1979. aasta piiriülese õhusaaste kauglevi konventsiooni

protokoll

püsivate orgaaniliste saasteainete kohta

OSALISED,

OLLES OTSUSTANUD rakendada piiriülese õhusaaste kauglevi konventsiooni,

TÕDEDES, et paljude püsivate orgaaniliste saasteainete heitkogused kanduvad üle rahvusvaheliste piiride ja ladestuvad oma tekkimiskohast kaugel Euroopas, Põhja-Ameerikas ja Arktikas ning et atmosfäär on peamine saasteaineid edasi kandev keskkond,

OLLES TEADLIKUD, et püsivad orgaanilised saasteained loomulikel tingimustel ei lagune ning et neid seostatakse kahjuliku mõjuga inimeste tervisele ja keskkonnale,

TUNDES MURET, et kõrgematel troofilistel tasemetel võivad püsivad orgaanilised saasteained bioloogiliselt kasvada kogusteni, mis ohustavad nendega kokku puutuva floora ja fauna ning inimeste tervist,

TUNNISTADES, et püsivate orgaaniliste saasteainete koguste bioloogilise suurenemise tõttu on eriline oht Arktika ökosüsteemidele ja eriti sealsetele põlisrahvastele, kes elatuvad arktilistest kaladest ja imetajatest,

OLLES TEADLIKUD, et püsivate orgaaniliste saasteainete heitkoguste kontrollimise meetmed aitaksid kaasa ka keskkonna ja inimeste tervise kaitsmisele väljaspool Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Euroopa Majanduskomisjoni territooriumi, sealhulgas Arktikas ja rahvusvahelistes vetes,

OLLES OTSUSTANUD võtta meetmeid püsivate orgaaniliste saasteainete heitkoguste ennetamiseks, vältimiseks või minimeerimiseks, võttes arvesse Rio keskkonnakaitse ja arendustegevuse deklaratsiooni 15. põhimõttes sätestatud preventiivset lähenemist,

KINNITADES VEEL KORD, et riikidel on Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni hartast ja rahvusvahelistest õigusnormidest tulenevalt suveräänne õigus kasutada oma loodusvarusid oma keskkonnakaitse- ja arenduspoliitika kohaselt ning kohustus tagada, et nende pädevusse kuuluvad või nende kontrollitavad tegevused ei kahjusta teiste riikide ega siseriikliku jurisdiktsiooni piiridest väljapoole jäävate alade keskkonda,

MÄRKIDES vajadust ülemaailmse koostöö järele seoses püsivate orgaaniliste ühenditega ja meenutades Agenda 21 peatükis 9 ette nähtud ülemaailmse piiriülese õhusaaste vähendamise piirkondlike kokkulepete rolli ning eriti Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Euroopa Majanduskomisjoni rolli oma piirkondlike kogemuste jagamisel teiste maailma piirkondadega,

TÕDEDES, et toimivad allpiirkondlikud, piirkondlikud ja ülemaailmsed süsteemid, sealhulgas rahvusvahelised dokumendid, millega reguleeritakse ohtlike jäätmete käitlemist, üle piiri viimist ja kõrvaldamist, eriti Baseli konventsioon ohtlike jäätmete üle piiri viimise ja kõrvaldamise kontrolli kohta,

VÕTTES ARVESSE seda, et peamised püsivate orgaaniliste saasteainete akumuleerumist soodustavad allikad on teatavate pestitsiidide kasutamine, teatavate kemikaalide tootmine ja kasutamine ning teatavate ainete tahtmatu moodustumine jäätmete põletamisel, kütuse põlemisel ja metalli tootmisel ning liikuvad saasteallikad,

OLLES TEADLIKUD sellest, et on olemas tehnikad ja juhtimistavad püsivate orgaaniliste saasteainete õhku paisatavate heitkoguste vähendamiseks,

OLLES TEADLIKUD vajadusest majanduslikult tõhusa lähenemise järele õhusaaste vastu võitlemisel,

MÄRKIDES erasektori ja valitsusväliste sektorite panust püsivate orgaaniliste saasteainete mõju, olemasolevate alternatiivide ja heitkoguste vähendamise meetoditega seotud teadmistesse ning nende rolli püsivate orgaaniliste saasteainete heitkoguste vähendamisele kaasaaitamises,

PIDADES SILMAS seda, et püsivate orgaaniliste saasteainete vähendamiseks võetavad meetmed ei tohi osutuda meelevaldse või põhjendamatu diskrimineerimise ega rahvusvahelise konkurentsi ja kaubanduse varjatud piiramise vahendiks,

VÕTTES ARVESSE olemasolevaid teaduslikke ja tehnilisi andmeid püsivate orgaaniliste saasteainete heitkoguste, nendega atmosfääris toimuvate protsesside ning nende mõju kohta inimeste tervisele ja keskkonnale, samuti nende vähendamise maksumust, ning tunnistades teadus- ja tehnikaalase koostöö jätkamise vajadust, et soodustada arusaamist nendest küsimustest,

TUNNUSTADES püsivate orgaaniliste saasteainetega seotud meetmeid, mille mõned osalised on siseriiklikul tasandil ja/või muude rahvusvaheliste konventsioonide alusel juba võtnud,

ON KOKKU LEPPINUD järgmises:

Artikkel 1

Mõisted

Käesolevas protokollis kasutatakse järgmisi mõisteid:

1. konventsioon – Genfis 13. novembril 1979. aastal vastu võetud piiriülese õhusaaste kauglevi konventsioon;

2. EMEP – õhusaasteainete kauglevi seire ja hindamise Euroopa koostööprogramm;

3. täitevorgan – konventsiooni artikli 10 lõike 1 alusel moodustatud konventsiooni täitevorgan;

4. komisjon – Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Euroopa Majanduskomisjon;

5. osalised – käesoleva protokolli osalised, kui kontekstist ei ilmne teisiti;

6. EMEPi geograafiline rakendusala – 1979. aasta piiriülese õhusaaste kauglevi konventsiooni Genfis 28. septembril 1984. aastal vastu võetud õhusaasteainete kauglevi seire ja hindamise Euroopa koostööprogrammi (EMEP) pikaajalist rahastamist käsitleva protokolli artikli 1 lõikes 4 määratletud ala;

7. püsivad orgaanilised saasteained – orgaanilised ained, mis: i) on toksiliste omadustega;ii) on püsivad; iii) bioakumuleeruvad; iv) kalduvad atmosfääri kaudu kaugele üle riigipiiride levima ja seal sadenema jav) tõenäoliselt avaldavad kahjulikku mõju inimeste tervisele ja keskkonnale nii oma allikate lähedal kui ka neist kaugemal;

8. aine – üks keemiline aine või mitu keemilist ainet, mis moodustavad konkreetse rühma, kuna:a) neil on sarnased omadused ja need paisatakse üheskoos keskkonda või b) need moodustavad segu, mida tavaliselt turustatakse ühe tootena;

9. heitkogused – punkt- või hajureostusallikast atmosfääri heidetavad ained;

10. paikne saasteallikas – kõik paiksed hooned, struktuurid, objektid, käitised või seadmestikud, mis otseselt või kaudselt väljastavad või võivad väljastada atmosfääri mis tahes püsivaid orgaanilisi saasteaineid;

11. suurte paiksete saasteallikate kategooria – kõik VIII lisas loetletud paiksete saasteallikate kategooriad;

12. uus paikne saasteallikas – mis tahes paikne saasteallikas, mille ehitamist või põhjalikku ümberehitamist alustatakse kahe aasta möödumisel: i) käesoleva protokolli jõustumisest või ii) III või VIII lisa muudatuse jõustumisest juhul, kui paikne saasteallikas kuulub käesoleva protokolli kohaldamisalasse ainult selle muudatuse tõttu. Asjaomase riigi pädevad asutused otsustavad, kas ümberehitamine on põhjalik või mitte, võttes arvesse selliseid tegureid nagu ümberehitamisest tekkiv keskkonnatulu.

Artikkel 2

Eesmärk

Käesoleva protokolli eesmärk on püsivate orgaaniliste saasteainete vettejuhtimise, heitmete ja kadude reguleerimine, vähendamine või kõrvaldamine.

Artikkel 3

Põhikohustused

1. Välja arvatud juhul, kui tema suhtes on tehtud artikli 4 kohaselt konkreetne erand, võtab iga osaline tõhusad meetmed, et:

a) lõpetada I lisas loetletud ainete tootmine ja kasutamine vastavalt selles lisas täpsustatud rakendusnõuetele;

b) i) tagada I lisas loetletud ainete keskkonnaohutu hävitamine või kõrvaldamine, võttes arvesse asjakohaseid ohtlike jäätmete käitlemist ja kõrvaldamist reguleerivaid allpiirkondlikke, piirkondlikke ja ülemaailmseid süsteeme, eriti Baseli konventsiooni ohtlike jäätmete üle piiri viimise ja kõrvaldamise kontrolli kohta;

ii) püüda tagada, et I lisas loetletud ainete kõrvaldamine toimub riigi territooriumil, võttes arvesse sellega seotud keskkonnakaitsealaseid kaalutlusi;

iii) tagada I lisas loetletud ainete keskkonnaohutu üle piiri viimine, võttes arvesse kohaldatavaid ohtlike jäätmete üle piiri viimist reguleerivaid allpiirkondlikke, piirkondlikke ja ülemaailmseid süsteeme, eriti Baseli konventsiooni ohtlike jäätmete üle piiri viimise ja kõrvaldamise kontrolli kohta;

c) piirata II lisas loetletud ainete kasutamist kirjeldatud kasutusviisidega vastavalt selles lisas täpsustatud rakendusnõuetele.

2. Lõike 1 punktis b nimetatud nõuded jõustuvad iga aine suhtes kuupäeval, mil selle aine tootmine või kasutamine lõpeb, olenevalt sellest, kumb toimub hiljem.

3. I, II või III lisas loetletud ainete osas tuleb igal osalisel koostada asjakohased strateegiad, et tuvastada veel kasutuses olevad tooted ja jäätmed, mis neid aineid sisaldavad, ning võtta asjakohased meetmed tagamaks, et sellised jäätmed ja tooted, kui viimased muutuvad jäätmeteks, hävitatakse või kõrvaldatakse keskkonnaohutul viisil.

4. Lõigete 1–3 kohaldamisel tõlgendatakse mõisteid jäätmed, kõrvaldamine ja keskkonnaohutus nii, nagu neid mõisteid on kasutatud Baseli konventsioonis ohtlike jäätmete üle piiri viimise ja kõrvaldamise kontrolli kohta.

5. Iga osaline:

a) vähendab iga III lisas loetletud aine aastaseid heitkoguseid kõnealuse lisa kohaselt määratud võrdlusaasta heitkoguste tasemega võrreldes, võttes tõhusaid ja konkreetsetele asjaoludele vastavaid meetmeid;

b) kohaldab hiljemalt VI lisas määratud tähtaegadeks:

i) parimaid võimalikke tehnikaid, võttes arvesse V lisa, kõigi suurte paiksete saasteallikate kategooriasse kuuluvate uute paiksete saasteallikate suhtes, mille kohta V lisas on määratletud parimad võimalikud tehnikad;

ii) kõigi suurte paiksete saasteallikate kategooriasse kuuluvate uute paiksete saasteallikate suhtes vähemalt sama rangeid piirväärtusi, kui on määratletud IV lisas, võttes arvesse V lisa. Teise võimalusena võib osaline rakendada erinevaid heitkoguste vähendamise strateegiaid, mis võimaldavad saavutada samaväärseid üldisi heitkoguseid;

iii) parimaid võimalikke tehnikaid, võttes arvesse V lisa, kõigi suurte paiksete saasteallikate kategooriasse kuuluvate olemasolevate paiksete saasteallikate suhtes, mille kohta V lisas on määratletud parimad võimalikud tehnikad, sel määral, mil see on tehniliselt ja majanduslikult teostatav. Teise võimalusena võib osaline rakendada erinevaid heitkoguste vähendamise strateegiaid, mis võimaldavad saavutada samaväärset üldiste heitkoguste vähendamist;

iv) kõigi IV lisas nimetatud kategooriasse kuuluvate olemasolevate paiksete saasteallikate suhtes vähemalt sama rangeid piirväärtusi, kui on määratletud kõnealuses lisas, sel määral, mil see on tehniliselt ja majanduslikult teostatav ning võttes arvesse V lisa. Teise võimalusena võib osaline rakendada erinevaid heitkoguste vähendamise strateegiaid, mis võimaldavad saavutada samaväärset üldiste heitkoguste vähendamist;

v) tõhusaid meetmeid liikuvatest allikatest pärit heitmete kontrollimiseks, võttes arvesse VII lisa.

6. Kütuse põletamise puhul elamutes peetakse lõike 5 punkti b alapunktides i ja iii silmas kõiki selle kategooria paikseid saasteallikaid kokku.

7. Kui osalisel ei ole pärast lõike 5 punkti b kohaldamist võimalik täita mõne III lisas nimetatud aine suhtes lõike 5 punktis a esitatud nõudeid, vabastatakse ta asjaomase aine osas lõike 5 punkti a kohastest kohustustest.

8. Kõik osalised koostavad ja hoiavad ajakohastena III lisas loetletud ainete heitkoguste seireandmete kogud ning koguvad kättesaadavat teavet I ja II lisas loetletud ainete tootmise ja müügi kohta; EMEPi geograafilisse rakendusalasse kuuluvad osalised kasutavad selleks vähemalt EMEPi juhtorgani määratletud meetodeid ning ruumilist ja ajalist eristamist ning EMEPi geograafilisse rakendusalasse mittekuuluvad osalised juhinduvad täitevorgani koostatud tööprogrammis väljatöötatud meetoditest. Osalised esitavad selle teabe vastavalt artiklis 9 sätestatud aruandlusnõuetele.

Artikkel 4

Erandid

1. Artikli 3 lõiget 1 ei kohaldata laboriuurimustes või tugietalonidena kasutatavate ainekoguste suhtes.

2. Osaline võib konkreetse aine puhul teha erandi artikli 3 lõike 1 punktidest a ja c tingimusel, et erandit ei tehta ega kasutata käesoleva protokolli eesmärke kahjustaval viisil; erandi võib teha ainult järgmistel tingimustel:

a) muuks kui lõikes 1 osutatud teadustööks juhul, kui:

i) kavandatud kasutamise ja sellele järgneva kõrvaldamise käigus ei eraldu eeldatavalt keskkonda märkimisväärset ainekogust;

ii) osaline on sellise teadustöö eesmärke ja parameetreid hinnanud ning lubanud ja

iii) niipea, kui keskkonda peaks eralduma märkimisväärne ainekogus, tühistatakse erand, võetakse asjakohased meetmed aine eraldumise mõju leevendamiseks ja enne teadustöö jätkamist hinnatakse kaitsemeetmeid;

b) rahvatervisega seotud hädaolukorra vajalikuks juhtimiseks, kui:

i) osalisel puuduvad olukorra lahendamiseks muud sobilikud meetmed;

ii) võetavad meetmed on proportsionaalsed hädaolukorra ulatuse ja tõsidusega;

iii) võetakse vajalikud ettevaatusabinõud, et kaitsta inimeste tervist ja keskkonda ning tagada, et ainet ei kasutata väljaspool seda geograafilist ala, kus hädaolukord valitseb;

iv) erand tehakse ajaks, mis ei kesta kauem kui hädaolukord ja

v) pärast hädaolukorra lõppemist kohaldatakse aine allesjäänud varude suhtes artikli 3 lõike 1 punkti b sätteid;

c) väikesemõõtmeliseks kasutamiseks, mida osaline peab oluliseks, kui:

i) erand tehakse kõige rohkem viieks aastaks;

ii) osaline ei ole eelnevalt käesoleva artikli alusel erandit teinud;

iii) kavandatud kasutusviisiks puudub sobilik alternatiiv;

iv) osaline on koostanud hinnangu erandist tulenevate aine heitkoguste kohta ja nende osa kohta kõnealuse aine summaarsetes heitkogustes, mis eralduvad kõigi osaliste territooriumil kokku;

v) võetakse asjakohased ettevaatusabinõud, et tagada keskkonda eralduvate heitkoguste minimeerimine, ja

vi) pärast erandi lõppemist kohaldatakse aine allesjäänud varude suhtes artikli 3 lõike 1 punkti b sätteid.

