Resolutsioon [1]

loodusõnnetuste kohta AKV riikides — Valmisolekule suunatud (EAFi vahendid) ja abile suunatud (ECHO vahendid) ELi rahastamine (AKV-EL/100.173/07/lõplik)

AKV-ELi parlamentaarne ühisassamblee,

- kes kohtub Kigalis (Rwanda) 19.– 22. novembril 2007. aastal;

- võttes arvesse kodukorra artikli 17 lõiget 2;

- võttes arvesse Cotonou lepingut, eriti selle artikleid 30 (piirkondlik koostöö) ja 32 (keskkond ja loodusvarad);

- võttes arvesse Aafrika arengu uue partnerluse (NEPAD) keskkonnaalast algatust;

- võttes arvesse Aafrika Liidu assamblee istungjärgul 29.– 30. jaanuaril 2007. aastal vastu võetud otsust kliimamuutuste ja arengu kohta ning otsust Sahara algatuse nn rohelise müüri meetmete rakendamise kohta;

- võttes arvese AKV ministrite nõukogu 4.– 5. mail 2004. aastal Gaborone'is (Botswana) toimunud 79. istungjärgul vastu võetud otsust nr 3, milles kinnitati veel kord vajadust pöörata erilist tähelepanu kõrbestumisvastastele strateegiatele ja kuiva pinnase küsimustele, et käsitleda otsustava tähtsusega säästva majandamise küsimusi nagu põud, raadamine ja veevarud;

- võttes arvesse 23.– 24. juunil 2004. aastal Maputos (Mosambiik) toimunud Aafrika riigipeade ja valitsusjuhtide neljandal tippkohtumisel vastu võetud otsust nr 3/LXXIX/04, milles rõhutati paljude AKV riikide, piirkondade ja elanikkonna suurt tundlikkust loodusõnnetuste ja nendega seotud keskkonnaprobleemide suhtes ning julgustati pühenduma ennetavate algatuste toetamisele kõnealuste probleemide vastu võitlemiseks;

- võttes arvesse 8.– 9. märtsil 2007. aastal toimunud Euroopa Ülemkogu kohtumisel tehtud eesistujariigi järeldusi, milles rõhutati strateegilise eesmärgi — hoida maailma keskmise temperatuuri tõus alla 2 Celsiuse kraadi, võrreldes industriaalühiskonna eelse tasemega — saavutamise tähtsust;

- võttes arvesse 2007. aasta juunis Heiligendammis toimunud G8 tippkohtumisel sõlmitud kokkulepet ELi, Kanada ja Jaapani vahel vähendada süsinikdioksiidi heidet ülemaailmsel tasandil 2050. aastaks vähemalt poole võrra;

- võttes arvesse valitsustevahelise kliimamuutuste rühma (IPCC), millele anti 2007. aastal Nobeli rahupreemia, aruandeid ning eriti selle teise töörühma neljandat hindamisaruannet "Mõjud, kohandumine ja tundlikkus";

- võttes arvesse aastatuhande ökosüsteemi 2005. aasta hindamisaruannet, milles uuriti maa paljude loodusvarade kasutamist ja degradeerumist;

- võttes arvesse Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni kliimamuutuste raamkonventsiooni ja selle Kyoto protokolli;

- võttes arvesse 3.– 14. juunil 1992. aastal Rio de Janeiros (Brasiilia) toimunud ÜRO keskkonna- ja arengukonverentsil enam kui 178 valitsuse poolt vastu võetud Agendat 21, Rio de Janeiro keskkonna- ja arengudeklaratsiooni ning metsade säästva majandamise põhimõtteid käsitlevat teatist, mille põhimõtteid rõhutati veel kord 26. augustil kuni 4. septembril 2002. aastal Johannesburgis (Lõuna-Aafrika) toimunud säästva arengu tippkohtumisel;

- võttes arvesse 17. juunil 1994. aastal Pariisis vastu võetud ÜRO kõrbestumise vastu võitlemise konventsiooni, mis jõustus 26. detsembril 1996. aastal;

- võttes arvesse 18.– 22. jaanuaril 2005. aastal toimunud suurõnnetuste ohu vähendamise ülemaailmse konverentsi lõpparuannet ning eriti Hyogo tegevusraamistikku aastateks 2005–2015: maailma riikide ja kogukondade vastupidavuse suurendamine suurõnnetuste suhtes;

