Euroopa Liidu Teataja L 342 , 12/12/1997 Lk 0019 - 0043



Konventsioon Doonau jõe kaitse ja säästva kasutamise alase koostöö kohta (Doonau kaitse konventsioon) SISUKORD Preambul I osa: Üldsätted Artikkel 1: Mõisted Artikkel 2: Koostöö eesmärgid ja põhimõtted Artikkel 3: Kohaldamisala Artikkel 4: Koostöövormid II osa: Mitmepoolne koostöö Artikkel 5: Piiriülese mõju vältimine, kontroll ja vähendamine Artikkel 6: Konkreetsed veevarude kaitse meetmed Artikkel 7: Heite piiramine: veekvaliteedi eesmärgid ja kriteeriumid Artikkel 8: Heiteandmekogud, tegevusprogrammid ja tööde käigu ülevaated Artikkel 9: Seireprogrammid Artikkel 10: Aruandekohustused Artikkel 11: Nõupidamistegevus Artikkel 12: Teabevahetus Artikkel 13: Edastatud teabe kaitse Artikkel 14: Avalikkuse teavitamine Artikkel 15: Teadus- ja arendustegevus Artikkel 16: Side-, hoiatus- ja häiresüsteemid, hädaolukordade lahendamise plaanid Artikkel 17: Vastastikune abi III osa: Rahvusvaheline komisjon Artikkel 18: Moodustamine, ülesanded ja pädevus Artikkel 19: Bukaresti deklaratsiooniga seonduvate küsimuste ülekandmine IV osa: Menetlus- ja lõppsätted Artikkel 20: Lisade kehtivus Artikkel 21: Olemasolevad või täiendavad lepingud Artikkel 22: Osaliste konverents Artikkel 23: Konventsiooni muudatused Artikkel 24: Vaidluste lahendamine Artikkel 25: Allakirjutamine Artikkel 26: Ratifitseerimine, vastuvõtmine või kinnitamine Artikkel 27: Jõustumine Artikkel 28: Ühinemine ja osalemine Artikkel 29: Taganemine Artikkel 30: Hoiulevõtja ülesanded Artikkel 31: Autentsed tekstid, hoiulevõtja I lisa: 1. osa: Parim võimalik tehnika 2. osa: Parim keskkonnapraktika II lisa: Tööstussektorid ja ohtlikud ained 1. osa: Tööstussektorite ja tööstusharude loetelu 2. osa: Ohtlike ainete ja ainerühmade suunisnimekiri III lisa: Vee kvaliteedi eesmärkide ja kriteeriumide üldsuunised IV lisa: Doonau jõe kaitse rahvusvahelise komisjoni põhikiri V lisa: Vahekohus PREAMBUL Konventsiooniosalised, JUHINDUDES tugevast tahtest tõhustada oma veemajanduslikku koostööd vee kaitse ja kasutuse valdkonnas; VÄLJENDADES OMA HOOLT Doonau jõgikonna veekogude seisundi muutuste lühiajaliste või pikaajaliste kahjulike mõjude esinemise ja nende ohu üle Doonau riikide keskkonnale, majandusele ja heaolule; RÕHUTADES kiiret vajadust võtta tugevdatud riiklikke ja rahvusvahelisi meetmeid, et vältida, kontrollida ja vähendada olulist kahjulikku piiriülest mõju, mis tuleneb kahjulike ainete ja toiteainete heitest Doonau jõgikonna veekeskkonda, pöörates sellekohast tähelepanu ka Musta mere suhtes; TUNNUSTADES meetmeid, mida Doonau riigid on juba võtnud enda algatusel ning nende kahepoolses ja mitmepoolses koostöös, samuti jõupingutusi, mida on juba tehtud Euroopa Julgeoleku- ja Koostöökonverentsi töö raames, ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni ja Euroopa Ühenduse poolt koostöö edendamiseks, kahe- ja mitmepoolsel tasandil piiriülese reostuse vältimise ja kontrollimise, säästva veemajanduse, veevarude mõistliku kasutamise ja kaitse eesmärgil; VIIDATES eriti 17. märtsi 1992. aasta piiriüleste vooluveekogude ja rahvusvaheliste järvede kaitsmise ja kasutamise konventsioonile, samuti olemasolevale kahe- ja mitmepoolsele koostööle Doonau riikide vahel, mida jätkatakse ja võetakse arvesse kõikide Doonau riikide koostöö raames, ning osutades 21. aprilli 1992. aasta Musta mere saastekaitse konventsioonile; PÜRGIDES Doonau jõe ja selle jõgikonna veevarude kestva parenduse ja kaitse suunas eriti piiriüleses kontekstis ning säästva veemajanduse suunas, võttes arvesse Doonau riikide huve veekasutuse valdkonnas ja aidates samal ajal kaasa Musta mere merekeskkonna kaitsele, ON KOKKU LEPPINUD JÄRGMISES: I OSA ÜLDSÄTTED Artikkel 1 Mõisted Käesolevas konventsioonis kasutatakse mõisteid järgmises tähenduses: a) Doonau riigid – suveräänsed riigid, kelle valduses on oluline osa Doonau jõe valgalast. Oluline osa on selline osa, mille pindala on suurem kui 2000 km2 kogu valgalast; b) valgala (Doonau valgala) – Doonau jõe hüdroloogiline valgala, mis on konventsiooni osalisriigi valduses; c) piiriülene mõju – igasugune kahjulik mõju jõekeskkonnale, mis tuleneb inimtegevuse poolt põhjustatud veeseisundi muutumisest ja ulatub üle konventsiooni osalisriikide haldusala piiride. Sellised muutused võivad kahjustada elu ja vara ning ohustada rajatisi ja vee ökosüsteeme; d) ohtlikud ained – ained, mis on mürgised, kantserogeensed, mutageensed, teratogeensed või bioakumuleeruvad, eriti kui need ained on püsivad ning avaldavad elusorganismidele olulist kahjulikku mõju; e) veele ohtlikud ained – ained, mille võimalik oht veevarude suhtes on erakordselt kõrge, mistõttu nende käsitsemine nõuab spetsiaalseid ennetavaid ja kaitsemeetmeid; f) punkt- ja hajureostusallikad – saaste- ja toitaineallikad, kus need satuvad vette paiksete heidete tulemusena (punktreostusallikad) või üle valgala levinud mõju tulemusena (hajureostusallikad); g) veebilanss – seos jõe kogu vesikonna loodusliku veekeskkonna ja selle osiste vahel (sademed, aurumine ning pindmine ja maa-alune äravool). Lisaks sellele kuulub siia ka praeguste inimmõjude komponent, mis tuleneb veekasutusest ja mõjutab vee kvaliteeti; h) koondandmed – summaarsed andmed, mis on tuletatud ülemjooksu asjakohastest veebilanssidest ning mida kasutatakse alamjooksu veebilansside ja Doonau jõe üldise veebilansi koostamiseks. Selles osas hõlmavad koondandmed kõigi Doonau jõe valgalas paiknevate oluliste piiriüleste veekogude veebilansi komponente. Koondandmetes kasutatakse piiriüleste veekogude ristlõikeid kohtades, kus need puutuvad vastu konventsiooni osalisriikide piire, lõikuvad piiridega või paiknevad piiridel; i) rahvusvaheline komisjon – käesoleva konventsiooni artikli 18 alusel moodustatud organisatsioon. Artikkel 2 Koostöö eesmärgid ja põhimõtted 1. Konventsiooni osalisriigid püüavad saavutada säästva ja õiglase veemajanduse eesmärke, sealhulgas valgala pinna- ja põhjavee kaitset, parendamist ja mõistlikku kasutamist. Lisaks sellele teevad konventsiooni osalisriigid kõik selleks, et ohjeldada veele ohtlike ainetega seotud õnnetustest, Doonau jõe üleujutustest ja jääohtudest tulenevaid ohte. Peale selle aitavad nad kaasa Musta mere saastekoormuse selle osa vähendamisel, mis pärineb kõnealusest valgalast. 2. Vastavalt käesoleva konventsiooni sätetele teevad konventsiooni osalisriigid koostööd veemajanduse põhiküsimustes ning võtavad kõiki kohaseid õiguslikke, halduslikke ja tehnilisi meetmeid, et vähemalt säilitada ja parendada Doonau jõe ja selle valgala praegust keskkonna- ja vee kvaliteedi seisundit ning vältida ja võimalikult palju vähendada praegusi või võimalikke kahjulikke mõjusid ja muutusi. 3. Selleks määravad konventsiooni osalisriigid kindlaks vastavad prioriteedid, võttes arvesse veereostuse vähendamise meetmete ning mõistliku, säästva veekasutuse vajalikkust, ja tugevdavad, ühtlustavad ja kooskõlastavad meetmeid, mida võetakse ja kavandatakse võtta riiklikul ja rahvusvahelisel tasandil kogu Doonau jõgikonnas Doonau jõe säästva arengu ja keskkonnakaitse eesmärgil. Selle eesmärgi konkreetne ülesanne on tagada veevarude säästev kasutamine asulate, tööstuse ja põllumajanduse poolt ning ökosüsteemide kaitse ja taastamine ning ühtlasi täita teisi, inimeste tervisega seotud nõudeid. 4. Põhimõte, et saastaja maksab, ja ettevaatuspõhimõte on aluseks kõikidele meetmetele, mille eesmärk on Doonau jõe ja selle valgala veekogude kaitse. 5. Veemajanduslik koostöö on suunatud säästvale veemajandusele, st stabiilse, keskkonnaohutu arengu kriteeriumidele, mis on samal ajal suunatud: - üldise elukvaliteedi säilitamisele, - loodusvaradele jätkuva juurdepääsu säilitamisele, - kestvate keskkonnakahjustuste vältimisele ja ökosüsteemide kaitsele, - ennetava lähenemise teostamisele. 