20070628

Resolutsioon [1]

väiketalupidajate vaesuse vähendamise kohta AKV riikides, eelkõige puu- ja köögivilja- ning lillekasvatussektoris

AKV-ELi parlamentaarne ühisassamblee,

- kes kohtub Wiesbadenis (Saksamaal) 25.– 28. juunil 2007;

- võttes arvesse kodukorra artikli 17 lõiget 1;

- võttes arvesse Cotonous 23. juunil 2000 allkirjastatud kaubanduse ja vaesuse vähendamise alase AKV-ELi partnerluslepingu eesmärke;

- võttes arvesse ÜRO aruannet toiduainetega kindlustatuse kohta arengumaades, mille ÜRO eriraportöör esitas ÜRO inimõiguste komisjonile 2002. aasta märtsis [2];

- võttes arvesse Kaplinna deklaratsiooni AKV-ELi tulevaste läbirääkimiste kohta uue kaubanduskorra üle;

- võttes arvesse 1996. aasta ülemaailmse toiduainetega kindlustamist käsitleva tippkohtumise lubadust vähendada poole võrra alatoidetud inimeste arvu aastaks 2015, mille täitmisest ollakse veel väga kaugel [3];

- võttes arvesse ÜRO aastatuhande arengueesmärkide deklaratsiooni seoses selles antud lubadusega kaotada vaesus [4];

- võttes arvesse ÜRO arenguprogrammi raames koostatud järjestikuseid inimarengu aruandeid;

- võttes arvesse 10. detsembril 2006. aastal avaldatud AKV piirkondlike põllumajandustootjate organisatsioonide võrgustike poolt koostatud majanduspartnerluse lepingute vahekokkuvõtet [5] ja pooleliolevaid läbirääkimisi majanduspartnerluse lepingu üle,

A. arvestades, et vastavalt 2006. aasta ÜRO kaubandus- ja arengukonverentsi aruandele vähimarenenud maade kohta, on äärmises vaesuses elavate inimeste arv viimase kolmekümne aasta jooksul enam kui kahekordistunud, kerkides 138 miljonilt 1960ndatel aastatel 334 miljonini aastal 2000, ja kui praegused suundumused jätkuvad, siis suureneb vähem kui 1 USA dollariga päevas äraelavate inimeste arv 2010. aastaks 334 miljonilt 471 miljonini;

B. arvestades, et nälg, alatoidetus ja toidu kättesaamatus miljonite inimeste jaoks on muu hulgas — nii arengumaade kui ka tööstusriikide valitsuste — majandus-, põllumajandus- ja kaubanduspoliitika tagajärg;

C. arvestades, et põllumajandus on enamiku AKV riikide elanike jaoks väga tähtis majandussektor; arvestades, et nende elatusallikad sõltuvad põllumajanduslikust tootmisest ja sellega seotud tegevusaladest, et kõigi AKV riikide töötavatest elanikest on kõnealuses sektoris hõivatud hinnanguliselt 60 %; arvestades, et 73 % Aafrika maapiirkondade elanikest on oma vajadusteks tootvad väiketalupidajad, kelle jaoks toiduainetega kindlustatus on esmatähtis küsimus;

D. arvestades, et bioloogiline mitmekesisus, jätkusuutlik põllumajandus ja toiduainetega kindlustatus sõltuvad täielikult AKV riikide toidualase sõltumatuse tunnustamisest ja poliitilisest keskkonnast, milles kaitstakse AKV riikide habrast majandust ja põllumajandustootjate individuaalseid ning kollektiivseid õigusi toiduainete tootmise parandamise huvides seemneid ladustada, vahetada, jaotada ja nende omadusi parandada;

E. arvestades, et AKV riikides on põllumajandustootjateks ja eksportijateks enamasti väikesed talumajapidamised, mis on hinnakõikumiste suhtes väga tundlikud;

F. arvestades, et enamiku AKV riikide põllumajandustoodete eksport koosneb ühe või kahe töötlemata toote ekspordist, mis annab nende majandusele vähe lisandväärtust ja muudab selle veelgi haavatavamaks;

