriigis;

- soodustada rahaülekannete suunamist arenguprojektide rahastamisse (pöörates peatähelepanu haridusele ja tervishoiule), täiendades neid riiklike ja kohalike valitsusasutuste panusega (vastavuses olevad rahalised vahendid) [20];

- luua rändajate jaoks uuenduslikud finantstooted, nagu näiteks maksuvabad "arengusäästu" arved vastuvõtjariigis, kus rändaja saab säästa raha, mis hiljem tagasi üle kantakse;

- tagada rahaülekannete tõhus investeerimine, lihtsustades mikroettevõtjate ning väikese ja keskmise suurusega ettevõtjate juurdepääsu kapitalile ning parandades rändajate ja nende perekondade finantsalast haridust;

- muuta rahaülekanded kiiremaks ja usaldusväärsemaks, et julgustada rändajaid kasutama ametlikke rahaülekandesüsteeme, ning tagada mitteametlike kanalite, eelkõige hawala võrgustiku kaudu teostatavate rahaülekannete läbipaistvus;

30. hoiatab siiski ohu eest finantsvooge üle reguleerida, mis võiks takistada või raskendada rahaülekannete voogusid, ning palub ELi liikmesriikidel ja Euroopa Parlamendil võtta see arvesse komisjoni ettepaneku (võtta vastu direktiiv makseteenuste kohta siseturul [21]) läbivaatamisel;

Ringränne

31. palub ELi liikmesriikidel ja AKV riikidel soodustada ringrännet, leppides kokku konkreetsetes meetmetes, mis on suunatud riiki sisenemise paindlikkuse suurendamisele ning tagasivõtulepingutele ja -protseduuridele nii siht- kui ka päritoluriigis ning pikema tähtajaga ja paindlikumate lepingute ning taassisenemise võimaluste suurendamisele ringrände puhul;

32. palub ELi liikmesriikidel ja AKV riikidel soodustada ringrännet, kasutades nn topelttöökohtade süsteemi lõunapoolsete riikide avaliku sektori töötajate suhtes (õpetajad, teadlased ja arstid); palub veel kord Euroopa Komisjonil viia läbi uuring ELi liikmesriikide kogemuste kohta topelttöökohtade süsteemi rakendamisel;

33. on veendunud, et Euroopa Komisjoni praegu ettevalmistatav direktiiv kõrgkvalifitseeritud töötajate kohta peaks pöörama asjakohast tähelepanu kvalifitseeritud rändajate staatusele, et motiveerida nende ringrännet ja/või ajutist tagasipöördumist;

34. palub ELi liikmesriikidel ja AKV riikidel võtta vajalikud sammud, et tagada pensioni- ja ravikindlustushüvitiste teisaldatavus oma asukohariiki tagasipöörduvatele rändajatele, ja võimalus naasta tervishoiuteenuste saamiseks riiki, kus teenuseid osutati;

35. palub ELi liikmesriikidel ja AKV riikidel uurida topeltkodakondsuse kokkuleppe võimalusi, et soodustada ringrännet ja ajutist tagasipöördumist;

36. palub ELil võimaldada potentsiaalsetel tagasipöördujatel naasta ELi teatava ajavahemiku jooksul pärast nende algset tagasipöördumist;

37. palub Euroopa Komisjonil ja liikmesriikidel kavandada konkreetsed algatused, nimelt konkreetne eelarverida, eesmärgiga toetada rändajate vabatahtlikku tagasipöördumist temaatilise koostööprogrammi raames kolmandate riikidega rände ja varjupaiga valdkondades koos järgmiste komponentidega:

- tagasipöördunud rändajate kaasamine arenguprogrammidesse, mille raames nad saavad edukalt kasutada omandatud oskusi ja tagada korraliku taasintegreerumise kogukonda;

- potentsiaalsetele tagasipöördujatele kutsealaste ja rahaliste soodustuste pakkumine, samuti vajaliku infrastruktuuri pakkumine nende kutseala arendamiseks;

- tagasipöördunud rändajatele juurdepääsu parandamine laenudele ja juhtimiskoolitusele, et soodustada väikeettevõtete loomist;

Diasporaad ja kaasareng

38. tunnustab diasporaade ja rändajate ühenduste tähtsust ELi ja päritoluriikide suhete tihendamisel, eriti rände valdkonnas; nõuab tihedamat koostööd arengumaade ja ELi liikmesriikide institutsioonide vahel, sealhulgas kaasarenguprojektide teostamist;