6. Konventsiooni kohaldamine ei põhjusta mingil juhul olulist otseste ega kaudsete mõjude suurenemist jõekeskkonnale. 7. Igal konventsiooni osalisriigil on õigus vastu võtta ja rakendada meetmeid, mis on käesolevas konventsioonis sätestatuist rangemad. Artikkel 3 Kohaldamisala 1. Käesolevat konventsiooni kohaldatakse artikli 1 lõikes b määratletud Doonau jõe valgala suhtes. 2. Käesolevat konventsiooni kohaldatakse eriti järgmiste kavandatud tegevuste ja praeguste meetmete suhtes ulatuses, milles need põhjustavad või võivad põhjustada piiriülest mõju: a) reoveeheide, toite- ja ohtlike ainete heide nii punkt- kui hajureostusallikatest ning soojusreostus; b) kavandatud vesiehitustegevus ja -meetmed, eriti vooluveekogude reguleerimine ning äravoolu ja säilitustaseme juhtimine, üleujutuste vältimine ja jääohu vähendamine, samuti vooluveekogus või selle kõrval asuvate rajatiste mõju selle veerežiimile; c) muu kavandatud tegevus ja meetmed, mille eesmärgiks on veekasutus, näiteks vee-energia kasutamine, veeülekanne ja -ärastus; d) olemasolevate vesiehitiste, nt veehoidlate ja hüdroelektrijaamade käitamine; meetmed keskkonnamõju, sealhulgas arvatud hüdroloogilise seisundi kahjustamise, erosiooni, abrasiooni, üleujutuse ja settevoolu vältimiseks; meetmed ökosüsteemide kaitseks; e) veele ohtlike ainete käitlemine ja õnnetuste ennetamine. 3. Käesolevat konventsiooni kohaldatakse kalanduse ja siseveeteelaevanduse osas ulatuses, mis on seotud vee kaitsega nende tegevustega põhjustatud reostuse eest. Artikkel 4 Koostöövormid Käesolevast konventsioonist tulenevad koostöövormid on reeglina järgmised: a) nõupidamised ja ühistegevus rahvusvahelise komisjoni raames vastavalt käesoleva konventsiooni sätetele; b) teabe vahetamine kahe- ja mitmepoolsete lepete, õigusaktide ja meetmete kohta veemajanduse valdkonnas; õigusdokumentide ja eeskirjade ning muude väljaannete vahetamine; muud teabe ja kogemuste vahetamise vormid. II OSA MITMEPOOLNE KOOSTÖÖ Artikkel 5 Piiriülese mõju vältimine, kontroll ja vähendamine 1. Konventsiooni osalisriigid töötavad välja, võtavad vastu ja rakendavad asjakohaseid õiguslikke, halduslikke ja tehnilisi meetmeid ning tagavad selliste riigisiseste eeltingimuste ja aluste olemasolu, mida on vaja veekvaliteedi tõhusa kaitse ja säästva veekasutuse tagamiseks ning seetõttu piiriülese mõju vältimiseks, kontrollimiseks ja vähendamiseks. 2. Selleks võtavad konventsiooni osalisriigid eraldi või ühiselt järgmisi meetmeid: a) registreerivad looduslike veevarude seisundi Doonau jõe valgalas, rakendades kokkulepitud kvantiteedi- ja kvaliteediparameetreid, sealhulgas asjaomaseid meetodeid; b) võtavad vastu õigusakte, mis kehtestavad reoveeheitmetele esitatavad nõuded, sealhulgas ajapiirid; c) võtavad vastu õigusakte veele ohtlike ainete käitlemise kohta; d) võtavad vastu õigusakte hajureostusallikatest pärinevate toitainete või ohtlike ainete heitmete vähendamiseks, eriti toitainete ning taimekaitsevahendite ja pestitsiidide põllumajandusliku kasutamise osas; e) nimetatud õigusaktide kõrgele kaitsetasemele ühtlustamise ja vastavate meetmete ühtlustatud rakendamise eesmärgil võtavad konventsiooni osalisriigid arvesse rahvusvahelise komisjoni esitatud tulemusi ja ettepanekuid; f) konventsiooni osalisriigid teevad koostööd ja rakendavad kohaseid meetmeid, et vältida eriti transpordist tulenevate jäätmete ja ohtlike ainete piiriülest mõju. Artikkel 6 Veevarude kaitse spetsiifilised meetmed Konventsiooni osalisriigid võtavad kohaseid meetmeid piiriülese mõju vältimiseks või vähendamiseks ja veevarude säästvaks ja õiglaseks kasutamiseks ning ökoloogiliste varude kaitseks, eriti: a) pikaajalisele kaitsele kuuluvate põhjaveevarude ning olemasoleva või tulevase joogiveevarustuse seisukohalt väärtuslike kaitsetsoonide kindlaksmääramiseks; b) põhjaveevarude, eriti pikaajalises perspektiivis joogiveevarustuseks reserveeritud varude reostuse vältimiseks, mida põhjustavad eriti nitraadid, taimekaitsevahendid ja pestitsiidid ning muud ohtlikud ained; c) juhusliku reostuse ohu vähendamiseks ennetavate ja kontrollmeetmete abil; d) vee kvaliteedile avalduvate võimalike mõjude arvestamiseks, mis tulenevad planeeritud tegevusest ja rakendatavatest meetmetest vastavalt artikli 3 lõikele 2; e) eri biotoobielementide tähtsuse hindamiseks jõeökoloogia seisukohalt ja meetmete kavandamiseks vee ja ranniku ökoloogiliste tingimuste parendamise eesmärgil. Artikkel 7 Heite piiramine: veekvaliteedi eesmärgid ja kriteeriumid 1. Konventsiooni osalisriigid, võttes arvesse rahvusvahelise komisjoni ettepanekuid, kehtestavad heite piirväärtused, mida kohaldatakse konkreetsete tööstussektorite või tööstusharude suhtes reostuskoormuste ja kontsentratsioonide osas ning mis põhinevad allikas kasutataval parimal võimalikul madala jäätmetasemega või jäätmevabal tehnikal. Ohtlike ainete heite korral põhinevad heite piirväärtused parimal võimalikul tehnikal heite vähendamiseks allikas ja/või reovee puhastamiseks. Asulareovee osas põhinevad heite piirväärtused vähemalt bioloogilise või sellega samaväärse puhastustaseme kasutamisel. 2. Hajureostusallikate jaoks töötavad konventsiooni osalisriigid välja täiendavad meetmed ohtlike ainete ja toitainete heite vältimiseks või vähendamiseks, eriti juhul, kui peamised reostusallikad on põllumajanduslikud, võttes arvesse parimat keskkonnapraktikat. 3. Lõigete 1 ja 2 täitmiseks sisaldab konventsiooni II lisa tööstussektorite ja tööstusharude loetelu ning selliste ohtlike ainete ja ainerühmade nimekirja, mille heidet punkt- ja hajureostusallikatest tuleb vältida või oluliselt vähendada. II lisa uuendamise eest vastutab rahvusvaheline komisjon. 4. Lisaks määratleb iga osalisriik, kui see on asjakohane, veekvaliteedi eesmärgid ja rakendab veekvaliteedi kriteeriume piiriülese mõju vältimiseks, kontrollimiseks ja vähendamiseks. Sellekohased üldsuunised on toodud III lisas, mida rakendavad ja täpsustavad konventsiooni osalisriigid nii riigisisesel tasandil kui ühiselt vastavalt vajadusele. 5. Võttes eesmärgiks heidete tõhusa piiramise oma haldusalas, tagavad konventsiooni osalisriigid vajalikud eeltingimused ja nende täitmise. Nad tagavad, et: a) riiklikud heite piiramise eeskirjad ja nende standardite tase ühtlustatakse järk-järgult käesolevast konventsioonist tuleneva heite piiramisega; b) reoveeheited põhinevad eranditult lubadel, mille on eelnevalt väljastanud pädevad asutused piiratud kehtivusperioodiks; c) eeskirjad ja load ennetus- ja kontrollmeetmete rakendamiseks uute või kaasajastatud tööstusrajatiste korral, eriti kui tegemist on ohtlike ainetega, on suunatud parimale võimalikule tehnikale ja kuuluvad täitmisele eelisjärjekorras; d) kui suubla ja selle ökosüsteemi iseloom seda seoses lõikega 4 nõuab, kohaldatakse standarditest veelgi rangemaid piiranguid, üksikjuhtudel isegi keelustamist; e) pädevad asutused jälgivad, et tegevus, mis võib põhjustada piiriülest mõju, toimub vastavuses kehtivate lubade ja nõuetega; f) kohaldatakse keskkonnamõju hindamist kooskõlas riigiüleste ja rahvusvaheliste õigusaktidega või muid menetlusi keskkonnamõjude hindamiseks; g) artikli 3 lõikes 2 ja artikli 16 lõikes 2 nimetatud tegevuste ja meetmete kavandamisel, lubamisel ja teostamisel võtavad pädevad asutused arvesse veele ohtlike ainetega seotud õnnetuste ohtu, rakendades ennetavaid meetmeid ja nõudes õnnetusejärgsete vastumeetmete rakendamise kava. Artikkel 8 Heiteandmekogud, tegevusprogrammid ja tööde käigu ülevaated 1. Konventsiooni osalisriigid koguvad perioodiliselt andmeid asjakohaste punkt- ja hajureostusallikate kohta Doonau jõe valgalas, sealhulgas juba vastavate heidete osas rakendatud vältimis- ja vähendamismeetmete ning nimetatud meetmete tegeliku tõhususe kohta, võttes arvesse artikli 5 lõike 2 punkti a. 2. Sellele tuginedes koostavad konventsiooni osalisriigid etapiviisi nimekirja edasistest vältimis- ja vähendamismeetmetest, mida rakendatakse järk-järgult vastavalt konventsiooni eesmärkide saavutamise vajadusele. 