- võttes arvesse ÜRO Peaassamblee 20. detsembri 2002. aasta resolutsiooni 57/256 Yokohama strateegia ja ohutuma maailma tegevuskava läbivaatamise kohta — suunised loodusõnnetuste ennetamise ja leevendamise ning loodusõnnetusteks valmisoleku kohta, ning 2005. aasta jaanuaris Mauritiusel toimunud ÜRO väikesaarte arengumaid käsitlevat rahvusvahelist kohtumist "Barbados plus 10";

- võttes arvesse oma 1. aprillil 1999. aastal Strasbourgis vastu võetud resolutsiooni kliimamuutuste ja väikesaarte arengumaade kohta AKV-ELi koostööraamistiku kontekstis [2], 19. veebruaril 2004. aastal Addis Abebas vastu võetud resolutsiooni tsüklonite tekitatud kahju kohta Vaiksel ookeanil, India ookeanil ja Kariibi merel ning vajaduse kohta reageerida kiirelt loodusõnnetustele [3], 25. novembril 2004. aastal Haagis vastu võetud resolutsiooni orkaanikahjustuste kohta Kariibi mere piirkonnas [4] ning 24. novembril 2005. aastal Edingburghis vastu võetud resolutsiooni loodusõnnetuste põhjuste ja tagajärgede kohta [5];

- võttes arvesse parlamentaarse ühisassamblee sotsiaal- ja keskkonnakomisjoni raportit (APP/3802/05),

A. arvestades, et loodusõnnetused ja loodusvarade ammendumine kujutavad endast tõsist ohtu vaesuse vähendamisele ja aastatuhande arengueesmärkide saavutamisele;

B. arvestades, et kuigi AKV riikide panus kliimamuutuste põhjustesse on väike, kannatavad AKV riigid nende tagajärgede tõttu kõige tõsisemalt; arvestades, et kliimamuutused võivad aeglustada edusamme säästva arengu suunas kas vahetult suurema tundlikkuse tõttu kahjuliku mõju suhtes või kaudselt kohanemisvõime vähenemise tõttu;

C. arvestades, et loodusõnnetuste mõju on eriti kahjulik arengumaadele, muutes arengukoostöö soodsa mõju negatiivseks, takistades majanduskasvu jätkumist ja vaesuse vähendamist ning põhjustades bioloogilise mitmekesisuse tõsist kadumist;

D. arvestades, et AKV riigid seisavad silmitsi peamise väljakutsega vastata pikas perspektiivis tõhusalt loodusõnnetuste mõjule, arendades ja tugevdades selleks riiklikke ja piirkondlikke katastroofiohu vähendamise, taastamise ja ohjamise meetmeid;

E. arvestades, et AKV riigid pakuvad maailmale laias valikus ökosüsteemi teenuseid ilma nõuetekohase hüvitiseta;

F. arvestades, et uued uuringud kinnitavad, et Aafrika on kliimaolude varieerumise suhtes kõige tundlikum manner, kuna piirkonna loodus on suure surve all ning tema kohanemisvõime madal; arvestades, et prognooside kohaselt kannatab 2020. aastaks 75–250 miljonit aafriklast suurema veepuuduse all kliimamuutuste tõttu; arvestades, et prognooside kohaselt on tõsises ohus samuti põllumajanduslik tootmine, kalapüük ning toidu kättesaadavus;

G. arvestades, et prognooside kohaselt on 2050. aastaks kliimamuutuste tõttu vähenenud veevarud sellise tasemeni, et nendest ei piisa enam nõudluse rahuldamiseks paljudes väikestes saareriikides, mis asuvad nt Kariibi meres, India ja Vaikses ookeanis, mis on eriti tundlikud meretaseme tõusu ja loodusõnnetuste suhtes;

H. arvestades, et 21. sajandi lõpuks prognoositud meretaseme tõus mõjutab suure rahvaarvuga madalaid rannikualasid, kus eeldatavalt sagenevad üleujutused, tormilainetus, erosioon ja muud rannikualadele iseloomulikud ohud, mis mõjutavad kohalikke varusid ja turismi, ohustavad asulaid, rajatisi ja hädavajalikke infrastruktuure;

I. arvestades, et kliimaga mitteseotud pinged võivad suurendada tundlikkust kliimamuutuste ja loodusõnnetuste suhtes, vähendades paindlikkust, kohanemisvõimet ning ennetamis- ja leevendamispoliitika mõju ressursside kasutamise tõttu, et rahuldada vajadusi;

J. arvestades, et üksnes vähestes kavades jätkusuutlikkuse edendamiseks ja tundlikkuse vähendamiseks kliimamuutuste ja loodusõnnetuste suhtes on hõlmatud kohanemisvõime edendamine;