3. Kõik osalised esitavad sekretariaadile hiljemalt 90 päeva möödumisel erandi tegemisest vähemalt järgmise teabe:

a) selle aine keemiline nimetus, mille suhtes erand tehti;

b) mis eesmärgil erand tehti;

c) erandi tegemise tingimused;

d) ajavahemik, milleks erand tehti;

e) need isikud või see organisatsioon, kelle suhtes erand kehtib; ja

f) lõike 2 punktide a ja c alusel tehtud erandi puhul hinnang erandist tulenevate aine heitkoguste kohta ja nende osa kohta kõnealuse aine summaarsetes heitkogustes, mis eralduvad kõigi osaliste territooriumil kokku.

4. Sekretariaat teeb osalistele kättesaadavaks kogu teabe, mis on saadud lõike 3 alusel.

Artikkel 5

Teabe ja tehnoloogia vahetamine

Osalised loovad kooskõlas oma seaduste, määruste ja tavadega soodsad tingimused püsivate orgaaniliste saasteainete tekkimise ja eraldumise vähendamiseks ning tulusate alternatiivide leidmiseks kavandatud teabe ja tehnoloogiate vahetamise hõlbustamiseks, edendades muu hulgas:

a) kontakte ja koostööd sobilike avalikku ja erasektorisse kuuluvate organisatsioonide ning üksikisikute vahel, kes suudavad pakkuda tehnoloogia, projekteerimise ja inseneritööga seotud teenuseid, seadmeid või rahastamist;

b) teabe vahetamist püsivate orgaaniliste saasteainete alternatiivide arendamise ja kasutamise kohta, samuti selliste alternatiivide poolt inimeste tervisele ja keskkonnale kujutava ohu hindamise ning selliste alternatiivide majandusliku ja sotsiaalse maksumuse kohta ning juurdepääsu võimaldamist sellisele teabele;

c) nimekirja koostamist osaliste määratud asutustest, kes tegelevad samasuguse tegevusega muude rahvusvaheliste foorumite raames, ja selle regulaarset ajakohastamist;

d) teabe vahetamist muude rahvusvaheliste foorumite raames tehtud tegevuste kohta.

Artikkel 6

Avalikkuse teavitamine

Osalised soodustavad kooskõlas oma seaduste, määruste ja tavadega teabe jagamist laiemale üldsusele, sealhulgas isikutele, kes on püsivate orgaaniliste saasteainete otsesed kasutajad. Selline teave võib muu hulgas hõlmata:

a) teavet riskide hindamise ja ohu kohta, sealhulgas märgistamisega seotud teavet;

b) teavet riskide vähendamise kohta;

c) teavet, mis õhutaks püsivate orgaaniliste saasteainete kõrvaldamist või nende kasutamise vähendamist, sealhulgas, kui see on asjakohane, teavet integreeritud kahjuritõrje, integreeritud taimekaitse ning sellise kõrvaldamise või vähendamise majandusliku või sotsiaalse mõju kohta ja

d) teavet püsivate orgaaniliste saasteainete alternatiivide kohta, samuti selliste alternatiivide poolt inimeste tervisele ja keskkonnale kujutatava ohu hindamise ning selliste alternatiivide majandusliku ja sotsiaalse mõju kohta.

Artikkel 7

Strateegiad, poliitika, programmid, meetmed ja teave

1. Kõik osalised töötavad hiljemalt kuue kuu möödumisel käesoleva protokolli jõustumiskuupäevast välja strateegiad, poliitika ja programmid, et täita oma käesolevast protokollist tulenevaid kohustusi.

2. Iga osaline:

a) soodustab majanduslikult teostatavate keskkonnaohutute juhtimistehnikate, sealhulgas selliste keskkonnakaitsetavade kasutamist, mis on parimad kõigi käesoleva protokolli reguleerimisalasse jäävate ainete ja selliseid aineid sisaldavate toodete, segude või lahuste kasutamise, tootmise, ringlusse laskmise, töötlemise, turustamise, käitlemise, transpordi ja ümbertöötlemise tahkude osas;

b) soodustab muude püsivate orgaaniliste saasteainete heitkoguseid vähendavate juhtimisprogrammide, sealhulgas vabatahtlike programmide elluviimist ja majandushoobade kasutamist;

c) kaalub konkreetses olukorras asjakohaste täiendavate poliitikate ja meetmete vastuvõtmist, mis võivad hõlmata mitteregulatiivseid lähenemisviise;

d) teeb otsusekindlaid ja majanduslikult teostatavaid jõupingutusi käesoleva protokolli reguleerimisalasse kuuluvates ja muudes ainetes, keemiatoodetes või toodetud kaupades saasteainetena sisalduvate ainete taseme vähendamiseks niipea, kui on kindlaks määratud kõnealuse aine allika asjaga seotus;

e) võtab oma ainete hindamise programmides arvesse täitevorgani otsuse 1998/2 lõikes 1 täpsustatud omadusi seoses ainete I, II või III lisasse kandmisel esitatava teabe ja menetlustega, sealhulgas kõigi nendes lisades tehtavate muudatustega.

3. Osalised võivad võtta rangemaid meetmeid, kui käesolevas protokollis nõutakse.

Artikkel 8

Uurimis- ja arendustegevus ning seire

Osalised soodustavad uurimis- ja arendustegevust, seiret ning koostööd, mis on seotud, kuid ei piirdu järgmisega:

a) heitkogused, kauglevi ja sadestustasemed ning nende modelleerimine, olemasolevad sadestustasemed elusas ja eluta keskkonnas, vastavate meetodite ühtlustamise korra väljatöötamine;

b) saasteainete liikumisteed representatiivsetes ökosüsteemides ja vastavad andmekogud;

c) asjakohased mõjud inimeste tervisele ja keskkonnale, sealhulgas selliste mõjude kvantitatiivne määratlemine;

d) parimad võimalikud tehnikad ja tavad, sealhulgas põllumajandustavad ning heitkoguste kontrollimise tehnikad ja tavad, mida osalised hetkel kasutavad või välja töötavad;

e) meetodid, mis võimaldavad alternatiivsete kontrollistrateegiate hindamisel arvesse võtta sotsiaalmajanduslikke tegureid;

f) tõhususe hindamisel põhinev lähenemisviis, mis ühendab asjaomase teabe, kaasa arvatud teabe, mis on saadud vastavalt punktidele a–e mõõdetud või modelleeritud keskkonnasaaste tasemete ja heitmete liikumisteede kohta ning mõjude kohta inimeste tervisele ja keskkonnale, eesmärgiga töötada välja tulevikus rakendatavad heitkoguste kontrollimise strateegiad, mille puhul võetakse arvesse ka majanduslikke ja tehnoloogilisi tegureid;

g) siseriiklike heitkoguste hindamise ja individuaalsete püsivate orgaaniliste saasteainete tulevaste heitkoguste prognoosimise meetodid ning meetodid hindamaks, kuidas saab selliseid hinnanguid ja prognoose kasutada tulevaste kohustuste struktureerimiseks;

h) käesoleva protokolli reguleerimisalasse kuuluvate ja muudes ainetes, keemiatoodetes või toodetud kaupades saasteainetena sisalduvate ainete tasemed ning selliste tasemete tähtsus kauglevi jaoks, samuti selliste saasteainete taseme ja lisaks sellele pentaklorofenooliga töödeldud puidu elutsükli jooksul tekkinud püsivate orgaaniliste saasteainete taseme vähendamise tehnikad.

Esmatähtsaks tuleks pidada nende ainete uurimist, mis kõige suurema tõenäosusega esitatakse protokolli kandmiseks artikli 14 lõikes 6 nimetatud korra kohaselt.

Artikkel 9

Aruandlus

1. Kohaldades oma äriteabe konfidentsiaalsust reguleerivat õigust:

a) esitab iga osaline komisjoni täitevsekretäri kaudu osaliste poolt täitevorganis kokku lepitud regulaarsete ajavahemike tagant täitevorganile teabe meetmete kohta, mida ta on käesoleva protokolli rakendamiseks võtnud;

b) iga EMEPi geograafilisse rakendusalasse kuuluv osaline esitab komisjoni täitevsekretäri kaudu EMEPi juhtorgani kindlaksmääratud ja osaliste poolt täitevorgani istungil heakskiidetud regulaarsete ajavahemike tagant EMEPile teabe püsivate orgaaniliste saasteainete heitkoguste taseme kohta, kasutades vähemalt EMEPi juhtorgani määratletud meetodeid ning ruumilist ja ajalist eristamist. Väljapoole EMEPi geograafilist rakendusala jäävad osalised teevad sama teabe täitevorganile palve korral kättesaadavaks. Samuti esitab iga osaline teavet III lisas loetletud ainete heitkoguste taseme kohta kõnealuses lisas nimetatud võrdlusaastatel.

2. Eespool lõike 1 punkti a kohaselt esitatav teave peab olema kooskõlas otsusega, mille osalised vormi ja sisu osas täitevorgani istungil vastu võtavad. Selle otsuse üksikasjad vaadatakse vajadusel läbi, et määrata kindlaks aruannetes sisalduva teabe vormi või sisuga seotud täiendavad andmed.

3. EMEP esitab aegsasti enne täitevorgani iga-aastast istungit teabe püsivate orgaaniliste ühendite kauglevi ja sadestumise kohta.

Artikkel 10

Läbivaatamine täitevorgani istungitel

1. Vastavalt konventsiooni artikli 10 lõike 2 punktile a vaatavad osalised täitevorgani istungitel läbi osaliste, EMEPi ja muude allorganite esitatud teabe ja käesoleva protokolli artiklis 11 nimetatud rakenduskomitee aruanded.

2. Osalised vaatavad täitevorgani istungitel pidevalt läbi käesolevas protokollis sätestatud kohustuste täitmise suunas tehtud edusammud.

3. Osalised vaatavad täitevorgani istungitel läbi käesolevas protokollis sätestatud kohustuste piisavuse ja tõhususe. Sellistel läbivaatamistel võetakse arvesse parimat olemasolevat teaduslikku teavet püsivate orgaaniliste saasteainete sadestumise mõju kohta, tehnoloogiliste arengute hinnanguid, muutuvaid majandustingimusi ja heitkoguste tasemega seotud kohustuste täitmist. Kõnealuste läbivaatamiste korra, meetodid ja ajakava määravad osalised kindlaks täitevorgani istungil. Esimene läbivaatamine tehakse hiljemalt kolme aasta möödumisel käesoleva protokolli jõustumisest.

Artikkel 11

Täitmine

Regulaarselt vaadatakse läbi, kas iga osaline täidab oma käesolevast protokollist tulenevaid kohustusi. Selliseid läbivaatamisi teeb täitevorgani 15. istungil otsusega 1997/2 moodustatud rakenduskomitee, kes esitab saadud teabe täitevorganis kokkutulevatele osalistele vastavalt kõnealuse otsuse lisas esitatud tingimustele, sealhulgas nende võimalikele muudatustele.

Artikkel 12

Vaidluste lahendamine

1. Kahe või enama osalise vahel käesoleva protokolli tõlgendamise või kohaldamisega seotud vaidluste tekkimisel püüavad asjaomased osalised lahendada vaidluse läbirääkimiste teel või mis tahes muul rahumeelsel viisil omal valikul. Vaidlusosalised teatavad oma vaidlusest täitevorganile.

2. Käesoleva protokolli ratifitseerimisel, vastuvõtmisel, heakskiitmisel või sellega ühinemisel või mis tahes ajal pärast seda võib osaline, kes ei ole piirkondliku majandusintegratsiooni organisatsioon, esitada hoiulevõtjale kirjaliku teate selle kohta, et ta tunnustab protokolli tõlgendamise või kohaldamisega seotud mis tahes vaidluse puhul kohustuslikuna ipso facto ja ilma spetsiaalse kokkuleppeta ning mis tahes osalise puhul, kes võtab endale sama kohustuse, ühte või mõlemat järgnevat vaidluste lahendamise vahendit:

a) vaidluse esitamist Rahvusvahelisele Kohtule;

b) vahekohtumenetlust menetluseeskirjade järgi, mille osalised võtavad esimesel võimalusel täitevorgani istungil vastu ja esitavad vahekohut käsitlevas lisas.

Osaline, kes on piirkondliku majandusintegratsiooni organisatsioon, võib seoses vahekohtumenetlusega esitada samasuguse avalduse kooskõlas punktis b osutatud protseduurieeskirjadega.

3. Lõike 2 kohaselt esitatud avaldus jääb jõusse, kuni see oma tähtaja möödumisel kehtivuse kaotab või kui möödub kolm kuud selle tagasivõtmise kohta kirjaliku teate hoiuleandmisest hoiulevõtjale.

4. Kui vaidlusosalised ei lepi kokku teisiti, ei mõjuta uus avaldus, tagasivõtmisest teatamine või avalduse tähtaja möödumine mingil viisil Rahvusvahelises Kohtus või vahekohtus juba arutlusel olevaid menetlusi.

5. Välja arvatud juhul, kui vaidlusosalised tunnustavad üht ja sama lõikes 2 esitatud vaidluste lahendamise vahendit, esitatakse vaidlus juhul, kui 12 kuu jooksul pärast seda, kui üks osaline on teatanud teisele nendevahelisest vaidlusest, ei ole asjaomased osalised suutnud oma vaidlust eespool lõikes 1 nimetatud vahendite abil lahendada, ühe vaidlusosalise taotlusel lepitamiseks.

6. Lõike 5 kohaldamiseks moodustatakse lepituskomisjon. Iga asjaomane osaline või, juhul kui lepitust otsivatel osalistel on ühine huvi, iga ühiste huvidega rühm nimetab võrdse arvu komisjoni liikmeid ning sel viisil nimetatud liikmed valivad ühiselt eesistuja. Komisjon esitab soovitusliku lahenduse, mida osalised heas usus arvestavad.

Artikkel 13

Lisad

Käesoleva protokolli lisad moodustavad protokolli lahutamatu osa. V ja VII lisa on soovitusliku iseloomuga.

Artikkel 14

Muudatused

1. Iga osaline võib teha ettepaneku käesoleva protokolli muutmiseks.

2. Muudatusettepanekud esitatakse kirjalikult komisjoni täitevsekretärile, kes edastab need kõigile osalistele. Osalised arutavad muudatusettepanekuid täitevorganis selle järgmisel istungil tingimusel, et täitevsekretär on need ettepanekud osalistele edastanud vähemalt 90 päeva enne istungit.

3. Käesoleva protokolli muudatused, sealhulgas I–IV, VI ja VIII lisa muudatused, võetakse vastu täitevorgani istungil kohal olevate osaliste konsensuse alusel ning need jõustuvad vastuvõtnud poolte suhtes 90. päeval pärast kuupäeva, mil kaks kolmandikku osalistest on andnud hoiulevõtjale hoiule muudatuste vastuvõtmiskirjad. Kõikide teiste osaliste suhtes jõustuvad muudatused 90. päeval pärast kuupäeva, mil asjaomane osaline on andnud hoiulevõtjale hoiule muudatuste vastuvõtmiskirja.