3. Heiteandmekogu ja rakendatavate meetmete nimekiri on aluseks ühistele tegevusprogrammidele, mida konventsiooni osalisriigid välja töötavad, võttes arvesse pakilisuse ja tõhususe osas seatud prioriteete. Nimetatud tegevusprogrammid on suunatud eriti tööstus- ja asulate punktreostusallikatest ning hajureostusallikatest pärinevate reostuskoormuste ja -kontsentratsioonide vähendamisele. Muu hulgas sisaldavad need vältimis- ja vähendamismeetmeid, kaasa arvatud aja- ja kuluhinnanguid. 4. Lisaks sellele jälgivad konventsiooni osalisriigid ühiste tegevusprogrammide täitmise kulgu, viies läbi perioodilisi tööde käigu ülevaatusi. Need ülevaatused hõlmavad nii rakendatud kaitsemeetmeid kui tööde edenemist seoses jõe seisundiga tegeliku hinnangu valguses. Artikkel 9 Seireprogrammid Oma riikliku tegevuse alusel teevad konventsiooni osalisriigid koostööd seire ja hindamise valdkonnas. 1. Selleks osalisriigid: - ühtlustavad või muudavad võrreldavaks riigisisesel tasandil rakendatavad seire ja hindamise meetodid, eriti jõe kvaliteedi, heidete kontrolli, üleujutuste ennustamise ja veebilansi valdkondades, et saavutada võrreldavaid tulemusi, mida kasutada ühises seire- ja hindamistegevuses, - töötavad välja kooskõlastatud või ühised seiresüsteemid, milles kasutatakse paikseid või liikuvaid mõõteseadmeid, side- ja andmetöötlusvahendeid, - töötavad välja ja rakendavad ühiseid programme jõeolude seireks Doonau valgalas, mis hõlmab vee kvaliteeti ja kvantiteeti, setteid ja jõe ökosüsteeme ning on aluseks piiriülese mõju, näiteks piiriülese reostuse ja veerežiimi muutuste, samuti veebilansi, üleujutuste ja jääohu muutuste hindamiseks, - töötavad välja ühised või ühtlustatud meetodid reoveeheitmete seireks ja hindamiseks, sealhulgas andmete töötlemise, hindamise ja dokumenteerimise meetodid, võttes arvesse tööstusharuomaseid heitepiiranguid (II lisa, 1. osa), - koostavad andmekogusid vastavate punktreostusallikate, sealhulgas heidetud saasteainete kohta (heiteandmekogud) ja hindavad vee saastet hajureostusallikatest, võttes arvesse II lisa 2. osa; vaatavad need dokumendid läbi vastavalt tegelikule seisundile. 2. Eelkõige lepivad nad kokku seirepunktide, jõe kvaliteedi omaduste ja reostusparameetrite osas, mida Doonau jõel piisava sagedusega regulaarselt hinnatakse, võttes arvesse asjaomase vooluveekogu ökoloogilist ja hüdroloogilist iseloomu ning vastavas valgalas heidetud saasteainete tüüpilisi heiteid. 3. Konventsiooni osalisriigid määravad ühtlustatud meetoditega kindlaks veebilansid riigikaupa ja Doonau jõgikonna üldise veebilansi. Sel eesmärgil edastavad konventsiooni osalisriigid vajalikus ulatuses koondandmeid, mida saab ühtlustatud meetodite abil piisavalt võrrelda. Samade andmete alusel saab koostada ka veebilansse Doonau jõe peamiste lisajõgede jaoks. 4. Nad hindavad perioodiliselt Doonau jõe kvaliteedi seisundit ning piiriülese mõju vältimiseks, kontrollimiseks ja vähendamiseks rakendatud meetmetega saavutatut. Tulemused avalikustatakse vastavates väljaannetes. Artikkel 10 Aruandekohustused Konventsiooni osalisriigid esitavad rahvusvahelisele komisjonile aruandeid põhiküsimustes, mida on komisjonile vaja tema ülesannete täitmiseks. Need aruanded hõlmavad eelkõige: a) konventsioonis sätestatud või komisjoni poolt nõutavaid aruandeid ja dokumente; b) teavet selliste kahe- ja mitmepoolsete lepingute ja lepete olemasolu, sõlmimise, muutmise või tühistamise kohta, mis reguleerivad Doonau jõe ja selle valgala kaitset ja veemajandust või on seotud nende küsimustega; c) teavet oma vastavate seaduste, määruste ja muude õigusaktide kohta, mis reguleerivad Doonau jõe ja selle valgala kaitset ja veemajandust või on seotud nende küsimustega; d) teabe edastamist hiljemalt kokkulepitud aja möödumisel pärast otsuse langetamist rahvusvahelise komisjoni poolt, tegevusele suunatud otsuste, näiteks soovituste, programmide ja meetmete riigisisesel tasandil täitmise viisi, ajapiiride ja finantskulude kohta; e) pädevate asutuste nimetamist, kelle poole rahvusvaheline komisjon või teised konventsiooni osalisriigid võivad konventsiooni raames koostöö eesmärgil pöörduda; f) teavet kavandatud tegevuse kohta, mis võib oma iseloomu tõttu põhjustada piiriülest mõju. Artikkel 11 Nõupidamistegevus 1. Pärast eelnevat teabevahetust algatavad asjaomased konventsiooni osalisriigid ühe või mitme konventsiooni osalisriigi nõudel nõupidamise artikli 3 lõikes 2 nimetatud kavandatud tegevuse üle, mis võib põhjustada piiriülest mõju, kui nimetatud teabevahetus ja nõupidamine ei ole juba kahepoolse või muu rahvusvahelise koostöö osa. Nõupidamisi viiakse reeglina läbi rahvusvahelise komisjoni raames ja lahenduse leidmise eesmärgil. 2. Enne kavandatud tegevuse kohta otsuse langetamist ootavad pädevad asutused – välja arvatud otsese ohu korral – ära nõupidamiste tulemused, välja arvatud juhul, kui need ei ole hiljemalt ühe aasta möödumisel nende alustamisest veel lõppenud. Artikkel 12 Teabevahetus 1. Vastavalt rahvusvahelise komisjoni otsusele vahetavad konventsiooni osalisriigid mõistlikult saadaolevaid andmeid, muu hulgas: a) andmeid Doonau jõe valgala jõekeskkonna üldseisundi kohta; b) parima võimaliku tehnika rakendamise ja kasutamise kogemusi ning teadus- ja arendustöö tulemusi; c) andmeid heidete ja seire kohta; d) meetmeid, mis on võetud või mida kavatsetakse võtta piiriülese mõju vältimiseks, kontrollimiseks ja vähendamiseks; e) reoveeheitmete kohta kehtivaid eeskirju; f) andmeid veele ohtlike ainetega seotud õnnetuste kohta. 2. Et ühtlustada heitkogustele seatud piiranguid, vahetavad konventsiooni osalisriigid teavet oma riigisiseste eeskirjade kohta. 3. Kui konventsiooni osalisriik soovib saada teiselt osalisriigilt andmeid või teavet, mis ei ole talle kättesaadavad, tuleb viimasel püüda see nõue täita, kuid ta võib sealjuures teavet küsivalt osalisriigilt nõuda mõistliku summa ulatuses tasu selliste andmete või teabe kogumise ja, kui see on asjakohane, siis töötlemise eest. 4. Käesoleva konventsiooni rakendamise eesmärgil hõlbustavad konventsiooni osalisriigid parima võimaliku tehnika vahetamist, edendades eelkõige järgmist: võimaliku tehnika kaubanduslik vahetus, otsesed tööstuskontaktid ja koostöö, sealhulgas ühisettevõtted; teabe ja kogemuste vahetus; ning tehnilise abi andmine. Konventsiooni osalisriigid korraldavad samuti ühiseid koolitusprogramme ning asjakohaseid seminare ja nõupidamisi. 5. Käesoleva konventsiooni sätted ei mõjuta osalisriikide õigusi ega kohustusi kaitsta isikuandmeid, intellektuaalset omandit, seahulgas tööstus- või ärisaladusi puudutavat teavet, või riigisaladusi, vastavalt nende riigisisesele õigusele, õigusaktidele, eeskirjadele või kinnistunud õigustavale ning kohaldatavatele rahvusvahelistele õigusaktidele. 