K. arvestades, et katastroofiohu vähendamine on eelkõige riiklik vastutus, ning arvestades, et on vaja tugevdada koostööd ja partnerlust piirkondlikul ja rahvusvahelisel tasandil;

L. arvestades, et kuigi keskkonnaküsimused, katastroofideks valmisolek ja nende ennetamine ning kliimamuutuste leevendamine on olulised kõikides riikides, ei ole neid süvalaiendatud kõikidesse EÜ abiprogrammidesse ja seotud õigusaktidesse;

M. arvestades, et poliitika energia varustuskindluse edendamiseks ja muud leevendusmeetmed avaldavad järgmistel aastakümnetel suurt mõju kasvuhoonegaaside heite madalama stabiliseerimistaseme saavutamise võimalusele;

N. arvestades, et finantsvood arengumaadesse puhta arengu mehhanismi, ülemaailmse keskkonnafondi ja tehnosiirdele antava arenguabi kaudu on seni olnud piiratud ja jaotunud geograafiliselt ebavõrdselt;

O. arvestades, et arengu säästvamaks muutmine arengukava muutmise abil võib anda suure panuse kliimamuutuste leevendamisele, kuid kava rakendamine võib nõuda mitmete takistuste ületamist ressursside osas,

1. rõhutab ohte, mida loodusõnnetused ja kliimamuutused kujutavad endast säästvale arengule, vaesuse vähendamisele ja aastatuhande arengueesmärkide saavutamisele; rõhutab samuti aastatuhande 7. arengueesmärgi tähtsust keskkonna jätkusuutlikkuse tagamisele;

2. märgib loodusõnnetuste arvu suurenemist ja sagenemist, nende hävitavat mõju ning eriti vaeste inimeste tundlikkust kõnealuste olukordade suhtes; rõhutab, et üha raskem on vahet teha loodusõnnetuste ja inimtegevuse tagajärjel toimunud õnnetuste vahel, kus ohtu ei kujuta endast mitte üksnes looduslikud ohutegurid, vaid ka inimtegevus ja vähene planeerimine;

3. rõhutab vajadust tõhusa ülemaailmse tegevuse järele, et käsitleda loodusõnnetuste probleemi AKV riikides, mille raames tööstusriigid peaksid tunnistama oma vastutust ja võtma juhtrolli kasvuhoonegaaside mõju vastu võitlemises, mis on kliimamuutustele kaasa aidanud;

4. palub AKV ja ELi riikide valitsustel ning parlamentidel tagada, et loodusvarade kasutamine ei kahjustaks ökoloogilist tasakaalu; märgib sellega seoses murega, et ülemäärane puuraie ja ebaseaduslik metsaraie võib viia kõrbestumise ja muude kliimamuutusteni, mida peaks takistama vastutustundliku ja tõhusa metsanduspoliitika, asjakohase metsa uuendamise ning säästvate põllumajandustavade kaudu; kutsub loodusvarasid kasutavaid äriühinguid üles keskkonnastandardeid ja õigusakte järgima;

5. märgib kliimamuutuste tagajärgi ja väljakutseid, nimelt äärmuslike ilmastikutingimuste ja vähenevate loodusvarade kujul, millel on tõsised tagajärjed arengule ja julgeolekule, näiteks suurem tundlikkus, loodusvaradega seotud konfliktid ja loodusõnnetustest tingitud ränne; rõhutab seetõttu, et katastroofiohu vähendamine peab käsitlema kliimamuutuste leevendamist ja nendega kohanemist;

6. märgib, et loodusõnnetused võivad põhjustada ulatuslikku rahvaste liikumist, ja tunnistab, et ehkki katastroofiohu vähendamine on eelkõige riigi vastutus, on AKV ja ELi riikide valitsused kohustatud näitama üles solidaarsust kannatada saanud riikidega;

7. rõhutab Maailma Terviseorganisatsiooni hoiatusi äärmiselt suure ohu kohta, mida ülemaailmne soojenemine võib avaldada tervisele lõunapoolsetes riikides, eriti seoses malaaria ja silmanägemisega, ning nõuab tungivalt meetmete võtmist, et toetada kõnealuste halvenenud tervisega seotud probleemide ennetamise, parandamise ja ohjamise meetmeid;