4. V ja VII lisa muudatused võetakse vastu täitevorgani istungil kohal olevate osaliste konsensuse alusel. 90 päeva möödumisel kuupäevast, mil komisjoni täitevsekretär on muudatuse kõigile osalistele edastanud, jõustub nende lisade muudatus nende osaliste suhtes, kes ei ole allpool lõike 5 kohaselt esitanud hoiulevõtjale teadet, kui sellist teadet ei ole esitanud vähemalt 16 osalist.

5. Osaline, kes ei suuda vastu võtta V või VII lisa muudatust, teatab sellest hoiulevõtjale kirjalikult 90 päeva jooksul alates muudatuse vastuvõtmisteate kuupäevast. Hoiulevõtja teavitab viivitama kõiki osalisi sellise teate laekumisest. Osaline võib alati asendada oma eelmise teate muudatuse vastuvõtmiskirjaga ning lisa muudatus jõustub selle osalise suhtes pärast vastuvõtmiskirja hoiuleandmist hoiulevõtjale.

6. I, II või III lisa muudatusettepanekute puhul, mis on seotud aine lisamisega käesolevasse protokolli:

a) esitab ettepaneku tegija täitevorganile täitevorgani otsuses 1998/2 (k.a selle muudatused) nimetatud teabe ja

b) osalised hindavad ettepanekut täitevorgani otsuses 1998/2 (k.a selle muudatused) kirjeldatud korra kohaselt.

7. Kõik otsused muuta täitevorgani otsust 1998/2 tehakse täitevorganis kokku tulevate osaliste konsensuse alusel ja need jõustuvad 60 päeva pärast alates vastuvõtmise kuupäevast.

Artikkel 15

Allakirjutamine

1. Käesolev protokoll on allakirjutamiseks avatud Taanis Århusis 24.–25. juunini 1998 ning seejärel Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni peakorteris New Yorgis kuni 21. detsembrini 1998 kõigile komisjoni liikmesriikidele ning riikidele, kellel on komisjoni juures konsultatiivne staatus vastavalt majandus- ja sotsiaalnõukogu 28. märtsi 1947. aasta resolutsiooni nr 36 (IV) lõikele 8, ning kõigile komisjoni suveräänsete liikmesriikide moodustatud piirkondlikele majandusintegratsiooni organisatsioonidele, kes on pädevad pidama läbirääkimisi ning sõlmima ja kohaldama rahvusvahelisi kokkuleppeid käesoleva protokolliga reguleeritavates küsimustes tingimusel, et asjaomased riigid ja organisatsioonid on konventsiooni osalised.

2. Sellistel piirkondlikel majandusintegratsiooni organisatsioonidel on nende pädevusse kuuluvates küsimustes samad õigused ja kohustused, mis käesoleva protokolliga omistatakse nende liikmesriikidele. Sellisel juhul ei kasuta nende organisatsioonide liikmesriigid ise oma õigusi.

Artikkel 16

Ratifitseerimine, vastuvõtmine, heakskiitmine ja ühinemine

1. Käesolevale protokollile alla kirjutanud osalised peavad protokolli ratifitseerima, vastu võtma või heaks kiitma.

2. Käesolev protokoll on alates 21. detsembrist 1998 avatud ühinemiseks kõigile riikidele ja organisatsioonidele, kes vastavad artikli 15 lõikes 1 esitatud nõuetele.

Artikkel 17

Hoiulevõtja

Ratifitseerimis-, vastuvõtmis-, heakskiitmis- või ühinemiskirjad antakse hoiule Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni peasekretärile, kes täidab hoiulevõtja ülesandeid.

Artikkel 18

Jõustumine

1. Käesolev protokoll jõustub 90. päeval pärast seda, kui hoiulevõtjale antakse hoiule 16. ratifitseerimis-, vastuvõtmis-, heakskiitmis- või ühinemiskiri.

2. Iga artikli 15 lõikes 1 osutatud riigi ja organisatsiooni suhtes, kes ratifitseerib, võtab vastu või kiidab heaks käesoleva protokolli või ühineb sellega pärast kuueteistkümnenda ratifitseerimis-, vastuvõtmis-, heakskiitmis- või ühinemiskirja hoiuleandmist, jõustub protokoll 90. päeval pärast seda, kui see osaline annab hoiulevõtjale hoiule oma ratifitseerimis-, vastuvõtmis-, heakskiitmis- või ühinemiskirja.

Artikkel 19

Taganemine

Pärast viie aasta möödumist kuupäevast, mil käesolev protokoll selle osalise suhtes on jõustunud, võib osaline protokollist igal ajal taganeda, esitades hoiulevõtjale kirjaliku teate. Taganemine jõustub 90. päeval pärast kuupäeva, mil hoiulevõtja teate saab, või teates täpsustatud hilisemal kuupäeval.

Artikkel 20

Autentsed tekstid

Käesoleva protokolli originaal, mille inglis-, prantsus- ja venekeelsed tekstid on võrdselt autentsed, antakse hoiule Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni peasekretärile.

SELLE KINNITUSEKS on täievolilised esindajad käesolevale protokollile alla kirjutanud.

KOOSTATUD TAANIS ÅRHUSIS tuhande üheksasaja üheksakümne kaheksanda aasta juunikuu kahekümne neljandal päeval.

--------------------------------------------------

I LISA

AINED, MILLE TOOTMINE JA KASUTAMINE KAVANDATAKSE LÕPETADA

Kui käesolevas protokollis ei ole täpsustatud teisiti, ei kohaldata käesolevat lisa allpool loetletud ainete suhtes, kui need esinevad: i) saasteainetena toodetes või ii) rakendamiskuupäevaks toodetud või kasutusel olevates toodetes või iii) piiratud kasutuskohaga keemiliste vaheproduktidena ühe või mitme aine tootmisel, mida keemiliselt muudetakse. Kui ei ole täpsustatud teisiti, jõustuvad kõik allpool nimetatud kohustused protokolli jõustumiskuupäeval.

a : Osalised nõustuvad polüklooritud terfenüülide ja "ugileci" tootmist ning kasutamist protokolli alusel uuesti hindama 31. detsembriks 2004.

Aine | Rakendusnõuded |

Lõpetatakse | Tingimused |

Aldriin CASi nr 309-00-2 | Tootmine | Puuduvad |

Kasutamine | Puuduvad |

Klordaan CASi nr 57-74-9 | Tootmine | Puuduvad |

Kasutamine | Puuduvad |

Kloordekoon CASi nr 143-50-0 | Tootmine | Puuduvad |

Kasutamine | Puuduvad |

DDT CASi nr 50-29-3 | Tootmine | 1.Tootmine lõpetatakse ühe aasta jooksul alates sellest, kui osalised jõuavad konsensuseni, et rahvatervise kaitseks selliste haiguste eest nagu malaaria ja entsefaliit on DDT-le olemas sobilikud alternatiivid.2.Selleks, et DDT tootmine võimalikult kiiresti lõpetada, vaatavad osalised nii kiiresti kui võimalik ja hiljemalt aasta jooksul pärast käesoleva protokolli jõustumist ning edaspidi vajadusel regulaarsete ajavahemike tagant läbi alternatiivide olemasolu ja kasutatavuse ning, kui see on asjakohane, edendavad DDT turvalisemate ja majanduslikult soodsamate alternatiivide kaubanduslikku kasutusse võtmist, konsulteerides Maailma Tervishoiuorganisatsiooni, ÜRO Toidu- ja Põllumajandusorganisatsiooni ning ÜRO Keskkonnaprogrammiga. |

Kasutamine | Puuduvad, v.a II lisas määratletud tingimused |

Dieldriin CASi nr 60-57-1 | Tootmine | Puuduvad |

Kasutamine | Puuduvad |

Endriin CASi nr 72-20-8 | Tootmine | Puuduvad |

Kasutamine | Puuduvad |

Heptakloor CASi nr 76-44-8 | Tootmine | Puuduvad |

Kasutamine | Puuduvad, v.a kvalifitseeritud personali poolt tulesipelgate hävitamiseks suletud tööstuslikes elektriharukarpides. Selline kasutamine vaadatakse käesoleva protokolli alusel läbi hiljemalt kahe aasta jooksul alates selle jõustumisest. |

Heksabromobifenüül CASi nr 36355-01-8 | Tootmine | Puuduvad |

Kasutamine | Puuduvad |

Heksaklorobenseen CASi nr 118-74-1 | Tootmine | Puuduvad, v.a tootmise puhul sellisteks piiratud kasutusviisideks, mida üleminekujärgus majandusega maa on täpsustanud protokollile alla kirjutades või sellega ühinedes esitatud avalduses. |

Kasutamine | Puuduvad, v.a tootmise puhul sellisteks piiratud kasutusviisideks, mida üleminekujärgus majandusega maa on täpsustanud protokollile alla kirjutades või sellega ühinedes esitatud avalduses. |

Mirex CASi nr 2385-85-5 | Tootmine | Puuduvad |

Kasutamine | Puuduvad |

PCBa | Tootmine | Puuduvad, v.a üleminekujärgus majandusega maade puhul, kes lõpetavad tootmise võimalikult kiiresti ja hiljemalt 31. detsembril 2005 ning kes kinnitavad oma kavatsust seda teha ratifitseerimis-, vastuvõtmis-, heakskiitmis- või ühinemiskirjaga esitatud avalduses. |

Kasutamine | Puuduvad, v.a II lisas määratletud tingimused |

Toksafeen CASi nr 8001-35-2 | Tootmine | Puuduvad |

Kasutamine | Puuduvad |

--------------------------------------------------

II LISA

AINED, MILLE KASUTAMIST KAVANDATAKSE PIIRATA

Kui käesolevas protokollis ei ole täpsustatud teisiti, ei kohaldata käesolevat lisa allpool loetletud ainete kohta, kui need esinevad: i) saasteainetena toodetes või ii) rakendamiskuupäevaks toodetud või kasutusel olevates toodetes või iii) piiratud kasutuskohaga keemiliste vaheproduktidena ühe või mitme aine tootmisel, mida keemiliselt muudetakse. Kui ei ole täpsustatud teisiti, jõustuvad kõik allpool nimetatud kohustused protokolli jõustumiskuupäeval.

a:

Osalised nõustuvad polüklooritud terfenüülide ja "ugileci" tootmist ning kasutamist protokolli alusel uuesti hindama 31. detsembriks 2004.

Aine | Rakendusnõuded |

Piirdub järgmiste kasutusviisidega | Tingimused |

DDT CASi nr 50-29-3 | 1.Rahvatervise kaitsmine selliste haiguste eest nagu malaaria ja entsefaliit. | 1.Lubatakse kasutada ainult integreeritud kahjuritõrjestrateegia osana ja ainult vajalikul määral ning ainult ühe aasta jooksul pärast tootmise lõpetamist I lisa kohaselt. |

2.Keemiline vaheprodukt dikofooli tootmisel. | 2.Sellist kasutusviisi hinnatakse uuesti hiljemalt kahe aasta möödumisel käesoleva protokolli jõustumisest. |

HCH (heksaklorotsükloheksaan) CASi nr 608-73-1 | Tehnilise HCH (st HCH isomeeride segu) kasutamine piirdub vaheproduktina kasutamisega keemiatoodete tootmisel. | |

Selliste toodete kasutamine, milles vähemalt 99 % HCH isomeeridest on gammaisomeerid (st lindaan, CASi nr 58-89-9), piirdub järgmiste kasutusviisidega: 1.Seemnete töötlemine.2.Pinnase töötlemine, millele järgneb kohe segunemine pealismulla pinnakihiga.3.Saematerjali, puidu ja palkide professionaalne korrektiivimmutus ja tööstuslik töötlemine.4.Rahvatervishoius ja veterinaarias paikselt kasutatav insektitsiid.5.Muud kasutusviisid kui õhust pihustamine puuseemikutele, väikesemõõtmeline kasutamine murul ning paljundusmaterjalil ja dekoratiivtaimedel kasutamine sise- ja välitingimustes.6.Tööstuslik ja kodune siseruumides kasutamine. | Kõiki lindaani piiratud kasutusviise hinnatakse käesoleva protokolli alusel uuesti hiljemalt kahe aasta möödumisel käesoleva protokolli jõustumisest. |

PCBa | Kooskõlas I lisa sätetega jõustumiskuupäeval kasutuses olevad või kuni 31. detsembrini 2005 toodetud PCBd. | Osalised teevad otsusekindlaid jõupingutusi, mille eesmärk on saavutada: a)tuvastatavate PCBde kasutamise lõpetamine seadmetes (st transformaatorites, kondensaatorites või muudes jääkvedelikke sisaldavates mahutites), mille PCBde maht on suurem kui 5 dm3 ja mille PCBde kontsentratsioon on vähemalt 0,05 %, niipea kui võimalik ja hiljemalt 31. detsembril 2010 või üleminekujärgus majandusega riikide puhul 31. detsembril 2015;b)kõigi punktis a osutatud vedelate PCBde ja muude mujal kui seadmetes kasutatavate vähemalt 0,05 %-lise PCB-sisaldusega PCBde keskkonnaohutu hävitamine või saastusest puhastamine niipea kui võimalik ja hiljemalt 31. detsembril 2015 või üleminekujärgus majandusega riikide puhul 31. detsembril 2020; jac)punktis a osutatud seadmete keskkonnaohutu saastusest puhastamine või kõrvaldamine. |

--------------------------------------------------

III LISA

ARTIKLI 3 LÕIKE 5 PUNKTIS A OSUTATUD AINED JA KOHUSTUSTE VÕRDLUSAASTAD

a:

Polütsüklilised aromaatsed süsivesinikud: heitkoguste andmekogudes kasutatakse järgmist nelja indikaatorühendit: benso(a)püreen, benso(b)fluoranteen, benso(k)fluoranteen ja indeno(1,2,3-cd)püreen.

b:

Dioksiinid ja furaanid (PCDD/F): polüklooritud dibenso-p-dioksiinid (PCDD) ja polüklooritud dibensofuraanid on kolmetsüklilised aromaatsed ühendid, mille moodustavad kaks benseeniringi, mida ühendab PCDD puhul kaks hapnikuaatomit ja PCDFi puhul üks hapnikuaatom; benseeniringi vesinikuaatomid võib asendada kõige rohkem kaheksa klooriaatomiga.

Aine | Võrdlusaasta |

Polütsüklilised aromaatsed süsivesinikuda | 1990; või mõni muu aasta vahemikus 1985–1995 (k.a), mille osaline määrab protokolli ratifitseerimisel, vastuvõtmisel, heakskiitmisel või sellega ühinemisel. |

Dioksiinid/furaanidb | 1990; või mõni muu aasta vahemikus 1985–1995 (k.a), mille osaline määrab protokolli ratifitseerimisel, vastuvõtmisel, heakskiitmisel või sellega ühinemisel. |

Heksaklorobenseen | 1990; või mõni muu aasta vahemikus 1985–1995 (k.a), mille osaline määrab protokolli ratifitseerimisel, vastuvõtmisel, heakskiitmisel või sellega ühinemisel. |

--------------------------------------------------

IV LISA

SUURTEST PAIKSETEST SAASTEALLIKATEST PÄRIT PCDD/FI PIIRVÄÄRTUSED

I. Sissejuhatus

1. Dioksiinide ja furaanide (PCDD/F) mõiste on esitatud käesoleva protokolli III lisas.

2. Piirväärtused esitatakse ühikutes ng/m3 või mg/m3 ja standardtingimustel (273,15 K; 101,3 kPa ja kuiv gaas).

3. Piirväärtused on seotud normaalkäitusega, sealhulgas käivitamis- ja seiskamisprotseduuridega, kui nende olukordade jaoks ei ole määratletud eraldi piirväärtusi.