G. arvestades, et viimase 15 aasta jooksul on traditsiooniliste põllumajandustoodete, näiteks kohvi, kakao, naha ja toornahkade eksport ELi turule vähe kasvanud, mis on teravas vastuolus suure potentsiaaliga uute toodete, näiteks lilled, ja kiirelt laienevate nišiturgude, nagu õiglane kaubandus ja mahepõllundustooted, ekspordinumbrite kuuekordse kasvuga;

Riigi toetuse vähenemine ja odava impordi kasv

H. arvestades, et alates 1980ndatest rakendatud struktuurilise kohandamise programmidega on vähendatud valitsuse toetust väiketalupidajatele ja toiduainete tootmisele ning aidatud kaasa kohaliku põllumajanduse nõrgenemisele;

I. arvestades, et AKV põllumajanduspoliitika radikaalne muutus hõlmab põllumajandustootmise sisendite ja väljundite hinnakontrolli kaotamist, imporditollide drastilist vähendamist, väiksemat valitsuse tuge põllumajandustootmise laiendamisele ja veterinaarteenustele, poolriiklike põllumajanduslike turundusorganisatsioonide kaotamist ja siseturu avamist välisele konkurentsile;

J. arvestades, et AKV põllumajandustootjaid kahjustab sisetarbimise põhitoodete, nagu teravili, piim, liha, köögiviljad ja töödeldud tooted, import;

Ebaõiglased kaubandustingimused

K. arvestades, et kaubaliste kultuuride tootmisel põhinev majandus, mis paratamatult sõltub kliima- ja maastikutingimustest, asetab AKV riikide elanikud paradoksaalsesse olukorda, kus nad toodavad toitu rahvusvahelisele turule, importides samas rikastest riikidest oma vajaduste rahuldamiseks subsideeritud põhitoiduaineid;

L. arvestades, et AKV riikide eksporditulud on viimastel kümnenditel vähenenud, vaatamata sellele, et troopiliste kultuuride osas on neil absoluutne konkurentsieelis, sest toorainete hinnakõikumised on põhjustanud troopilise kultuuride, näiteks kohvi, kakao, palmiõli ja puuvilla hinna kuni 60 % languse, millel on AKV riikide elanikele katastroofiline sotsiaalne ja majanduslik mõju;

M. arvestades, et praegune läbirääkimisprotsess majanduspartnerluse lepingu üle ei ole asjakohane, eriti põllumajandussektori suhtes, arvestades tohutuid tootlikkuse ja konkurentsivõime erinevusi kuue AKV piirkonna ja ELi vahel;

N. tuletades meelde, et AKV-ELi kaubandussuhted on põhinenud Yaoundé lepingutele endiste koloniaalriikide ja nende endiste kolooniate vahel, mille eesmärk oli tagada Euroopale juurdepääs teatavatele toormetele, pakkudes samas AKV riikidele — eelkõige tooraineprotokollide alusel — kindlaid turge ja väärtuslikku, stabiilset ning ennustatavat eksporditulu;

Kliimamuutuse mõju

O. arvestades, et vastavalt ÜRO 2006. aasta teisele maailma veevarude arenguaruandele elab 75 % Aafrika elanikest kuivades või poolkuivades piirkondades ja umbes 20 % iga-aastaste ulatuslike kliimakõikumistega piirkondades;

P. arvestades, et aastatuhande ökosüsteemi hindamise aruandes järeldatakse, et umbes 60 % maailma ökosüsteemist, sealhulgas magevee- ja kalavarudest, halveneb või seda ei kasutata jätkusuutlikult; arvestades, et kõige enam kannatavad selle tulemusena maailma vaeseimad inimesed, kusjuures kõige probleemsemateks valdkondadeks on veevarud, põllumajandus, inimeste tervis, bioloogiline mitmekesisus ja maailmamere veetaseme tõus;

Q. arvestades, et ennustatakse üleujutuste ja põudade sagenemist, mis toob kaasa nälja ja sotsiaal-majandusliku heaolu ulatusliku kadumise, eriti Aafrikas, samas kui maailmamere veetaseme tõus ähvardab muuta mõned Vaikse Ookeani saared elamiskõlbmatuks;

R. arvestades, et valitsustevahelise kliimamuutuste rühma 2007. aasta neljanda hindamisaruande kohaselt võib kliimamuutus järgmise 50 aasta jooksul takistada aastatuhande arengueesmärkide saavutamist, kusjuures 2020. aastaks väheneb mõnede Aafrika riikide põllumajanduse saagikus tõenäoliselt kuni 50 % ja mõnedel Kariibi mere, Aafrika ranniku ja Vaikse Ookeani väikestel saartel tuleb puudus joogiveest;