6. Kui üks konventsiooni osalisriik siiski otsustab anda sellist kaitstud teavet teisele osalisriigile, austab teabe saanud osalisriik selle konfidentsiaalsust ja tingimusi, millistel see saadi, ning kasutab nimetatud teavet ainult neil eesmärkidel, milleks see anti. Artikkel 13 Edastatud teabe kaitse Kui vastavalt käeolevale konventsioonile edastatakse tööstus- ja ärisaladusi või muud konfidentsiaalset teavet kooskõlas riigisiseste seadustega, hoiavad nimetatud teabe saanud konventsiooni osalisriigid seda salajas, kasutamata seda muudel eesmärkidel peale konventsioonis sätestatute, avalikustamata ja muutmata seda kättesaadavaks kolmandatele pooltele. Juhul kui mõni konventsiooni osalisriik tunneb, et ei suuda täita antud kohustust talle edastatud konfidentsiaalse teabe osas, teavitab ta sellest viivitamatult teabe andnud osalisriiki ja tagastab saadud teabe. Isikuandmed edastatakse konventsiooni osalisriikidele vastavalt teabe andud osalisriigi riigisiseste õigusaktidega. Saaja kasutab isikuandmeid ainult neid andnud osalisriigi poolt näidatud eesmärgil ja kehtestatud tingimustel. Artikkel 14 Avalikkuse teavitamine 1. Konventsiooni osalisriigid tagavad, et nende pädevatelt asutustelt nõutakse Doonau jõgikonna jõekeskkonna seisundit või kvaliteeti puudutava teabe avalikustamist mõistliku tasu eest kõikidele füüsilistele või juriidilistele isikutele iga põhjendatud taotluse korral nii kiiresti kui võimalik, ilma nimetatud isikult huvi tõendamist nõudmata. 2. Käesoleva artikli lõikes 1 nimetatud ja riikliku asutuse valduses oleva teabe võib väljastada kirjalikult, graafiliselt, suuliselt või andmekandjal. 3. Käesoleva artikli sätted ei mõjuta osalisriikide riigisisestest õigussüsteemidest ja kohaldatavatest rahvusvahelistest õigusaktidest tulenevat õigust sellise teabe saamise taotlus tagasi lükata, kui see mõjutab: a) riigiasutuste asjaajamise, rahvusvaheliste suhete ja riigikaitse konfidentsiaalsust; b) riiklikku julgeolekut; c) küsimusi, mida käsitletakse või on käsitletud kohtus või juurdluses, sealhulgas distsiplinaarjuurdluses, või mida uuritakse kohtueelse menetluse käigus; d) äri- ja tööstussaladusi, samuti intellektuaalset omandit; e) isikuandmete ja/või -andmestike konfidentsiaalsust; f) kolmanda poole esitatavat materjali, kui nimetatud pool ei ole õiguslikult kohustatud seda tegema; g) materjali, mille avalikustamine suurendaks nimetatud materjaliga seonduva keskkonna kahjustamise võimalust. 4. Riigiasutus vastab teavet taotlevale isikule nii kiiresti kui võimalik. Taotletud teabe väljastamisest keeldumise põhjused esitatakse kirjalikult. Artikkel 15 Teadus- ja arendustegevus 1. Konventsiooni eesmärkide saavutamiseks koostavad konventsiooni osalisriigid üksteist täiendavaid või ühiseid teaduslikke või tehnilisi uurimisprogramme ning edastavad rahvusvahelisele komisjonile komisjoni poolt määratud menetluse kohaselt: a) selliste üksteist täiendavate, ühiste või muude vastavate uuringute tulemused, millele juurdepääs on ametivõimudele avatud; b) muude teaduslike ja tehniliste uurimisprogrammide asjakohased osad. 2. Seda tehes arvestavad konventsiooni osalisriigid nimetatud valdkondades vastavate rahvusvaheliste organisatsioonide ja agentuuride poolt teostatud või toetatud tööd. Artikkel 16 Side-, hoiatus- ja häiresüsteemid, hädaolukordade lahendamise plaanid 1. Konventsiooni osalisriigid tagavad koordineeritud või ühiste side-, hoiatus- ja häiresüsteemide olemasolu kogu jõgikonna kontekstis ja ulatuses, mida on vaja lisaks kahepoolsel tasandil loodud ja kasutusel olevatele süsteemidele. Nad peavad nõu riigisiseste side-, hoiatus- ja häiresüsteemide ning hädaolukordade lahendamise plaanide ühtlustamise viiside ja vahendite osas. 2. Konventsiooni osalisriigid teavitavad rahvusvahelise komisjoni raames üksteist pädevatest asutustest või kontaktpunktidest, mis on määratud ühenduse võtmiseks erakorraliste juhtumite nagu juhusliku reostuse, muude kriitiliste veeolude, üleujutuste ja jääohu korral. Sellele vastavalt teevad pädevad asutused koostööd vajaduse korral ühiste hädaolukorra lahendamise plaanide koostamiseks lisaks olemasolevatele kahepoolsetele kavadele. 3. Kui pädev asutus tuvastab ohtlike ainete kontsentratsiooni järsu tõusu Doonau jões või selle valgalas või saab teate katastroofi või õnnetuse kohta, mis võib avaldada tõsist mõju Doonau jõe vee kvaliteedile ja mõjutada allavoolu asuvaid Doonau riike, teavitab nimetatud asutus määratud kontaktpunkte ja rahvusvahelist komisjoni viivitamata vastavalt komisjoni poolt kehtestatud menetlusele. 4. Üleujutustest, sealhulgas jääohtudest tulenevate ohtude ohjeldamiseks ja vähendamiseks teavitavad pädevad asutused võimaliku mõju alla sattuvaid allavoolu asuvaid Doonau riike ja rahvusvahelist komisjoni viivitamata üleujutuste esinemise ja äravoolu kohta ning jääohtude prognoosidest. Artikkel 17 Vastastikune abi 1. Parema koostöö huvides ja konventsiooni kohustuste täitmise hõlbustamiseks, eriti jõe seisundi kriitiliseks muutumisel osutavad konventsiooni osalisriigid teiste osalisriikide vastaval pöördumisel vastastikust abi. 2. Rahvusvaheline komisjon töötab välja vastastikuse abistamise menetlused, mis sisaldavad muu hulgas järgmisi teemasid: a) abi suunamine, kontrollimine, koordineerimine ja järelevalve; b) kohalikud vahendid ja teenused, mis edastatakse abi paluvale osalisriigile, sealhulgas vajaduse korral piiriületusformaalsuste hõlbustamine; c) korraldused, et hüvitada abistava osalisriigi ja/või selle töötajate panus, samuti korraldada nende transiit läbi kolmandate osalisriikide territooriumite, kui see osutub vajalikuks; d) abiteenuste hüvitamismeetodid. III OSA RAHVUSVAHELINE KOMISJON Artikkel 18 Moodustamine, ülesanded ja pädevus 1. Käesoleva konventsiooni eesmärkide ja sätete täitmiseks moodustatakse Doonau jõe kaitse rahvusvaheline komisjon, mida käesolevaks konventsioonis nimetatakse rahvusvaheliseks komisjoniks. Konventsiooni osalisriigid teevad koostööd rahvusvahelise komisjoni raames. Artiklitest 1–18 tulenevate konventsiooni osalisriikide kohustuste täitmiseks töötab rahvusvaheline komisjon välja ettepanekud ja soovitused konventsiooni osalisriikidele. 2. Rahvusvahelise komisjoni ehitus ja menetlus ning selle pädevus on üksikasjalikult sätestatud käesoleva konventsiooni IV lisas, mis sisaldab komisjoni põhikirja. 3. Lisaks talle otseselt usaldatud ülesannetele on rahvusvaheline komisjon pädev tegelema kõigi muude küsimustega, mille on komisjonile usaldanud volituse alusel konventsiooni osalisriigid vastavalt käesoleva konventsiooni artiklile 3. 4. Rahvusvahelise komisjoni poolt langetatud otsuste täitmist toetavad konventsiooni osalisriikide artiklis 10 sätestatud aruandekohustused komisjoni ees ning konventsiooni sätted, mis puudutavad mitmepoolse koostöö riiklikke aluseid ja rakendamist. 5. Rahvusvaheline komisjon vaatab läbi konventsiooni täitmisel saadud kogemused ja esitab vastavalt konventsiooni osalisriikidele ettepanekud, mis puudutavad konventsiooni muudatusi või täiendusi, või valmistab ette aluse edasiste määruste väljatöötamiseks Doonau jõe ja selle valgala kaitseks ja veemajanduseks. 6. Rahvusvaheline komisjon otsustab koostöö üle rahvusvaheliste ja riiklike organisatsioonidega või muude asutustega, mis tegelevad või on oma huvide kaudu seotud Doonau jõe ja selle valgala kaitse ja veemajandusega või veekaitse ja veemajanduse üldküsimustega. Nimetatud koostöö eesmärk on parendada koordineeritust ja vältida tehtud töö kordamist. Artikkel 19 Bukaresti deklaratsiooniga seonduvate küsimuste ülekandmine Tööd, mida teostavad konventsiooni osalisriigid 13. detsembril 1985. aastal alla kirjutatud Doonau riikide Doonau veemajanduse probleemide, eriti Doonau jõe saastekaitse alase koostöö deklaratsiooni (Bukaresti deklaratsiooni) raames vee kvaliteedi, üleujutusteabe ja -ennustuse ning veebilansi töörühmade kaudu, viiakse üle käesoleva konventsiooni rakendusalasse. IV OSA MENETLUS- JA LÕPPSÄTTED Artikkel 20 Lisade kehtivus Vastavalt artiklile 23 on I kuni V lisa konventsiooni lahutamatud osad. Artikkel 21 Olemasolevad või täiendavad lepingud Konventsiooni osalisriigid kohandavad võrdsuse ja mõlemapoolsuse põhimõttel olemasolevaid kahe- või mitmepoolseid lepinguid ja muid leppeid, et vajadusel kõrvaldada vastuolud konventsiooni põhimõtetega, ning sõlmivad vajadusel täiendavaid lepinguid või muid leppeid. Artikkel 22 Osalisriikide konverents 1. Konventsiooni osalisriigid kohtuvad rahvusvahelise komisjoni soovitusel. 