4. Kõigi saasteainete proovide võtmine ja analüüs viiakse läbi kooskõlas Comité européen de normalisation’i (CEN) või Rahvusvahelise Standardiorganisatsiooni (ISO) kehtestatud standarditega või vastavate Ameerika Ühendriikide või Kanada standardmeetoditega. Kuni CENi või ISO standardite väljatöötamiseni rakendatakse siseriiklikke standardeid.

5. Kontrollimise eesmärgil tuleb piirväärtustega seotud mõõtmistulemuste tõlgendamisel arvesse võtta ka mõõtmismeetodi ebatäpsust. Mõõtmistulemus loetakse piirväärtusele vastavaks, kui tulemus ei ületa piirväärtust pärast seda, kui sellest on maha arvatud mõõtmismeetodi ebatäpsus.

6. PCDD/Fi eri analoogide heitkogused esitatakse mürgisuskordajatena (MK) võrreldes 2,3,7,8-TCDDga, kasutades NATO kaasaegse ühiskonna probleemidega tegeleva komisjoni [NATO Committee on the Challenges of Modern Society (NATO-CCMS)] poolt 1988. aastal väljapakutud süsteemi.

II. Suurte paiksete saasteallikate piirväärtused

7. Järgmiste jäätmepõletusahju tüüpide kohta kehtivad järgmised piirväärtused suitsugaasi 11 %-lise hapnikusisalduse juures:

- tahked olmejäätmed (ahi põletab rohkem kui kolm tonni tunnis)

0,1 ng MK/m3

- tahked meditsiinijäätmed (ahi põletab rohkem kui ühe tonni tunnis)

0,5 ng MK/m3

- ohtlikud jäätmed (ahi põletab rohkem kui ühe tonni tunnis)

0,2 ng MK/m3

--------------------------------------------------

V LISA

SUURTEST PAIKSETEST SAASTEALLIKATEST PÄRIT PÜSIVATE ORGAANILISTE SAASTEAINETE HEITKOGUSTE KONTROLLIMISE PARIMAD VÕIMALIKUD TEHNIKAD

I. Sissejuhatus

1. Käesoleva lisa eesmärk on anda konventsiooniosalistele juhiseid parimate võimalike tehnikate tuvastamiseks, mis võimaldaksid neil täita protokolli artikli 3 lõikes 5 nimetatud kohustusi.

2. Parim võimalik tehnika – kõige tõhusam ja eesrindlikum tegevus ja selle rakendusviisid, mis näitab teatava tehnika praktilist sobivust heitkoguste piirväärtuste aluse määramise põhimõtte loomiseks ning on kavandatud selleks, et vältida või, kui see ei ole võimalik, üldiselt vähendada heidet ja selle mõju keskkonnale tervikuna:

- tehnika – hõlmab nii kasutatud tehnoloogiat kui ka käitise projekteerimise, ehitamise, hooldamise, käitamise ja tegevuse lõpetamise viisi;

- võimalik tehnika – niisugusel arengutasandil tehnika, mis võimaldab selle kulusid ja eeliseid arvesse võttes majanduslikult ja tehniliselt elujõulist kasutamist vastavas tööstussektoris, olenemata sellest, kas seda tehnikat kasutatakse või kas see on loodud asjaomase osalise territooriumil, kui see tehnika on käitajale vastuvõetaval viisil kättesaadav;

- parim – kogu keskkonna kaitse üldise kõrge taseme saavutamiseks kõige tõhusam.

Parima võimaliku tehnika kindlaksmääramisel tuleb nii üld- kui ka erijuhtudel pöörata erilist tähelepanu allpool loetletud teguritele, arvestades asjaomase meetme tõenäolisi kulusid ja eeliseid ning ettevaatuse ja ennetamise põhimõtteid:

- vähesaastava tehnoloogia kasutamine;

- vähemohtlike ainete kasutamine;

- protsessi käigus toodetud ja kasutatud ainete ning jäätmete taaskasutamise ja ringlussevõtu edendamine;

- tööstuslikus tootmises edukaks osutunud võrdväärsete protsesside, seadmete või tootmismenetluste arendamine;

- tehnoloogilised uuendused ning teaduse ja teadmiste areng;

- asjaomaste heitkoguste laad, mõju ja hulk;

- uute või olemasolevate käitiste kasutuselevõtmise tähtajad;

- parima võimaliku tehnika kasutuselevõtmiseks vajalik aeg;

- tootmises kasutatavate toormaterjalide (sealhulgas vee) tarbimine ja laad ning selle energiatõhusus;

- heitkoguste põhjustatud üldiste kahjulike keskkonnamõjude vältimise või minimeerimise vajalikkus ja sellega kaasnevad riskid;

- õnnetusjuhtumite vältimise ning nendega kaasnevate keskkonnamõjude minimeerimise vajalikkus.

Parimate võimalike tehnikate kontseptsiooni eesmärgiks ei ole näha ette mingit konkreetset tehnikat või tehnoloogiat, vaid võtta arvesse asjaomase käitise tehnilisi omadusi, geograafilist asukohta ning kohalikke keskkonnatingimusi.

3. Teave kontrollmeetmete tõhususe ja kulude kohta põhineb püsivate orgaaniliste saasteainete töörühma ja ettevalmistava töörühma poolt vastuvõetud ja kontrollitud dokumentidel. Kui ei ole väidetud vastupidist, peetakse loetletud tehnikaid töökogemuse põhjal hästitoimivateks.

4. Kogemused nii uute vähesaastavaid tehnikaid kasutavate käitiste kui ka olemasolevate käitiste moderniseerimise osas kasvavad pidevalt. Seepärast on vajalik käesoleva lisa regulaarne täiendamine ja muutmine. Uute käitiste puhul kindlaksmääratud parimaid võimalikke tehnikaid saab tavaliselt kasutada ka olemasolevate käitiste puhul, kui selleks on ette nähtud piisav üleminekuaeg ja kui neid tehnikaid kohandatakse.

5. Lisas loetletakse mitmed kontrollmeetmed, mille kulud ja tõhusus on väga erinevad. Meetmete valik sõltub igal konkreetsel juhul mitmest tegurist, mis hõlmavad majanduslikku olukorda, tehnoloogilist infrastruktuuri ja võimsust ning võimalikke olemasolevaid õhusaaste kontrollmeetmeid.

6. Kõige olulisemad paiksetest saasteallikatest pärit püsivad orgaanilised ühendid on:

a) polüklooritud dibenso-p-dioksiinid/furaanid (PCDD/F);

b) heksaklorobenseen;

c) polütsüklilised aromaatsed süsivesinikud.

Asjakohased mõisted on esitatud käesoleva protokolli III lisas.

II. Suured paiksed püsivate orgaaniliste saasteainete allikad

7. PCDD/F paisatakse atmosfääri orgaanilist ainet ja kloori kaasava termotöötluse käigus mittetäieliku põlemise või keemiliste reaktsioonide tulemusel. Suured paiksed PCDD/Fi allikad võivad olla järgmised:

a) jäätmepõletus, sealhulgas koospõletus;

b) metallurgilised termoprotsessid, nt alumiiniumi ja muude mitteraudmetallide, raua ja terase tootmine;

c) energiat tootvad põletusseadmed;

d) kütuse põletamine elamutes ja

e) konkreetsed keemilised tootmisprotsessid, mille käigus vabaneb vahe- ja kõrvalprodukte.

8. Suured paiksed polütsükliliste aromaatsete süsivesinike heitkoguste allikad võivad olla järgmised:

a) puidu ja kivisöega kütmine kodumajapidamistes;

b) lahtine tuli, nt prahi põletamine, metsatulekahjud ja kulupõletamine;

c) koksi ja anoodide tootmine;

d) alumiiniumi tootmine (Söderbergi protsessi kasutades) ja

e) puiduimmutuskäitised, välja arvatud nende osaliste puhul, kelle jaoks see kategooria ei moodusta olulist osa polütsükliliste aromaatsete süsivesinike summaarses heitkoguses (vastavalt III lisa määratlusele).

9. Heksaklorobenseeni heitkoguseid põhjustavad sama tüüpi termilised ja keemilised protsessid kui PCDD/Fi puhul ning heksaklorobenseen moodustub sarnase süsteemi alusel. Suured paiksed heksaklorobenseeni allikad võivad olla järgmised:

a) jäätmepõletustehased, sealhulgas koospõletus;

b) metallurgiatööstuse soojusallikad ja

c) klooritud kütuste kasutamine ahjudes.

III. Üldised lähenemisviisid püsivate orgaaniliste saasteainete heitkoguste kontrollimiseks

10. Paiksetest allikatest pärinevate püsivate orgaaniliste saasteainete heitkoguste kontrollimiseks on mitu lähenemisviisi. Need hõlmavad asjakohaste lähtematerjalide asendamist, protsesside (sealhulgas hoolduse ja tootmise kontrolli) muutmist ning olemasolevate käitiste moderniseerimist. Järgnev loetelu annab üldise ülevaate olemasolevatest meetmetest, mida võib rakendada eraldi või kombineerituna:

a) selliste lähtematerjalide asendamine, mis on püsivad orgaanilised saasteained või kui on olemas otsene seos lähtematerjalide ja saasteallikast pärit püsivate orgaaniliste saasteainete vahel;

b) parimad keskkonnaga seotud tavad, nagu näiteks hea töökorraldus, ennetavad hooldusprogrammid või protsesside muutmine näiteks suletud süsteemideks (näiteks koksiahjudes või inertsete elektroodide kasutamine elektrolüüsil);

c) protsesside kavandamise muutmine täieliku põlemise tagamiseks, vältides seega püsivate orgaaniliste saasteainete moodustumist, kontrollides selliseid parameetreid nagu põletamistemperatuur või viibeaeg;

d) suitsugaasi puhastamismeetodid, näiteks termiline või katalüütiline põletamine või oksüdeerimine, tolmu sadestamine, adsorptsioon;

e) jääkkoguste, jäätmete ja kanalisatsioonijääkide töötlemine näiteks termiliselt või muutes need inertseks.

11. Tabelites 1, 2, 4, 5, 6, 8 ja 9 eri meetmete kohta esitatud heitkoguste tasemed sõltuvad üldjuhul konkreetsest juhtumist. Arvud või vahemikud väljendavad heitkoguste taset protsendimäärana heitkoguste piirväärtustest, mis tekivad tavapäraste tehnikate kasutamisel.

12. Majandusliku tõhususega seotud kaalutlused võivad põhineda vähendamise aastasel kogukulul ühiku kohta (k.a kapitali- ja tegevuskulud). Püsivate orgaaniliste saasteainete heitkoguste vähendamise kulusid tuleks arvestada ka protsessi ökonoomika üldises raamistikus, kuhu kuulub nt kontrollmeetmete mõju ja tootmiskulud. Võttes arvesse mitmeid mõjutavaid tegureid sõltuvad investeerimise ja tegevuskuludega seotud arvnäitajad olulisel määral konkreetsest juhtumist.

IV. PCDD/Fi heitkoguste vähendamise kontrolltehnikad

A. Jäätmete põletamine

13. Jäätmete põletamine hõlmab olmejäätmete, ohtlike jäätmete, meditsiinijäätmete ja kanalisatsioonijääkide põletamist.

14. Peamised jäätmepõletuskäitistest pärinevate PCDD/Fi heitkoguste kontrollmeetmed on:

a) esmased põletatud jäätmetega seotud meetmed;

b) esmased protsessi tehnikaga seotud meetmed;

c) meetmed põlemisprotsessi ja heitgaaside füüsiliste parameetrite kontrollimiseks (nt temperatuuri staadiumid, jahtumiskiirus, hapnikusisaldus jms);

d) suitsugaaside puhastamine ja

e) puhastusprotsessi jääkainete töötlemine.

15. Põletatud jäätmetega seotud esmased meetmed, sealhulgas lähtematerjalide kontrollimine halogeenitud ainete vähendamise ja nende halogeenimata alternatiividega asendamise teel ei ole asjakohased olmejäätmete ega ohtlike jäätmete põletamise puhul. Tõhusam on põletamisprotsessi kohandada ja kasutada teiseseid meetmeid suitsugaaside puhastamiseks. Lähtematerjalide kontrollimine on kasulik esmane meede jäätmete vähendamiseks ning sellel on potentsiaalne lisaeelis ringlussevõtu näol. Selle tulemuseks võib olla PCDD/Fi kaudne vähenemine, kuna vähendatakse põletamisele kuuluvaid koguseid.

16. Protsesside tehnikate muutmine põlemistingimuste optimeerimiseks on oluline ja tõhus meede PCDD/Fi heitkoguste vähendamiseks (temperatuur tavaliselt 850 °C või kõrgem, hapnikuvarude hindamine vastavalt kütteväärtusele ja jäätmete ühtlusele, piisav viibeaeg – 850 °C umbes kahe sekundi jooksul – ning gaasi turbulents, külma gaasi alade vältimine jäätmepõletusahjus, jne). Keevkihiga jäätmepõletusahjude temperatuur on madalam kui 850 °C ja nende heitkogused on adekvaatsed. Olemasolevate jäätmepõletusahjude puhul hõlmab see tavaliselt ümberprojekteerimist ja/või seadmestiku väljavahetamist, milline võimalus ei pruugi kõigi riikide jaoks majanduslikult otstarbekas olla. Tuha süsinikusisaldust tuleks minimeerida.

17. Suitsugaasidega seotud meetmed. Järgmised meetmed kujutavad võimalusi vähendada suhteliselt tõhusalt PCDD/Fi sisaldust suitsugaasis. Taassüntees toimub temperatuuril ligikaudu 250–450 °C. Need meetmed on eeltingimuseks sellele, et edasiste vähendamistega saavutatakse toru lõpus soovitud tase:

a) suitsugaaside järsk jahutamine (väga tõhus ja suhteliselt odav);

b) trietanoolamiini või trietüülamiini taoliste inhibiitorite lisamine (võivad vähendada ka lämmastikoksiide), kuid turvalisusega seotud põhjustel tuleb arvesse võtta kõrvalreaktsioone;

c) tolmukogumissüsteemide, nt keraamiliste filtrite ja tsüklonite kasutamine temperatuuridel vahemikus 800–1000 °C;

d) madalatemperatuuriliste elektrilahendussüsteemide kasutamine ja

e) lendtuha sadestumise vältimine suitsugaaside väljalaskesüsteemis.

18. Suitsugaaside puhastamismeetodid on:

a) tavalised tolmusadestusfiltrid osakestega seotud PCDD/Fi vähendamiseks;

b) valikuline katalüütiline redutseerimine (SCR) või valikuline mittekatalüütiline redutseerimine (SNCR);

c) adsorptsioon aktiivsöe või koksiga liikumatu kihi või keevkihiga süsteemides;

d) erinevad adsorptsioonimeetodid ja optimeeritud gaasipuhastisüsteemid, milles kasutatakse aktiivsöe, martäänahjudes kasutatava söe, lubja ja lubjakivilahuste segu liikumatu kihiga, liikuva kihiga ja keevkihiga reaktorites. Gaasilise PCDD/Fi kogumise tõhusust saab parandada kottfiltri sobiliku aktiivkoksist filterkihiga;

e) oksüdeerimine H2O2-ga ja

f) katalüütilised põletusmeetodid, kus kasutatakse eri tüüpi katalüsaatoreid (st Pt/Al2O3 või vase-kroomi katalüsaatoreid eri aktivaatoritega pindmise kihi stabiliseerimiseks ja katalüsaatorite vananemise vähendamiseks).