HIV/AIDSi mõju

S. arvestades, et FAO hinnangul on 25s enim mõjutatud Aafrika riigis alates 1985. aastast surnud AIDSi 7 miljonit põllumajandustöötajat ja järgmise kahe aastakümne jooksul sureb tõenaoliselt veel 16 miljonit;

T. arvestades, et kümnes enim mõjutatud Aafrika riigis väheneb tööjõud eeldatavalt 10–26 % ja see kujutab endast väga tõsist ohtu inimeste tervisele ning Aafrika sotsiaalsele ja majanduslikule arengule, milles põllumajandusel on keskne roll;

U. arvestades, et HIV/AIDS mõjutab eelkõige tööealist elanikkonda, jättes mõjutatud piirkonnad ilma toiduainetootjatest ja -kasvatajatest ning kahjustades põllumajandussektorit mitme järgneva põlvkonna jooksul;

V. arvestades, et väiketalupidamise ja HIV/AIDSiga seotud küsimused on omavahel seotud, kuna jätkusuutlik väikepõllupidamine on vajalik mitte ainult retroviirusevastaste ravimite eest tasumiseks vajalike vahendite hankimiseks, vaid ka tasakaalustatud ja toitva toidu allikana, mida on vaja, et nimetatud ravimid mõjuksid;

W. arvestades, et pandeemiast mõjutatud maapiirkondade elanike, eriti vanurite, naiste ja haigusest nõrgestatud täiskasvanute konkreetsete vajaduste rahuldamiseks tuleks välja töötada toimetulekustrateegiad, maa, krediidi ja ravimite kasutamise võimalused ning uued vahendid;

Põllumajandus riikliku arengupoliitika ja AKV-ELi koostöö osana

X. arvestades, et vaatamata asjaolule, et enamik AKV riikide vaestest elavad maapiirkondades, ei sea ei riikide valitsused ega ELi arengukoostöö poliitika põllumajanduse ja maaelu arendamist prioriteediks;

Y. arvestades, et 78st AKV riigist on ainult 4 muutnud põllumajanduse üheksanda EAFi raames prioriteetseks sektoriks;

Z. arvestades, et 30,7 % üheksanda EAFi mahust on eraldatud struktuurilise kohandamise programmidele, 21,4 % transpordile, ainult 7 % maaelu arengule ja 1,1 % konkreetselt põllumajandusega seotud sektoritele,

AA. arvestades, et ehkki enamik tootva töö tegijatest on naised, ei tunnustata nende tööd ja nende konkreetsetele vajadustele pööratakse väga vähe tähelepanu;

AB. arvestades, et kümnenda EAFi reeglite kohaselt valitakse iga riigi kohta välja ainult kaks prioriteetset sektorit;

AC. arvestades, et väiketalupidajatel on väga raske laenu saada ja see takistab nende arengut;

AD. arvestades, et vähemsoodsate piirkondade väiketalupidajate vajadustele tuleks omistada suuremat tähtsust, sest traditsiooniliselt on nad põllumajandustoetustest ilma jäänud; arvestades, et kaugete ja vaesemate piirkondade toetamine on ELi ühtekuuluvuspoliitika kindlakskujunenud põhimõte;

AE. arvestades, et ELis töötatakse praegu välja "abi kaubanduse vastu" strateegiat, mille raames võidakse suurendada väikeste põllumajandustootjate toetusi,

1. on seisukohal, et AKV-ELi arengukoostöö poliitika peaks tunnustama AKV riikide õigust kaitsta väiketalupidajate sissetuleku tagamiseks, kohaliku tootmise suurendamiseks ja toiduainetega kindlustatuse tagamiseks oma põllumajandust, nähes samas ette turu valikulist avamist nii, nagu toimiti Euroopas;

2. usub, et vaesuse ja toiduainetega kindlustamatuse vastu võitlemisel tuleb tegeleda arengumaade vaesuse struktuuriliste põhjustega, ja seega nõuab meetmeid maale, veele ja bioloogiliselt mitmekesistele ressurssidele juurdepääsu soodustamiseks ning põllumajanduslike väikemajapidamiste kohaliku toetamise poliitika edendamiseks, et saavutada nende jätkusuutlikkus;