2. Sellistel nõupidamistel käsitlevad konventsiooni osalisriigid eelkõige konventsiooni täitmisega seonduvaid strateegilisi küsimusi rahvusvahelise komisjoni aruande alusel ning võtavad vastu kohased soovitused või otsused. 3. Konventsiooni see osalisriik, kelle delegatsiooni juht tegutseb rahvusvahelise komisjoni eesistujana, on ühtlasi nimetatud nõupidamiste juhataja. 4. Osalisriikide konverents on pädev soovitusi või otsuseid vastu võtma, kui pärast korralist kokkukutsumist on delegatsioonidega esindatud vähemalt kolmveerand kõigist konventsiooni osalisriikidest. Kui konventsioon ei sätesta teisiti, teeb osalisriikide konverents kõik temast sõltuva, et jõuda üksmeelsele kokkuleppele. Kui üksmeelset kokkulepet ei saavutata, teatab juhataja, et kõik jõupingutused üksmeelse kokkuleppe saavutamiseks on luhtunud. Pärast sellist teadet võetakse soovitus või otsus vastu nelja viiendiku häälteenamusega kohalolevate ja hääletavate osalisriikide häältest. 5. Otsus muutub selle vastuvõtmise kuupäevale järgneva üheteistkümnenda kuu esimesel päeval siduvaks konventsiooni kõigi osalisriikide jaoks, kes selle poolt hääletasid ning ei ole nimetatud ajavahemikus teatanud täitevsekretärile kirjalikult, et nad ei suuda otsust vastuvõetavaks tunnistada. Sellise teate saab aga igal ajal tühistada; tühistamine jõustub alates hetkest, kui täitevsekretär selle saab. Nimetatud otsus muutub siduvaks iga teise osalisriigi jaoks, kes on teatanud täitevsekretärile kirjalikult, et suudab otsust vastuvõetavaks tunnistada, alates nimetatud teate saamisest või otsuse vastuvõtmise kuupäevale järgneva üheteistkümnenda kuu esimesel päeval, olenevalt sellest, milline kuupäev on hilisem. 6. Kui soovituse või otsusega kaasnevad rahalised tagajärjed, võetakse soovitus või otsus vastu ainult ühehäälselt. Artikkel 23 Konventsiooni muudatused Konventsiooni muudetakse järgmiselt: 1. Konventsiooni mis tahes osalisriik võib teha ettepanekuid käesoleva konventsiooni muutmiseks. Pakutud muudatuse teksti koos ettepanekuga konventsiooni osalisriikide konverentsi kokkukutsumiseks edastab osalisriikidele hoiulevõtja kirjalikult. 2. Kui vähemalt kolmveerand konventsiooni osalisriikidest toetavad ettepanekut osalisriikide konverentsi kokkukutsumiseks, kutsub hoiulevõtja osalisriikide konverentsi kokku kuue kuu jooksul rahvusvahelise komisjoni asukohas. 3. Muudatus peab olema konventsiooni osalisriikide konverentsil vastu võetud ühehäälselt. 4. Hoiulevõtjavalitsus esitab vastu võetud muudatuse osalisriikidele ratifitseerimiseks, heakskiitmiseks või kinnitamiseks. Muudatuse ratifitseerimisest, heakskiitmisest või kinnitamisest teatatakse hoiulevõtjavalitsusele kirjalikult. 5. Muudatus jõustub selle ratifitseerinud, heakskiitnud või kinnitanud osalisriigi jaoks kolmekümnendal päeval pärast seda, kui hoiulevõtjavalitsus on saanud teate selle ratifitseerimise, heakskiitmise või kinnitamise kohta vähemalt neljalt viiendikult konventsiooni osalisriikidelt. Seejärel jõustub muudatus iga ülejäänud osalisriigi jaoks kolmekümnendal päeval pärast seda, kui nimetatud osalisriik on oma muudatuse ratifitseerimise, heakskiitmise või kinnitamise dokumendi hoiule andnud. 6. I, II ja III lisa võib muuta rahvusvaheline komisjon vastavalt oma põhikirja artiklile 5. Artikkel 24 Vaidluste lahendamine 1. Osalisriigid püüavad lahendada käesoleva konventsiooni tõlgendamisel või rakendamisel tekkivaid vaidlusi läbirääkimiste teel või muul viisil poolte endi valiku, vajaduse korral rahvusvahelise komisjoni abil. 2. a) Kui vaidluspooled ei suuda lahendada vaidlust käesoleva artikli lõike 1 kohaselt mõõduka aja jooksul, ent mitte rohkem kui kaheteist kuu jooksul pärast seda, kui üks vaidluspool on teavitanud rahvusvahelist komisjoni, antakse vaidlus kohustusliku lahendi saamiseks ühte alljärgnevatest rahumeelse lahendamise asutustest: - Rahvusvahelisse Kohtusse, - vahekohtusse vastavalt konventsiooni V lisale. b) käesolevat konventsiooni ratifitseerides, sellega nõustudes, ametlikult kinnitades või sellega ühinedes või millal tahes hiljem võib konventsiooni osalisriik kirjalikult hoiuleandjale teatada, et vaidluse korral, mida ei lahendatud vastavalt käesoleva artikli lõikele 1, nõustub osalisriik ühe või mõlemaga alljärgnevatest vaidluslahenditest, millele on viidatud käesoleva lõike punktis a; c) kui vaidluspooled on nõustunud mõlema käesoleva lõike punktis a nimetatud vaidluslahendiga, võib vaidluse menetlemiseks esitada ainult Rahvusvahelisele Kohtule, kui osalisriigid ei otsusta teisiti; d) kui vaidluspooled ei ole nõustunud sama käesoleva lõike punktis a nimetatud vaidluslahendiga, antakse vaidlus vahekohtusse; e) konventsiooni osalisriik, kes ei ole esitanud teadet vastavalt käesoleva lõike punktile b või kelle teade enam ei kehti, loetakse vahekohtuga nõustunuks. Artikkel 25 Allakirjutamine Käesolev konventsioon on avatud allakirjutamiseks Doonau riikidele, kellel on Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni täieõigusliku liikme õigused ja privileegid vastavalt ÜRO hartale, samuti Euroopa Ühendusele ja mis tahes muule piirkondlikule majandusühendusele, kellele nimetatud riigid on nende liikmetena üle andnud pädevuse käesoleva konventsiooni reguleerimisalasse kuuluvates küsimustes, Sofias 29. juunil 1994. aastal. Artikkel 26 Ratifitseerimine, vastuvõtmine või kinnitamine Käesolev konventsioon tuleb ratifitseerida, vastu võtta või heaks kiita. Ratifitseerimis-, vastuvõtmis- või heakskiitmiskirjad antakse hoiule Rumeenia valitsusele, kes on käesoleva konventsiooni hoiulevõtja. Artikkel 27 Jõustumine Käesolev konventsioon jõustub üheksakümnendal päeval pärast üheksanda ratifitseerimis-, vastuvõtmis-, heakskiitmis- või ühinemiskirja hoiuleandmise päeva. Iga riigi või piirkondliku majandusühenduse jaoks, kes ratifitseerib, võtab vastu või kinnitab ametlikult käesoleva konventsiooni või ühineb sellega pärast üheksanda ratifitseerimis-, vastuvõtmis-, kinnitamis- või ühinemiskirja hoiuleandmist, jõustub konventsioon üheksakümnendal päeval pärast selle riigi või piirkondliku majandusühenduse ratifitseerimis-, vastuvõtmis-, kinnitamis- või ühinemiskirja hoiuleandmise päeva. Artikkel 28 Ühinemine ja osalemine 1. Käesoleva konventsiooni artiklis 25 nimetatud riik või piirkondlik majandusühendus, kes ei ole konventsioonile alla kirjutanud, võib konventsiooniga ühineda. Ühinemiskiri antakse hoiule hoiulevõtjale. 