19. Eespool nimetatud meetodite abil on suitsugaasis võimalik jõuda PCDD/Fi heitkoguste tasemeni 0,1 ng MK/m3. Ent aktiivsöe- või koksiadsorbereid/filtreid kasutavate süsteemide puhul tuleb hoolikalt tagada, et lenduv süsinikutolm ei suurendaks järgnevalt PCDD/Fi heitkoguseid. Samuti tuleb tähele panna, et enne katalüsaatoreid (SCR süsteemi puhul) asuvad adsorberid ja tolmueemaldusseadmed tekitavad PCDD/Fi sisaldavaid jääke, mida tuleb uuesti töödelda või mis tuleb nõuetekohaselt kõrvaldada.

20. Suitsugaasis PCDD/Fi heitkoguste vähendamise eri meetmete võrdlemine on väga keerukas. Sellest võrdlusest tulenev maatriks hõlmab arvukalt eri võimsuse ja seadistusega tööstuslikke käitisi. Kuludega seotud parameetrid hõlmavad ka muude saasteainete, näiteks raskmetallide (osakestega seotud või sidumata) vähendamise meetmeid. Seega ei saa otsest seost PCDD/Fi heitkoguste vähenemisega enamikul juhtudel kindlaks määrata. Ülevaade kontrollmeetmetest on esitatud tabelis 1.

Tabel 1 Suitsugaaside puhastamise meetmete võrdlus ja protsesside kohandamine jäätmepõletustehastes PCDD/Fi heitkoguste vähendamiseks

a : Allesjäänud heitkogus võrreldes vähendamata variandiga.

Kontrollimisvõimalused | Heitkoguste tase (protsentides)a | Arvestuslikud kulud | Kontrollimisega seotud riskid |

Esmased meetmed lähtematerjalide muutmise teel: | | Lähtematerjali eelsorteerimine ei ole tõhus; koguda saab ainult teatavad osad; vältida ei saa muud kloori sisaldavat materjali, näiteks söögisoola, paberit jms. See ei ole ohtlike jäätmete puhul soovitav. |

–lähteainete ja kloori sisaldavate lähtematerjalide kõrvaldamine ja | Sellest tulenevat heitkoguste taset ei saa kvantifitseerida, ei paista olevat lähtematerjali kogusega lineaarselt seotud. |

–jäätmevoogude kontrollimine. | -″- | Kasulik esmane meede ja teatavatel juhtudel otstarbekas (nt õlijäätmed, elektrilised osad jms), võimalik lisaeelis on materjalide ringlussevõtt. |

Protsessi tehnoloogia muutmine:

–optimeeritud põlemistingimused; | | Kogu vajaliku protsessi moderniseerimine. |

–madalamate temperatuuride kui 850 °C ja suitsugaasis külmade alade vältimine; | |

–piisav hapnikusisaldus, hapnikutoite reguleerimine sõltuvalt kütteväärtusest ja lähtematerjali ühtlusest ja | |

–piisav viibeaeg ja turbulents. | |

Suitsugaasiga seotud meetmed:

Osakeste sadestumise vältimine: | |

–tahmapuhastid, mehaanilised raputid, vibro- või aurutahmapuhurid. | | Aurutahmapuhurid võivad suurendada PCDD/Fi moodustumise määra. |

Tolmu eemaldamine, tavaliselt jäätmepõletusahjudes: | < 10 | Keskmised | Osakesteks adsorbeeritud PCDD/Fi eemaldamine. Kuumas suitsugaasis osakeste eemaldamise meetodeid on kasutatud ainult pilootseadmetes. |

–riiefiltrid, | 1–0,1 | Suuremad | Kasutatakse temperatuuril < 150 °C. |

–keraamilised filtrid, | Väike tõhusus | Keskmised | Kasutatakse temperatuuril 800–1000 °C. |

–tsüklonid ja | Väike tõhusus |

–elektrostaatiline sadestamine. | Keskmine tõhusus | | Kasutatakse temperatuuril 450 °C; PCDD/Fi taassünteesi soodustamise võimalus, suuremad NOx-heitkogused, soojuse regenereerimise vähenemine. |

Katalüütiline oksüdatsioon. | | | Kasutatakse temperatuuril 800–1000 °C. Vajalik on eraldi vähendamine gaasilises faasis. |

Gaaside järsk jahutamine. | | | |

Kõrge efektiivsusega adsorptsiooniüksus, millele on lisatud aktiivsöe osakesi (elektrodünaamiline Venturi toru). | | | |

Valikuline katalüütiline redutseerimine (SCR). | | Suur investeering ja madalad töökulud | NOx vähenemine NH3 lisamisel; nõuab palju ruumi; kasutatud katalüsaatorid ja aktiivsöe või aktiivligniidi jäägid saab kõrvaldada, enamikul juhtudel saavad tootjad katalüsaatorid ümber töödelda, aktiivsöe ja aktiivligniidi saab rangelt kontrollitud tingimustel põletada. |

Erinevad märg- ja kuivadsorptsiooni meetodid aktiivsöe, martäänahjudes kasutatava söe, lubja ja lubjakivilahuste segu liikumatu kihiga, liikuva kihiga ja keevkihiga reaktorites:

–liikumatu kihiga reaktor, adsorptsioon aktiivsöe või martäänahjudes kasutatava söega ja | < 2 (0,1 ng MK/m3) | Suur investeering, keskmised töökulud | Jääkide eemaldamine; nõuab palju ruumi. |

–sisseviidud voolu või ringleva keevkihiga reaktor, millele on lisatud aktiivkoksi/lupja või lubjakivilahuseid ning järgnev riiefilter. | < 10 (0,1 ng MK/m3) | Väike investeering, keskmised töökulud | Jääkide eemaldamine. |

H2O2 lisamine. | 2-5 (0,1 ng MK/m3) | Väike investeering, madalad töökulud | |

21. Mitmes riigis võivad meditsiinijäätmete põletusahjud olla oluliseks PCDD/Fi allikaks. Teatavaid meditsiinijäätmeid, nagu näiteks inimkehade anatoomilisi osi, nakatunud jäätmeid, süstlanõelu, verd, plasmat ja tsütostaatikume käideldakse ohtlike jäätmete erivormina, samas kui muid meditsiinijäätmeid põletatakse sageli perioodiliste operatsioonidena kohapeal. Perioodilise töörežiimiga jäätmepõletusahjud võivad vastata samadele PCDD/Fi vähendamise nõuetele kui muud jäätmepõletusahjud.

22. Osalised võivad kaaluda selliste poliitikate vastuvõtmist, mis õhutaksid olme- ja meditsiinijäätmete põletamist väikeste tehaste asemel suurtes piirkondlikes tehastes. See lähenemisviis võib muuta parima võimaliku tehnika rakendamise tulusamaks.

23. Suitsugaasi puhastamisprotsessi jääkide töötlemine. Erinevalt põletusahjude tuhast on nendes jääkides suhteliselt suur raskmetallide, orgaaniliste saasteainete (k.a PCDD/F), kloriidide ja sulfiidide sisaldus. Seepärast peab nende kõrvaldamismeetodit hoolega kontrollima. Eelkõige toodavad märjad gaasipuhastisüsteemid hulgaliselt happelisi, saastatud vedelaid jäätmeid. On olemas mõned spetsiaalsed töötlemismeetodid. Need hõlmavad järgmist:

a) riiefiltritesse kogunenud tolmu katalüüstöötlemine madalal temperatuuril ja hapniku puudumisel;

b) riiefiltritesse kogunenud tolmu puhastamine 3R protsessi teel (raskmetallide ekstraktsioon hapetega ja põletamine orgaanilise aine hävitamiseks);

c) riiefiltritesse kogunenud tolmu vitrifikatsioon;

d) täiendavad liikumatuks muutmise meetodid ja

e) plasmatehnoloogia rakendamine.

B. Metallurgiatööstuse termoprotsessid

24. Teatavad metallurgiatööstuse protsessid võivad olla olulised allesjäänud PCDD/Fi heitkoguste allikad. Need on:

a) raua ja terase tootmine (nt kõrgahjud, paagutustehased, raua granuleerimine);

b) raua ja terase töötlemine ja

c) mitteraudmetallide tootmine ja töötlemine (vase tootmine).

PCDD/Fi heitkoguste kontrollmeetmetest metallurgiatööstuses esitatakse ülevaade tabelis 2.

Tabel 2 PCDD/Fi heitkoguste vähendamine metallurgiatööstuses

a : Allesjäänud heitkogus võrreldes vähendamata variandiga.

Kontrollimisvõimalused | Heitkoguste tase (protsentides)a | Arvestuslikud kulud | Kontrollimisega seotud riskid |

Paagutustehased

Esmased meetmed:

–räbu transpordilintide optimeerimine/isoleerimine; | Madalad | Ei ole 100 % teostatav |

–heitgaaside ringlussevõtt, nt optimeeritud heitkogustega paagutamine, millega vähendatakse heitgaaside voogu ligikaudu 35 % (täiendavate teiseste meetmete kulude vähendamine heitgaaside voo vähendamise teel), jõudlus 1 Nm3/h; | 40 | Madalad | |

Teisesed meetmed:

–elektrostaatilised sadestid + molekulaarsõel; | Keskmine tõhusus | Keskmised | |

–lubjakivi/aktiivsöesegude lisamine; | Suur tõhusus (0,1 ng MK/m3) | Keskmised | |

–suure töövõimega gaasipuhastid – olemasolev käitis: AIRFINE (Voest Alpine Stahl Linz), alates 1993. aastast, jõudlus 600000 Nm3/h; teine käitis kavandatud Hollandisse (Hoogovenisse) aastaks 1998. | Suur tõhusus, heitkoguste vähendaminetasemeni 0,2–0,4 ng MK/m3 | Keskmised | Suurema energianõudluse puhul on võimalik saavutada 0,1 ng MK/m3; olemasolevad käitised puuduvad. |

Mitteraudmetallide tootmine (nt vask)

Esmased meetmed:

–vanametalli eelsorteerimine, selliste lähtematerjalide nagu plaste ja PVCd sisaldava vanametalli vältimine, kattekihtide eemaldamine ja kloorivabade isoleermaterjalide kasutamine; | Madalad | |

Teisesed meetmed:

–kuumade heitgaaside järsk jahutamine; | Suur tõhusus | Madalad | |

–hapniku või hapnikuga rikastatud õhu kasutamine põletamisel, hapniku juhtimine šahtahju (mis tagab täieliku põlemise ja heitgaaside koguse vähenemise); | 5–7 (1,5–2 MK/m3) | Suured | |

–liikumatu kihiga reaktor või keevkihi ja jugavooluga reaktor, adsorbeerimine aktiivsöe või martäänahjus kasutatava söe tolmuga; | (0,1 ng MK/m3) | Suured | |

–katalüütiline oksüdatsioon ja | (0,1 ng MK/m3) | Suured | |

–viibeaja vähendamine heitgaasisüsteemi kriitilise temperatuuri alal. | |

Raua- ja terasetootmine

Esmased meetmed:

–vanametalli puhastamine õlist enne tootmismahutite täislaadimist; | | Madalad | Kasutada tuleb pesemislahuseid. |

–selliste juhuslike orgaaniliste materjalide nagu õlide, emulsioonide, määrete, värvi ja plasti eemaldamine lähtematerjalide puhastamisel; | | Madalad | |

–konkreetsete heitgaaside suurte koguste vähendamine; | | Keskmised | |

–peale- ja mahalaadimisel tekkivate heitkoguste eraldi kogumine ja töötlemine; | | Madalad | |

Teisesed meetmed:

–peale- ja mahalaadimisel tekkivate heitkoguste eraldi kogumine ja töötlemine ja | | Madalad | |

–riiefilter koos koksi lisamisega. | < 1 | Keskmised | |

Alumiiniumi töötlemine

Esmased meetmed:

–halogeenitud materjali (heksakloroetaani) vältimine | | Madalad | |

–kloori sisaldavate määrdeainete (nt klooritud parafiinide) vältimine ja | | Madalad | |

–mustade vanametallilaadungite puhastamine ja sorteerimine, nt metallipuru eemaldamine ja kuivatamine, hõljumis-põhjavajumistehnika abil eraldamine ja keerisvooluga sadestamine; | | | |

Teisesed meetmed:

–ühe- ja mitmekordne riiefilter, mille ette on aktiveerimiseks lisatud lubjakivi/aktiivsütt; | < 1 (0,1 ng MK/m3) | Keskmised/suured | |

–erinevalt põlevate heitgaasivoogude minimeerimine ning eraldi kõrvaldamine ja puhastamine; | | Keskmised/suured | |

–heitgaasist osakeste sadestumise vältimine ja kriitilise temperatuuri ala kiire läbimise soodustamine ja | | Keskmised/suured | |

–alumiiniumijäätmete purustite parem eeltöötlus, kasutades hõljumis-põhjavajumistehnika abil eraldamist ning keerisvooluga sadestamise teel sorteerimist. | | Keskmised/suured | |

25. Kontrollmeetmete kasutamise korral võivad PCDD/Fi heitmeid tekitavate metallitootmis- ja metallitöötlemisettevõtted saavutada maksimaalse heitkoguste sisalduse 0,1 ng MK/m3 (kui heitgaaside voolu maht on > 5000 m3/h).

Paagutustehased

26. Paagutustehastes tehtud mõõtmised on tavaliselt tulemuseks andnud PCDD/Fi heitkogused vahemikus 0,4–4 ng MK/m3. Ühekordne mõõtmine ühes tehases ilma mingite kontrollmeetmete kasutamiseta andis heitkoguste sisalduseks 43 ng MK/m3.

27. Halogeenitud ühendid võivad põhjustada PCDD/Fi moodustumist, kui need satuvad paagutustehastesse lähtematerjalide (peenräbu, maagi soolasisaldus) ja täiendavate ringlussevõetud materjalide (nt valtsimistagi, kõrgahju ülemiste kihtide gaaside tolmu, filtritolmu ja reoveepuhastuse jääkmuda) kaudu. Ent sarnaselt jäätmete põletamisega puudub lähtematerjalide kloorisisalduse ja PCDD/Fi heitkoguste vahel otsene seos. Sobilik meede võib olla saastatud jääkmaterjalide vältimine ning peenräbu puhastamine õlist või määrdeainetest enne selle paagutustehasesse saatmist.

28. Kõige tõhusamalt saab PCDD/Fi heitkoguseid vähendada kasutades erinevate teiseste meetmete kombinatsiooni:

a) heitgaaside retsirkuleerimine vähendab oluliselt PCDD/Fi heitkoguseid. Lisaks sellele väheneb märkimisväärselt heitgaaside vool, mis omakorda vähendab võimalike täiendavate torusuudmes asuvate kontrollsüsteemide paigaldamise kulusid;

b) riiefiltrite (mõnikord koos elektrostaatiliste sadestitega) või heitgaasi aktiivsöe/martäänahjudes kasutatava söe/lubjakivi segu lisavate elektrostaatiliste sadestite paigaldamine;

c) välja on töötatud gaasipuhastusmeetodid, mis hõlmavad heitgaaside eelnevat järsku jahutamist, leostamist suure jõudlusega puhastites ja eraldamist tilkumise teel toimuva sadestumise kaudu. Saavutada võib heitkogused vahemikus 0,2–0,4 ng MK/m3. Sobilike adsorptsiooniainete, nagu näiteks ligniidikoksi/peensöe lisamisel võib saavutada 0,1 ng MK/m3 heitkogused.

Vase tootmine ja töötlemine

29. Olemasolevad vasetootmis- ja töötlemisettevõtted võivad pärast suitsugaaside puhastamist saavutada PCDD/Fi heitkogused vahemikus mõnest pikogrammist kuni 2 ng MK/m3. Enne seadmete optimeerimist paiskas üks vase šahtahi atmosfääri 29 ng MK/m3 PCDD/Fi. Üldiselt esineb selliste tehaste puhul eri seadmetes ja protsessides kasutatava tooraine suurte erinevuste tõttu palju erinevaid PCDD/Fi heitkoguste väärtusi.