3. toetab Aafrika riigijuhtide Maputo deklaratsiooni [6], milles tunnistatakse põllumajanduse keskset rolli vaesusega võitlemisel ja vajadust suurendada 10 % võrra kõnealuse sektori eelarvetoetust;

4. usub, et põllumajandustootjate organisatsioone tuleb tunnustada maaelu ja põllumajandust mõjutavate algatuste tähtsate osalistena ja et nad tuleb kaasata valitsusvälisesse rühma, kellega Euroopa Komisjon regulaarselt konsulteerib; usub eelkõige, et elatuspõllumajandusega tegelevate väiketalupidajate huvid peavad olema asjakohaselt esindatud;

EAFi rahastamise ümberkorraldamine

5. palub ELi ja AKV riikidel oma poliitika ümber kujundada, asetades põllumajanduse EAFi programmide keskmesse, arvestamaks asjaolu, et enamik AKV riikide vaestest elab maapiirkondades;

6. kutsub ELi üles toetama vaeste riikide majanduse struktuuri muutmist nii, et nende tootmisstruktuurid liiguksid ekspordipõhiselt majanduselt piirkondliku jätkusuutliku arengustrateegia suunas, arvestades elanikkonna tegelikke vajadusi ning võttes eesmärgiks vähendada sõltuvust tööstusriikidest ja ehitada üles kohalikud ja piirkondlikud turud;

7. kinnitab piisavate vahendite kättesaadavuse tähtsust, et piirkondlikele ja ELi turgudele eksporditavad väiketalupidajate tooted vastaksid näiteks märgistust, pakendamist ja tervishoiunõudeid käsitlevatele eeskirjadele ning et pakkuda põllumajandustootjatele asjakohast koolitust;

8. kinnitab, et kättesaadavaks tuleb teha piisavalt vahendeid, et väiketalupidajad, eriti naised, saaksid investeerida kohaliku tootmise arendamisse;

9. soovitab eraldada vastavalt Cotonou lepingule EAFi kaudu rohkem rahalisi vahendeid maakogukondi ja põllumajandustootjaid teenindavatele organisatsioonidele;

10. nõuab EAFi abi võimaluse korral mahepõllundusele üleminekuks ja vajaduse korral õiglase kaubanduse rakendamiseks, et edendada pikaajaliselt jätkusuutlikku tootmist ja suurendada põllumajandustootjate tulu toodangu kilogrammi kohta;

11. nõuab EAFi abi kaasaegsete merevee magestamise ja vee kvaliteedi parandamise tehnoloogiate kasutamisele kõikjal, kus valitseb veepuudus;

12. nõuab EAFi abi kapitalimahuka pestitsiidide ja kunstväetiste kasutamise vähendamiseks, et soodustada jätkusuutlikumate alternatiivsete toitaineallikate ja kohalikesse oludesse sobivate taimekaitsevahendite kasutamist;

13. nõuab elatuspõllumajandusega tegelevate väiketalupidajate vajaduste esiletõstmist AKV ja ELi arengustrateegia poliitikas, arvestades nende suurt osakaalu AKV põllumajandustootjate hulgas ja nende erilist haavatavust;

Ebaõiglased kaubandustingimused

14. on seisukohal, et mõned ebavõrdsete partnerite vahel sõlmitud vabakaubanduslepingud on süvendanud vaesust, mõjuvad halvasti toiduainetega kindlustatusele ja muudavad mõnede toiduainete netoimportijatest AKV riikide olukorra halvemaks; kutsub ELi ja liikmesriike üles sellega arvestama, kui kaalutakse vahendite jaotust ametliku arenguabi suurendamisel kaubandusega seotud nõuetele vastavaks;

15. märgib, et doonorriikide väljatöötatud vabakaubanduspoliitika, mis hõlmab ulatuslikku imporditollide vähendamist, on kaasa toonud toiduainete impordi mahu olulise kasvu mitmes Aafrika riigis: riisi import Burkina Fasosse on kasvanud 99000 tonnilt 1996. aastal 137808 tonnini 2000. aastal ja kohaliku riisitoodangu maht on kahanenud 111700 tonnilt 1997. aastal 66300 tonnini 2001. aastal, praegu kaetakse Kamerunis imporditud riisiga 87 % elanikkonna vajadustest ja seda kohalike tootjate kahjuks;