2. Konventsiooni osalisriigid võivad otsustada ühehäälselt kutsuda mis tahes muu riigi või piirkondliku majandusühenduse konventsiooniga ühinema või selles nõuandva liikmena osalema. Artikkel 29 Taganemine Mis tahes ajal pärast viie aasta möödumist päevast, mil käesolev konventsioon osalisriigi suhtes jõustus, võib see osalisriik konventsiooni liikmeskonnast välja astuda, esitades hoiulevõtjale kirjaliku teate. Väljaastumine jõustub ühe aasta möödudes pärast seda, kui hoiulevõtja on kirjaliku teate kätte saanud. Artikkel 30 Hoiulevõtja ülesanded Hoiulevõtjavalitsus täidab konventsiooni hoiulevõtja ülesandeid, eriti konventsiooni osalisriikide teavitamisel alljärgnevas: a) ratifitseerimis-, vastuvõtmis-, kinnitamis- või ühinemiskirjade hoiuleandmisest, väljaastumisest või muust teabest, teadetest ja dokumentidest käesolevas konventsioonis sätestatu kohaselt; b) konventsiooni jõustumise kuupäevast. Artikkel 31 Autentsed tekstid, hoiulevõtja Käesoleva konventsiooni originaal, mille inglis- ja saksakeelne tekst on võrdselt autentsed, antakse hoiule Rumeenia valitsusele, kes saadab selle tõestatud koopiad konventsiooni osalisriikidele. Selle kinnituseks on valitsuste täievolilised esindajad alla kirjutanud Doonau jõe kaitse ja säästva kasutamise alase koostöö konventsioonile (Doonau kaitse konventsioonile). Sofia, 29. juuni 1994 -------------------------------------------------- I LISA 1. OSA Parim võimalik tehnika 1. Parima võimaliku tehnika kasutamisel pööratakse põhitähelepanu jäätmevabale tehnoloogiale, kui see on olemas. 2. Termin parim võimalik tehnika tähendab uusimal arenguastmel protsesse, seadmeid või töömeetodeid, mis sobivad praktiliseks kasutuseks teatud meetme puhul, et piirata heiteid. Et määrata kindlaks, kas protsessid, seadmed ja töömeetodid kujutavad endast parimat võimalikku tehnikat üldiselt või üksikjuhtudel, tuleb võtta arvesse järgmist: a) võrreldavaid protsesse, seadmeid või töömeetodid, mida on hiljuti õnnestunult katsetatud; b) tehnoloogilised uuendused ja muutused teaduslikes arusaamades ja teabes; c) sellise tehnika majanduslik teostatavus; d) nii uute kui olemasolevate seadmestike paigaldamise ajalised piirangud; e) heidete laad ja hulk; 3. Seepärast on arusaadav, et see, kas teatud protsess on parim võimalik tehnika või mitte, oleneb tehnika muutumisest ajas ning majanduslikest ja sotsiaalsetest teguritest, samuti teaduslike arusaamade ja teadmiste muutumisest. 4. Kui saaste ja heidete vähendamise parima võimaliku tehnika rakendamine ei anna keskkonnakaitse suhtes vastuvõetavaid tulemusi, tuleb kohaldada lisameetmeid. 5. Termin tehnika hõlmab nii kasutatavat tehnoloogiat kui käitise projekteerimise, ehitamise, hooldamise, käitamise ja tegevuse lõpetamise viisi. 2. OSA Parim keskkonnapraktika 1. Parim keskkonnapraktika tähendab sobivaimate keskkonnakaitsemeetmete ja -strateegiate koosluse rakendamist. 2. Et määrata kindlaks, mis meetmetekooslus sisaldab parimat keskkonnapraktikat üldiselt või üksikjuhtudel, tuleb erilist tähelepanu pöörata alljärgnevale: - ettevaatuspõhimõte, - toote, selle tootmise, kasutamise ja hilisema kõrvaldamisega seonduv keskkonnaoht (vastutuspõhimõte), - asendamine vähem saastavate tegevuste või ainetega ning varude, sealhulgas energia kokkuhoid (vähendamispõhimõte), - kasutusulatus, - asendusmaterjalide või -tegevuste võimalik kasu või kahju, - areng ja muutused teaduslikes arusaamades ja teabes, - rakendamise ajalised piirangud, - sotsiaalsed ja majanduslikud mõjud. 3. Seepärast on arusaadav, et see, kas teatud tegutsemisviis teatud mõjuallika korral on parim keskkonnapraktika või mitte, oleneb tehnika muutumisest ajas ning majanduslikest ja sotsiaalsetest teguritest, samuti teaduslike arusaamade ja teadmiste muutumisest. 4. Kui saastemõjude vähendamise parima keskkonnapraktika rakendamine ei anna keskkonnakaitse suhtes vastuvõetavaid tulemusi, tuleb kohaldada lisameetmeid ja parim keskkonnapraktika määratleda uuesti. -------------------------------------------------- II LISA TÖÖSTUSSEKTORID JA OHTLIKUD AINED 1. OSA Tööstussektorite ja tööstusharude loetelu 1. Kütmine, energeetika ja kaevandamine: a) põletusrajatiste suitsugaaside ja heitõhu, tuha ja kondensaatide käsitlemine; b) jahutussüsteemid; c) söe eeltöötlemine, maagi eeltöötlemine; d) söe rikastamine ja söe kõrvalsaaduste kasutuselevõtt, brikettimine; e) puidupruunsöe ja aktiivsöe tootmine, tahma kasutuselevõtt. 2. Kivi- ja kaevetööstus, ehitusmaterjali-, klaasi- ja keraamikatööstus: a) kiudtsemendi ja kiudtsementtoodete valmistamine; b) klaasi, klaaskiu ja mineraalkiu valmistamine ning töötlemine; c) keraamikatoodete valmistamine. 3. Metallitööstus: a) metallitööd ja metallide töötlemine: galvaanimistöökojad, peitsimisseadmed, anoodoksüdeerimisseadmed, lihvimisseadmed, kuumsukelgalvaanimisseadmed, karastustöökojad, trükkplaatide valmistamine, patareide valmistamine, emailimistööd, mehaanikatöökojad, poleerimistöökojad; b) raua ja terase tootmine, sealhulgas valutööd; c) mitteraudmetallide tootmine, sealhulgas valutööd; d) rauasulamite tootmine. 4. Anorgaaniline keemia: a) aluseliste kemikaalide tootmine; b) mineraalhapete, -aluste ja -soolade tootmine; c) aluste, leeliste ja kloori tootmine aluselisel kloriidielektrolüüsil; d) mineraalväetiste (välja arvatud kaaliumkarbonaatväetiste), fosforhappe soolade ja loomasöödafosfaatide tootmine; e) naatriumkarbonaadi tootmine; f) korundi tootmine; g) anorgaaniliste pigmentide ja mineraalpigmentide tootmine; h) pooljuhtide, alaldite ja fotoelementide tootmine; i) lõhkeainete, sealhulgas pürotehnika tootmine; j) ülihajuvate oksiidide tootmine; k) baariumiühendite tootmine. 5. Orgaaniline keemia: a) aluseliste kemikaalide tootmine; b) värvainete, pigmentide ja värvide tootmine; c) tehiskiudude tootmine ja töötlemine; d) plasti, kummi ja kautšuki tootmine ning töötlemine; e) haloorgaaniliste ühendite tootmine; f) orgaaniliste lõhkeainete ja tahkekütuse tootmine; g) naha-, paberi- ja tekstiilitööstuse abiainete tootmine; h) ravimite tootmine; i) biotsiidide tootmine; j) pesu- ja puhastusvahendite toorainete tootmine; k) kosmeetikavahendite tootmine; l) želatiini, nahaliimi ja liimide tootmine. 6. Mineraalõlid ja sünteetiliste õlid: a) mineraalõli töötlemine, tootmine ja mineraalõlitoodete rafineerimine, süsivesinike tootmine; b) õli taastootmine õli-vee segudest, deemulgeerimisseadmed, jääkõli taaskasutamine ja puhastamine; c) sünteetiliste õlide tootmine. 7. Trükitööstuse, reprotöökodade, pinnatöötluse ja plastplaatide tootmine, samuti vaigu-ja plastitöötlemise muud vormid: a) trüki- ja graafikatoodete valmistamine, reprotöökojad; b) trüki- ja filmilaborid; c) kile, pildi- ja helikandjate tootmine; d) kaetud ja immutatud materjalide tootmine. 8. Puidu-, tselluloosi- ja paberitööstus: a) tselluloosi, paberi ja papi tootmine; b) puitkiudplaadi tootmine ja katmine. 9. Tekstiili-, naha- ja karusnahatööstus: a) tekstiili tootmine ja tekstiili viimistlemine; b) naha tootmine, naha viimistlemine, kunstnaha tootmine ja karusnaha viimistlemine; c) keemiline puhastus, pesumajad, poleerimisriide pesemine, villase materjali pesemine. 10. Muu: a) jäätmete ja jääkmaterjalide ümbertöötlemine, käitlemine, ladustamine, laadimine, mahalaadimine ja ladustamine: kemikaalide hoiustamine, laadimine, mahalaadimine ja teisaldamine; b) meditsiiniline ja teaduslik teadus- ja arendustegevus, haiglad, arstide vastuvõturuumid, radioloogiaasutused, laborid, katseruumid; c) tööstuslikud puhastusettevõtted, tööstusmahutite puhastamine; d) autoremonditöökojad, autopesulad; e) veekäitlus; f) värvimis- ja lakkimisettevõtted; g) taimsete ja loomsete tõmmiste tootmine ja töötlemine; h) mikroorganismide ja viiruste tootmine ja töötlemine in vitro rekombineeritud nukleiinhapetega; i) radioaktiivseid aineid kasutavad tööstussektorid (tuumatööstus). 