30. Tavaliselt sobivad PCDD/Fi heitkoguste vähendamiseks järgmised meetmed:

a) vanametalli eelsorteerimine;

b) vanametalli eeltöötlus, näiteks plast- või PVC-kihtide eemaldamine, vanade juhtmete eelnev töötlemine ainult külmade/mehaaniliste meetoditega;

c) kuumate heitgaaside järsk jahutamine (võimaldab soojust ära kasutada), et vähendada viibeaega heitgaasisüsteemi kriitilise temperatuuri alal;

d) põletamisel hapniku või hapnikuga rikastatud õhu kasutamine või hapniku suunamine šahtahju (mis tagab täieliku põlemise ja heitgaaside koguse vähenemise);

e) adsorbeerimine liikumatu kihiga reaktoris või keevkihi ja jugavooluga reaktoris aktiivsöe või martäänahjus kasutatava söe tolmuga ja

f) katalüütiline oksüdatsioon.

Terasetootmine

31. Terase tootmisel kasutatavatest konverteritest ning malmi sulatamiseks kasutatavatest kuuma õhupuhumiga vagrankadest, elektriahjudest ja elektrikaarahjudest pärit PCDD/Fi heitkogused on märkimisväärselt väiksemad kui 0,1 ng MK/m3. Külma puhumisega ahjude ja trummelahjude puhul (malmi sulatamine) on PCDD/Fi heitkogused suuremad.

32. Terase töötlemisel kasutatavate elektrikaarahjude puhul on järgmiste meetmete kasutamise korral võimalik saavutada heitkoguste sisalduse väärtuseks 0,1 ng MK/m3:

a) peale- ja mahalaadimisel tekkivate heitkoguste eraldi kogumine ja töötlemine ja

b) riiefiltri või elektrostaatilise sadesti kasutamine koos koksi lisamisega.

33. Elektrikaarahjudes kasutatav lähtematerjal sisaldab sageli õlisid, emulsioone või määrdeaineid. Üldised esmased PCDD/Fi vähendamise meetmed võivad hõlmata vanametalli sorteerimist ning sealt õlide ja kattekihtide eemaldamist, kuna vanametall võib sisaldada plasti, kummi, värve, pigmente ja vulkaniseerimisel lisatud aineid.

Sulatustehased alumiiniumi töötlemiseks

34. Alumiiniumi töötlemiseks kasutatavate sulatustehaste PCDD/Fi heitkogused jäävad vahemikku ligikaudu 0,1–14 ng MK/m3. See tase sõltub sulatusseadmete tüübist ning kasutatud materjalidest ja heitgaaside puhastamise tehnikatest.

35. Kokkuvõtlikult on ühe- ja mitmekordsete riiefiltritega, mille ette on lisatud lubjakivi/aktiivsütt/martäänahjudes kasutatavat sütt, võimalik saavutada heitkoguste sisaldus 0,1 ng MK/m3, mille puhul vähenemise tõhusus on 99 %.

36. Lisaks sellele võib kaaluda ka järgmiste meetmete kasutamist:

a) erineva saastatusega heitgaasivoogude minimeerimine ning eraldi kõrvaldamine ja puhastamine;

b) heitgaaside osakeste sadestumise vältimine;

c) kriitilise temperatuuri ala kiire läbimine;

d) alumiiniumijäätmete purustite parem eeltöötlus, kasutades hõljumis-põhjavajumistehnika abil eraldamist ning keerisvooluga sadestamise teel sorteerimist ja

e) alumiiniumijäätmete eelpuhastamise parandamine metallipuru eemaldamise ja kuivatamise teel.

37. Variandid d ja e on tähtsad seetõttu, et tõenäoliselt ei suuda kaasaegsed räbustita sulatamistehnikad (mille puhul välditakse halogeniidsoolade voolu) toime tulla madala kvaliteediga vanametalliga, mida võib kasutada pöörlevates põletusahjudes.

38. Kirde-Atlandi merekeskkonna kaitse konventsiooni raames jätkuvad arutelud varasema, alumiiniumitööstuses heksakloroetaani kasutamise järk-järgulise lõpetamisega seotud soovituse läbivaatamise üle.

39. Sulandit saab töödelda tipptehnoloogiaga, näiteks lämmastiku/kloori segud vahekorras 9:1 kuni 8:2, gaasisisestusseadmed peenhajutamiseks ning eelnev ja järgnev läbipesu lämmastikuga ja määrdeainete eemaldamine vaakumis. Lämmastiku/kloori segude puhul mõõdeti PCDD/Fi heitkoguste sisalduseks ligikaudu 0,03 ng MK/m3 (võrrelduna suuremate kui 1 ng MK/m3 väärtustega ainult klooriga töötlemise puhul). Kloori on vaja magneesiumi ja muude soovimatute ühendite eemaldamiseks.

C. Fossiilsete kütuste põletamine kütte- ja tööstuslikes katlamajades

40. Fossiilsete kütuste põletamisel kütte- ja tööstuslikes katlamajades (soojusmahtuvus > 50 MW) vähenevad energiakasutuse efektiivsuse ja energiakokkuhoiu tulemusel kõigi saasteainete heitkogused vähenenud kütusevajaduse tõttu. Selle tulemusel vähenevad ka PCDD/Fi heitkogused. Kloori eemaldamine söest või õlist ei oleks tulus, kuid igal juhul aitab selle sektori PCDD/Fi heitkoguseid vähendada suundumus gaasiküttega katelde kasutamise poole.

41. Tuleb märkida, et jäätmematerjalide (kanalisatsioonijääkide, õlijäätmete, kummijäätmete jms) lisamine kütusele võib PCDD/Fi heitkoguseid oluliselt suurendada. Energia tootmiseks tuleks jäätmeid põletada ainult sellistes käitistes, kus kasutatakse heitgaaside puhastussüsteeme, mis tõhusalt vähendavad PCDD/Fi heitkoguseid (neid on kirjeldatud eespool jaos A).

42. Lämmastikoksiidide, vääveldioksiidi ja suitsugaasi osakeste heitkoguseid vähendavate tehnikate rakendamisega on võimalik vähendada ka PCDD/Fi heitkoguseid. Nende tehnikate kasutamise korral on PCDD/Fi kõrvaldamise tõhusus tehaseti erinev. Uurimistöö PCDD/Fi kõrvaldamise tehnikate osas kestab, ent kuni sellised tehnikad on tööstuse tasandil kättesaadavad, ei ole konkreetselt PCDD/Fi kõrvaldamiseks parimat võimalikku tehnikat kindlaks määratud.

D. Kütuse põletamine elamutes

43. Kütuse põletamise osa elamutes asuvates seadmetes ei ole summaarses PCDD/Fi heitkoguses nii oluline juhul, kui heakskiidetud kütuseid nõuetekohaselt kasutatakse. Lisaks sellele võivad kütuse liigi ja kvaliteedi ning seadmete geograafilise tiheduse ja kasutamise tõttu esineda piirkonniti suured erinevused.

44. Elamutes asuvate kollete kütustes ja heitgaasides sisalduvate süsivesinike põletamise tase on madalam kui suurtel tööstuslikel seadmetel. Eelkõige on see tõsi tahke kütuse, näiteks puidu ja söe kasutamise korral, mille puhul PCDD/Fi heitkoguste sisaldus jääb vahemikku 0,1–0,7 ng MK/m3.

45. PCDD/Fi heitkoguseid suurendab tahkele kütusele lisatud pakkematerjalide põletamine. Kuigi see on mõnes riigis keelatud, võib eramajapidamistes esineda kummi ja pakkematerjalide põletamist. Jäätmekõrvaldustasude kasvamise tõttu tuleb tunnistada, et majapidamisjäätmeid põletatakse eramute kütteseadmetes. Puidu kasutamine koos pakkematerjalidest jäätmetega võib suurendada PCDD/Fi heitkoguseid tasemelt 0,06 ng MK/m3 (ainult puit) tasemeni 8 ng MK/m3 (mahu järgi 11 %-lise hapnikusisalduse juures). Neid tulemusi kinnitavad paljudes riikides läbiviidud uurimised, kus jäätmeid põletavate elamutes asuvate kütusepõletamisseadmete heitgaasides mõõdeti tasemeks 114 ng MK/m3 (13 %-lise hapnikusisalduse juures).

46. Elamutes asuvatest kütusepõletamisseadmetest pärit heitkoguseid saab vähendada kvaliteetse kütuse kasutamise ning jäätmete, halogeenitud plasti ja muude materjalide põletamise vältimisega. Selle eesmärgi saavutamisel võivad tõhusaks osutuda elamute kütusepõletamisseadmete ostjatele/kasutajatele suunatud avalikkuse teavitamise kampaaniad.

E. Puidupõletusseadmed (soojusmahtuvus < 50 MW)

47. Puidupõletusseadmetes saadud mõõtmistulemused näitavad, et heitgaasides on PCDD/Fi heitkoguste tase kõrgem kui 0,1 ng MK/m3 eriti ebasoodsatel läbipõlemistingimustel ja/või siis, kui põletatavad ained sisaldavad rohkem klooriühendeid kui tavaline töötlemata puit. Halvale põlemisele viitab kogu süsinikusisaldus heitgaasis. CO-heitkoguste, läbipõlemise kvaliteedi ja PCDD/Fi heitkoguste vahel on tuvastatud seos. Tabelis 3 esitatakse ülevaade teatavatest heitmesisaldustest ja heitmekoefitsientidest puidupõletusseadmete puhul.

Tabel 3 Kogusega seotud heitmesisaldused ja heitmekoefitsiendid puidupõletusseadmete puhul

Kütus | Heitmesisaldus (ng MK/m3) | Heitmekoefitsient (ng MK/kg) | Heitmekoefitsient (ng/GJ) |

Looduslik puit (kasepuu) | 0,02–0,10 | 0,23–1,3 | 12–70 |

Looduslik hakkpuit metsast | 0,07–0,21 | 0,79–2,6 | 43–140 |

Puitlaastplaat | 0,02–0,08 | 0,29–0,9 | 16–50 |

Puidujäätmed linnast | 2,7–14,4 | 26–173 | 1400–9400 |

Olmejäätmed | 114 | 3230 | |

Puusüsi | 0,03 | | |

48. Linna puidujäätmete (ehitiste lammutamisel tekkivad puidujäätmed) põletamisel liikuvatel restidel tekivad muu kui jäätmepuidu põletamisega võrreldes suhteliselt suured PCDD/Fi heitkogused. Esmane meede heitkoguste vähendamiseks on töödeldud puidu kasutamise vältimine puidupõletusseadmetes. Töödeldud puitu tuleks põletada ainult sellistes seadmetes, milles PCDD/Fi heitkoguste minimeerimiseks suitsugaasi sobilikult puhastatakse.

V. Kontrolltehnikad polütsükliliste aromaatsete süsivesinike heitkoguste vähendamiseks

A. Koksi tootmine

49. Koksi tootmisel pääsevad polütsüklilised aromaatsed süsivesinikud ümbritsevasse õhku peamiselt:

a) ahju täitmisel täiteavade kaudu;

b) ahjuukse, tõstmistorude ja täiteavade luukide lekete kaudu ja

c) koksi väljalükkamise ja jahutamise ajal.

50. Benso(a)püreeni sisaldus erineb koksiahjude üksikute allikate vahel oluliselt. Benso(a)püreeni suurim sisaldus on ahju ülaosas ning uste vahetus läheduses.

51. Koksi tootmisel tekkivaid polütsüklilisi aromaatseid süsivesinikke saab vähendada olemasolevate integreeritud raua- ja terasetehaste tehnilise parandamise teel. See võib kaasa tuua vanade koksiahjude kasutamise lõpetamise ja nende väljavahetamise ning koksitootmise üldise vähendamise, näiteks kasutades terasetoodangus rohkem kõrgekvaliteedilist sütt.

52. Polütsükliliste aromaatsete süsivesinike vähendamise strateegia koksiahjude puhul peaks hõlmama järgmisi tehnilisi meetmeid:

a) koksiahjude täitmine:

- osakeste heitkoguste vähendamine söe laadimisel söepunkrist laadimisvagunitesse;

- söe transportimise suletud süsteemid eelkuumutamise kasutamise korral;

- tekkivate gaaside eemaldamine ja järgnev töötlemine, juhtides gaasid kõrvalasuvasse ahju või kogumistoru kaudu põletusseadmesse ning seejärel tolmueraldajasse. Mõnel juhul saab eemaldatud gaasid põletada laadimisvagunites, ent selliste laadimisvagunitel põhinevate süsteemide jõudlus ja ohutus on keskkonna seisukohast vähem rahuldav. Tõstmistorudes tuleks auru või vee lisamisega tekitada piisav imamine;

b) täiteavade luukide juures tuleks koksitootmise ajal heitkoguseid vältida:

- kasutades ülimalt tõhusa tihendusega täiteavade luuke;

- tihendades täiteavade luuke pärast iga täitmist saviga (või muu sama tõhusa materjaliga);

- puhastades enne täiteavade sulgemist täiteavade luuke ja nende raame;

- hoides ahjude laed söejääkidest puhtad;

c) tõstmistorude kaaned peaksid gaasi- ja tõrvaheitmete vältimiseks olema varustatud vesilukkudega ning nende nõuetekohane toimimine tuleks tagada regulaarse puhastamisega;

d) koksiahjude uste käsitlemisel kasutatavad masinad peaksid olema varustatud süsteemidega ahjuuste raamide ja ahjuuste endi tihendite ja pindade puhastamiseks;

e) koksiahjude uksed:

- kasutada tuleks ülimalt tõhusaid tihendeid (nt vedrudega membraanuksed);

- iga käsitlemise ajal tuleks ahjuuste ja ukseraamide tihendeid põhjalikult puhastada;

- uksed peaksid olema kavandatud sellisel viisil, mis võimaldab väljalükkamise ajaks paigaldada osakeste eemaldamise süsteeme, mis on kogumistoru kaudu ühendatud tolmueraldajaga;

f) koksi transportiv masin peaks olema varustatud integreeritava kattega, paikse torustiku ja paikse gaasipuhastussüsteemiga (eelistatavalt riiefilter);

g) koksi jahutamisel tuleks kasutada väikeseid heitkoguseid tekitavaid protseduure, nt koksi kuivjahutust. Eelistada tuleks märja järsu jahutamise protsessi asendamist koksi kuivjahutusega, kuivõrd kinnise ringlussüsteemi kasutamise kaudu välditakse reovete tekkimist. Vähendada tuleks kuiva järsu jahutamise läbinud koksi käsitlemisel tekkivat tolmu.