8. nõuab tähtajalist kõikehõlmavat strateegiat katastroofiohu vähendamise, nendeks valmisoleku ja kliimamuutuste strateegiate süvalaiendamiseks kõikidesse riiklikesse arengukavadesse, ELi arengupoliitikasse ja humanitaarabisse; rõhutab, et kõnealused strateegiad peavad toetama kodanikuühiskonna, kohalike kogukondade ja asutuste võetud meetmeid pikema perspektiiviga lähenemisviisis tundlikkuse vähendamiseks katastroofide suhtes;

9. kutsub ELi liikmesriike üles toetama AKV riike inimestele suunatud katastroofiohu vähendamise, kliimamuutuste ja kriisiennetuskavade väljatöötamisel, mis peaksid hõlmama leevendamis- ja kohanemisstrateegiaid, varajase hoiatuse süsteemi, loodusõnnetusteks valmisoleku ja evakueerumisstrateegiaid, hädaabi turvatsoone, kindlustusskeeme ning kiireks jaotamiseks mõeldud humanitaarabivahendite rahastamist; kutsub samuti AKV riike üles tagama, et kõnealused meetmed on riiklikul ja kohalikul tasandil esmatähtsad, neil on rakendamiseks tugev institutsiooniline alus ning nad võtavad arvesse haavatavate elanikerühmade vajadusi;

10. kutsub ELi üles eraldama vähemalt 10 % täiendavaid rahalisi vahendeid humanitaarabi eelarvele katastroofiohu vähendamiseks ning suurendama märkimisväärselt rahalisi vahendeid katastroofiohu vähendamiseks, kliimamuutuste leevendamiseks ja nendega kohanemiseks arenguabi eelarve raames, ohustamata sealjuures muid jõupingutusi, eelkõige peamistes tervishoiu- ja hariduse valdkondades;

11. rõhutab, et AKV riigid ja piirkonnad vajavad rahvusvahelise üldsuse toetust, mis on vajalik, et parandada nende meetmeid katastroofide tagajärgede leevendamiseks riiklikul ja piirkondlikul tasandil, nendeks valmisolekut ja varajase hoiatamise suutlikkust, suurendada üldsuse teadlikkust katastroofide vähendamisest ja nende prognoosimisest ning reageerimisest hädaolukordades;

12. avaldab kahetsust AKV-ELi loodusõnnetuste rahastusse eraldatud vahendite väga madala taseme pärast, vaatamata vajaduse suurenemisele, tervitades samas selle loomist; kutsub ELi üles eraldama täiendavaid vahendeid rahastusse 10. EAFi ja teiste ELi eelarveridade raames, et abistada AKV riike ja piirkondi asjakohaselt katastroofiohu vähendamisel ning hädaabi, taastamise ja arengukoostöö ühendamise (EARA) suutlikkuse suurendamisel ning parandatud varajase hoiatuse ja kiirreageerimissüsteemide rahastamisel;

13. nõuab seetõttu tungivalt, et komisjon jätkaks 10. EAFi raames AKV-ELi loodusõnnetuste rahastu toetamist ning laiendaks täiendavalt selle kohaldamisala, andes vähemalt 250 miljonit eurot vahenditest, mis on eraldatud AKV riikide sisesele koostööle, samuti kasutades osa kavandatud reservi vahenditest, et aidata AKV piirkondi ja riike, eriti AKV väikeseid saareriike, loodusõnnetusteks valmisoleku ja ohjamise programmi kõikehõlmaval rakendamisel, samuti katastroofijärgses pikaajalises taastamistöös;

14. on veendunud, et Euroopa Arengufond (EAF) vajab piisavalt vahendeid, et aidata arengumaadel kohaneda ja leevendada kliimamuutuste põhjustatud mõjusid, rõhutab sellega seoses suutlikkuse suurendamise, katastroofide ennetamise, hariduse, töö infrastruktuuri ja ravimitele juurdepääsu tähtsust, ning juhib tähelepanu vajadusele suurendada suutlikkust teaduse, mõju ja kohanemise hindamise, ohtude prognoosimise ning puhta arengu mehhanismi projektide ettevalmistamise valdkondades;

15. rõhutab vajadust suurendada rahalisi vahendeid asjaomaste inimressursside arendamiseks katastroofide ennetamise, nendeks valmisoleku, leevendamise ja ohjamise, samuti kliimamuutustega kohanemise jaoks ning lõunapoolsete piirkondade endi vahel toimuva koostöö tugevdamiseks kõnealustes valdkondades;

16. kutsub Euroopa Komisjoni ja ELi liikmesriike üles võtma kõik vajalikud meetmed, et võimaldada võimalikult kiiret asjakohase rahalise toetuse mobiliseerimist häda- ja humanitaarabi jaoks;