2. OSA Ohtlike ainete ja ainerühmade suunisnimekiri A. Ainete prioriteetsed rühmad a) raskmetallid ja nende ühendid; b) halogeenorgaanilised ühendid; c) fosfori ja tina orgaanilised ühendid; d) taimekaitsevahendid, pestitsiidid (fungitsiidid, herbitsiidid, insektitsiidid, algitsiidid) ja kemikaalid, mida kasutatakse puidu, tselluloosi, paberi, naha, tekstiili jt säilitamiseks; e) naftapõhised õlid ja süsivesinikud; f) muud veekeskkonna suhtes eriti kahjulikud orgaanilised ühendid; g) anorgaanilised lämmastiku- ja fosforiühendid; h) radioaktiivsed ained, sealhulgas jäätmed. B. Ohtlikud üksikained Et teatud rühmadesse kuuluvate ainete ohtlikkuse osas esineb märkimisväärseid erinevusi, tuleb esile tõsta teatud üksikaineid, mis võivad olla praktikas eriti tähtsad. | Ained | CAS nr | | Ained | CAS nr | 1. | Elavhõbe | 7439976 | 21. | Trifluraliin | 1582098 | 2. | Kaadmium | 7440439 | 22. | Endosulfaan | 115297 | 3. | Vask | 7440508 | 23. | Simasiin | 122349 | 4. | Tsink | ei kohaldata | 24. | Atrasiin | 1912249 | 5. | Plii | 7439921 | 25. | Tributüültinaühendid | — | 6. | Arseen | 7440382 | 26. | Trifenüültinaühendid | — | 7. | Kroom | ei kohaldata | 27. | Etüülasiinfoss | 2642719 | 8. | Nikkel | 7440020 | 28. | Metüülasiinfoss | 86500 | 9. | Boor | ei kohaldata | 29. | Fenitrotioon | 122145 | 10. | Koobalt | ei kohaldata | 30. | Fentioon | 55389 | 11. | Seleen | 7782492 | 31. | Malatioon | 121755 | 12. | Hõbe | ei kohaldata | 32. | Paratioon | 56382 | 13. | Driinid | — | 33. | Metüülparatioon | 298000 | 14. | HCH | 608731 | 34. | Diklorofoss | 62737 | 15. | DDT | 50293 | 35. | Triklooretüleen | 79016 | 16. | Pentakloorfenool | 87865 | 36. | Tetraklooretüleen | 127184 | 17. | Heksakloorbenseen | 118741 | 37. | Trikloorbenseen | — | 18. | Heksakloorbutadieen | 87683 | 38. | 1,2-diklooretaan | 107062 | 19. | Süsiniktetrakloriid | 56235 | 39. | Triklooretaan | 71556 | 20. | Kloroform | 67663 | 40. | Dioksiinid | ei kohaldata | -------------------------------------------------- III LISA Vee kvaliteedi eesmärkide ja kriteeriumide üldsuunised [1] Doonau jõe konkreetsete osade ja selle valgala veestiku jaoks välja töötatud vee kvaliteedi eesmärgid ja kriteeriumid täidavad järgmisi eesmärke ja kriteeriume: a) võtta arvesse püüdu hoida ja vajaduse korral parendada olemasolevat veekvaliteeti; b) püüda vähendada keskmist reostuskoormust ja kontsentratsioone (eriti ohtlike ainete osas) teatud aja jooksul teatud tasemele; c) võtta arvesse spetsiifilisi veekvaliteedi nõudeid (toorvee puhastamine joogiveeks, niisutamine jne); d) võtta arvesse spetsiifilisi tundlike ja kaitsealuste vete ning nende keskkonna nõudeid, nt järvede, kaldafiltreerimise kaitsetsoonide ja märgalade puhul; e) rajada veekvaliteedi keskmise ja pikaajalise hoidmise ja parendamise kavad bioloogilistesse klassidesse liigitamisele ja keemilistele suurustele; f) võtta arvesse taset, milleni eesmärgid küünivad, ning täiendavaid kaitsemeetmeid, mida võib olla vaja üksikjuhtumitel rakendada. [1] Vee kvaliteedi eesmärgid ja kriteeriumid on reeglina eraldi välja töötatud ja konkreetselt kohandatud valitsevate tingimuste jaoks vastavalt ökosüsteemidele, veevarudele ja nende kasutusele. Seetõttu antakse käesoleva konventsiooni raames osalisriikidele ainult üldised juhised. -------------------------------------------------- IV LISA Doonau Jõe Kaitse Rahvusvahelise Komisjoni Põhikiri Artikkel 1 Liikmeskond 1. Rahvusvaheline komisjon koosneb konventsiooni osalisriikide nimetatud delegatsioonidest. Konventsiooni iga osalisriik määrab ametisse kuni viis delegaati, sealhulgas delegatsiooni juhi ja tema asetäitja. 2. Lisaks sellele võib iga delegatsioon kaasata eriküsimustega tegelemiseks vajalikul arvul eksperte, kelle nimed teatatakse rahvusvahelise komisjoni sekretariaadile. Artikkel 2 Eesistujariik 1. Rahvusvahelise komisjoni eesistujaks on konventsiooni osalisriigid järjest aastakaupa nende ingliskeelsete riiginimede tähestikulises järjekorras. Eesistujariigi delegatsioon nimetab ühe oma liikmetest rahvusvahelise komisjoni eesistujaks. 2. Reeglina ei võta eesistuja rahvusvahelise komisjoni koosolekutel sõna oma delegatsiooni nimel. 3. Eesistujaga seotud täpsemad reeglid kehtestab rahvusvaheline komisjon ja need sisalduvad komisjoni töökorras. Artikkel 3 Koosolekud 1. Rahvusvaheline komisjon kutsub korralise koosoleku kokku vähemalt kord aastas eesistuja kutsel tema poolt määratud kohas. 2. Erakorralised koosolekud kutsub kokku eesistuja vähemalt kolme delegatsiooni palvel. 3. Delegatsioonijuhtide nõupidamisi võib korraldada komisjoni koosolekute vahelisel ajal. 4. Eesistuja teeb ettepaneku päevakorra kehtestamiseks, mis sisaldab alalise töörühma ja selle ekspertrühmade aruandeid. Igal delegatsioonil on õigus teha ettepanekuid lisada päevakorda punkte, mille arutamist ta soovib. Päevakorrapunktide järjekorra määrab rahvusvaheline komisjon häälteenamusega. Artikkel 4 Otsuste tegemine 1. Igal delegatsioonil on üks hääl. 2. Olenemata käesoleva artikli lõike 1 sätetega, on Euroopa Ühendusel oma pädevusse kuuluvates küsimustes nii palju hääli, kui palju nende liikmesriike on käesoleva konventsiooni osalisriikideks. Sellel organisatsioonil ei ole õigust hääletada, kui selle liikmesriigid kasutavad oma hääleõigust, ja vastupidi. 3. Rahvusvahelise komisjoni kvoorum on koos, kui kohal viibib konventsiooni osalisriikide delegatsioonidest vähemalt kaks kolmandikku. 4. Kirjalikud menetlused võivad toimuda rahvusvahelise komisjoni töökorras määratud tingimustel. Artikkel 5 Otsuste vastuvõtmine 1. Otsused ja soovitused võetakse vastu rahvusvahelise komisjoni delegatsioonide konsensuse alusel. Kui konsensust ei saavutata, teatab komisjoni eesistuja, et kõik jõupingutused konsensuse saavutamiseks on luhtunud. Kui konventsioonis pole sätestatud teisiti, võtab komisjon sellisel juhul soovituse või otsuse vastu nelja viiendiku häälteenamusega kohalolevate ja hääletavate delegatsioonide häältest. 2. Otsus muutub selle vastuvõtmise kuupäevale järgneva üheteistkümnenda kuu esimesel päeval siduvaks konventsiooni kõigi osalisriikide jaoks, kes selle poolt hääletasid ning ei ole nimetatud ajavahemikus teatanud täitevsekretärile kirjalikult, et nad ei suuda otsust vastuvõetavaks tunnistada. Sellise teate saab aga igal ajal tühistada; tühistamine jõustub alates hetkest, kui täitevsekretär selle saab. Nimetatud otsus muutub siduvaks iga teise osalisriigi jaoks, kes on teatanud täitevsekretärile kirjalikult, et suudab otsust vastuvõetavaks tunnistada, alates nimetatud teate saamisest või otsuse vastuvõtmise kuupäevale järgneva üheteistkümnenda kuu esimesel päeval, olenevalt sellest, milline kuupäev on hilisem. Artikkel 6 Ekspertrühmad 1. Rahvusvaheline komisjon moodustab alalise töörühma. Teatud töövaldkondade ja konkreetsete probleemide jaoks kaasatakse alalised või ajutised ekspertrühmad. 2. Alalisse töörühma ja ekspertrühmadesse kuuluvad komisjoni delegatsioonide poolt nimetatud delegaadid ja eksperdid. 3. Alalisse töörühma kuuluvad konventsiooni kõigi osalisriikide delegaadid. Rahvusvaheline komisjon nimetab selle esimehe ja määrab kindlaks delegaatide suurima arvu. Samuti määrab komisjon kindlaks ekspertrühmades osalevate ekspertide arvu. Artikkel 7 Sekretariaat 1. Komisjoni juurde asutatakse alaline sekretariaat. 2. Alalise sekretariaadi asukoht on Viinis. 3. Rahvusvaheline komisjon nimetab täitevsekretäri ja sätestab teiste vajalike töötajate ametissenimetamise. Komisjon määrab kindlaks täitevsekretäri ametiülesanded ning ametiga kaasnevad tingimused. 4. Täitevsekretär täidab funktsioone, mis on vajalikud konventsiooni haldamiseks ja rahvusvahelise komisjoni töö juhtimiseks, samuti muid ülesandeid, mille täitmise komisjon oma töökorra ja finantseeskirjade kohaselt täitevsekretärile usaldab. Artikkel 8 Eriekspertide volitamine Oma hindamistegevuse raames, saadud tulemuste hindamiseks ja eriküsimuste analüüsiks võib rahvusvaheline komisjon volitada erispetsialiste, teadusasutusi või muid asutusi. Artikkel 9 Aruanded Rahvusvaheline komisjon esitab konventsiooni osalisriikidele oma tegevuse aastaaruande ning muud aruanded vastavalt nõuetele, mis sisaldavad ka seire- ja hindamistegevuse tulemusi. Artikkel 10 Õigus- ja teovõime ning esindus 1. Rahvusvahelisel komisjonil on selline õigus- ja teovõime, mida võib olla vaja tema funktsioonide ja eesmärkide täitmiseks vastavalt sekretariaadi asukohas kehtivale seadusele. 