53. "Mittekoguva süsteemiga koksivalmistamise" nimeline koksivalmistamisprotsess tekitab märkimisväärselt vähem polütsüklilisi aromaatseid süsivesinikke kui traditsioonilisemad kõrvaltoodete kogumist hõlmavad protsessid. Seda sellepärast, et ahjud toimivad negatiivse rõhu all, kõrvaldades seega koksiahju uste kaudu toimuvad lekked atmosfääri. Koksimise jooksul eemaldatakse toorkoksist ahjus tekkiv gaas loomuliku õhu liikumisega, säilitades ahjudes niiviisi negatiivse rõhu. Need ahjud ei ole kavandatud toorkoksist ahjus tekkiva gaasi keemiliste kõrvaltoodete kogumiseks. Selle asemel põletatakse koksimisprotsessi käigus tekkivad gaasid (nende hulgas polütsüklilised aromaatsed süsivesinikud) tõhusalt kõrgel temperatuuril ja pika viibeajaga. Selle põlemise soojusjäägid annavad energiat koksimiseks ning üleliigset soojust võib kasutada auru tekitamiseks. Sellise koksimise ökonoomika võib nõuda koostootmisüksust, mis toodaks üleliigsest aurust elektrit. Hetkel töötab ainult üks mittekoguva süsteemiga koksitehas Ameerika Ühendriikides ja üks Austraalias. Protsess kujutab endast põhimõtteliselt horisontaalset ühelõõrilist mittekoguvat koksiahju, millel on kahe ahjuga põlemiskamber. Protsess võimaldab kasutada kahte ahju nii, et neid täidetakse ja neis koksitakse vaheldumisi. Seega varustab üks ahi põlemiskambrit alati koksigaasidega. Koksigaaside põletamine põlemiskambris tagab vajaliku soojusallika. Põlemiskambri ehitus tagab vajaliku viivitusaja (umbes üks sekund) ja kõrge temperatuuri (minimaalselt 900 °C).

54. Rakendada tuleks tõhusat koksiahjude uste tihendite, tõstmistorude ja täiteavade luukide kaudu toimuvate lekete kontrollimise programmi. See tähendab lekete jälgimist ja ülesmärkimist ning viivitamatut parandamist või hooldamist. Sel viisil on võimalik saavutada märkimisväärne hajusate heitmete vähenemine.

55. Olemasolevate koksiahjude moderniseerimise tulemusel kõigist allikatest pärit suitsugaaside kondensatsiooni soodustamiseks (koos soojuse talletamisega) vähenevad polütsüklilised aromaatsed süsivesinikud 86 % ja õhus isegi üle 90 % (võtmata arvesse reoveepuhastust). Investeerimiskulud on võimalik amortiseerida viie aasta jooksul, võttes arvesse talletatud energiat, sooja vett, sünteesimisel kasutatavaid gaase ja kokkuhoitud jahutusvett.

56. Koksiahjude mahu suurendamise tulemusel väheneb ahjude koguarv, ahjuuste avamise arv (päeva jooksul avatud ahjuuksed), koksitehase tihendite arv ja sellest tulenevalt vähenevad ka polütsükliliste aromaatsete süsivesinike heitkogused. Samamoodi kasvab tootmis- ja personalikulude vähenemise arvel tootlikkus.

57. Koksi kuivjahutussüsteemid nõuavad suuremaid investeeringuid kui märjad meetodid. Suuremad tootmiskulud kompenseerib soojuse talletamine koksi eelkuumutamise protsessi käigus. Kombineeritud koksi kuivjahutuse/söe eelkuumutamise süsteemi energiatõhusus kasvab 38 %-lt 65 %-le. Söe eelkuumutamine tõstab tootlikkust 30 %. Kuna koksimisprotsess on homogeensem, võib see tõusta 40 %-le.

58. Kõik kivisöetõrva ja kivisöetõrvatoodete ladustamiseks ja töötlemiseks kasutatavad mahutid ja seadmed peavad olema varustatud aurude regenereerimise peatamise ja/või aurude hävitamise süsteemiga. Aurude hävitamise süsteemidega seotud tootmiskulusid saab vähendada autotermilise järelpõlemisega, kui süsinikuühendite sisaldus jäätmetes on piisavalt suur.

59. Tabelis 4 esitatakse ülevaade polütsükliliste aromaatsete süsivesinike heitkoguste vähendamise meetmetest koksitehastes.

Tabel 4 Polütsükliliste aromaatsete süsivesinike heitkoguste kontrollimine koksitootmisel

a : Allesjäänud heitkogus võrreldes vähendamata variandiga.

Kontrollimisvõimalused | Heitkoguste tase (protsentides)a | Arvestuslikud kulud | Kontrollimisega seotud riskid |

Vanade tehaste moderniseerimine kõigist allikatest pärit suitsugaaside kondenseerimise teel hõlmab järgmisi meetmeid: | Kokku < 10 (ilma reoveeta) | Suured | Märja järsu jahutamise puhul on reovette sattuvad heitkogused väga suured. Seda meetodit tuleks kasutada ainult siis, kui vett kasutatakse suletud tsüklis uuesti. |

–tekkinud gaaside eemaldamine ja järelpõletamine ahjude täitmise ajal või gaaside juhtimine kõrvalasuvasse ahju võimalikult suurel määral; | 5 | (Investeerimiskulud võib amortiseerida viie aastaga, võttes arvesse talletatud energiat, sooja vett, sünteesimisel kasutatavaid gaase ja kokkuhoitud jahutusvett) |

–heitkoguseid täiteavade luukide juures tuleks võimalikult suurel määral vältida, nt avade luukide erilise ehituse ja ülitõhusate tihendusmeetodite abil. Kasutada tuleks äärmiselt tõhusate tihenditega koksiahjude uksi. Täiteavade luukide ja raamide puhastamine enne täiteava sulgemist; | < 5 | |

–koksi väljalükkamisel tekkivad heitgaasid tuleks kokku koguda ja juhtida tolmueraldisse; | < 5 | |

–koksi järsk jahutamine märja meetodiga ainult nõuetekohasel kasutamisel ilma reovee tekitamiseta. | | |

Väikeseid heitkoguseid tekitavad koksi jahutamise menetlused, nt koksi kuivjahutamine. | Vette ei paisata heitkoguseid | Investeerimiskulud suuremad kui märgjahutamise puhul (ent kulusid saab vähendada koksi eelkuumutamise ja üleliigse soojuse kasutamise teel). | |

Suure mahutavusega ahjude kasutamise suurendamine, et vältida uste avamise kordi ning tihendatud pinda. | Märkimisväärne | Investeering umbes 10 % suurem kui tavaliste tehaste puhul. | Enamikul juhtudel on vaja seadme täielikku moderniseerimist või uue koksitehase ehitamist. |

B. Anoodide tootmine

60. Anoodide tootmisel tekkivaid polütsükliliste aromaatsete süsivesinike heitkoguseid tuleb käsitleda samal viisil kui koksi tootmisel tekkivaid heitkoguseid.

61. Polütsükliliste aromaatsete süsivesinikega saastatud tolmu heitkoguste vähendamiseks kasutatakse järgmisi teiseseid meetmeid:

a) elektrostaatiline tõrva sadestamine;

b) tavalise elektrostaatilise tõrvafiltri ja märja elektrostaatilise filtri kui tehniliselt tõhusama meetme kombineerimine;

c) heitgaaside termiline järelpõletamine ja

d) kuivpuhastus lubjakivi/naftakoksi või alumiiniumoksiidiga (Al2O3).

62. Termilise järelpõletamisega seotud tootmiskulusid on võimalik vähendada autotermilise järelpõlemisega, kui süsinikuühendite sisaldus heitgaasis on piisavalt suur. Tabelis 5 esitatakse ülevaade polütsükliliste aromaatsete süsivesinike heitkoguste vähendamise meetmetest anoodide tootmisel.

Tabel 5 Polütsükliliste aromaatsete süsivesinike heitkoguste kontrollimine anoodide tootmisel

a : Allesjäänud heitkogus võrreldes vähendamata variandiga.

Kontrollimisvõimalused | Heitkoguste tase (protsentides)a | Arvestuslikud kulud | Kontrollimisega seotud riskid |

Vanade tehaste moderniseerimine hajusate heitmete vähendamiseks järgmiste meetmete abil: | 3–10 | Suured |

–lekete vähendamine; |

–paindlike tihendusmaterjalide paigaldamine ahjuustele; |

–tekkivate gaaside eemaldamine ja järgnev töötlemine, juhtides gaasid kõrvalasuvasse ahju või kogumistoru kaudu põletusseadmesse ning seejärel maapinnal asuvasse tolmueraldajasse; |

–töösüsteemid ja koksiahjude jahutussüsteemid ja |

–koksiosakeste heitmete kõrvaldamine ja puhastamine. |

Hollandis anoodide tootmiseks loodud tehnoloogiad: | 45–50 | Rakendati Hollandis 1990. aastatel. Lubja või naftaõliga puhastamine vähendab tõhusalt polütsüklilisi aromaatseid süsivesinikke; alumiiniumi puhul ei ole see teada. |

–uus kuiva gaasipuhastiga ahi (lubjakivi/naftaõli või alumiiniumiga); |

–puhastatud heitvee ringlussevõtt liimimisüksuses. |

PARIM VÕIMALIK TEHNIKA:

–elektrostaatiline tolmu sadestamine ja | 2–5 | Tootmiskulud on madalamad autotermilise järelpõlemise puhul | Tuleb regulaarselt tõrvast puhastada |

–termiline järelpõletamine. | 15 | Autotermiline järelpõlemine toimib ainult siis, kui polütsükliliste aromaatsete süsivesinike sisaldus heitgaasis on suur. |

C. Alumiiniumitööstus

63. Alumiiniumi toodetakse alumiiniumoksiidist Al2O3 elektrilise jadaühendusega anumates (nõudes) elektrolüüsi teel. Vastavalt anoodi tüübile liigitatakse anumad eelkuivatusanumateks või Söderbergi anumateks.

64. Eelkuivatusanumate anoodid on kaltsineeritud (kuivatatud) süsinikuklotsidest, mis vahetatakse pärast osalist kasutamist välja. Söderbergi anoode kuivatatakse nõus naftakoksi ja kivisöetõrva pigi seguga, mis toimib sideainena.

65. Söderbergi protsessi puhul tekivad väga suured polütsükliliste aromaatsete süsivesinike heitkogused. Esmased vähendamismeetmed hõlmavad olemasolevate tehaste moderniseerimist ja protsesside optimeerimist, mis võib vähendada polütsükliliste aromaatsete süsivesinike heitkoguseid 70–90 %. Saavutada võib heitkoguste taseme 0,015 kg benso(a)püreeni ühe tonni alumiiniumi kohta. Olemasolevate Söderbergi anumate asendamine eelkuivatusanumatega nõuab olemasolevate protsesside suuremõõtmelist ümberehitust, ent see kõrvaldaks polütsükliliste aromaatsete süsivesinike heitkogused peaaegu täielikult. Sellise asendamise kapitalikulud on väga suured.

66. Tabelis 6 esitatakse ülevaade polütsükliliste aromaatsete süsivesinike heitkoguste kontrollmeetmetest alumiiniumi tootmisel.

Tabel 6 Polütsükliliste aromaatsete süsivesinike heitkoguste kontrollimine alumiiniumi tootmisel Söderbergi protsessi kasutades

a : Allesjäänud heitkogus võrreldes vähendamata variandiga.

Kontrollimisvõimalused | Heitkoguste tase (protsentides)a | Arvestuslikud kulud | Kontrollimisega seotud riskid |

Söderbergi elektroodide asendamine: | 3–30 | Suuremad kulud elektroodidele, ligikaudu 800 miljonit USD | Söderbergi elektroodid on eelkuivatuselektroodidest odavamad, sest pole vaja seadmestikku anoodide kuivatamiseks. Uurimistöö toimub, ent ootused ei ole suured. Tõhus toimimine ja heitkoguste seire on heitmekontrolli olulised osad. Ebatõhus toimimine võib põhjustada märkimisväärselt hajusaid heitmeid. |

–eelkuivatuselektroodidega (pigist sideaine vältimine); |

–inertsete anoodidega. |

Suletud eelkuivatussüsteemid alumiiniumi punkttoite ja protsessi tõhusa kontrollimisega, kaaned katavad kogu anuma ja võimaldavad õhusaasteainete tõhusat kogumist. | 1–5 |

Söderbergi anum vertikaalsete kontaktsõelte ja heitgaaside kogumise süsteemidega. | > 10 | Söderbergi tehnoloogia moderniseerimine isoleerimise ja kohandatud toitepunktiga: 50000 – 10000 USD ahju kohta | Toite jooksul esineb hajusaid heitmeid, kooriku murdumist ja rauast kontaktsõelte kergitamist kõrgemasse asendisse. |

Sumitomo tehnoloogia (anoodbriketid VSS protsessiks): | Madalad kuni keskmised |

Gaaside puhastamine: |

–elektrostaatilised tõrvafiltrid; | 2–5 | Madalad | Suur sädemete ja elektrikaarte tekkimise määr, märg gaasipuhastus tekitab reovett. |

–tavaliste elektrostaatiliste tõrvafiltrite ja märja elektrostaatilise gaasipuhastuse kombineerimine; | > 1 | Keskmised |

–termiline järelpõletamine. |

Pigi kasutamine suurema sulamispunktiga (HSS + VSS). | Suur | Madalad kuni keskmised |

Kuivpuhastuse kasutamine olemasolevates HSS + VSS seadmestikes. | Keskmised kuni suured |

D. Kütuse põletamine elamutes

67. Elamutes toimuva kütuse põletamise puhul eraldub polütsükliliste aromaatsete süsivesinike heitkoguseid ahjudes või avatud kaminates eriti puidu või söe kasutamise puhul. Majapidamised võivad olla oluline polütsükliliste aromaatsete süsivesinike heitkoguste allikas. See on majapidamistes kaminate ja väikeste tahket kütust kasutavate põletusseadmete kasutamise tulemus. Mõnes riigis on süsi tavaline ahjus kasutatav kütus. Sütt kasutavad ahjud tekitavad vähem polütsükliliste aromaatsete süsivesinike heitkoguseid kui puitu kasutavad ahjud, sest nende puhul on põlemistemperatuur kõrgem ja kütuse kvaliteet ühtlasem.

68. Lisaks sellele kontrollivad elamutes kütuse põletamisel tekkivate polütsükliliste aromaatsete süsivesinike heitkoguseid optimeeritud tööomadustega (nt põlemiskiirus) põlemissüsteemid. Optimeeritud põlemistingimused hõlmavad põlemiskambri optimeeritud ehitust ja optimeeritud õhuga varustamist. On olemas mitmeid tehnikaid põlemistingimuste optimeerimiseks ja heitkoguste vähendamiseks. Heitkogused erinevad eri tehnikate puhul märkimisväärselt. Kaasaegne puitkütusel töötav veekogumispaagiga katel, mis kujutab endast parimat võimalikku tehnikat, vähendab aegunud, veekogumispaagita katlaga võrreldes heitkoguseid rohkem kui 90 %. Kaasaegsel katlal on kolm tsooni: kolle puidu gaasistamiseks, gaasipõletustsoon keraamilisest või muust materjalist, mis võimaldab ligikaudu 1000 °C temperatuuri, ning konvektsioonitsoon. Konvektsiooniosa, kus vesi absorbeerib kuumuse, peaks olema piisavalt pikk ja efektiivne, nii et gaasi temperatuuri 1000 °C saaks alandada kuni 250 °C või veelgi madalamaks. On olemas ka mitmeid tehnikaid vanade ja aegunud katelde täiendamiseks, nagu näiteks veekogumispaagid, keraamilised osad ja seadmed graanulite põletamiseks.

69. Optimeeritud põlemiskiirusega kaasnevad väikesed süsinikmonooksiidi (CO) heitkogused, süsivesinike summaarsed heitkogused ja polütsükliliste aromaatsete süsivesinike heitkogused. CO ja süsivesinike summaarsete heitkoguste piirmäärade kehtestamine (tüübikinnituseeskirjad) mõjutab ka polütsükliliste aromaatsete süsivesinike heitkoguseid. Väikeste CO heitkoguste ja süsivesinike summaarsete heitkoguste tõttu on ka polütsükliliste aromaatsete süsivesinike heitkogused väikesed. Kuna polütsükliliste aromaatsete süsivesinike heitkoguste mõõtmine on palju kallim kui CO mõõtmine, on tulusam määrata CO ja kõigi süsivesinike piirväärtused. Jätkub töö seoses ettepanekuga kehtestada CEN-standard söe ja puiduga töötavate kuni 300 kW katelde kohta (vt tabel 7).