Majanduspartnerluse lepingud ja AKV juhitud piirkondlik integratsioon

16. kutsub AKV riike üles saavutama tugev, toimiv, jätkusuutlik ja täiendav piirkondlik integratsioon, enne kui kaalutakse vabakaubanduslepingu sõlmimist ELi ja/või teistega, ning on seisukohal, et AKV juhitud piirkondlik integratsioon peaks olema arengule suunatud majanduspartnerluse lepingute sõlmimise eeltingimus;

17. märgib üllatunult, et majanduspartnerluse lepingu üle läbirääkimiseks moodustatud piirkondlikud ühendused ei vasta alati olemasolevatele piirkondlikele struktuuridele, mille raames AKV riigid praegu töötavad;

18. kutsub kõiki majanduspartnerluse lepingu üle läbirääkivaid asjaomaseid pooli üles tagama, et olemasoleva kauplemiskorraga tagatud eelised säilivad ja rakenduvad praktikas, nii et ühegi AKV riigi olukord tulevaste majanduspartnerluse lepingutega ei halveneks;

19. on seisukohal, et praegused majanduspartnerluse lepingute üle peetavad läbirääkimised võivad tõsiselt ohustada AKV riikide kohaliku tasandi tootmist juhul, kui need toovad kaasa kahe põllumajandussüsteemi, mis erinevad suuresti tootlikkuse, poliitika ja ELi toetuste poolest, konkurentsi, ja nõuab tungivalt, et EL arvestaks kohalike omavalitsuste seisukohtadega;

20. juhib tähelepanu asjaolule, et põhja ja lõuna vaheline õiglane kaubandus tähendab õiglase hinna maksmist arengumaade loodusvarade ja põllumajandustoodete eest, s.o hinnas kajastuvad sise- ja väliskulud, ning töötingimusi, töötajate palku ja keskkonnakaitset puudutavad miinimumnõuded; nõuab tungivalt, et EL ja AKV riigid suurendaksid toetust õiglasele kaubandusele kooskõlas Cotonou lepingu artikli 23 punktis g sätestatud eesmärgiga;

21. rõhutab vajadust toetada AKV riikide riiklikku ja regionaalarengu protsessi; nõuab põllumajandustootmise ja jaotamise kohalike struktuuride ning piirkondlike võrgustike tugevdamist;

22. nõuab tungivalt halvas finantsseisus olevate tootjate üldiselt kättesaadavate rahastamisvahendite väljatöötamist ja rakendamist; rõhutab väikese ja keskmise suurusega laenude tähtsust maaelu arengu edendamisel, kohalike tootjate ja kohalike ühistute toetamisel ning uute ettevõtete — eriti naiste poolt — loomisel;

Kliimamuutus

23. osutab hävitavale mõjule, mida kliimamuutus haavatavatele riikidele avaldab, kusjuures igal aastal Aafrikas juhtuvate toiduainetega kindlustatusega seotud hädaolukordade ulatus on alates 1980ndate keskelt kolmekordistunud ja üksnes 2006. aastal pidi rohkem kui 25 miljonit aafriklast kannatama toiduainete puuduse pärast;

24. märgib, et Maailma Tervishoiuorganisatsiooni 2005. aasta uuringus tuvastati otsene seos globaalse kliimamuutuse ja malaaria, alatoidetuse ja kõhulahtisuse suurema leviku vahel ning ennustati, et haigused ja muud ohud suurenevad kiiremini Aafrikas, kuna Aafrika on nendega võitluseks halvasti ette valmistatud;

25. kutsub AKV ja ELi riike üles muutma kliimamuutus strateegilise arengupoliitika keskseks küsimuseks ja tegelema ohuga, mida globaalne soojenemine kujutab toiduainete tootmisele, mis ÜRO aruande ennustuse kohaselt väheneb 2080. aastaks 5 % võrra, samas kui 25–40 % Aafrika looduslikest elupaikadest võivad kaduda ja 30 % ranniku infrastruktuurist hävida;

26. kutsub ELi üles täitma oma eesmärki tagada, et temperatuuri tõus ei ületa 2 kraadi, kusjuures selleks vajalikud investeeringud teeksid tööstusriigid;