2. Rahvusvahelist komisjoni esindab tema eesistuja. Selline esindus määratakse täpsemalt kindlaks töökorraga. Artikkel 11 Kulud 1. Rahvusvaheline komisjon kehtestab oma finantskorra. 2. Komisjon võtab vastu ühe või kahe aasta kulude eelarve ja arutab läbi sellele järgneva rahandusperioodi eelarvekava. 3. Eelarve kogusumma, sealhulgas iga komisjoni poolt vastu võetud lisaeelarve, moodustub konventsiooni osalisriikide, välja arvatud Euroopa Ühenduse, võrdsetest osamaksetest, kui komisjon ei otsusta ühehäälselt teisiti. 4. Euroopa Ühenduse osamaks ei ületa 2,5 % eelarve halduskuludest. 5. Iga osalisriik kannab oma esindajate, ekspertide ja nõunike komisjoni töös osalemisega seotud kulud. 6. Konventsiooni iga osalisriik kannab tema territooriumil läbi viidava pidevseire ja hindamistegevuse kulud. Artikkel 12 Töökord Rahvusvaheline komisjon kehtestab oma töökorra. Artikkel 13 Töökeeled Rahvusvahelise komisjoni ametlikud keeled on inglise keel ja saksa keel. -------------------------------------------------- V LISA VAHEKOHUS 1. Konventsiooni artiklis 24 nimetatud vahekohtu menetlus järgib käesoleva lisa lõikeid 2–10. 2. a) Kui vaidlus esitatakse konventsiooni artikli 24 lõike 2 alusel kohtusse, moodustatakse ühe vaidluspoole teisele poolele esitatud taotluse kohaselt vahekohus. Vahekohtumenetluse taotluses fikseeritakse taotluse teema, eriti konventsiooni artiklid, mille tõlgendamine või rakendamine on põhjustanud vaidluse; b) taotlev vaidluspool teatab rahvusvahelisele komisjonile, et ta on taotlenud vahekohtu moodustamist, nimetades ühtlasi teise vaidluspoole ja konventsiooni artiklid, mille tõlgendamine või rakendamine on tema arvates põhjustanud vaidluse. Kumbki vaidluspool võib koosneda mitmest konventsiooni osalisriigist. Rahvusvaheline komisjon edastab saadud teabe kõikidele konventsiooni osalisriikidele. 3. Vahekohus koosneb kolmest liikmest: nii kaebav osalisriik või osalisriigid kui teine vaidluspool või teised vaidluspooled nimetavad oma vahekohtuniku kahe kuu jooksul; kaks sel viisil nimetatud vahekohtunikku määravad ühisel kokkuleppel kolmanda vahekohtuniku, kes on kohtu esimees. Viimasena nimetatu ei tohi olla kummagi vaidleva osalisriigi kodanik, tema alaline elukoht ei tohi olla kummagi osalisriigi territooriumil, ta ei tohi olla kummagi teenistuses ega tohi olla muul viisil vaidlusega seotud. 4. a) Kui üks vaidluse osapool ei nimeta vahekohtunikku kahe kuu jooksul arvates nõude saamisest, võib teine osapool teatada sellest Rahvusvahelise Kohtu esimehele, kes määrab järgmise kahe kuu jooksul vahekohtu esimehe. Pärast määramist palub vahekohtu esimees vaidluse osapoolt, kes pole määranud vahekohtunikku, teha seda kahe kuu jooksul. Kui nimetatud tähtaja möödumisel ei ole vahekohtunikku ametisse kinnitatud, teatab vahekohtu esimees sellest Rahvusvahelise Kohtu esimehele, kes nimetab puuduva vahekohtuniku järgmise kahe kuu jooksul. b) Kui kahe kuu jooksul arvates teise vahekohtuniku nimetamisest ei ole määratud vahekohtu esimeest, määrab selle ükskõik kumma osalisriigi palvel Rahvusvahelise Kohtu esimees järgmise kahe kuu jooksul. 5. a) Vahekohus langetab oma otsuse kooskõlas rahvusvahelise õiguse ja eriti käesoleva konventsiooni sätetega; b) käesoleva lisa nõuete alusel moodustatud vahekohus koostab oma töökorra ise; c) vaidluse korral vahekohtu pädevuse üle otsustatakse küsimus vahekohtu otsusega. 6. a) Vahekohtu otsused nii menetluse kui asja sisu kohta tehakse tema liikmete häälteenamusega; b) vahekohus võib faktide tuvastamiseks võtta kõiki vajalikke meetmeid. Ta võib ühe vaidluse osapoole taotlusel soovitada ajutisi vajalikke kaitsemeetmeid; c) kui kaks või enam käesoleva lisa alusel moodustatud vahekohust tegelevad asjadega, mille teemad on samad või sarnased, võivad nad üksteisele teatada faktide tuvastamise menetlusest ja võtta neid võimaluse korral arvesse; d) vaidluspooled loovad kõik võimalused menetluse tõhusaks kulgemiseks; e) vaidluspoole puudumine ei takista menetluse jätkumist. 7. Kui seoses juhtumi eritingimustega vahekohus ei otsusta teisiti, kannavad vaidlevad osalisriigid võrdsetes osades vahekohtu kulud, kaas arvatud kohtu liikmete töötasu. Vahekohus peab arvestust kõikide kulutuste kohta ja esitab osalisriikidele lõpparuande. 8. Vahekohus teeb oma otsuse teatavaks viie kuu jooksul arvates tema moodustamise päevast, välja arvatud juhul, kui ta peab vajalikuks pikendada tähtaega aja võrra, mis ei tohi ületada viit kuud. 9. Mis tahes osalisriik, kes on vaidlusalusest teemast juriidiliselt huvitatud, sest otsus juhtumi kohta võib teda mõjutada, võib vahekohtu nõusolekul astuda protsessi. Vahekohtu otsus on protsessi astunud osalisriigi jaoks sama siduv kui vaidluspoolte jaoks. 10. a) Vahekohtu otsus peab olema põhjendatud. Otsus on lõplik ja vaidluspoolte jaoks siduv. Vahekohus edastab oma otsuse vaidluspooltele ja rahvusvahelisele komisjonile. Komisjon edastab saadud teabe kõikidele konventsiooni osalisriikidele; b) kui seoses otsuse tõlgendamise või täitmisega tõusetub osalisriikide vahel vaidlus, võib ükskõik kumb osalisriik esitada selle lahendamiseks vahekohtule, kes otsuse tegi, või kui viimast ei ole võimalik kätte saada, siis teisele vahekohtule, mis moodustatakse sel eesmärgil ja samal viisil kui asja lahendanud vahekohus. -------------------------------------------------- Lõppakt Konverents Doonau jõe kaitse ja säästva kasutamise alase koostöö konventsioonile alla kirjutamiseks toimus Sofias 29. juunil 1994. aastal. Konverentsil olid esindatud järgmiste riikide valitsused: Austria, Bulgaaria, Horvaatia, Moldova, Rumeenia, Saksamaa, Slovaki Vabariik, Sloveenia, Tšehhi Vabariik, Ukraina ja Ungari. Konverentsil osales Euroopa Ühenduse esindaja. Doonau jõe jõgikonna keskkonnaprogrammi koordineerimisüksus viibis konverentsil vaatlejana. Lisatud on delegatsioonide nimekiri. Konverentsi avakoosolekul viibis Bulgaaria Vabariigi peaministri asetäitja Evgeni Matinchev, kes tervitas osalejaid. Konverents valis juhatajaks dr Valentin Bossevsky, Bulgaaria Vabariigi keskkonnaministri. Oma pöördumise esitasid Austria, Bulgaaria, Horvaatia, Moldova, Rumeenia, Saksamaa, Slovaki Vabariigi, Sloveenia, Ukraina, Ungari ja Euroopa Ühenduse delegatsiooni juhid. Konverents arutas ja võttis 29. juunil 1994. aastal vastu Doonau jõe kaitse ja säästva kasutamise alase koostöö konventsiooni. Samal päeval avati konventsioon allakirjutamiseks ning sellele kirjutasid alla Austria, Bulgaaria, Horvaatia, Moldova, Rumeenia, Saksamaa, Slovaki Vabariik, Ukraina, Ungari ja Euroopa Ühendus. Konverentsile teatati, et Sloveenia ja Tšehhi Vabariigi valitsused ei olnud veel lõpule viinud konventsioonile alla kirjutamiseks vajalikku seadusandlikku menetlust, ning ühtlasi nende soovist konventsioonile võimalikult ruttu alla kirjutada. Konverents võttis vastu deklaratsiooni mõnedes konventsiooni ajutise rakendamise küsimustes, mille tekst on lisatud käesolevale lõppaktile. Selle kinnituseks on allakirjutanud lisanud oma allkirjad käesolevale lõppaktile. Koostatud Sofias kahekümne üheksandal juunil 1994. aastal ühes originaaleksemplaris inglise ja saksa keeles, mille tekstid on võrdselt autentsed, ja mis antakse hoiule Rumeenia valitsusele. --------------------------------------------------