Tabel 7 1997. aastaks kavandatud CEN-standardid

Märkus:

Heitkoguste tasemed mg/m3 10 %-lise hapnikusisalduse juures.

Klass | Mõju (kW) | 3 | 2 | 1 | 3 | 2 | 1 | 3 | 2 | 1 |

CO | CO | CO | Süsivesinikud kokku | Süsivesinikud kokku | Süsivesinikud kokku | Osakesed | Osakesed | Osakesed |

Manuaalne | < 50 | 5000 | 8000 | 25000 | 150 | 300 | 2000 | 150/125 | 180/150 | 200/180 |

> 50–150 | 2500 | 5000 | 12500 | 100 | 200 | 1500 | 150/125 | 180/150 | 200/180 |

> 150 –300 | 1200 | 2000 | 12500 | 100 | 200 | 1500 | 150/125 | 180/150 | 200/180 |

Automaatne | < 50 | 3000 | 5000 | 15000 | 100 | 200 | 1750 | 150/125 | 180/150 | 200/180 |

> 50–150 | 2500 | 4500 | 12500 | 80 | 150 | 1250 | 150/125 | 180/150 | 200/180 |

> 150 –300 | 1200 | 2000 | 12500 | 80 | 150 | 1250 | 150/125 | 180/150 | 200/180 |

70. Elamutes asuvatest puidupõletamisahjudest pärit heitkoguseid saab vähendada:

a) olemasolevate ahjude puhul avalikkuse teavitamise ja teadvustamise programmidega, mis on seotud ahjude nõuetekohase kasutamise, ainult töötlemata puidu kasutamise, kütuse ettevalmistamise protseduuride ja puidu õhu käes kuivatamisega niiskusesisalduse vähendamiseks ja

b) uute ahjude puhul kavandatud CEN-standardis kirjeldatud tootestandardite kohaldamisega (ja samaväärsete standardite kohaldamisega Ameerika Ühendriikides ja Kanadas).

71. Üldisemad meetmed polütsükliliste aromaatsete süsivesinike heitkoguste vähendamiseks on seotud majapidamiste keskküttesüsteemide arendamise ja energiasäästlikkusega, nagu näiteks parema soojusisolatsiooni kasutamine energiatarbimise vähendamiseks.

72. Teabest esitatakse ülevaade tabelis 8.

Tabel 8 Polütsükliliste aromaatsete süsivesinike heitkoguste kontrollimine kütuse põletamise puhul elamutes

a : Allesjäänud heitkogus võrreldes vähendamata variandiga.

Kontrollimisvõimalused | Heitkoguste tase (protsentides)a | Arvestuslikud kulud | Kontrollimisega seotud riskid |

Kuivatatud söe ja puidu kasutamine (kuivatatud puit on selline, mida on ladustatud vähemalt 18–24 kuud). | Suur tõhusus |

Kuivatatud söe kasutamine | Suur tõhusus |

Tahkeid kütuseid kasutavate küttesüsteemide kavandamine, mis pakuksid optimaalseid täieliku põlemise tingimusi: | 55 | Keskmised | Ahjutootjatega tuleb pidada läbirääkimisi, et viia sisse ahjude heakskiitmise kava. |

–gaasistamise tsoon; |

–keraamiline põletustsoon; |

–konvektsioonitsoon. |

Veekogumispaak |

Tehnilised juhised tõhusaks kasutamiseks. | 30–40 | Madalad | Seda võib saavutada ka avalikkuse energilise harimise teel, ühendatuna praktiliste juhiste ja ahjutüüpide reguleerimisega. |

Avalikkuse teavitamise programm puidul töötavate ahjude kasutamise kohta. |

E. Puiduimmutuskäitised

73. Puidu immutamine polütsüklilisi aromaatseid süsivesinikke sisaldavate kivisöetõrvatoodetega võib olla suur polütsükliliste aromaatsete süsivesinike heitkoguste õhku sattumise allikas. Heitmed võivad tekkida nii immutusprotsessi ajal kui ka immutatud puidu ladustamise, käsitsemise ja selle vabas õhus kasutamise ajal.

74. Kõige laialdasemalt kasutatavad polütsüklilisi aromaatseid süsivesinikke sisaldavad kivisöetõrvatooted on karbolineum ja kreosoot. Mõlemad on polütsüklilisi aromaatseid süsivesinikke sisaldavad kivisöetõrva destillaadid puidu (puu) bioloogiliseks kaitsmiseks.

75. Puidu immutamise, selleks kasutatavate seadmete ja ladustamisruumide põhjustatud polütsükliliste aromaatsete süsivesinike heitkoguste vähendamiseks on mitu lähenemisviisi, mida rakendatakse eraldi või kombineerituna, nagu näiteks:

a) ladustamistingimustega seotud nõuded pinnase- ja pinnavee leostatud polütsükliliste aromaatsete süsivesinike ja reostatud vihmaveega saastamise vältimiseks (nt vihmavee jaoks läbitungimatud ladustamiskohad, katusekatted, saastatud vee korduvkasutamine immutusprotsessis, toodetud materjali kvaliteedinõuded);

b) meetmed atmosfääri paisatavate heitkoguste vähendamiseks immutuskäitistes (nt kuum puit tuleks enne ladustamist jahutada temperatuurilt 90 °C vähemalt temperatuurile 30 °C. Ent parima võimaliku tehnikana tuleks esile tõsta alternatiivset meetodit, mille puhul puidu immutamiseks kreosoodiga kasutatakse vaakumis surveauru);

c) puiduimmutusvahendi optimaalset kasutamist, millega töödeldud puittoodet kohapeal piisavalt kaitstakse, võib käsitleda parima võimaliku tehnikana, kuna see vähendab vajadust asendustoodete järele, vähendades seega puiduimmutuskäitisest pärit heitkoguseid;

d) selliste puiduimmutustoodete kasutamine, mis sisaldavad vähem selliseid polütsüklilisi aromaatseid süsivesinikke, mis on püsivad orgaanilised saasteained:

- võimalik kohandatud kreosoodi kasutamine, mida võib pidada temperatuuril vahemikus 270–355 °C keevaks destillatsioonifraktsiooniks, mis vähendab nii lenduvate polütsükliliste aromaatsete süsivesinike kui ka raskemate, mürgisemate polütsükliliste aromaatsete süsivesinike heitkoguseid;

- polütsükliliste aromaatsete süsivesinike heitkoguseid vähendab ka see, kui ei soodustata karbolineumi kasutamist;

e) selliste alternatiivide, nagu on esitatud näiteks tabelis 9, hindamine ja seejärel vajadusel kasutamine, mis minimeerivad polütsüklilistel aromaatsetel süsivesinikel põhinevate toodete kasutamist.

76. Immutatud puidu põletamine tekitab polütsükliliste aromaatsete süsivesinike ja muude kahjulike ainete heitkoguseid. Kui põlemine toimub, peaks see aset leidma piisavate heitkoguste vähendamise tehnikatega käitistes.

Tabel 9 Võimalikud alternatiivid polütsüklilistel aromaatsetel süsivesinikel põhinevaid tooteid hõlmavale puiduimmutamisele

Kontrollimisvõimalused | Kontrollimisega seotud riskid |

Alternatiivsete materjalide kasutamine ehitamisel: säästvalt toodetud tooted kõvadest puiduliikidest (jõekaldad, aiad, väravad);plast (aianduses kasutatavad postid);betoon (raudteeliiprid);tehiskonstruktsioonide asendamine looduslikega (nt jõekaldad, aiad, jms);töötlemata puidu kasutamine.Väljatöötamisel on mitmed alternatiivsed puiduimmutustehnikad, mis ei hõlma immutamist polütsüklilistel aromaatsetel süsivesinikel põhinevate toodetega. | Hinnata tuleb muid keskkonnakaitsega seotud probleeme, nagu näiteks: sobilike puidutoodete olemasolu;heitkogused, mida tekitab plasti, eriti PVC tootmine ja kõrvaldamine. |

--------------------------------------------------

VI LISA

TÄHTAJAD PIIRVÄÄRTUSTE JA PARIMATE VÕIMALIKE TEHNIKATE KOHALDAMISEKS UUTE JA OLEMASOLEVATE PAIKSETE SAASTEALLIKATE SUHTES

Piirväärtuste ja parimate võimalike tehnikate kohaldamisel kehtivad järgmised tähtajad:

a) uute paiksete saasteallikate puhul: kaks aastat käesoleva protokolli jõustumiskuupäevast;

b) olemasolevate paiksete saasteallikate puhul: kaheksa aastat käesoleva protokolli jõustumiskuupäevast. Vajadusel võib esitatud tähtaegu konkreetsete olemasolevate paiksete saasteallikate puhul pikendada vastavalt siseriiklike õigusnormidega kehtestatud amortisatsiooniperioodile.

--------------------------------------------------

VII LISA

SOOVITATAVAD KONTROLLMEETMED LIIKUVATEST SAASTEALLIKATEST PÄRIT PÜSIVATE ORGAANILISTE SAASTEAINETE HEITKOGUSTE VÄHENDAMISEKS

1. Asjakohased mõisted on esitatud käesoleva protokolli III lisas.

I. Saavutatavad heitkoguste tasemed uute sõidukite puhul ja kütuse parameetrid

A. Saavutatavad heitkoguste tasemed uute sõidukite puhul

2. Diislikütusega sõiduautod

Aasta | Tuletatud mass | Piirväärtused |

Süsivesinike ja NOx mass | Osakeste mass |

1.1.2000 | Kõik | 0,56 g/km | 0,05 g/km |

1.1.2005 (soovituslik) | Kõik | 0,3 g/km | 0,25 g/km |

3. Raskeveokid

Aasta/katsetsükkel | Piirväärtused |

Süsivesinike mass | Osakeste mass |

1.1.2000/ESC tsükkel | 0,66 g/kWh | 0,1 g/kWh |

1.1.2000/ETC tsükkel | 0,85 g/kWh | 0,16 g/kWh |

4. Maastikusõidukite mootorid

1. faas (viide: määrus (EMÜ) nr 96 [1]

Kasulik võimsus (KV) (kW) | Süsivesinike mass | Osakeste mass |

KV ≥ 130 | 1,3 g/kWh | 0,54 g/kWh |

75 ≤ KV < 130 | 1,3 g/kWh | 0,70 g/kWh |

37 ≤ KV < 75 | 1,3 g/kWh | 0,85 g/kWh |

2. faas

Kasulik võimsus (KV) (kW) | Süsivesinike mass | Osakeste mass |

0 < KV < 18 | | |

18 ≤ KV < 37 | 1,5 g/kWh | 0,8 g/kWh |

37 ≤ KV < 75 | 1,3 g/kWh | 0,4 g/kWh |

75 ≤ KV < 130 | 1,0 g/kWh | 0,3 g/kWh |

130 ≤ KV < 560 | 1,0 g/kWh | 0,2 g/kWh |

B. Kütuse parameetrid

5. Diislikütus

PM:

pole määratud

[2] [3]

Parameeter | Ühik | Piirnormid | Katsetamismeetod |

Miinimumväärtus (2000/2005) [2] | Maksimumväärtus (2000/2005) [2] |

Tsetaaniarv | – | 51/PM | – | ISO 5165 |

Tihedus 15 °C juures | kg/m 3 | – | 845/PM | ISO 3675 |

95 % aurustunud | °C | – | 360/PM | ISO 3405 |

Polütsüklilised aromaatsed süsivesinikud | massiprotsent | – | 11/PM | prIP 391 |

Väävel | ppm | – | 350/50 [3] | ISO 14956 |

II. Halogeenitud sorbentide, kütuse- ja määrdeainete lisandite piirangud

6. Mõnes riigis kasutatakse pliibensiinis sorbendina 1,2-dibromometaani koos 1,2-diklorometaaniga. Lisaks sellele moodustub mootoris toimuva põlemisprotsessi käigus PCDD/F. Kolmeastmeliste katalüsaatorite kasutamine autodes nõuab pliivaba bensiini kasutamist. Sorbentide ja muude halogeenitud ühendite lisamist bensiinile ja muudele kütustele ning määrdeainetele tuleks võimalikult suurel määral vältida.

7. Tabelis 1 esitatakse ülevaade maanteetranspordis kasutatavate mootorsõidukite heitgaasides sisalduvate PCDD/Fi heitkoguste kontrollmeetmetest.

Tabel 1 PCDD/Fi heitkoguste kontrollimine maanteetranspordis kasutatavate mootorsõidukite heitgaasides

Kontrollimisvõimalused | Kontrollimisega seotud riskid |

Halogeenitud ühendite kütusele lisamise vältimine 1,2-diklorometaan1,2-diklorometaan ja vastavad broomiühendid sorbentidena sädesüütemootorite pliikütuses(Broomiühendite tõttu võivad moodustuda broomitud dioksiinid või furaanid)Halogeenitud lisandite vältimine kütustes ja määrdeainetes. | Halogeenitud sorbentide kasutamine lõpetatakse järk-järgult vastavalt sellele, kuidas pliibensiini turg kahaneb tagasisidestatud kolmeastmeliste katalüsaatorite kasutamise tõttu sädesüütemootorites. |

III. Liikuvatest saasteallikatest pärit püsivate orgaaniliste saasteainete kontrollmeetmed

A. Mootorsõidukitest pärit püsivate orgaaniliste saasteainete heitkogused

8. Mootorsõidukitest pärit püsivate orgaaniliste saasteainete heitkogused esinevad diislikütusega sõidukitest väljapaisatavate osakestega seotud polütsükliliste aromaatsete süsivesinikena. Vähemal määral paiskavad polütsüklilisi aromaatseid süsivesinikke atmosfääri ka bensiinikütusega sõidukid.

9. Määrdeõlid ja kütused võivad lisandite või tootmisprotsessi tõttu sisaldada halogeenitud ühendeid. Need ühendid võivad põlemise käigus muunduda PCDD/Fiks ja järgnevalt koos heitgaasidega atmosfääri paiskuda.

B. Kontrollimine ja hooldus

10. Diislikütust kasutavate liikuvate saasteallikate puhul on võimalik tagada polütsükliliste aromaatsete süsivesinike heitkoguste kontrollimise tõhusus programmidega, mille käigus regulaarselt mõõdetakse liikuvate saasteallikate osakeste heitkoguseid, opaaksust vabal kiirendusel või katsetatakse neid muid meetodeid kasutades.

11. Bensiinikütust kasutavate liikuvate saasteallikate puhul on võimalik tagada polütsükliliste aromaatsete süsivesinike heitkoguste (lisaks muude heitgaaside osade) kontrollimise tõhusus programmidega, mille käigus katsetatakse regulaarselt kütuse annustamist ja katalüsaatori tõhusust.

C. Tehnikad diisli- ja bensiinikütust kasutavatest mootorsõidukitest pärit polütsükliliste aromaatsete süsivesinike heitkoguste kontrollimiseks

1. Kontrollimistehnikate üldised aspektid

12. On oluline tagada sõidukite selline ehitus, mis tagaks kasutuses olevate sõidukite vastavuse heitkoguste standarditele. Seda saab teha, tagades toodangu vastavuse, eluaegse vastupidavuse, heitmekontrolliks ettenähtud osade garantii ning defektsete sõidukite turult tagasivõtmise. Kasutusesolevate sõidukite puhul saab heitmekontrolli jätkuva toimimise tagada tõhusa kontrollimis- ja hooldusprogrammi abil.

2. Heitmekontrolli tehnilised meetmed