39. on seisukohal, et Euroopa Liidu tasandil tuleb täielikult tunnustada kaasarengu põhimõtet, mille kohaselt tunnustatakse ja toetatakse diasporaa rolli päritoluriigi arengu edendamisel;

40. palub vastuvõtjariikidel ja päritoluriikidel logistiliselt ja rahaliselt toetada diasporaade ja rändajate ühenduste algatusi, mis on suunatud rändajate integratsioonile, kollektiivsetele rahaülekannetele, investeerimisprojektidele nende päritoluriikides ja saadud õiguste kohta teabe levitamisele;

41. soovitab päritoluriikide valitsustel samuti arendada rändajatega tihedamaid sidemeid, luues konkreetsed institutsioonilised platvormid, mille raames mitmesugused avaliku sektori osapooled koos töötavad;

42. tunnustab ja julgustab diasporaade suurt seotust kaubandus- ja majanduskoostöö edendamisel vastuvõtjariikide ja päritoluriikide vahel, eriti infotõkete kõrvaldamisel;

43. julgustab diasporaasid tegelema oskuste ja teadmiste ülekandega ning lihtsustama seda, aidates eelkõige kaasa OECD riikides elavate ja päritoluriiki jäänud kvalifitseeritud töötajate vaheliste seoste tugevdamisele teadlaste ja uurijate ning digitaalselt töötavate ülikoolide riigiüleste võrgustike loomise kaudu ja e-õppe soodustamise kaudu, ning avaldab heameelt programmide üle, mida kõnealuses valdkonnas juhivad Rahvusvaheline Migratsiooni Organisatsioon ("Ränne Aafrika arenguks") ja ÜRO arenguprogramm ("Teadmiste ülekandmine väljarännanute kaudu", TOKTEN);

44. tervitab AKV ränderahastu raames Aafrikas rändealaste uuringute keskuste loomist, mis peavad andma usaldusväärseid andmeid ja lisavahendeid paremaks poliitikakujundamiseks ja rände juhtimiseks, eriti AKV riikide valitsuste poolt;

45. tervitab ELi Aafrika rände ja arenguprogrammi raames lubatud rände teabe- ja juhtimiskeskuste loomist [22] potentsiaalsete ja tagasipöörduvate rändajate teavitamiseks ja toetamiseks ning kutsub ELi liikmesriike üles neid keskusi rahaliselt ja logistiliselt toetama;

46. tunnustab valitsusväliste organisatsioonide olulist panust rändevoogude paremal juhtimisel ja eriti rändajate panuse suurendamisel nende päritoluriigi arengusse ning nõuab rände valdkonnas tegutsevate valitsusväliste organisatsioonide piisavat toetamist;

47. rõhutab, et diasporaade, rändajate ühenduste ja valitsusväliste organisatsioonide panusega peab kaasnema nii vastuvõtja- kui ka päritoluriikide sidus ning tõhus rände- ja arengupoliitika;

48. teeb kaaspresidentidele ülesandeks edastada käesolev resolutsioon AKV-ELi nõukogule, Euroopa Komisjonile ja Aafrika Liidule.

[1] Vastu võetud AKV-ELi parlamentaarsel ühisassambleel 28. juunil 2007 Wiesbadenis (Saksamaal).

[2] EÜT L 317, 15.12.2000, lk 3.

[3] ELT L 287, 28.10.2005, lk 4.

[4] KOM(2005)0390.

[5] KOM(2005)0642.

[6] KOM(2006)0409.

[7] KOM(2006)0735.

[8] KOM(2005)0669.

[9] A/RES/61/208.

[10] A/60/871.

[11] www.gcim.org.

[12] http://www.worldbank.org/globaloutlook.

[13] P6_TA(2006)0319.

[14] OECD "Rände mõju päritoluriikidele: mida me teame" (2006).

[15] ÜRO peasekretäri aruanne "Rahvusvaheline ränne ja areng" (A/60/871).

[16] OECD, "Rände mõju päritoluriikidele: mida me teame" (2006).

[17] ÜRO arenguprogramm, "Inimarengu aruanne 2001".

[18] KOM(2005)0669.

[19] Nagu seda nimetab Ühendkuningriigi parlamendi alamkoja rahvusvahelise arengu komisjon.

[20] Sellist poliitikat on edukalt rakendatud Mehhiko programmi "Dos por uno" ja Itaalia algatuse "Juntos por los Andes" puhul.

[21] KOM(2005)0603.

[22] Esimene rände teabe- ja juhtimiskeskus luuakse Bamakos (Malil).

--------------------------------------------------