27. nõuab kaubanduse liberaliseerimise lepingute keskkonnamõju hinnangut, mis võimaldaks kindlaks teha nende ökoloogilise kulu, samuti nende mõju toiduainetega kindlustatusele, energiaressurssidele ja globaalsele soojenemisele;

Võitlus HIV/AIDSi vastu

28. väljendab tõsist muret seoses HIV/AIDSi võimaliku kahjuliku mõjuga AKV riikide jätkusuutlikule arengule ja eriti elatuspõllumajanduslikule ja kaubanduslikule talupidamisele, mis avaldub põllumajandustöötajate ning oskustööliste vähenemise ja põllumajanduslike teadmiste kadumise kaudu, tuues kaasa tootlikkuse languse, väiksemad tööhõivevõimalused ja toidupuuduse;

29. on seisukohal, et võitlus HIV/AIDSi vastu peaks olema AKV riikide valitsuste ja ELi arengupoliitika prioriteetide seas kesksel kohal, et leevendada HIV/AIDSi hävitavaid tagajärgi toiduainetega kindlustatusele ja sotsiaal-majanduslikule arengule, ning et HIV/AIDSi vastu võitlemise meetmed tuleks seega siduda põllumajanduse ja maaelu arendamise programmidega;

30. on seisukohal, et HIV/AIDSi ja muude ravitavate haiguste ravimite kõrge hind on tõsiseks ohuks AKV riikide põllumajandustootmisele ja põllumajandussektori arengule;

Põllumajanduse toetamine ja elanikkonna tulevikuusu tagamine

31. rõhutab, et rahvusvaheliste rahandusautuste struktuurilise kohandamise poliitika, mida alates 1980ndatest toetab ka Euroopa Liit ja mis tugineb ainult majanduslikule deflatsioonile rahanduslike meetmete kaudu, turumajanduse põhimõtete rakendamisele ja riigi väiksemale sekkumisele, ei sobi vaesuse vähendamise ülesande lahenduseks;

32. nõuab kõigi ELi eksporditoetuste kaotamist, kuna need kahjustavad tõsiselt kohalikku toiduainete tootmist;

33. tervitab sellega seoses Maailma Kaubandusorganisatsiooni 2005. aasta Hongkongi konverentsil vastu võetud ELi otsust kõigi põllumajanduse eksporditoetuste kaotamise kohta aastaks 2013 ja nõuab tungivalt, et vastuvõetud otsuseid täidetaks;

34. nõuab ELi liikmesriikidelt ja Euroopa Komisjonilt ulatusliku rände struktuuriliste põhjustega tegelemist oma praeguse poliitika — sealhulgas ELi toodete dumping kolmanda maailma turgudel — muutmise kaudu, et võimaldada Aafrika riikidel oma majandust kaitsta ja edasi arendada ning tagada oma elanikele väärikas tulu, pakkudes selle kaudu paremaid tulevikuväljavaateid;

35. teeb kaaspresidentidele ülesandeks edastada käesolev resolutsioon AKV-ELi nõukogule ja Euroopa Komisjonile.

[1] Vastu võetud AKV-ELi parlamentaarsel ühisassambleel 28. juunil 2007 Wiesbadenis (Saksamaal).

[2] Raport (E/CN. 4/2002/58), autor Jean Ziegler, ÜRO eriraportöör toidu kättesaadavuse küsimustes, ÜRO inimõiguste komisjonile.

[3] Rooma deklaratsioon ülemaailmse toiduainetega kindlustatuse kohta, vastu võetud Maailma toidualasel tippkohtumisel 13.– 17. novembril 1996 Roomas, Itaalias.

[4] ÜRO Peaassamblee resolutsioon 55/2, vastu võetud 18. septembril 2000: "ÜRO aastatuhande deklaratsioon".

[5] Majanduspartnerluse lepingute täitmise vahearuanne, põllumajandustootjate organisatsioonide piirkondlike võrgustike sõltumatu panus, 10. detsember 2006.

[6] Maputo deklaratsioon "Üheskoos tulevikku kujundades", AKV riikide riigi- ja valitsusjuhtide neljas tippkohtumine Maputos, Mosambiigis, 23. ja 24. juunil 2004 (AKV/28/010/04 lõplik).

--------------------------------------------------