17. rõhutab vajadust ajakohastada pidevalt AKV riikide keskkonda iseloomustavaid näitajaid ja süvalaiendada keskkonnaaspektid riiklikesse strateegiadokumentidesse, piirkondlikesse strateegiadokumentidesse ja temaatilistesse programmidesse; rõhutab kõnealuse tegevuse käigus riikide parlamentide ja kodanikuühiskonna sidumise tähtsust;

18. on veendunud, et arengupoliitikat ei saa lahutada keskkonna- ega muudest poliitikavaldkondadest, ning nõuab terviklikku säästva arengu poliitika lähenemisviisi, mis integreerib keskkonnamõõtme kõikidesse AKV riiklikesse ja piirkondlikesse strateegidokumentidesse, samuti kõikidesse arenguprogrammidesse ja -projektidesse;

19. nõuab, et ülemaailme kliimamuutuste liit muutuks peamiseks vahendiks katastroofide ennetamise ja nendeks valmisoleku, samuti kliimamuutustega kohanemise ja nende leevendamise käsitlemisel;

20. nõuab tungivalt, et AKV riikide valitsused koostaksid kriisiennetuse hädaabi- ja varuplaanid, mis peaksid hõlmama evakueerumisstrateegiaid, hädaabi turvatsoone, kindlustusskeeme ja kiireks jaotamiseks mõeldud humanitaarabivahendite rahastamist;

21. rõhutab vajadust tõeliselt üldise lähenemisviisi järele loodusõnnetuste ja kliimamuutuste puhul ning kutsub rahvusvahelist üldsust üles pühenduma rahvusvaheliselt progressiivsetele lahendustele; nõuab seetõttu läbirääkimiste alustamist ÜRO rahvusvahelisel kliimakonverentsil ülemaailmse ja kõikehõlmava 2012. aasta järgse kokkuleppe üle, mis peab põhinema Kyoto protokollil ja laiendama seda;

22. nõuab tungivalt, et arengumaad pühenduksid rohkem Kyoto protokolli kohaselt olemasolevatele rahastamismehhanismide vahenditele ning püüaksid kõnealused panused muuta siduvaks kohustuseks;

23. nõuab heade tavade jagamist, tehnosiiret ja teadlikkuse suurendamist maakasutuse planeerimise kohta, ehitamise kohta ohutsoonides, turvaliste ehituskonstruktsioonide ja olulise tähtsusega rajatiste kaitsmise kohta;

24. nõuab piirkondliku ja rahvusvahelise koostöö parandamist, et lihtsustada info- ja arvutitehnoloogia jagamist ning madaltehnoloogiliste lahenduste, näiteks raadio maapiirkondades ja kõrvalistes kohtades, rahastamise jätkamist;

25. kutsub AKV riike üles leppima piirkondlikul tasandil kokku vesikondade majandamise osas, võttes koordineeritud meetmeid seoses vee- ja kalavarudega;

26. märgib, et taastuvate energiaallikate kasutamine, näiteks päikese-, tuule- ja biomassienergia, vähendaks AKV riikide sõltuvust naftast; kutsub ELi ja selle liikmesriike üles jagama asjakohast tehnoloogiat ja pakkuma piisavalt rahalisi vahendeid ning nõuab tungivalt, et Euroopa Komisjon vaataks läbi kriteeriumid keskkonnasõbralikkuse, tundlikkuse ja eraldatuse kriteeriumide hõlmamise kohta, määrates kindlaks energia- ja veerahastu rahaliste vahendite kasutamise õiguse 10. EAFi raames;

27. kutsub AKV ja ELi riike üles korrigeerima konkreetseid eesmärke taastuvenergia kasutamiseks ning on seisukohal, et taastuvenergia tuleb vastavalt Cotonou lepingule seada AKV-ELi arengukoostöö programmides esikohale;

28. teeb kaaspresidentidele ülesandeks edastada käesolev resolutsioon AKV-ELi nõukogule, Euroopa Komisjonile, Aafrika Liidule ja ÜRO peasekretärile.

[1] Vastu võtnud AKV-ELi parlamentaarne ühisassamblee 22. novembril 2007 Kigalis (Rwanda).

[2] EÜT C 271, 24.9.1999, lk 30.

[3] ELT C 120, 30.4.2004, lk 44.

[4] ELT C 80, 1.4.2005, lk 36.

[5] ELT C 136, 9.6.2006, lk 22.

--------------------------------------------------